rfr · GW0WRFR3 · 2008-11-27 00:00:00 — Waters Assessment arbetar med en systematisk utvärdering av miljötillståndet och miljöproblemen i alla världens vattenområden. Utvärderingen leds av FN:s miljöprogram . Food and () är för jordbruk, skogsbruk och fiske. (Ices) är bl.a. rådgivare för EU:s fiskepolitik. Ices samordnar och stöder undersökningar om haven. har utvecklats till ett vetenskapligt rådgivande organ även inom miljöfrågor. () är en icke vinstdrivande organisation där miljömärkningsorganisationer från hela världen är medlemmar. är en lobbyorganisation för miljörörelse. () stöder nationella miljöorganisationer BILAGA 3 AKTÖRER INOM HAVSMILJÖOMRÅDET Seas at är en organisation som arbetar med . Baltic Sea 2020 är en stiftelse vars mål är att stimulera åtgärder som förbättrar miljö. Stiftelsen grundades genom en enskild donation, och medlen ska användas till åtgärder som genomförs på god vetenskaplig grund. Projekten får gärna vara djärva och nydanande och ska leda till konkreta resultat, påverka politiker och institutioner och förbättra miljötillståndet i Östersjön.365 Både Baltic Sea 2020 och Coalition Clean Baltic ingår i . Tillståndet i havsområdena runt Sveriges kuster havsområden, inklusive den ekonomiska zonen, utgör av den totala arean av och . har den längsta kuststräckan i . av befolkning bor inom från kusten. Drygt 85 miljoner personer är bosatta i och avrinningsområden. Som framgår av tabellen nedan är havsområdena relativt grunda, vilket innebär att en relativt liten vattenvolym får ta emot en stor mängd ämnen som transporteras från land till hav.366 Tabell C. Havsområden i närhet Areal (km²) Medeldjup (m) (inkl. norra ) Egentliga (inkl. södra , Summa hela (inkl. ) Källa: SOU 2008:48 och , 2005. Det finns stora skillnader mellan de olika havsområden som omger , bl.a. vad gäller isläggning och salthalt. I denna bilaga sammanfattas den beskrivning av havens miljötillstånd som tagits fram av i samarbete med tre i , och . I rapporten konstateras inledningsvis att det inte råder full enighet om hur miljösituationen i haven ser ut och hur utvecklingen kommer att bli. Kunskapen om den miljö som finns under havsytan uppges vara mer bristfällig än för andra miljöer. Det kan t.ex. vara svårt att urskilja vad som är en faktisk förändring och vad som är naturlig variation.367 367Naturvårdsverket, UMF, SMF och GMF, 2007. 2008/09:RFR3 BILAGA 4 TILLSTÅNDET I HAVSOMRÅDENA RUNT KUSTER är nästan avskuren från världshavet, vilket gör att miljön där har blivit särpräglad. Salthalten är betydligt lägre än ute i oceanerna och vattnet är tydligt skiktat.368 omgärdas av , , , , , , , och . avrinningsområde befolkas av ett mycket stort antal människor och havsmiljön påverkas också av mänskliga aktiviteter som sker långt inne i . Det begränsade vattenutbytet med omgivningen medför att föroreningar som tillförs kan bli kvar där mycket . Faunan i är mer artfattig än i . Egentliga är havsområdet mellan och de danska sunden. Det är det område som uppvisar de tydligaste tecknen på övergödning, bl.a. i form av syrefria bottnar. Syrefria bottnar i är dock även beroende av naturliga storskaliga variationer i vattenutbytet. Ökningen av sommarblommande cyanobakterier anses bl.a. kunna bero på klimatrelaterade faktorer, såsom högre vattentemperatur och lägre salthalt snarare än ökad tillgång på fosfor. konstaterar att avsnörda läge gör att föroreningarna stannar kvar , vilket är förklaringen till att har högre halter av miljögifter än de flesta andra hav i världen. har mängden fosfor i ytvatten ökat som kvävehalterna har minskat. Detta har gynnat förekomsten av blågrönalger (cyanobakterier). I öppna havsområden, utsjön, har någon förbättring av övergödningssituationen inte kunnat observeras inom den nationella miljöövervakningen. I de övre vattenlagren har fosfathalterna ökat och kvävehalterna minskat, båda som en effekt av att syresituationen i bottenvattnet är den sämsta någonsin sedan observationerna startade. På djup större än saknas liv