rfr · GW0WRFR3 · 2008-11-27 00:00:00 — fördelar medel till länsstyrelser och kommuner för planering och projektering av våtmarker. 4 ÖVERGÖDNING OCH SYREBRIST 2008/09:RFR3 mer flexibla, bl.a. genom att ersättning även kan ges för restaurering av befintliga våtmarker.51 har i uppföljningen framfört att har från anslaget för biologisk mångfald fördelats till länsstyrelserna för arbete med planeringsunderlag för våtmarker och uppsökande verksamhet. Samtliga länsstyrelser utom har enligt äskat och fått medel och således åtminstone påbörjat arbetet med planeringsunderlag för anläggning och restaurering av våtmarker. Ett exempel på hur länen arbetar med detta kan hämtas från där uppger att de har tagit fram lämpliga områden för att anlägga våtmarker, bl.a. utifrån hur mycket kväve som finns i olika vatten. Detta underlag används enligt uppgift ännu inte i beslutsprocessen. Anslaget för biologisk mångfald används bl.a. till att renovera vattendrag och att anlägga våtmarker. Detta görs i nära samarbete med länsstyrelserna. Förslag till insatser tas fram i dialog mellan länsstyrelserna och . Beslut fattas därefter av verket, som förutsätter att länsstyrelserna har dialoger med kommunerna. De konkreta åtgärderna genomförs av länsstyrelser, kommuner, konsulter och ibland även av enskilda, t.ex. jordbrukare, för att anlägga våtmarker. Färre våtmarker än målet har anlagts Av till den fördjupade miljömålsutvärderingen framgår att de våtmarker som har återskapats utgör endast en liten del av den våtmarksareal som försvunnit. Av miljööversyn framgår att har våtmarker anlagts eller restaurerats i odlingslandskapet. Med oförändrad takt innebär det enligt att ca kommer att ha anlagts eller återställts till 2010, vilket är långt under det nationella arealmålet. Målet för våtmarkers kväverening är att våtmarker ska rena (2000) eller (2003).52 Från uppges att det är graden av rening som har gjort att den antagna redovisade effekten skiljer sig åt. I en av de kommuner som har ingått i miljö- och jordbruksutskottets uppföljning, , anlades inom ramen för ett s.k. LIP-projekt ca 13 våtmarker. har kommunen avsatt för arbetet med våtmarker. Kommunen har arbetat tillsammans med , och markägare har bl.a. fått våtmarksstöd. Kommunen står för projekteringskostnader samt hjälper markägaren med råd och blanketter. Samarbetet med uppges ha fungerat mycket bra. uppgår antalet våtmarker i kommunen till ca 20 stycken. Våtmarkerna varierar i storlek och har anlagts både i skog och kustnära. 51Jordbruksverket, 2007b. 52Naturvårdsverket, 2007h, samt , 2007b. 2008/09:RFR3 4 ÖVERGÖDNING OCH SYREBRIST Vid uppföljningens besök i län redogjorde kommun för olika insatser inom området. Tillsammans med och har kommunen exempelvis drivit ett projekt kring reglerbar dränering. Projektet har gett goda resultat och minskat utsläpp av näring till de grunda kustvikarna som skördarna har ökat. En annan åtgärd för att minska näringsläckaget till havet som har använts i kommun är att anlägga s.k. kvävemurar, vilka i första hand tar bort fosfor. Muren består av sågspån, jord och halm. Från kommunen uppges vidare att en maskin för syresättning av havsvikar har konstruerats. Prover uppges visa att det sker en syresättning lokalt kring maskinen. En nackdel som har framförts från kommunen är att det går åt mycket elenergi, varför för tillfället en maskin som drivs av solceller konstrueras. Dessutom har igenväxta sund öppnats för syresättning och genomströmning, vilket uppges ha fungerat bra. kommun genomför också vassröjning och algsugning i kustnära vikar. Kommunen har en person timanställd för detta. Även och kommuner har arbetat med lokala initiativ för utveckling på landsbygden, där det bl.a. har handlat om att skörda vass och alger. Engagemanget från lokalbefolkningen uppges ha varit stort. Våtmarker är inte alltid placerade där de gör mest nytta För att återskapa våtmarker i odlingslandskapet tas ofta i anspråk. Stöd för anläggning av våtmarker har funnits . uppger att