rfr · GV0WRFR9 · 2008-01-30 00:00:00 — Kvinnojourens personal har utbildats av Kriminalvården och fungerar nu som partnerkontaktpersoner för de kvinnor vars män deltar i IDAP i Luleå.68 Vid anstalten Viskan har tre kvinnor, vars ordinarie anställning är i köket, vid administrativa enheten och vid fakturaenheten, genomgått en särskild utbildning och arbetar numera även som partnerkontaktpersoner.69 Enligt uppgift från anstalten Johannesberg är det av geografiska skäl svårt att erbjuda en partnerkontaktperson, eftersom de intagna och även deras partner kommer från hela . Från anstalten föreslås därför att alla frivårdskontor, oavsett IDAP-uppdrag, ska bygga upp en organisation för partnerkontaktpersoner. Handläggaren är den person som följer mannen under programmets gång. Innan programstart ser handläggaren till att en SARA-utredning görs varefter mannen slussas vidare till gruppen. Handläggaren genomför också mittsamtal och slutsamtal samt genomför återfallsprevention vid fyra till sex tillfällen efter avslutat grupprogram.70 SARA-utredaren genomför en riskbedömning av mannen innan han påbörjar gruppverksamheten. Innan mannen påbörjar programmet får han som en förberedelse träffa programledarna för en djupare programinformation och intervju, en s.k. brottsanalys. Det är ett manualbaserat samtal som syftar till att säkerställa att en ingående diskussion om våldet har skett. Dessutom kartläggs mannens makt- och kontrollmönster samt hans motivation att förändra sitt beteende. Mannens berättelse jämförs därefter med de uppgifter kvinnan lämnat till sin partnerkontaktperson i samband med SARA-intervjun. Om det är stor diskrepans mellan uppgifterna kan det vara ett tecken på en låg självkännedom hos mannen om sitt beteende och de brott han har begått. Vidare görs en bedömning av risken för framtida partnervåld, en s.k. SARA-utredning (Spousal Assault Risk Assessment Guide). Utredaren gör bedömningen utifrån en checklista 68Intervju med företrädare för Kriminalvården och . 69Uppgift per telefon från anstaltschef . 70Kriminalvården, Beskrivning av IDAP:s aktörer, 2007. 2007/08:RFR9 4 BEHANDLINGSPROGRAMMET IDAP över 20 enskilda riskfaktorer för partnervåld, t.ex. missbruk av droger och psykotiska symtom.71 Tillsammans med handläggaren formulerar mannen en handlingsplan med de mål som han har med sitt deltagande i programmet och de åtgärder han förbinder sig att vidta. Målen och åtgärderna ska vara enkla, specifikt formulerade och möjliga att uppnå. När han, under behandlingens gång, har nått målen bestäms nya mål och åtgärder i planen.72 Handlingsplanen finns under gruppsessionerna uppsatt på väggen och kan kommenteras av de övriga gruppdeltagarna. För att planen ska vara personlig skrivs också partnerns och eventuella barns namn däri.73 När handlingsplanen har upprättats börjar mannen delta i gruppverksamheten som inom frivården pågår med en session á , totalt . Därigenom får männen tid för inläsning av studiematerial och för hemuppgifter. De män som genomgår programmet under anstaltsvistelsen kan träffas och genomför därmed programmet under 1314 veckor.74 IDAP består av nio olika moduler/teman som kännetecknar ett respektfullt och jämställt förhållande mellan partner utan våld. De nio modulerna är: Modul 2 Icke hotfullt Modul 4 Stöd och tillit Modul 5 Ärlighet och ansvarstagande Modul 6 Sexuell respekt Modul 8 Ansvarsfullt föräldraskap Modul 9 Förhandling och rättvisa Varje modul behandlas under tre sessioner. Vid det första tillfället visas en kort videosekvens där en man använder de våldsamma beteenden som har ett samband med den aktuella modulen. Männen får därefter analysera filmen genom att i ett kontrollformulär detaljerat beskriva våldsbeteendet och redogöra för hur ett alternativt icke-våldsamt beteende skulle kunna se ut. Till modulens andra session får männen i hemuppgift att i ett eget kontrollformulär beskriva hur de på ett liknande sätt har agerat gentemot sin partner. Detta diskuteras sedan gemensamt i gruppen. Det tredje tillfället ägnas åt att utforska ett icke kontrollerande beteende. Männen får då i ett rollspel dramatisera de självupplevda incidenter som tidigare beskrivits i kontrollformulären och 71Kriminalvården, av risk för framtida partnervåld. Manual med instruktioner och kommentarer, 2006. 