rfr · GV0WRFR3 · 2008-02-14 00:00:00 — par gånger så har de fyllt kvoten. För att inte tala om hur det kustnära fisket har fått ligga i hamn för att kvoterna har tagits upp.289 Länsstyrelserna vid har i en rapport pekat på att regelverket för fiske och naturvård bör anpassas så att kustfisket kan bedrivas utifrån sina speciella förutsättningar. Kustfisket måste t.ex. tillförsäkras fördelar i form av tillgång på fisk. Yrkesfiskare i framför att man från det pelagiska yrkesfisket på upplever att gör allt för att prioritera kustfisket. De pelagiska fiskarna upplever att verket vill värna om allt som är småskaligt och kustnära, vilket inte är bra. En yrkesfiskare uppger i uppföljningen att om alla sillkvoter skulle ges till småskaliga fiskare så skulle den svenska kvoten inte bli uppfiskad. Att trålgränsen har flyttats ut gör att de småskaliga båtarna tvingas längre ut från kusten.290 Tjänstemän vid har i uppföljningen framfört att den grundläggande principen i arbetet med kvoterna är att det småskaliga fisket ska värnas och att regional balans ska uppnås. När det gäller exempelvis torskfisket har det småskaliga fisket relativt sett fått en större andel av kvoterna än det storskaliga fisket. För det småskaliga fisket har ransonerna i praktiken inte inneburit någon stor begränsning. Den kombination av stoppdagar och antal dagar då fiskare får vara ute och fiska som införs i torskfisket ser tjänstemännen vid som ett konkret exempel på hur tar hänsyn till det småskaliga fisket. När det gäller det pelagiska fisket och fördelningen av ransoner på enskilda fartyg har detta skett i samråd med näringen. I denna fördelning uppges verket ha tagit hänsyn till regional balans i och med att fiskare på syd- och ostkusterna har fått en större andel än vad de faktiskt har haft enligt historiska data. Även det småskaliga fisket har enligt tjänstemännen fått en extra andel av kvoten som inte är fördelad på enskilda fartyg. 4.3.3 Andra former för förvaltning av nationella kvoter () har pekat på att den ekonomiskt och biologiskt pressade situation som stora delar av det svenska fisket befinner sig i har lett till en diskussion om hur fisket ska förvaltas . Enligt SLI pekar ekonomisk forskning på att det i ett oreglerat fiske kommer att uppstå överfiske, överkapacitet och dålig lönsamhet, och att även om fisket regleras kan dessa drivkrafter finnas kvar. SLI menar att fiskeförvaltningen står inför en rad problem, bl.a. en överdimensionerad europeisk fiskeflotta och kritiskt små bestånd av framför allt torsk.291 289Yrkesfiskare, e-brev . 290Yrkesfiskare, intervju . 291Livsmedelsekonomiska institutet, 2007. I t.ex. Ds 1997:81 pekas på att avsaknaden av individuella äganderättigheter är ett grundproblem vid hushållning med världens fiskeresurser. Där hänvisas bl.a. till , 1954. 4 DE STATLIGA INSATSERNAS RESULTAT OCH KONSEKVENSER FÖR YRKESFISKET I en framförs att för att det ska vara företagsekonomiskt försvarbart för yrkesfiskarna att väga in de långsiktiga aspekterna behöver de äga rätten till sitt eget fiske. Problemet uttrycks på följande sätt: Det faktum att äganderätter saknas och att fisken alltså är en gemensam resurs gör att det blir kapplöpning om fisken. För varje enskild fiskare blir det rationellt att kortsiktigt fånga så mycket fisk som möjligt. Även om det ligger i fiskets gemensamma intresse att bevara och vårda fiskeresurserna långsiktigt, finns det inga företagsekonomiska skäl för en enskild fiskare att väga in beståndens framtida utveckling i sitt agerande. De som gör det riskerar att konkurreras ut av andra fiskare. För den enskilde fiskaren är det därför ofta rationellt att överinvestera i fartyg och utrustning för att försäkra sig om att hinna få del av fångsten. Denna kamp om fisken driver alltså upp kostnaderna för fisket och gör det än mer angeläget att få mycket fisk. Resultatet är att kostnaderna i fisket blir höga i förhållande till intäkterna och resursräntan, havets ekonomiska potential, tas inte till vara. Mer