stödkonstruktionen har förändrats från att ha varit ett schablonbelopp per hektar till att ha utformats som ett projektstöd där de från miljösynpunkt högst prioriterade projekten fått ersättning av anläggningskostnaderna. Enligt har dock den nya ersättningsformen inte lett till att våtmarkerna placeras där de gör störst nytta. Därför betonas i nationella våtmarksstrategi att LBU-ersättningarna behöver kompletteras med nationella medel för riktad rådgivning eller uppsökande verksamhet i vissa särskilt angelägna regioner. Landsbygdsprogrammet 20072013 innehåller åtgärder för anläggning, restaurering samt skötsel av våtmarker i odlingslandskapet.53 I uppföljningen har flera aktörer pekat på vikten av våtmarkers placering. För att anlagda våtmarker ska vara effektiva från marin utgångspunkt så bör de ligga så nära havet som möjligt för att ge störst effekt på transporten av näringsämnen till havet. Flera har också pekat på att olika åtgärder bör kombineras för att få bästa resultat för havsmiljön. Nya våtmarker behövs framför allt i intensiva jordbruksbygder och nära kusten, vilket ofta sammanfaller med områden där markpriset är högt. Det har därför varit svårt att få jordbrukare att anlägga våtmarker nära havet. Det är också svårt att förvärva marker nära haven eftersom dessa marker ofta är attraktiva för bebyggelse och fritidsverksamhet. I uppföljningen har det framkommit att har våtmarker därför ofta anlagts i områden längre från havet och kan därmed sägas ha haft be- 53 , 2007b. 4 ÖVERGÖDNING OCH SYREBRIST 2008/09:RFR3 gränsad effekt på havsmiljön. har uppmärksammat att en stor efterfrågan på för jordbruksproduktion kan både öka behovet av våtmarker för rening av växtnäring som markpriset, och därmed kostnaden för våtmarker, ökar. Även om markägarens motiv för att återställa en våtmark varierar är enligt markens alternativvärde i förhållande till de statliga ersättningsnivåerna avgörande för viljan att anlägga våtmarker i sådan omfattning att målen kan nås. har i uppföljningen pekat på vikten av att våtmarker återskapas där de har funnits, men konstaterar att detta kan vara svårt om t.ex. många markägare är berörda. Det kan därför vara enklare att anlägga våtmarker där det endast finns en markägare, även om en sådan våtmark kanske ger sämre effekt. Från verket uppges att man kommer att ge ut en vägledning om rätt våtmark på rätt plats som handlar om framtagande av planeringsunderlag för våtmarker. Skillnader i våtmarkers reningseffekter har i uppföljningen framfört att våtmarker kan vara mycket effektiva reningsverk och att effektiviteten beror på belastningen av näring. Studier visar att anlagda och restaurerade våtmarker kan utgöra ett viktigt bidrag för att minska övergödningen och att våtmarker är en kostnadseffektiv åtgärd om de görs på rätt sätt.54 Av miljömålsöversyn framgår att de anlagda våtmarkerna har haft en lägre reningseffekt än väntat.55 Enligt verket finns olika uppgifter om hur mycket kväve som våtmarker kan rena. I miljömålsöversynen refereras en utvärdering där en jämförelse har gjorts mellan våtmarker anlagda med statligt stöd för tre olika stödsystem. Våtmarker som anlagts med LIP visade sig vara betydligt effektivare för rening av kväve och fosfor än de våtmarker som anlagts inom miljö- och landsbygdsprogrammet (LBU). Skillnaden i reningseffekt kan huvudsakligen förklaras av våtmarkernas placering i landskapet. I utvärderingen dras slutsatsen att anlagda våtmarker i jordbrukslandskapet både har en hög potential att reducera näringsämnen (främst kväve) till nedströms recipienter och en hög potential att skapa miljöer med hög biodiversitet i ett våtmarksfattigt landskap.56 har i uppföljningen framfört att våtmarker ger goda effekter, särskilt om de är placerade långt ner i avrinningsområdet. konstateras att resonemangen om näringsretention i våtmarker i huvudsak rör kväve. Fosfor har verket sämre kunskaper om. Där tycks s.k. fällor vara mest effektiva men dessa mer artificiella dammar ingår inte i miljökvalitetsmålet 54Naturvårdsverket, 2004 och 2007h. 55De våtmarker som har anlagts 19952006 (6 510 ha) har av bedömts bidra med en kväverening på N/år. För att uppnå mål för kväverening i våtmarker (N/år ) behöver de våtmarker som anläggs eller restaureras 20072020 motsvara en ökad reningseffekt på 1 /år. Med oförändrad anläggningstakt blir reningseffekten ca N/år. 56Naturvårdsverket, 2004. 