rfr · GV0WRFR9 · 2008-01-30 00:00:00 — Enligt uppgift från en företrädare för i pågår ett arbete med att förändra inriktning på verksamheten (). Kriminalvården uppger att kommunen nu har egna grupper för unga män och icke dömda män. Kriminalvården har egna grupper för dömda män där IDAP- programmet tillämpas. Om mannen har dömts till kontraktsvård, vilket vanligtvis sker vid relationsbrott enligt Kriminalvården, genomgår han först IDAP. Sedan är villkoret att han ska delta minst en gång i kommunens grupp. Kriminalvården betalar inte för den tid som männen deltar i kommunens gruppverksamhet.99 I de tidigare nämnda samverkansprojekten har Kriminalvården deltagit tillsammans med , polisen, och . I och deltog även andra aktörer t.ex. brottsoffer- och kvinnojourer. När det gäller deltog även skolkuratorer och kuratorer från sjukvården. Bakgrunden till går att spåra till . En anställd inom kriminalvården noterade att våld mot kvinnor fanns med i de flesta av hennes klienters historia. På grundval av denna iakttagelse utvecklade hon tillsammans med en kollega . har Kriminalvården i erbjudit ett påverkansprogram för män som har utövat våld i nära relationer. Kriminalvården försökte 1996 att etablera en samverkan med stadsdelarna beroende på att man bedömde att det skulle vara värdefullt att blanda påverkansgrupperna med dömda män och de som sökte hjälp frivilligt. Av denna anledning bjöd projektet in chefer till ett möte, men endast tre personer kom. Året därpå gjorde man ett nytt försök och bjöd in handläggare från stadsdelarna, men inte heller detta försök utföll väl.100 Efter kvinnofridspropositionen 1998 tog sjukvården initiativ till den samverkansgrupp som då bildades. Samverkansgruppen har arbetat med samar- bets-, utbildnings- och informationsfrågor samt tagit fram ett gemensamt handlingsprogram, den s.k. Malmömodellen. Kvinnofridsprogrammet i vann första priset i den svenska uttagningen i den brottsförebyggande tävlingen , ECPA om 98Uppgifter vid intervju med företrädare för . 99E-brev från Kriminalvården . 100Larsson, , Samverkan för kvinnofrid i , Slutrapport avseende projekttiden 1/9 20001/3 2002 till samt beskrivning av programmet . 5 MYNDIGHETSSAMVERKAN DÄR DÖMDA OCH ICKE DÖMDA MÄN BEHANDLAS 2007/08:RFR9 att bli bästa brottsförebyggande projekt. utsågs Kvinnofridsprogrammet till vinnare i den europeiska tävlingen. 5.4.2 Finansiering av och kostnader för projekten Gemensamt för de samverkansmodeller där Kriminalvården har ingått är att myndigheten svarade för en del av finansieringen av verksamheten. I Utredningen om kvinnofridsuppdragen saknas uppgifter om finansieringen av och kostnaderna för samverkansprojekten. När det gäller framgår att Kriminalvården var en av verksamhetens huvudmän. bedrevs på tre orter. I och var Kriminalvården och huvudmän. I ingick tillsammans med Kriminalvården och socialtjänsten.101 Kriminalvården uppger att för i och svarade Kriminalvården för kostnaden för sina klienter och för en halv tjänst i projektet.102 När det gäller redovisas att Kriminalvården har bidragit med ca . Kriminalvården har svarat för alla kostnader kring männen. Bidrag från uppgick till 2004. bidrar med ytterligare eftersom verksamheten har utökats till att omfatta hela . Medlen används för att bl.a. finansiera projektledare samt barn- och kvinnosamordnare. Hälso- och sjukvården svarade för i bidrag till verksamheten 2006 respektive 2007. Därutöver har finansierat en utvärdering av med 500 000 kr.103 Av slutrapport framgår att Kriminalvården tillsammans med ett par stadsdelar i hade beviljats i projektmedel av september 2001mars 2002. Därutöver hade Kriminalvården bidragit med en halv tjänst och två stadsdelar med en halv tjänst för arbetet.104 I programmet Män i Fokus i har finansieringsfrågan hanterats på följande sätt. Om den misstänkte mannen börjar programmet före dom betalar för honom fram till dom. Om mannen inte blir dömd för brott men vill gå kvar i programmet betalar kostnaderna för mannens deltagande. Om mannen blir dömd och påföljden blir skyddstillsyn med särskild behandlingsplan betalar Kriminalvården behandlingen. Detta innebär således att Kriminalvården enbart svarar för kostnaden för dömda män. 101SOU 2004:121, Slag i luften En utredning om myndigheter, mansvåld och makt. 102E-brev från Kriminalvården . 