helt. I miljöövervakningens årsrapport pekas på att överfisket av de bottenlevande fiskbestånden fortsätter. Den minskande förekomsten av torsk har fått skarpsillen att ta allt större plats. Detta dominansskifte från rovfisk till planktonätande fisk påverkar sannolikt hela ekosystemet. Halterna av de miljögifter som förbjudits i vårt närområde fortsätter att minska. Andra substanser ökar däremot, och halterna av vissa organiska miljögifter i fet fisk överstiger fortfarande EU:s gränsvärden. När det gäller kustområdena påvisar de sedimentlevande djursamhällenas utbredning och sammansättning i allmänhet god miljöstatus i de kustnära bottenmiljöerna enligt de kvalitetskriterer som utarbetats för bottenfauna. Blåstångens djuputbredning i den norra delen av havsområdet har gradvis förbättrats. De lokaler i ytterskärgården som övervakas uppvisar nu god till hög miljöstatus. Brist på övervakningsdata från södra försvårar emellertid en bedömning för hela kuststräckan. 368 Det bräckta ytvattnet blandar sig ogärna med det saltare djupvattnet. Mellan de två vattenmassorna finns ett markant gränsskikt, en s.k. halokin. TILLSTÅNDET I HAVSOMRÅDENA RUNT KUSTER BILAGA 4 2008/09:RFR3 sen av tarmsår hos gråsäl och ökande halter av avgiftningsenzym i fisk, som mäts i , indikerar förekomst av miljögifter. Enligt (2005) har främmande arter etablerat sig i svenska havsområden i betydligt större omfattning . ekosystem var förr tämligen isolerat, men sjöfarten har brutit denna isolering. Nya arter förs dit på fartygsskrov och i tankar med barlastvatten. Andra arter har kommit sedan de oavsiktligt införts i samband med t.ex. fisk- eller musselodling eller avsiktligt genom utplantering. och , omgärdas av och . kännetecknas av fosforbrist, särskilt i den nordligaste delen, . I årsrapporten för havet 2007, som baseras på den nationella miljöövervakningen, uppmärksammas att vikaresälens fortplantningsproblem är det främsta tecknet på miljöstörning i , och påverkan av miljögifter anges vara den troligaste orsaken. Halterna av kadmium och dioxiner under vår och sommar gör att tillståndet med avseende på dessa ämnen klassificeras som dålig. är i övrigt näringsfattig, väl syresatt och utan dokumenterade övergödningsproblem. Den invandrade havsborstmasken Marenzelleria viridis, vars antal ökade kraftigt , har planat ut i förekomst utan säkerställda störningar på ekosystemet. har en hög lokal belastning av organiska miljögifter. Dioxinsituationen under vår- och sommarperioden visar på dålig status enligt de i årsrapporten föreslagna klassgränserna, medan situationen för övriga miljögifter bedöms som god. En klart lägre kullstorlek hos havsörnarna vid södra än i övriga svenska havsområden antyder att biologiska miljögiftseffekter förekommer. Det finns också en hög förekomst av tarmsår hos säl. utsjöområde har en god näringsstatus utan tydliga övergödningssymtom, men med en svag ökning av förekomsten av cyanobakterier . Förekomsten av havsborstmasken Marenzelleria viridis har stabiliserats. omgärdas av , och . påverkas av närsaltutsläpp från och men också av utflödet från . å andra sidan påverkas speciellt av närsaltsflödet från de kontinentala floderna men också från , och . Både och är påverkade av övergödning samt fiske- och sjöfartsnäringarna. Av den nationella miljöövervakningen framgår att har svaga bestånd av torsk och annan bottenlevande fisk, höga halter och effekter av giftiga ämnen från båtbottenfärger samt dåliga syreförhållanden i vissa kust- och fjordlokaler. Förekomsten av giftiga tennföreningar från bottenfärger antyder att nuvarande förbud inte har önskad verkan. Positiva tecken är att andelen 2008/09:RFR3 BILAGA 4 TILLSTÅNDET I HAVSOMRÅDENA RUNT KUSTER bifångster i fisket minskar, att det finns livskraftiga bestånd av knubbsäl och en god förekomst av bottenvegetation på klippbottnar. Vidare framgår att tillståndet i präglas av svaga bestånd av torsk och annan bottenlevande fisk, viss förekomst av syrebrist i bottenvattnet, minskande halter av