2008/09:RFR3 4 ÖVERGÖDNING OCH SYREBRIST Även i konstaterar att våtmarker huvudsakligen har anlagts för att avlägsna kväve. Enligt behöver dock nya våtmarker anläggas för att avlägsna även fosfor. En intervjuad tjänsteman menar att detta kommer att bli dyrare, eftersom sådana våtmarker måste skötas på ett annat sätt. i län konstaterar att positiva förändringar kan ses i havsvikar och åar, men att man inte vet om dessa förändringar är resultat av anläggandet av våtmarker. Tjänstemännen menar att man dock vet att våtmarker fungerar bra i sydligaste . kommun har i uppföljningen framfört att anläggande av bl.a. våtmarker och kantzoner är en viktig del i åtgärderna för att förbättra havsmiljön. Våtmarkerna uppges ha medfört en viss reduktion av kväve, men det konstateras att de flesta våtmarker släpper ifrån sig fosfor. Våtmarkernas resultat för havsmiljön mäts genom att prover tas på ingående och utgående vatten. Enligt kommunen är det svårt att förklara varför våtmarkerna släpper ifrån sig fosfor. De uppges vara anlagda enligt konstens alla regler. Problemen uppges vara lika oavsett var våtmarken ligger. funderar kommunen på att eventuellt kalka dem för att se om det har någon effekt på fosforn. kommun har framfört att de våtmarker som byggdes med LIP-medel kanske inte blev så bra som det var tänkt, bl.a. eftersom våtmarkerna blev för små. finns inga krav på redovisning av hur våtmarkerna fungerar. Staten borde se över vilka våtmarker som inte fungerar och hur utformning och skötsel ska läggas upp. Kommunen framhåller att det är mycket viktigt att staten ger bidrag till våtmarker, men att det också är viktigt att åtgärderna följs upp. Anläggande av våtmarker har olika syften Våtmarker anläggs bl.a. för att minska transporten av kväve och fosfor till havet, men i uppföljningen har flera aktörer betonat att våtmarker även har positiva effekter för bl.a. den biologiska mångfalden. Bland annat har pekat på att det finns en risk med att knyta arbetet med att anlägga och restaurera våtmarker till havsmiljöanslaget. Verket menar att våtmarker fortsatt behöver återskapas även i syfte att gynna biologisk mångfald, inklusive fisk, och att man inte återigen ska fokusera alltför mycket på våtmarker som näringsfällor. har de ansvariga myndigheterna gemensamt lyft fram våtmarkernas multifunktionalitet allt mer. har i uppföljningen framfört att man gärna vill fortsätta enligt den linjen och verka för att få till stånd våtmarker som kan gynna flera syften. Detta bedöms också bli än mer aktuellt framöver, då återskapande av våtmarker såsom översvämningsmarker längs vattendrag kan vara anpassningsåtgärder för att mildra effekter av ett förändrat klimat med ändrade nederbördsmönster som de är både effektiva för näringsrening och viktiga livsmiljöer för arter. 4 ÖVERGÖDNING OCH SYREBRIST 2008/09:RFR3 Begränsade resurser för skötsel Flera aktörer har uppmärksammat att det är ett problem att det har funnits för lite medel för underhåll av våtmarker. När det gäller skötseln av odlingslandskapets våtmarker konstaterar att den till stor del är beroende av tillgången på betesdjur och incitamentet för att hävda dessa marker. För våtmarker som anlagts med stöd gäller vanligtvis inte kravet på årlig hävd som ett stödvillkor, men hävden kan enligt vara ett sätt att uppfylla stödvillkoret att våtmarken ska bevaras . Våtmarkernas skötselkostnad påverkas även av tillgängligheten av ny teknik för t.ex. våtmarksslåtter, vassröjning och utgrävning.57 Bland annat kommun har i uppföljningen konstaterat att det finns lite medel för vård av våtmarkerna. En