fisk fångas än vad som är långsiktigt hållbart, som fiskarens inkomster pressas.292 EU:s gemensamma fiskepolitik ger medlemsstaterna utrymme att på nationell nivå reglera fisket genom att fördela fiskemöjligheterna mellan olika fiskefartyg. SLI har i en rapport analyserat hur en s.k. rättighetsbaserad fiskeförvaltning med individuella kvoter skulle kunna fungera som instrument för att uppnå de fiskepolitiska målen. SLI har särskilt uppmärksammat den ekonomiska drivkraft som uppstår då en äganderätt kopplas till fångst- och fiskerätter. Enligt SLI förväntas dessa framför allt leda till en anpassning av flottans kapacitet till rådande fiskemöjligheter, vilket för de flesta fisken innebär en reduktion av rådande överkapacitet.293 Enligt SLI är rättighetsbaserad förvaltning ett sätt att vända den negativa utvecklingen i fisket. En sådan förvaltning innebär att individer eller grupper av individer får rätten till fångsterna och därmed en del av det ekonomiska utbyte som ökade bestånd och minskad kapacitet kan generera. SLI pekar på olika typer av rättighetsbaserad förvaltning, bl.a. individuellt överförbara fångstkvoter, lokal samförvaltning med starka äganderätter och havdagar. SLI har i en rapport studerat den ekonomiska avkastning som utnyttjandet av fiskresurserna ger för olika typer av fiskeförvaltning, den s.k. resursräntan294. För att uppnå en hög resursränta krävs, enligt SLI, att fisket är långsiktigt hållbart, att flottans kapacitet är i balans med fiskemöjligheterna och att det kan ske en automatisk strukturanpassning av flottan vid behov. En annan modell för fiskeförvaltning innebär att rätten till fiske inom ett geografiskt område avsätts till ett lokalt samhälle eller en grupp fiskare inom ett särskilt område eller att en viss andel av ett bestånd avsätts för en grupp fiskare. Även dessa system har som syfte att skapa starkare incitament för yrkesfiskarna själva att förvalta resursen långsiktigt hållbart och därmed 292Livsmedelsekonomiska institutet, 2004. 293Livsmedelsekonomiska institutet, 2007. 294Med resursräntan avses den ekonomiska avkastning som fisket ger utöver vad motsvarande insatser av arbete och kapital ger om de investeras i andra sektorer i ekonomin. 4 DE STATLIGA INSATSERNAS RESULTAT OCH KONSEKVENSER FÖR YRKESFISKET minska behovet av myndighetsreglering.295 Miljövårdsberedningen har pekat på att territoriella nyttjanderätter, där en grupp fiskare ges tillstånd att fiska i ett avgränsat geografiskt område, ger incitament för att ett mer långsiktigt hållbart fiske kan skapas. Territoriella nyttjanderätter, eller andra former av lokal förvaltning, kan enligt beredningen ha stor potential för vissa arter och förespråkas i av många brukare, forskare och förvaltare. Beredningen konstaterar dock att territoriella nyttjanderätter har begränsad kapacitet för arter som rör sig över stora områden.296 förslag om överförbara kvoter har konstaterat att den kanske oftast diskuterade fördelningen av nationella kvoter är s.k. individuella överförbara kvoter297, vilket används som förvaltningsform i , , och . Dessa länder har enligt som gemensam nämnare stora fiskresurser som endast i mindre omfattning delas med andra länder. Det svenska fisket bedrivs dock i många avseenden under motsatta förhållanden och förfogar över ett 60-tal kvoter, samtliga i vatten där fiskerättigheterna delas med andra nationer. Det har också pekats på att det kanske svåraste problemet i en ägarrättsbaserad förvaltning är den initiala fördelningen mellan nyttjarna liksom den överföring av förmögenhet från samhället till enskilda som kan ske. Det har även framförts att det finns en risk för att antalet aktörer minskar med tiden och att det småskaliga fisket därmed skulle missgynnas. Det finns vidare exempel från andra länder på att t.ex. beredningsindustrier köper upp kvoter. Som ett led i arbete med frågor som rör fördelningen av kvoter lämnade verket ett förslag till regeringen om ett fördelningssystem för det pelagiska fisket.298 