miljögifter och god reproduktion av knubbsäl. Syresituationen uppges vara något bättre än på 1980- och 1990- talen, men problemen för fisken gör att situationen enligt miljöövervakningen är bekymmersam. Även om flera faktorer kan ha samverkat, är det troligt att ett alltför hårt fisketryck starkt bidragit till beståndens svaga ställning. Kunskapen om miljötillståndet i uppges begränsas av bristen på övervakning av makrovegetation, det ringa antalet lokaler för mjukbottenprovtagning i utsjön och avsaknaden av lokaler för miljögifter i de södra delarna. Utveckling av närsaltsbelastningen 19702005 minskar med tiden, vilket anses bero på Källa: , , SMF och GMF, 2007. TILLSTÅNDET I HAVSOMRÅDENA RUNT KUSTER BILAGA 4 2008/09:RFR3 Exempel på utvecklingen för några miljögifter och metaller Halterna i sill/strömming är förhållandevis låga och inga dramatiska förändringar har skett, med undantag för Gävle- bukten där en markant minskning har skett. tioner på att halterna har halverats sedan början av 1970- En markant minskning av blyhalten i strömming har uppstått sedan blytillsatserna i bensin försvann. Den dramatiska ökningen har vänt och koncentrationen är tillbaka nivåer. Koncentrationerna av PCB i strömming är på väg ned efter att ha planat ut . Parallellt har havsörn, säl och utter ökat markant. har koncentrationen i strömming legat på ungefär samma nivå, med undantag för där halterna ligger på en mycket hög nivå, men visar en Många perfluorerade ämnen (PFC) är varken kemiskt eller biologiskt nedbrytbara i miljön. Ett av dessa ämnen, PFOS, har ökat kraftigt i sillgrissleägg . Källa: , , SMF och GMF, 2007. Internationellt och europeiskt havsmiljösamarbete Konventionen för skydd av den miljön i Nordostatlanten (Ospar) Inom (Ospar) samarbetar 15 stater och EU- kommissionen för att förbättra miljön i Nordostatlanten och . Sekretariatet ligger i . Konventionen hanterar frågor om övergödning, farliga ämnen, radioaktiva ämnen, offshoreverksamhet i olje- och gasindustrin, marin biodiversitet samt övervakning och bedömning av tillståndet i den miljön. Vid årliga möten i definierar medlemsländerna gemensamma rekommendationer och beslut om miljöregler och åtgärder för att förbättra miljön i Nordostatlanten. Ospars område täcker medlemsländernas inre vatten, territorialhav och ekonomiska zoner. För svensk del berörs och . Länderna ska genomföra övervakning och bidra till att utarbeta gemensamma statusrapporter över miljötillståndet i konventionsområdet. Ospar arbetar med två typer av åtgärder: rekommendationer respektive beslut. Be- sluten är bindande och tas genom majoritetsbeslut medan rekommendationerna inte är bindande. I strategi ingår fem delar: biologisk mångfald och ekosystem, övergödning, farliga ämnen, havsbaserad gas- och oljeproduktion samt radioaktiva ämnen. Ospar har även en strategi för övervakning och utvärdering (Joint Assessment and Monitoring Programme, JAMP), vilken också är det program genom vilket uppsatta miljökvalitetsmål ska kunna följas upp. Data från Ospars gemensamma miljöövervakningsprogram rapporteras till Ices.369 startade länderna kring ett politiskt samarbete för att skydda och förbättra miljö. anordnade ett ministermöte i inom ramen för Nordsjösamarbetet. Mötet fokuserade på sjöfartens och fiskets miljöpåverkan på . Sjöfarten är ett relativt miljövänligt transportmedel, men den för ändå med sig en ökad belastning på i form av spridning av främmande organismer, giftiga båtbottenfärger och luftföroreningar. Överexploateringen av fisket har lett till att fiskbestånden på många håll nästan försvunnit, vilket skapat en obalans i det ekologiska livet i havet. Bland annat drabbas fiskenäringen. På sjöfartsområdet fattades vid bl.a. beslut om att försöka minska sjöfartens utsläpp av kväveoxid samt att minska svavelin- 369 SOU 2006:112. INTERNATIONELLT OCH EUROPEISKT HAVSMILJÖSAMARBETE BILAGA 5 nehållet i fartygens bränslen. Vid konferensen kom ministrarna även överens om att gemensamt starta ett utvecklingsarbete för att