markägare får t.ex. årliga bidrag om marken används för bete, men inte om den används för våtmark. Om en fastighet byter ägare uppger i att den nya fastighetsägaren oftast väljer att ta över skötsel och ersättning för våtmarken. Reglerna för skötsel av våtmarker modifieras , eftersom den är uppdelad i delperioder . Grundreglerna är dock enligt desamma, exempelvis får våtmarken inte växa igen, utan måste skördas och rensas. Sedan måste underhåll av dammar och ske så att våtmarkens funktion bibehålls. Ingen gödsling eller kalkning får ske, och utplantering av fisk och kräftor är förbjudet. Länsstyrelserna kontrollerar att våtmarkens funktion och storlek följer ansökan och beviljade medel. Urvalet sker delvis slumpartat och delvis efter vissa kriterier. kommun har tagit upp att avtal med markägaren bör vara mer specifika vad gäller skötsel och vidaredrift. Från kommunen har även framförts att den anlagda våtmarken bör skrivas in i fastighetsregistret för att skötseln vid ägarbyte ska följa fastigheten. Flera aktörer har i uppföljningen betonat att det krävs en ersättning för att skapa våtmarker. Bland annat i län har framfört att erfarenheterna visar att ekonomiskt stöd ger stort intresse och att markersättning möjliggör åtgärder där de gör bäst nytta. har tidigare i sin miljömålsöversyn framfört att eftersom det sällan finns ett företagsekonomiskt incitament för att anlägga eller restaurera våtmarker är statlig ersättning en grundförutsättning för att återställning ska ske. Flera aktörer har i uppföljningen pekat på att ersättningarna är relativt låga. i län menar att den låga markägarersättningen vid våtmarksanläggning och årestaurering är ett problem, bl.a. eftersom våtmarker ofta behövs där jordbruksmarken är som dyrast. Bland annat i har pekat på att de ökande världsmarknadspriserna på jordbruksprodukter gör jordbruksmarken mer värdefull och detta försvårar och fördyrar ytterligare insatser. Från i har pekats 57 , 2007b. 2008/09:RFR3 4 ÖVERGÖDNING OCH SYREBRIST på behovet att kunna differentiera stödet för anläggning av våtmarker ännu mer så att de placeras där de gör störst nytta. har i uppföljningen framfört att anläggandet av kustnära våtmarker är viktigt för att uppnå kraven i aktionsplanen för , men det är ett problem att det är svårt att finansiera dem. Både verket och länsstyrelser konstaterar att LIP inte finns längre och har i uppföljningen framfört önskemål om nya pengar till ett vatteninvesteringsprogram. har betonat att ett vatteninvesteringsprogram skulle kunna utformas för att ge helhetssyn åt arbetet med vattenåtgärder i ett avrinningsområde, bl.a. genom att säkra att olika anspråk och syften tillgodoses, samt sy ihop och fylla luckorna i de många olika finansieringskällor som finns. tjänstemän har konstaterat att det verkar vara svårt för regeringen att kunna finansiera en sådan åtgärd. De stora kostnaderna är enligt förenade med projektering, planering m.m., inte med den fysiska åtgärden. Problem i hanteringen av skyddszoner sänktes ersättningsbeloppet för skyddszoner från till per hektar. I exempelvis län innebär detta enligt att möjligheterna att nå målet med skyddszoner kraftigt reduceras. Enligt borde stödet egentligen höjas för att öka intresset för anläggande av skyddszoner.58 Länsstyrelserna i både och konstaterar att det försämrade stödet har lett till ett minskat intresse. Enligt uppgift från länsstyrelserna vill flera jordbrukare nu plöja upp skyddszonerna och börja bruka dem igen. Även från t.ex. kommun uppges att det är ett problem att stödet har minskat. Det har bl.a. lett till att det har blivit svårt att få politisk acceptans i kommunen för kantzoner. När kantzonerna försvinner så kommer jordbrukarna ända ut i åar och diken med gödsling och giftspridning. Jordbrukarnas bearbetning av åkerjorden samt spridning av näringsämnen alltför nära åarnas vatten bidrar till övergödningen av havet. Den intervjuade tjänstemannen uppger att kommunen har anmält detta ibland, men att det har varit svårt att bevisa skadan. i län har i uppföljningen pekat på att det kan vara svårt att genomföra de mest optimala åtgärderna på grund av hinder i regelverket. Som exempel nämns anläggande av skyddszoner, där regelverket upplevs som inflexibelt. Länsstyrelsetjänstemännen menar att buskar och träd i skyddszoner ger bättre effekter, men tillåter endast gräsbeväxning. Från efterlyses en ökad flexibilitet i regelverket avseende skyddszoner. 