Förslaget innebar att ett frivilligt system med individuella överförbara kvoter skulle införas i det pelagiska fisket. Förslaget ledde inte till något regeringsuppdrag eller liknande. har på uppdrag av regeringen utrett hur reglerna för det framtida sillfisket ska se ut. lämnade ett förslag till regeringen som innebär att överförbara kvoter bör införas inom det pelagiska fisket, vilket innebär att en yrkesfiskare ska kunna föra över sin individuella kvot till en annan fiskare. Syftet med förslaget är att komma till rätta med överkapaciteten. I förlängningen kan förslaget enligt möjliggöra att fiskekvoterna köps och säljs. Från generaldirektör uppges att anledningen till att en sådan förändring görs för just det pelagiska fisket är att sillfisket är en konkurrensutsatt del av näringen där det måste skapas förutsättningar för företagen att konkurrera. landas av det pelagiska fiskets fångster i . 2003/04:MJU13. 296Miljövårdsberedningen, 2006. 297Individual Transferable Quota (ITQ). 298Frågan har även initierats av fiskerinäringen bl.a. genom och Pelagiska . 4 DE STATLIGA INSATSERNAS RESULTAT OCH KONSEKVENSER FÖR YRKESFISKET I förslaget ingår även åtgärder som syftar till att gynna det småskaliga sillfisket i och för att förhindra att det köps upp av det mer storskaliga fisket i avsikt att komma åt fiskemöjligheter. Fartyg med anknytning till får en extra regional tilldelning. Dessutom ska det enligt förslaget vara fritt sillfiske på en särskild kustkvot som ska vara öppen för kustfiskare som fiskar med passiva redskap, mindre vad eller med trål om deras fartyg är mindre än . föreslår även att nyetablering i ska underlättas genom att en särskild kvot avsätts för nya fiskare så att de inte ska behöva köpa in sig. Fisket i och förslås ha särskilda regler. Här föreslås att fisket är fritt för det regionalt baserade fisket och att en särskild kvot sätts upp för att göra det möjligt. Möjligheten för fartyg från andra landsdelar att inneha kvoter i dessa vatten begränsas. Från bl.a. länsstyrelserna på har tidigare framförts att en risk med individuella överförbara kvoter är att de kan leda till ägarkoncentration och större företag. Länsstyrelserna har även pekat på att möjligheten att styra om så att kvoten ska innehas av flera mindre fartyg eller några få stora minskas. En yrkesfiskare från län har i uppföljningen framfört att fisket i länet kommer att utraderas om kvoterna blir köp- och säljbara.299 Försök med havdagar i Effortreglering kan t.ex. innebära att antalet nät eller antalet fiskedagar (havdagar) regleras i stället för att fastställa kvoter och ransoner. Regleringen kan vara specifik för en båt eller för en nations hela fiskeflotta. Med andra ord är det fiskeansträngningen (effort) som regleras och inte antal kilo fångst. All fisk som håller minimimått får landas, vilket innebär att utkast av fisk på grund av att kvoterna är uppfiskade inte behöver förekomma och att den totala mängden fisk som kastas enligt bör minska avsevärt. Effortbaserad reglering används redan i bl.a. och kring . Miljövårdsberedningen har pekat på att en sådan reglering är tydlig och enkel att förstå och följa, som kontrollen underlättas. Systemet kräver dock en tydlig kalibrering för att man ska kunna jämställa ett visst antal redskap eller fångsttillfällen med en viss mängd fisk. Fördelen med denna typ av reglering är enligt beredningen att all fångst då får ett värde, vilket gör att det inte finns något att tjäna på att kasta fisk överbord. Nackdelen är att det ger fiskaren incitament att öka sin effektivitet för att hinna ta upp så stor mängd fisk som möjligt under de godkända havdagarna. presenterade den av EU inrättade rådgivande kommittén för ett förslag om försök med effortbaserad förvaltning i . genomförde tillsammans med samförvaltningsinitiativet i ett försök i med havdagar i stället för reglering av fisket med kvoter. Syftet var bl.a. att mäta hur mycket effektivare ett fiske är då det 299 , intervju samt , 2007n och 2007o. Yrkesfiskare, brev samt i och i , 2005. 