72Kriminalvården, IDAP behandlingsprogram för män som misshandlar kvinnor. Teorimanual, 2006. 73Intervju med företrädare för Kriminalvården . 74Intervju med företrädare för Kriminalvården . 4 BEHANDLINGSPROGRAMMET IDAP 2007/08:RFR9 därefter agera på ett icke kontrollerande sätt. För att kunna uppnå ett sådant beteende får deltagarna under programmets gång lära sig ett antal strategier enligt följande: Att ta en time-out Att känna igen tecken på ilska Att använda positivt självresonemang Att erkänna kvinnors rädsla Att stå på sig och ta emot kritik Att erkänna kvinnors ilska Att vara medveten om icke-verbala signaler Att kommunicera tankar och känslor Grupperna har öppen intagning, vilket innebär att nya deltagare kan ansluta vid början av varje modul med undantag för modulen sexuell respekt. En fördel med öppen intagning uppges vara att klienter inte behöver vänta på att få påbörja programmet. Det är också möjligt för mannen att fortsätta programmet på en annan ort om han flyttar inom landet . Dessutom har programledare, när nya klienter tillkommit, upplevt att de får draghjälp från de klienter som deltagit i programmet och kommit till vissa insikter om sitt beteende. När halva programmet har avlöpt har den ansvariga handläggaren och programledarna ett mittsamtal med klienten. Ett slutsamtal sker också direkt efter avslutat program. Mannen påbörjar sin återfallsprevention tillsammans med handläggaren efter avslutad gruppverksamhet. Återfallspreventionen består av fyra manualbaserade sessioner som kan delas upp i fyra till sex tillfällen. efter att programmet avslutats (eller när övervakningen slutar om det sker tidigare) genomför mannen ett uppföljningstest, se vidare nedan.76 4.5 Klienter som inte är lämpliga för programmet Deltagarna väljs ut med hjälp av en risk- och behovsbedömning utifrån intervju och SARA-checklistan. En förutsättning för att antas till IDAP är att mannen anser att han har problem med sitt våld. Män med låg risk för återfall ingår inte i programmet då det är avsett för medel- och högriskklienter. Härutöver finns ytterligare att antal klienter som inte anses lämpliga för programmet: 75Kriminalvården, IDAP behandlingsprogram för män som misshandlar kvinnor. Teorimanual, 2006. 76Intervju med företrädare för Kriminalvården . 2007/08:RFR9 4 BEHANDLINGSPROGRAMMET IDAP 4.5.1 Våld mot annan än kvinnlig partner eller f.d. partner Programmet är utformat för män som utövat våld mot sin kvinnliga partner eller f.d. partner. Därför utesluts kvinnor som utövat våld mot män eller andra kvinnor samt män som utövat våld mot andra män. Personer som utövat våld inom en homosexuell relation ingår alltså inte i programmets målgrupp. 4.5.2 Allvarliga inlärnings-, läs- och skrivsvårigheter Programdeltagarna får genomföra en del läs- och skrivarbete, vilket inte ska hindra någon med lättare läs- och skrivsvårigheter. En man med allvarliga inlärningssvårigheter kan dock troligtvis inte delta i programmet på ett effektivt sätt. Om mannen uppvisar ett allvarligt drogmissbruk och missbruket bedöms vara en bidragande faktor till våldsutövandet, behandlas mannen i stället i ett ackrediterat drogprogram. 4.5.4 Allvarliga psykiska problem Om det vid en SARA-utredning framkommer att mannen lider av en allvarlig personlighetsstörning som kommer att störa gruppen, ska han uteslutas ur programmet. I dessa fall bör handläggaren undersöka möjligheten till annan behandling.77 Om mannen har gjort sig skyldig till ett sexuellt övergrepp, görs en bedömning av om det är att betrakta som ett sexualbrott eller som ett uttryck för ett våldsamt beteende. Om det betraktas som ett sexualbrott, rekommenderas i stället det ackrediterade behandlingsprogrammet Relation och samlevnad (). Mannen ska inte genomgå två program . Det är möjligt att påbörja IDAP efter att avslutats men det är i praktiken ovanligt.78 IDAP är som tidigare nämnts ackrediterat inom . Det innebär att innan ett program bedöms för ackreditering prövas det vanligtvis i begränsad skala inom kriminalvården. Om programmet bedöms som utvecklingsbart lämnas ett programförslag till den svenska ackrediteringspanelen. Panelen består av personer som har utsetts av generaldirektören. 