utforma ett förbättrat förvaltningssystem med målsättningen att minimera utkast av fisk. På grund av regelverket i EU:s gemensamma fiskepolitik är det inte tillåtet att ta hand om vissa bifångster i bl.a. , i stället slängs dessa överbord. Helcom är en mellanstatlig organisation som arbetar med att skydda den miljön i som funnits . I Helcom ingår nio länder (, , , , , , , och ) samt . Helcom bildades i samband med att Helsingforskonventionen antogs. En första aktionsplan antogs 1992, och därefter har olika åtgärder i form av rekommendationer antagits. Dessa är inte formellt legalt bindande men är avsedda att införas i medlemsländernas nationella lagstiftning. Helcom genomför regelbunden gemensam miljöövervakning, från vilken data rapporteras till Ices. De samlade resultaten används för att genomföra regelbundna utvärderingar av miljötillståndet i Östersjön.370 Helcoms arbete präglas av de speciella omständigheterna rörande miljö, ekonomi och sociala förhållanden i och dess speciellt känsliga karaktär. Fem olika arbetsgrupper genomför politik och strategier samt föreslår frågor som tas upp till diskussion på mötena: -Gruppen för övervakning och utvärdering (Helcom Monas) -Gruppen för landbaserade föroreningar (Helcom Land) -Gruppen för naturvård och skydd av den biologiska mångfalden (Helcom Habitat) -Maritima gruppen (Helcom ) -Bekämpningsgruppen (Helcom Response). Östersjöstaternas råd forum för regionalt samarbete Östersjöstaternas råd bildades av regionens utrikesministrar och är ett forum för multilateralt samarbete mellan regeringar. var ordförande i till , och ordförandeskapet har tagits över av . Miljö var ett prioriterat område under det svenska ordförandeskapet. Inom ramen för detta anordnas bl.a. ett expertseminarium om fosforutsläpp i och ett seminarium om integrerad kustzonsförvaltning. inbjöd också till ett högnivåmöte för representanter från jordbruks- och miljödepartementen runt för att uppmärksamma jordbrukets påverkan på miljö. 370 SOU 2006:112 och , 2008b. BILAGA 5 INTERNATIONELLT OCH EUROPEISKT HAVSMILJÖSAMARBETE Baltic 21 är en del av samarbetet inom Östersjöstaternas råd. Länderna kring enades 1998 om en för som utgör en konkret handlingsplan för hållbar utveckling i regionen. innehar ordförandeskapet i Baltic 21 . Baltic 21 omfattar 11 länder, , finansiella institutioner, mellanstatliga organisationer samt icke-statliga organisationer. Samarbetet syftar till att skapa en ekoregion för hållbar utveckling omfattande de ekonomiska, ekologiska och sociala dimensionerna. Huvudfrågor är att ett hållbarhetstänkande bör genomsyra all verksamhet inom Östersjöstaternas råd, kapacitetshöjande åtgärder i regionen samt att skapa synliga demonstrationsobjekt om hållbar utveckling i praktiken. Tre projekt med inriktning på landsbygdsutveckling pågår och ett om hållbara stadstransporter, Bustrip, har inletts. Ett internationellt sekretariat med två tjänstemän biträder i arbetet. EU:s miljöpolitik styrs av ett antal mål och principer. Miljöpolitiken ska bidra till att bevara, skydda och förbättra miljön, skydda människors hälsa, utnyttja naturresurserna varsamt och rationellt samt främja åtgärder på internationell nivå för att lösa regionala eller globala miljöproblem. Miljöpolitiken ska bygga på fyra principer. Försiktighetsprincipen innebär att åtgärder kan vidtas mot en verksamhet om det finns skäl att misstänka att den kan skada miljö eller hälsa, även om det saknas vetenskapliga bevis. Principen om förebyggande åtgärder innebär att EU ska sträva efter att förhindra att miljöskador uppstår i stället för att bara återställa miljön efter att de uppstått. Principen om att föroreningar ska åtgärdas vid källan innebär att föroreningar bör motverkas där de uppstår, helst så snabbt att de inte hinner sprida sig. Den fjärde principen är den s.k. förorenaren betalar-principen (Polluters Pay Principle, PPP), som innebär att den som orsakat en miljöskada ska betala kostnaden för att reparera den. När EU utarbetar miljöpolitiken