4 DE STATLIGA INSATSERNAS RESULTAT OCH KONSEKVENSER FÖR YRKESFISKET inte begränsas av kvoter och ransoner. För att kunna räkna om kvoter till antal fiskedagar är det viktigt att ha ett tillförlitligt mått på fiskeflottornas effektivitet. Införandet av havdagar i har skjutits av EU. generaldirektör uppger att inte är intresserat av att fortsätta försöket eftersom man infört ett system med fartygskvoter. Försöket har därför stoppats och inte kommit i gång igen. På avvaktar man därför den fortsatta utvecklingen.300 4.4 Andra resurspolitiska insatser 4.4.1 Tekniska regleringar m.m. Ett sätt att reglera fisket är genom redskapsbegränsningar och regleringar av redskapens utförande. Det kan gälla maskstorlek, selektionspaneler eller flyktöppningar. En annan form av tekniska åtgärder är restriktioner för användning av, antal eller struktur för fiskeredskap ombord på fiskebåtarna. Härutöver kan tekniska regleringar innebära en begränsning av en viss typ av fiske. För exempelvis fartyg är fiske efter sill och skarpsill tillåtet endast tre och en halv dag . På enskilt vatten får yrkesfiskare använda vilket fiskeredskap som helst om inte har beslutat om begränsningar. I insjöarna regleras inte fisket genom kvoter utan genom olika bestämmelser kring t.ex. näten. Som exempel kan nämnas att fiske i är förbjudet med drivnät, bottensatta nät med en maskstorlek , förankrade flytnät och nät som genom annan metod inte är bottensatta med en maskstorlek överstigande , nät efter siklöja perioderna den 1 september9 oktober och den 11 de- cember31 december samt nät med en maskstorlek understigande den 10 oktober10 december.301 En annan form av begränsning gäller bestämmelser om minimistorlekar för fisk som behålls ombord och/eller landas. Minimimåtten sätts så att individer i bestånden ska kunna reproducera sig minst en gång innan de riskerar att fångas. Som ett exempel kan nämnas att minimimåttet för havsöring i höjdes som nätfiske förbjöds i vattenområden som är grundare än . Bakgrunden till detta var att beståndsstatusen för öringen i enligt är synnerligen svag.302 Som ett annat exempel redovisas gällande minimimått för fångst längs kusten 300Miljövårdsberedningen, 2006 samt , 2007a, intervju och e- brev . 301Fiskeriverket, e-brev och i m.fl., 2005. 302Fiskeriverket, 2007j. 4 DE STATLIGA INSATSERNAS RESULTAT OCH KONSEKVENSER FÖR YRKESFISKET och i sötvattensområden inom län i tabellen nedan. I sötvatten uppströms vandringsstopp från havet finns inga generella minimimått, men däremot finns det ofta lokala bestämmelser om minimimått, fisketider, fredningsområden m.m. Tabell 13: Exempel på minimimått Källa: i län (). Fredade arter, tider och områden Vissa arter är fredade, dvs. förbjudna att fiska. Det är t.ex. förbjudet att fiska skärkniv, havsnejonöga, småfläckig rödhaj, brugd, sillhaj (håbrand), slätrocka, knaggrocka, majfisk, staksill och blåfenad tonfisk.303 För en del arter finns även fredningstider. Dessa gäller oftast , t.ex. för hummer, piggvar, lax och öring. I exempelvis län är det förbjudet att fiska mal och flodpärlmussla. Vidare är allt fiske efter gädda och abborre förbjudet på kusten från ned till gränsen mot samt runt hela den 1 april31 maj. Fiske efter lax och öring i län är förbjudet den 1 oktober31 december i vattendrag som mynnar i . I med bivattendrag är fiske efter lax och öring förbjudet , dock får fiske ske med handredskap den 1 mars30 september. Vidare finns två typer av fredningsområden: dels områden enligt miljöskyddslagstiftningen, dels områden enligt fiskelagstiftningen. Från uppskattas att det finns ca 250 fredningsområden enligt fiskelagstiftningen. Dessa är ofta temporära, dvs. fiske sker under vissa tider . Det kan t.ex. handla om områden utanför åmynningar. Fredningsområden är inte detsamma som att totalt fiskeförbud råder. Ofta kan det innebära att visst fiske är tillåtet, som i t.ex. Gullmarn. Gullmarn brukar föras fram som ett välfungerande exempel där insatsen har fått en lokal förankring och där t.ex. fiskare och forskare har lärt känna varandra. Från uppfattas Gullmarn som ett mönsterområde. Fredningsområden som inrättas för att öka skyddet under lek och lekvandring innebär ofta att endast sådana redskap är tillåtna som inte kan fånga den art som skyddet avser.304 Inom fredningsområden i havet utanför vissa åmynningar gäller generellt sett totalt fiskeförbud . 