77Kriminalvården, IDAP behandlingsprogram för män som misshandlar. Ansökan om ackreditering, 2006. 78Intervju med företrädare för Kriminalvården . 4 BEHANDLINGSPROGRAMMET IDAP 2007/08:RFR9 2008 består panelen av åtta externa ledamöter, huvudsakligen från universitetsvärlden, samt tre ledamöter från Kriminalvården. När det gäller IDAP lämnades en programansökan . lämnades en ansökan om ackreditering. Panelens uppgift vid en ackrediteringsansökan är att utifrån den teoretiska forskningen som finns bedöma om programmet är korrekt uppbyggt för att kunna ha en effekt på klientens återfall och se om det praktiska genomförandet håller en tillräckligt hög nivå. Panelen poängsätter därefter programmet enligt ett antal kriterier som ska visa vilken vetenskapligt dokumenterad effekt programmet har. För att bli ackrediterat krävs dels att programmet får 17 av 20 möjliga poäng, dels att det blir maximal poängtilldelning på några av kriterierna. När IDAP blev ett ackrediterat program uppnådde det 19 poäng.79 efter att programmet har ackrediterats presenteras programmet återigen för ackrediteringspanelen. Den gör då en uppföljning av programverksamheten samt bedömer hur programmet kan utvecklas och metoderna förfinas. Alla dokumenterade erfarenheter, även resultatet av uppföljnings- och utvärderingstester, vägs in i bedömningen vid detta tillfälle.80 4.7 Programmets genomförande och kostnader Enligt uppgift från Kriminalvården bedrivs IDAP på 17 platser i landet. Inom frivården finns programmet i , , , , , , , , , , , , , och . Av landets 37 frivårdskontor bedrivs alltså IDAP vid 15. Härutöver finns programmet vid 2 av de totalt 50 anstalterna för män, nämligen Viskan (, väster om ) och specialanstalten Johannesberg () där 53 av de totalt 70 platserna är särskilt avsatta för män dömda för våld i nära relationer. Ytterligare tre frivårdskontor (, och /) samt en anstalt () har i uppdrag att börja bedriva IDAP men har ännu inte påbörjat verksamheten.81 t.o.m. har totalt 215 män genomgått IDAP-programmet, varav 103 i anstalt och 112 i frivård enligt uppgift från Kriminalvården HK. Dessa siffror stämmer emellertid inte överens med de uppgifter som lämnats av regionerna och som redovisas i tabell 5. Kostnader för IDAP framgår av nedanstående tabell. 79http:///templates/KVV_InfopageGeneral3621.aspx 80Intervju med företrädare för Kriminalvården . 81Uppgift från Kriminalvården . 2007/08:RFR9 4 BEHANDLINGSPROGRAMMET IDAP Tabell 6 Kriminalvårdens projektkostnader för IDAP Källa: Kriminalvården. De kostnader som Kriminalvården har redovisat för IDAP avser kostnader för projektet, dvs. lönekostnader för de tre personer som, i varierande utsträckning, utbildar programledare och övriga kostnader för resor, översättning av manual och framtagning av material m.m. I ovanstående uppgifter ingår inte kostnader för anställda inom frivården och för programledare vid anstalterna. Av tabellen framgår att kostnaderna för uppgick till ca . Inom kriminalvården saknas uppgifter om de samlade kostnaderna för IDAP, dvs. de kostnader som respektive region har för programledare m.m.82 Kriminalvården uppger att det vid en anstalt med IDAP-uppdrag finns resurser motsvarande ca 8 programledare per 100 platser vilka är öronmärkta för att bedriva IDAP-program. Inom frivården finns 0,6 programledare för all programverksamhet inklusive IDAP per 100 klienter under övervakning. Kriminalvården redovisar att man har beräknat att kostnaderna för programledare vid anstalt kommer att uppgå till respektive vid frivården. Därtill beräknas kostnaden för IDAP till . Den totala kostnaden beräknas därmed uppgå till . Kriminalvården har beräknat att kostnaden för att genomföra ett IDAP- program med i genomsnitt 5 deltagare uppgår till för såväl anstalt som frivård. Därutöver tillkommer kostnader för personalens kompetensutveckling, handläggare och partnerkontakt (se nedan). Den genomsnittliga kostnaden påverkas av att en del deltagare avbryter programmet , vilket innebär att de inte ingår i uppgifterna avseende fullföljda program. 