103Utväg, Verksamhetsrapport . 104Larsson, , Samverkan för kvinnofrid i , slutrapport avseende projekttiden 1/9 20001/3 2002 till samt beskrivning av programmet . 2007/08:RFR9 5 MYNDIGHETSSAMVERKAN DÄR DÖMDA OCH ICKE DÖMDA MÄN BEHANDLAS 5.5 Resultat av samverkan En av de erfarenheter som framkommer i utvärderingen av är att det tar att etablera en fungerande samverkan mellan olika myndigheter. Vid intervju bekräftas detta förhållande. En respondent uppger att den största svårigheten är att åstadkomma ett samarbete då man arbetar mot gemensamma mål och vidtar de åtgärder som behövs inom det egna ansvarsområdet för att åstadkomma detta. Av utvärderingen framgår att den samverkan som har utvecklats i projektet har varit ett stöd för de myndigheter som ingår i projektet. Den bedrivna samverkan har varit en avlastning i det egna arbetet samt ett nytt och viktigt inslag i arbetet med att motverka mäns våld mot kvinnor i nära relationer. Alla myndigheter, i synnerhet Polisen och , framhåller att man har utvecklat sina kunskaper om mäns våld mot kvinnor genom projektet. De har även fått en större förståelse för de övriga aktörernas problem och förutsättningar för att arbeta med relationsvåld. Enligt uppgift från en företrädare för i har samverkan inom i varit betydelsefullt för åklagarnas arbete med våldsutsatta kvinnor. En kvinna som har varit i kontakt med kvinnoverksamheten i i förstår vikten av att delta i rättegångsprocessen och av sitt vittnesmål. En målsägande som har en sådan förståelse har ett högt bevisvärde i en rättegång, vilket underlättar åklagarens arbete.105 och har eller har haft en uppsökande verksamhet som riktats till både män och kvinnor. I Utväg sker detta på följande sätt. När polisen har hållit förhör med mannen på grundval av en anmälan som innefattar relationsvåld får kännedom om detta genom att manssamordnaren hämtar alla anmälningar från polisen. Vid förhöret får mannen information om verksamheten och frågan om han vill ha kontakt med . Enligt uppgift från en polisinspektör tackade i princip alla män ja till erbjudandet.106 Av de män som kontaktades av påbörjade däremot behandlingsprogrammet, se även kapitel 6. I alla delar har inte denna ordning fungerat i . I hade projektet svårt att få del av anmälningarna eftersom polisen ifrågasatte om det var lagligt att lämna ut polisanmälningar på det sätt som konceptet byggde på. Enligt den ordning som tillämpades i måste delgivning av brott ha skett för att manssamordnaren skulle kunna kontakta mannen.107 De slutsatser som Utredningen om kvinnofridsuppdragen för fram när det gäller samverkan inom och är: Samverkan kräver samsyn. Ett arbete med mäns våld mot kvinnor på lokal nivå måste bygga på en genomtänkt samverkan mellan olika aktörer. För att en samverkan mellan myndigheter och övriga aktörer, främst kvinno- 105Intervju med företrädare för i 2007- 08-29. 106Uppgifter vid intervju med företrädare för projektet och polisen i . 107SOU 2004:121, Slag i luften En utredning om myndigheter, mansvåld och makt. 5 MYNDIGHETSSAMVERKAN DÄR DÖMDA OCH ICKE DÖMDA MÄN BEHANDLAS 2007/08:RFR9 jourer, ska fungera måste det finnas en gemensam plattform med ett tydligt syfte, tydliga mål och en tydlig verksamhetsbeskrivning. Det gemensamma handlingsprogrammet i anförs som ett bra exempel på en väl genomtänkt grund för alla inblandade parter. Samsyn kräver kunskap. En förutsättning för att tjänstemän och samverkande aktörer ska kunna utarbeta mål och bedriva en verksamhet är att det finns kunskap om de problemområden verksamheten omfattar. En genomtänkt organisation och institutionaliserad verksamhet är en bra utgångspunkt. Sådana exempel hämtades från och som då var på väg att bli reguljära och regelfästa verksamheter. Arbetet med mäns våld mot kvinnor måste få kosta. De redovisade exemplen visade att det förelåg en betydande knapphet när det gällde tilldelade resurser. Arbetet med män, kvinnor och barn kan inte vara könsneutralt, dvs. att