303Fiskeriverkets föreskrifter FIFS 2004:36. 304Fiskeriverket, 2007j. 4 DE STATLIGA INSATSERNAS RESULTAT OCH KONSEKVENSER FÖR YRKESFISKET områdenas omfattning finns angivna i författning.305 Förbud mot tillträde till vissa områden kan vara permanenta eller gälla under vissa tider . Syftet är att skydda ungfisk när den samlas i stora antal eller lekmogen fisk när den leker. har fokus riktats mot helt fiskefria områden som en ny förvaltningsåtgärd. har fått i uppdrag av regeringen att införa tre fiskefria områden i vardera och . Enligt riksdagsbeslut ska fiskeförbudet i dessa områden gälla allt fiske . Dessutom ska fiskefria områden inrättas i både kust- och utsjöområden. påbörjades processen genom inrättandet av en referensgrupp. Bakgrunden är att enligt miljömålspropositionen ska fler naturreservat med fiskeförbud inrättas. Det finns ett område runt där det råder totalt fiskeförbud för både yrkes- och fritidsfiske. Effekterna av dessa fiskeförbudsområden på bl.a. fiskbestånden ska utvärderas. Tjänstemän vid uppger att det finns olika åsikter om vilken nytta områdena har. Det finns forskning kring fiskeförbudsområden men inte forskning om hur en sådan åtgärd fungerar i vattnen i . Arbetet med införandet av de naturreservaten är på gång, men det har tagit och varit relativt konfliktfyllt.306 I föreskrifter regleras i vilka hamnar som fisk får landas. Som exempel kan nämnas att landning i av torsk eller kummel fångad eller förvarad ombord i , eller endast får göras i hamnarna , , , , , eller . Landning i av torsk i levande vikt fångad i får endast ske i hamnarna i , , , Botvaldavik, Herrvik och Ronehamn i , , , , , , Kårehamn, Bläsinge, Gräsgård och Grönhögen i län, , Ekenabben, Saltö, , , Vägga, Hörvik och Nogersund i , , , , , , , , , , , , , , , , , , och i län samt i , , , , , eller Strömstad.307 Regleringen av antalet landningshamnar har varit ett led i att förbättra kontrollen av fisket. Tjänstemän vid uppger att innan antalet hamnar bestämdes fördes en diskussion med fiskets organisationer. Från har antalet landningshamnar utökats på sätt som föreslagit. Utökningen av antalet landningshamnar har varit ett sätt att förenkla arbetet för yrkesfiskarna. 305Fiskeriverkets föreskrifter FIFS 2004:36. 306Fiskeriverket, 2007a. och , intervju . 307Fiskeriverkets föreskrifter FIFS 2004:25. 4 DE STATLIGA INSATSERNAS RESULTAT OCH KONSEKVENSER FÖR YRKESFISKET från pågår inte några diskussioner mellan fiskenäringen och verket i denna fråga. För torskfisket i gäller att ett fiskefartyg får börja fiska om det har mindre än torsk ombord. Denna regel ska inte tillämpas på fartyg som är utrustade med VMS.308 Hos de svenska kontrollmyndigheterna är det känt att bestämmelsen innebär problem för det småskaliga fisket.309 har på uppdrag av regeringen analyserat vilken inverkan befintliga akvatiska fredningsområden i svenska vatten har haft på bestånd av fisk och kräftdjur. Analyserna visar att fiskefria områden och områden med redskapsbegränsningar året om ger positiva effekter på bestånden inom områdena.310 I uppföljningen har det från yrkesfisket framförts vissa synpunkter på bl.a. fiskefria områden och att konsekvenserna av denna styrning av fisket inte är klarlagda. I ett underlag till framförs följande: En översyn av dessa styrmedel måste undersöka i vad mån vissa regler bidragit till att uppnå det avsedda syftet och i vilken utsträckning det rentav haft motsatt verkan. Stängda områden och geografiskt inrättade fiskeförbud kan t.ex. leda till ett intensivt fiske i andra områden. kvenserna av styrmedlet är i dessa exempel inte i