4.8 Uppföljning och utvärdering som IDAP har använts har ingen systematisk uppföljning och utvärdering gjorts. Männen har däremot efter avslutad behandling fyllt i ett formulär och besvarat frågor om hur de har uppfattat programmet. började de första testerna att användas. Testerna genomförs både före och efter programmet samt efter att mannen avslutat programmet.83 Syftet är att identifiera om mannen har ändrat de attityder och 82E-brev från Kriminalvården, och . 83Intervju med företrädare för Kriminalvården . 4 BEHANDLINGSPROGRAMMET IDAP 2007/08:RFR9 beteenden som ligger till grund för det våldsamma beteendet. Testerna består av ett antal påståenden som mannen får besvara utifrån en skala från instämmer helt till instämmer inte alls. Påståendena berör bl.a. områden som attityd till övergrepp och relationsvåld, relation till kvinnor samt i vilken utsträckning mannen uppfattar att han själv är orsak till händelser i livet.84 84 Kriminalvården, Beskrivning av tester, 2007. 5 Myndighetssamverkan där dömda och icke dömda män behandlas En fråga som har kommit upp under uppföljningen är att icke dömda män har deltagit i behandlingsprogram där Kriminalvården har ingått som en part i ett samverkansprojekt och även svarat för att genomföra behandlingsinsatser. Kriminalvården fattade ett beslut om att enbart dömda män fortsättningsvis ska få delta i Kriminalvårdens behandlingsprogram. Frågan inrymmer många aspekter utifrån Kriminalvårdens uppgifter enligt sin instruktion, mål som myndigheten ska uppnå och vikten av att samverka med andra myndigheter och aktörer för att komma till rätta med mäns våld mot kvinnor. Kriminalvården har motiverat sitt beslut på följande sätt: Kriminalvårdens uppdrag är att utföra personutredningar, bedriva häktesverksamhet och verkställa påföljder. Verksamheten ska inriktas på åtgärder som syftar till att minska risken för att dömda återfaller i brott som samhällsskyddet iakttas. Kriminalvården kan inte utan ett förändrat uppdrag rikta sin programverksamhet till personer i frihet som inte är dömda. Detta utesluter inte samverkan med andra myndigheter och motivationsarbete i anslutning till personutredning/häktesvistelse för att skapa förutsättningar för behandling under en eventuell kommande verkställighet.85 har fastställt mål för politikområdet Rättsväsendet och för de verksamhetsområden där Kriminalvårdens verksamhet ingår. För verkställighet av påföljd är målet att påföljder ska verkställas på ett säkert och humant sätt och att antalet återfall i brott ska minska. har dock inte fastställt några särskilda mål som avser samverkan mellan rättsväsendets myndigheter eller övriga myndigheter.86 Som tidigare framgått har justitieutskottet uppmärksammat att det är viktigt att män som dömts för våld i nära relationer blir föremål för lämplig behandling inom kriminalvården och att återfall i brottslighet minimeras.87 Enligt utskottet är det också angeläget att det finns behandlingsprogram för män som inte är dömda, t.ex. sådana program som erbjuds män som söker sig till olika mansjourer eller kriscentrum för män.88 Utskottet uppmärksammade i samma betänkande vikten av samverkan mellan myndigheter och övriga aktörer. Utskottet välkomnade regeringens initiativ till de myndighetsgemensamma och myndighetsspecifika uppdrag 85Kriminalvården, protokoll , dnr. 1997/98:1, bet. 1997/98:JuU1. 2006/07:JuU7 s. 20. 1997/98:JuU13 s. 46. 