58 , 2007. 4 ÖVERGÖDNING OCH SYREBRIST 2008/09:RFR3 Begränsad uppföljning och utvärdering Flera aktörer har pekat på att det är ett problem att det har funnits för lite medel för utvärdering av våtmarker. Enligt följs arealen anlagda och restaurerade våtmarker huvudsakligen upp inom stödhanteringen, men uppger att man även har studerat våtmarkernas effekt för rening av växtnäring. har pekat på att det är ett problem att det saknas enhetliga metoder för utvärdering av anlagda våtmarkers effekt för bl.a. rening av växtnäring.59 i län menar att det sker mycket lite uppföljning av våtmarker, delvis eftersom det är dyrt. De anslagna medlen räcker inte till för detta och de intervjuade tjänstemännen menar att det är svårt att få medel till uppföljning av insatser. har dock framfört i uppföljningen att det finns tillräckliga kunskaper om våtmarker och deras effekter. Verket menar att det t.ex. finns många erfarenheter från , och även i har fysiska mätningar gjorts. konstaterar verket att det behövs mer kunskap. Fortsatta hot mot odlingslandskapets våtmarker Enligt finns inte någon samlad statistik över hur mycket av odlingslandskapets våtmarker som försvinner genom exploatering eller av annan orsak. I ett projekt kring den gemensamma jordbrukspolitikens miljöeffekter har flygbildstolkningar gjorts av 17 församlingar där bl.a. förekomst av småvatten studerades. I den undersökningen framkom att nettoförändringen uppgick till försvunna småvatten. Verket betonar att det resultatet inte kan anses vara representativt för hela , men studien visar dock, enligt verket, att hoten mot dessa miljöer finns kvar, trots markavvattningsförbud och biotopskydd för småvatten i odlingslandskapet.60 har i uppföljningen uppgett att nydikning av våtmarker i princip inte sker numera, bl.a. eftersom markavvattningsbestämmelserna är relativt strikta. bedömer verket att ökad dikesrensning, troligen främst inom skogsbruket, kan komma att utgöra ett än större problem framöver. Kunskaperna om rensningarnas miljöeffekter är enligt mycket dåliga. Inom skogsbruket finns önskemål om ökad dikesrensning vilket kan medföra risk för bl.a. ökad övergödning. Ökad dikesrensning kan sägas motverka arbetet med att anlägga och restaurera våtmarker. 59Jordbruksverket, 2007b. 60Jordbruksverket, 2007b. 2008/09:RFR3 4 ÖVERGÖDNING OCH SYREBRIST 4.5 Avloppsrening och övergödning Enligt uppgift från () förser kommunala vattenverk av befolkningen med dricksvatten och står för av tillverkningsindustrins användning av färskvatten. De kommunala reningsverken renar avloppsvattnet åt en ungefär lika stor andel av befolkningen. Hanteringen av avlopp ligger som ansvarsområde på kommunerna. uppgick den samlade kostnaden i för hanteringen av vatten och avlopp till . av kostnaderna gick till hantering och rening av avloppsvatten. Vatten- och avloppsverksamhet (VA) i kommunerna bedrivs i många olika former.61 EU reglerar att avloppsvatten ska genomgå minst sekundär rening, dvs. i normalfallet biologisk rening. EU anger dessutom minimikrav för kvaliteten hos det renade vattnet.62 Av framgår de allmänna hänsynsregler som varje s.k. verksamhetsutövare är skyldig att iaktta, inklusive den som är huvudman för en avloppsanläggning. Utsläpp av avloppsvatten från mark, byggnader eller anläggningar i mark, vattenområden eller grundvatten definieras som miljöfarlig verksamhet. Enligt ska avloppsvatten avledas och renas så att inte olägenhet för människors hälsa eller miljön uppkommer. Det finns dessutom ett antal förordningar som på olika sätt reglerar avloppshantering.63 För en avloppsanläggning som är dimensionerad för mer än 2 000 personekvivalenter (pe) ska tillstånd sökas hos (miljöprövningsdelegationen) och för en avloppsanläggning som är dimensionerad för mer än 25 och högst 2 000 pe görs anmälan till kommunens miljönämnd (eller motsvarande). Kommunernas miljönämnder och länsstyrelserna är tillsynsmyndigheter enligt . 