ska beaktas tillgängliga vetenskapliga och tekniska data, miljöförhållanden i EU:s olika regioner, fördelar och kostnader som följer av att åtgärder vidtas eller inte vidtas samt den ekonomiska och sociala utvecklingen i EU och dess regioner. Det finns två typer av miljöregler: marknadsrelaterade miljöregler och miljöskyddsregler. De marknadsrelaterade miljöreglerna motiveras av att underlätta rörligheten på den inre marknaden. Reglerna är därför harmoniserande, dvs. helt lika i samtliga medlemsländer. De harmoniserande reglerna ska utgå från en hög miljöskyddsnivå. Medlemsländerna har dock vissa möjligheter att behålla eller införa förbud mot en produkt inom det egna landet om de anser att produkten är skadlig för miljön eller för hälsan. Denna möjlighet kallas ofta för miljögarantin. har EU möjlighet att anta regler till skydd för miljön som inte är direkt marknadsrelaterade. INTERNATIONELLT OCH EUROPEISKT HAVSMILJÖSAMARBETE BILAGA 5 minimiregler och syftar därmed till att sätta en lägsta standard bland medlemsländerna. Medlemsländerna har alltså rätt att anta strängare miljökrav under förutsättning att de inte utgör förtäckta handelshinder eller diskriminerar på grund av nationalitet. Vattenpolitiken är ett av de äldsta och mest utbyggda områdena inom EU:s miljöpolitik. EU har ett ramdirektiv för vattenförvaltningen. Ramdirektivet omfattar alla typer av vatten: ytvatten, grundvatten, floder, sjöar och kustvatten. Som komplement till ramdirektivet finns ett antal regler om särskilda kvalitetskrav och utsläppsbegränsningar. Ramdirektivet för vatten antogs 2000. Riksdag och regering beslutade om nationell lagstiftning, vilket innebar en komplettering av och en särskild vattenförvaltningsförordning (SFS 2004:660) samt organisation för den svenska vattenförvaltningen. Vattendirektivet syftar till att upprätta en ram för skydd av inlandsvatten, vatten i övergångszon, kustvatten och grundvatten. Direktivet kan sägas ha sin grund i en insikt om att invånare måste vårda sina vattenresurser bättre om inte framtida generationer ska få sänkt levnadsstandard, vidare en insikt om att vatten är gränslöst och att länder måste samarbeta över nationsgränser och andra administrativa gränser för att kunna försäkra sig om en god tillgång på bra vatten. Direktivet omfattar kustvatten en nautisk mil utanför den s.k. baslinjen längs med kusten. Direktivets slutmål om god vattenstatus i de olika vattentyperna ska vara uppnått till 2015.371 EU:s havspolitik den maritima strategin Europeiska kommissionen presenterade 2006 en grönbok om unionens framtida havspolitik där en europeisk vision för oceanerna och haven beskrivs.372 utgår från Lissabonstrategin och klargör EU:s roll och ledarskap när det gäller havsfrågorna samt efterlyser nya verktyg och nya former att styra förvaltningen av haven. Syftet är bl.a. att ta ett helhetsgrepp på näringar och sektorer utifrån en ekosystemansats och maximera ett hållbart nyttjande av havet. Kommissionen har därefter tagit fram ett meddelande om en integrerad havspolitik för EU, den s.k. blåboken, vilken i huvudsak består av en handlingsplan för kommissionens kommande arbete. I planen annonseras ca 50 konkreta åtgärder. Planen syftar till att skapa länkar mellan olika politikområden. Avsikten är att i ett första steg utforma verktyg för att planera resursanvändningen, inhämta samt bearbeta data och skapa övervakningssystem. Syftet är att med stöd av dessa verktyg utforma en gemensam havspolitik, i första hand genom samverkan mellan medlemsstaterna. Kommissionen konstaterar bl.a. följande: 372Europeiska kommissionen, 2006. BILAGA 5 INTERNATIONELLT OCH EUROPEISKT HAVSMILJÖSAMARBETE Kommissionen menar att olika politikområden som påverkar har utvecklats oberoende av varandra, utan hänsyn till hur helheten påverkas. Fragmenteringen har lett till att olika politiska mål har kolliderat med varandra, i vissa fall med negativa konsekvenser för havsmiljön eller för konkurrerande havsrelaterade aktiviteter. Det ständigt