5 MYNDIGHETSSAMVERKAN DÄR DÖMDA OCH ICKE DÖMDA MÄN BEHANDLAS 2007/08:RFR9 som regeringen hade lämnat till flera myndigheter se kapitel 3 och nedan. Enligt utskottet borde uppdragen kunna bidra till ett mer utvecklat och samordnat arbete såväl inom som mellan olika myndigheter.89 De åtgärder som regeringen har vidtagit som rör frågan om behandlingsprogram för män och de uppdrag som lämnades i anslutning till Kvinnofridspropositionen redovisas i kapitel 3. Av det kapitlet framgår också att regeringen i en proposition har redogjort för Kriminalvårdens behandlingsprogram IDAP och konstaterat att både dömda och icke dömda män deltar i verksamheten. Konstaterandet ledde dock inte till något särskilt ställningstagande från regeringen. Samverkan kring mäns våld mot kvinnor var en central del av kvinnofridsuppdragen som lämnades i anslutning till Kvinnofridspropositionen 1998. På grundval av ett tidigare initiativ från regeringen, 1991, hade funnit att projektet hade haft positiva effekter och bestående samverkansformer hade utvecklats. I några fall hade dock insatserna upphört när projektet hade avslutats. I kvinnofridsuppdragen 1997 pekade regeringen på att det är angeläget att samverkansformer utvecklas och vidmakthålls när det gäller våld mot kvinnor. De centrala myndigheterna har ett särskilt ansvar för att stimulera till en sådan utveckling och skapa former för att samverkan skall vara bestående. Samverkan bör ske i fråga om hanteringen av enskilda utredningar och ärenden. Inom ramen för samarbetet skall myndigheterna också utbyta erfarenheter om kompetens- och metodutvecklingsfrågor inom området. Det är även angeläget att ett informationsutbyte sker mellan myndigheterna regionalt och lokalt liksom att myndigheterna samarbetar och utbyter erfarenheter med berörda frivilligorganisationer, inte minst kvinnojourerna. Samarbetets närmare former får avgöras på myndighetsnivå.91 5.2.1 Utvärdering av kvinnofridsuppdragen Som tidigare nämnts har kvinnofridsuppdragen utvärderats av en särskild utredare, se även kapitel 3. I betänkandet påpekar utredaren att samverkan mellan myndigheter ofta lyfts fram som ett nyckelelement när det gäller att bekämpa mäns våld mot kvinnor. Vidare redovisas några exempel på regional och lokal samverkan men resultatet föranledde inga förslag från utredaren om fortsatta åtgärder.92 1997/98:JuU13 s. 49. 90Projektet bedrevs av och länsstyrelserna i , , , och . 91Regeringskansliet, , , , , Bilaga A97/3077/JÄM (delvis). 92SOU 2004:121, Slag i luften En utredning om myndigheter, mansvåld och makt. 2007/08:RFR9 5 MYNDIGHETSSAMVERKAN DÄR DÖMDA OCH ICKE DÖMDA MÄN BEHANDLAS 5.3 Samverkan på central nivå I Kriminalvårdens redovisningar till regeringen med anledning av kvinnofridsuppdragen har inte frågan om samverkan med övriga myndigheter haft någon framskjuten plats. I ett par redovisningar nämns att dåvarande samverkar med och inom ramen för uppdragen till enskilda myndigheter. Vidare uppges att , tillsammans med övriga berörda myndigheter, ingår i referensgrupp som rör våld mot kvinnor. Som ett led i Kvinnofridsuppdraget tog initiativ till samverkan mellan centrala myndigheter som berörs av frågan om mäns våld mot kvinnor, Nationell myndighetssamverkan för kvinnofrid. Ett resultat av denna samverkan är Kvinnofridsportalen, en webbplats som fortfarande existerar.93 Enligt uppgifter på webbplatsen finansierar och ansvarar myndigheter och aktörer som ingår i denna samverkan för portalen. Kriminalvården är en av de myndigheter som ingår i denna samverkan.94 Myndigheterna träffas fortfarande inom ramen för denna samverkan. En- ligt muntliga uppgifter från Kriminalvårdens företrädare i gruppen har man vissa svårigheter att hitta gemensamma frågor att behandla. Gruppen fungerar främst som ett forum för informationsutbyte mellan myndigheterna. pågår ett arbete med att planera en konferens om kvinnofrid 2008 för att uppmärksamma att det var kvinnofridspropositionen beslutades av . Kvinnofridsportalen ska vara ett webbaserat faktacentrum