samklang med avsikten.311 I uppföljningen har olika synpunkter framförts vad gäller redskapsbegränsningar. Länsstyrelserna på har i en rapport pekat på att selektiva redskap samt ökade minimimått måste införas i högre utsträckning. I borde torsken styra maskstorleken, och bottentrålar med mindre maskor än i fyrkant borde inte vara tillåtna, med undantag för kräfttrålar med rist. Länsstyrelserna menar att ingen fisk borde få fångas före könsmognad. Länsstyrelserna har även framfört att det vore naturligt att stoppa fisket på vissa kommersiellt viktiga arter under deras lekperioder då fiskens kvalitet som livsmedel också är som sämst. Då det gäller valet av områden med totalt fiskeförbud menar länsstyrelserna att områdena bör väljas ut så att stoppet gynnar det småskaliga kustfisket. i län menar att fredningsområden och fredningstider, förutom stoppdagar för torskfisket, inte har någon större negativ inverkan på länets yrkesfiske.312 Syef och fiskare i län har framfört att när det gäller fiskebegränsningen så har de som fiskar i bara torsken att förlita sig på. Dessa fiskare kan inte gå till någon annan fiskeplats när stoppet är i . Så är det också med begränsningen till 90 garn. På de små båtarna kan två personer inte arbeta som deras dagar omfattar. En fiskare i län framför följande om fiskefria områden: 308Rådets förordning (EG) nr 1941/2006 av . 309Jordbruksdepartementet, intervju och bl.a. bet. 2006/07:MJU14. 310Fiskeriverket, 2007c. 311Carlberg, 2007. 312Länsstyrelsen i och i , 2005 samt i län, e-brev . 4 DE STATLIGA INSATSERNAS RESULTAT OCH KONSEKVENSER FÖR YRKESFISKET Med den befolkningsnedgång som skett i länet finns redan stora områden som kan liknas vid reservat. Förslaget om reservat är bara en ytterligare åtgärd för att urholka äganderätten. Vindkraftverk på grunda områden som är fiskens lekplatser och den ryska gasledningen visar på att de ekonomiska intressena går före vården av det livet.313 Fiskevattenägarna har framfört att fiskefria områden, reservat och liknande inte ger någon biologisk grund. Företrädare för förbundet menar att det i stället är bättre med välförvaltade och fiskade områden där uthållig produktion är nyckelordet. Bland annat Sportfiskarna menar att bottentrålning borde förbjudas i Ös- tersjön eftersom bottnarna ser ut som nyplöjda åkrar där det har bottentrålats. Företrädare för Sportfiskarna har i uppföljningen vidare framfört att torskfisket har för låga minimimått och för höga kvoter.314 Länsstyrelserna på pekar i en rapport på att kostnaderna för mindre fartyg att lossa i färre större hamnar blir alltför höga. I rapporten framförs att de bestämmelser om särskilda landningshamnar för torskfångster över som infördes för att förbättra kontrollen tydligt har visat detta. För vissa fisken ställs krav på särskilda tillstånd, vilka administreras av . Ett exempel är att blåvitling får fiskas av ett svenskt fiskefartyg endast efter sådant särskilt tillstånd. Ett annat exempel är att fiske i och med burar efter snäckor endast får ske efter tillstånd av . Fast redskap som i någon del är högre än får i och sättas ut i enskilt vatten endast efter tillstånd av . Andra exempel rör räkfiske i Gullmarn, fiske av musslor med redskap som släpas efter båt och trålning efter siklöja i och Bottenviken.315 Begränsningen av antalet fartyg som fiskar siklöja i är en nationell begränsning. har 40 fartyg sådana tillstånd.316 I får sill och skarpsill fiskas av ett svenskt fiskefartyg endast efter särskilt tillstånd av . Även för torskfiske i krävs särskilt tillstånd. Dessutom kräver gemenskapens regelverk att alla fartyg med en längd av eller mer som använder redskap med en maskstorlek av eller mer ska medföra ett särskilt torskfisketillstånd ombord. För att få ett sådant tillstånd ställs krav på att fartyget tidigare använts för sådant fiske i . Gemenskapen kräver vidare, som en del i återhämtningsplanen för torsk i , och , att fartyg som använder torskfångande redskap bara får fiska ett visst antal dagar .