tilltagande trycket på haven och efterfrågan på aktiviteter i anslut- ning till EU:s hav och havsområden gör att behovet ökar för en samordnad havspolitik.373 antog en resolution om unionens framtida havspolitik. Parlamentet ansåg att havspolitiken kräver att politik, åtgärder och beslut som rör havsfrågor ska integreras och att denna politik främjar bättre samordning, större öppenhet och ökat samarbete mellan alla aktörer vars verksamhet påverkar oceaner och hav.374 Kommissionen har inrättat en havspolitisk funktion som ska analysera havsfrågor och de politikområden som påverkar dessa. Den ska också samordna olika politiska sektorer och på annat sätt utveckla sektorsövergripande politiska verktyg. Kommissionen kommer att uppmana medlemsstaterna att utarbeta egna nationella havsstrategier och föreslå riktlinjer och strukturer för samråd för den integrerade havspolitiken i medlemsstaterna med årliga återrapporteringar . Kommissionen har i sin politiska strategi uttalat att den kommer att fortsätt utvecklingen av en ny integrerad havspolitik (Integrated Policy).375 Generaldirektoratet för fiske och havsfrågor ansvarar för genomförandet av kommissionens politiska prioriteringar inom områdena fiske, havsrätt och havsfrågor. Generaldirektoratet ansvarar bl.a. för arbetsgruppen om havsfrågor, som biträder den styrgrupp inom kommissionen i vilken kommissionens fiskekommissionär, , är ordförande. Dessutom samordnar generaldirektoratet det förberedande arbetet med en ny grönbok om EU:s framtida havspolitik. Dessutom kan nämnas att kommissionen antog ett meddelande efter utvärderingen av den europeiska rekommendationen om integrerad förvaltning av kustområden. Kommissionen fastställer att två teman är prioriterade för kustområdena: anpassningen till klimatförändringen och andra risker samt bättre regionalt samarbete i havsrelaterade frågor, vilket även omfattar bättre samstämmighet mellan planer, program och förvaltning för land- och havsgränsen. antog kommissionen vidare ett förslag till förordning om skydd av känsliga ekosystem mot de negativa verkningarna av fiske med bottenredskap på öppet hav. Det direktivet EU-strategi för skydd av den miljön Kommissionen har presenterat ett förslag till direktiv om en marin strategi.376 Detta kan ses som den ekologiska delen av havspolitiken. 373Näringsdepartementet, 2007b. 374Europeiska kommissionen, 2008b. 375Europeiska kommissionen, 2008a. 376Europeiska kommissionen, 2005. INTERNATIONELLT OCH EUROPEISKT HAVSMILJÖSAMARBETE BILAGA 5 vid ett miljörådsmöte och överlämnades därefter till för en andra läsning . Parlamentet och rådet kom överens om direktivet , och det kommer att träda i kraft . Det direktivet innebär en ökad regionalisering av havs- miljöfrågorna, dvs. att de olika behoven i olika havsregioner ska styra insatserna.377 Direktivet syftar till att skydda och bevara miljön i hav och uppnå ett gott miljötillstånd till 2021. Det kompletterar ramdirektivet för vatten som enbart omfattar inlands- och kustvatten. Enligt direktivförslaget ska medlemsländerna själva formulera de mål och åtgärdsplaner som behövs för att förbättra havsmiljön. Detta ska ske i en process där länderna samordnar sig inom havsregioner, varav är en region. Strategin bygger på en kombinerad ansats på EU-nivå och på regional nivå. Gemensamma övergripande mål och ansatser läggs fast på EU-nivå men detaljutformning, planering och genomförande av åtgärder lämnas till den regionala nivån. Ländernas åtgärdsprogram ska vara klara och i drift . I budgetpropositionen uppger regeringen att arbetet med unionens strategi och det direktivet kommer att slutföras och arbetet med EU:s maritima politik kommer att mynna ut i särskilda åtgärder. Det direktivet täcker medlemsländernas havsområden från kusten ut till den yttre gränsen av den ekonomiska zonen, dvs. I det direktivet ingår möjligheten att skapa pilotområden för snabbare inrättande av åtgärdsprogram för områden i behov av akuta insatser samt för att vidta striktare skyddsåtgärder.