61SCB, 2007. 62Rådets direktiv /271/EEG om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse. Direktivet är infört i svensk lagstiftning genom föreskrift SNFS 1994:7. 63Förordning (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd reglerar bl.a. anmälnings- och tillståndsplikt, förordning (1998:905) om miljökonsekvensbeskrivningar behandlar avloppsanläggningar för mer än 2 000 personekvivalenter och förordning (1998:901) om verksamhetsutövarens egenkontroll gäller bl.a. för den som yrkesmässigt bedriver verksamhet som omfattas av tillstånds- eller anmälningsplikt enligt 9 kap. . 4 ÖVERGÖDNING OCH SYREBRIST 2008/09:RFR3 Enligt uppgift från bor numera av befolkningen i i områden som är anslutna till avloppsrening. Det finns omkring 500 kommunala reningsverk som är dimensionerade för mer än 2 000 pe samt drygt 800 mindre reningsverk byggda för att betjäna mer än 200 pe. Den kommunala reningen har byggts ut . Inledningsvis dominerade enbart mekanisk rening (slamavskiljning). Biologisk rening infördes i stor skala och kemisk rening . genomgår enligt av tätorternas avloppsvatten både biologisk och kemisk rening. har de större reningsverken vid kusten i byggts ut med ett särskilt kvävereningssteg. genomgick drygt hälften av allt avloppsvatten sådan extra kväverening. I finns enligt Svenskt Vatten 90 reningsverk med särskild kväverening i områden som har bedömts som kvävekänsliga. I uppföljningen har flera aktörer pekat på att svenska reningsverk uppvisar goda resultat. Som exempel från de kommuner som har ingått i uppföljningen kan nämnas att tillsynen i kommun visar att de kommunala reningsverken fungerar bra. De uppges vara välskötta och rapportera avvikelser. har i uppföljningen framfört att genom en massiv utbyggnad av reningsverk har övergödningsproblemen i kustnära områden minskat lokalt. Som exempel på effekter av detta framförs att blåstången på vissa håll har ökat sin djuputbredning igen. konstateras att situationen i östra är sämre och att hälften av det avloppsvatten som rinner ut i kommer från fem stora floder i Östeuropa.64 Svenskt Vatten har i uppföljningen framfört att kommunala avloppsreningsverk har uppnått avsedda resultat och från SKL har framförts att de kommunala reningsverken har gjort det som är rimligt att göra när det gäller rening av avloppsvatten. Minskade utsläpp av fosfor från kommunala avloppsreningsverk I uppföljningen har framkommit att kommunala avlopp har goda resultat vad gäller att minska utsläppen av fosfor. Enligt är den kemiska fällningen av fosfor effektiv och i genomsnitt avskiljs av den inkommande fosforn. I uppföljningen har verket framfört att ligger långt framme när det gäller avloppsrening och detta gäller särskilt fosforrening, där det antagligen inte går att förbättra reningen ytterligare. Svenskt Vatten uppger att en rad åtgärder har genomförts vid de svenska VA-verken som uppges tillhöra de bästa i världen på rening av fosfor. Svenska reningsverk uppges ha 310 gånger högre krav på fosfor än och tar enligt Svenskt Vatten bort i princip all fosfor. 64 , 2003 och 2008b, samt intervju . 2008/09:RFR3 4 ÖVERGÖDNING OCH SYREBRIST Enligt visar nya beräkningar att de utsläpp av fosfor som orsakas av människan är mindre än man tidigare antagit. Rådet menar att har gjort mycket för att minska fosforutsläppen från punktkällor och att utrymmet för att minska utsläppen från kommunala reningsverk och industri därför inte är stort. Minskade utsläpp av kväve från kommunala avloppsreningsverk I uppföljningen har det framkommit att kommunala avlopp har goda resultat även vad gäller att minska utsläppen av kväve.