med information om både kunskapsutveckling och praktiskt arbete inom området våld mot kvinnor. Kvinnofridsportalen innehåller bl.a. länkar till material om våld mot kvinnor som finns publicerat hos de medverkande aktörerna. Via Kvinnofridsportalen kan man därför komma vidare till Kriminalvårdens webbplats. Myndighetens webbplats innehåller dock inaktuell information när det gäller våld i nära relationer. Exempelvis uppges att flera kriminalvårdsmyndigheter har egna behandlingsprogram, ofta i samarbete med . Kriminalvårdsmyndigheterna upphörde genom ombildningen av Kriminalvården till en myndighet. Härutöver finns uppgifter om vilka behandlingsprogram som bedrivs, antingen i egen regi eller tillsammans med andra organisationer. För närmare upplysningar hänvisas till nedanstående kriminalvårdsmyndigheter: Kvm : , Kvm : STOPP, Kvm , Kvm /Hisingen-Förorter: Sex- och relationsbrottsprogrammet, 94Övriga myndigheter som ingår är: , , , , , , , , Myndigheten för skolutveckling, Nationellt centrum för kunskap om mäns våld mot kvinnor, , , , , Kommuner och Landsting, och . 5 MYNDIGHETSSAMVERKAN DÄR DÖMDA OCH ICKE DÖMDA MÄN BEHANDLAS 2007/08:RFR9 Kvm , Kvm : , Kvm : Mansgrupp , Kvm Norr: , Kvm : , Kvm : , Kvm : Verktygsgajden, Kvm Uppsala95 Enligt uppgifter från Kriminalvården /bedriver Kriminalvården enbart de program som redovisas på webbplatsen vid tre av de redovisade orterna . Dessa orter är: , och . Det saknas uppgifter om när Kriminalvården senast har uppdaterat sina uppgifter. På startsidan uppges att uppgifterna uppdaterades . 5.4 Samverkan på lokal nivå Av Kriminalvårdens beslut om att enbart dömda män ska erbjudas behandling i det ackrediterade programmet IDAP framgår att Kriminalvården under en följd av år har deltagit i samverkan kring relationsvåldsproblematiken med övriga rättsväsendet, kommuner och vårdgivare. Denna samverkan har, enligt beslutet, bl.a. inneburit att misstänkta kunnat påbörja behandling redan under personutredningsstadiet. En del av dessa har senare dömts till skyddstillsyn medan andra fått böter, villkorlig dom, fängelse eller frikänts. I och med att Kriminalvården numera har ett ackrediterat program, IDAP, ska Kriminalvårdens klienter i första hand erbjudas detta, förutsatt att risk- och behovsbedömningen enligt påvisat ett behandlingsbehov. Detta innebär att vården inte kommer att påbörjas förrän efter dom till skyddstillsyn, vanligtvis förenad med behandlingsföreskrift. 5.4.1 Samverkan i , och Av kapitel 3 framgår att många verksamheter inom som syftar till att behandla män för relationsvåld har bedrivits i samverkan med andra aktörer. De aktuella samverkansmodellerna syftar vidare till att ge stöd och vård till kvinnor och barn. Till viss del finns dokumentation om den samverkan som har bedrivits. Sådan dokumentation avser i Göteborg96, i och i beskrivs även i bilaga 2. Av dessa verksamheter är behandlingsprogrammet nedlagt med anledning av att Kriminalvården har övergått till att använda IDAP. Programmet bedrevs 19952005. Samverkan mellan Kriminalvården och övriga aktörer i pågår fortfarande inom ramen för det lokala kvinnofridsprogrammet. En företrädare för Kriminalvården ingår i styrgruppen. 95http:///templates/KVV_InfopageGeneral2307.aspx, . 96Gillberg, och , , Projekt intressentorienterad utvärdering, , 2007. 97SOU 2004:121, Slag i luften En utredning om myndigheter, mansvåld och makt. 2007/08:RFR9 5 MYNDIGHETSSAMVERKAN DÄR DÖMDA OCH ICKE DÖMDA MÄN BEHANDLAS Samverkan om mäns våld mot kvinnor startade inom Utväg , där behandlingsprogrammet IDAP används. Med anledning av Kriminalvårdens beslut att enbart dömda män ska bli erbjudna att delta i behandlingsprogrammet IDAP kommer att utveckla en egen metod i sin verksamhet, eftersom endast Kriminalvården har licens att tillämpa metoden.98 Kriminalvården avbryter samarbetet inom när det gäller behandling av icke dömda män /08. Därefter är det inte klarlagt hur myndigheten ska medverka i den samverkansmodell som har utvecklats ().