man inte tar ställning för någon part när det gäller att motverkan mäns våld mot kvinnor. En bred och sammanhållen våldsförståelse bäddar för ett bra samarbete. I sammanhanget får Malmös våldsdefinition beröm eftersom den speglar en förståelse för att alla former av våld hålls samman i det konkreta arbetet med psykiskt, fysiskt och sexuellt våld mot kvinnor och barn. 5.6 Att behandla dömda och icke dömda män Den samverkan som har förekommit på lokal nivå när det gäller mäns våld mot kvinnor har inneburit att både dömda och icke dömda män har deltagit i verksamheter av eller i anslutning till Kriminalvården. I detta kapitel redovisas inledningsvis att Kriminalvården har fattat ett beslut att fortsättningsvis enbart dömda män ska delta i myndighetens nationella behandlingsprogram IDAP, som finns vid 15 frivårdskontor. Enligt planeras en fortsatt utbyggnad av verksamheten vid 3 kontor . 5.6.1 Uppgifter om antalet män När det gäller i vilken utsträckning dömda för relationsbrott respektive icke dömda har deltagit i verksamheter som har bedrivits av eller i anslutning till Kriminalvården har följande framkommit. Totalt har 13 frivårdskontor lämnat uppgifter om huruvida dömda och icke dömda har deltagit i programverksamheten. Uppgifterna avser 17 verksamheter. Exempelvis har frivården i bedrivit tre olika program . Av de verksamheter som har bedrivits av eller i anslutning till Kriminalvården har 12 verksamheter även innefattat män som inte har dömts för relationsbrott. Därutöver finns publicerade uppgifter om i att både dömda och icke dömda män har deltagit i verksamheten.108 108 SOU 2004:121, Slag i luften En utredning om myndigheter, mansvåld och makt. 2007/08:RFR9 5 MYNDIGHETSSAMVERKAN DÄR DÖMDA OCH ICKE DÖMDA MÄN BEHANDLAS Tio frivårdskontor har lämnat uppgifter om antalet deltagare. Enligt dessa uppgifter har 381 män som har deltagit i behandlingen varit dömda för relationsvåld och 240 män har påbörjat behandlingen före dom eller deltagit på frivillig väg. Detta innebär således att av de män som har påbörjat behandlingen har varit dömda för relationsvåld medan resterande av männen har påbörjat behandlingen före dom eller på frivillig väg. I de fall då exakta uppgifter har saknats uppger frivårdskontoren att de flesta män har varit dömda eller har blivit dömda under programmets gång. Det finns dock ett antal män som har deltagit i verksamheten som aldrig har varit aktuella inom . Det finns uppgifter från fyra frivårdskontor om antalet män som har dömts för relationsvåld efter att de har påbörjat behandlingen. Enligt dessa uppgifter har 57 av 83 män dömts för relationsbrott . Det är framför allt verksamheter som har bedrivits vid två frivårdskontor där relativt många män har påbörjat behandlingen före dom. Vid det ena frivårdskontoret var 48 män inte dömda då behandlingen påbörjades men 41 av dessa män dömdes . Vid det andra frivårdskontoret var motsvarande antal 30 respektive 16 män. Enligt Utredningen om kvinnofridsuppdragen har i behandlat upp emot 250 män varav 2030 män inte har kommit via polisanmälningar.109 Vilken tidsperiod som avses och närmare uppgifter om hur många av dessa män som har varit eller blivit dömda för relationsbrott saknas. 5.7 Aspekter kring att behandla dömda och icke dömda män Det finns olika synpunkter på frågan om vikten av att män påbörjar en behandling före domslut. Å ena sida finns underlag som visar att de tidpunkter då männen är mest mottagliga för kontakt är precis efter en våldshandling samt när en period av smekmånad är på väg att övergå i en upptrappning av våld igen.110 Även i Utredningen om kvinnofridsuppdragen påpekas att ju tidigare man får kontakt med mannen desto bättre. Motivationen är oftast högre och skuldkänslorna är större om det har gått sedan brottet begicks jämfört med om det har gått en längre tid.111 Av slutrapport framgår att man relativt snart insåg att det vore värdefullt att blanda påverkansgrupperna med män som var dömda och män som frivilligt sökte hjälp. Denna iakttagelse utvecklas dock inte närmare.112 Å andra sidan menar 109SOU 2004:121, Slag i luften En utredning om myndigheter, mansvåld och makt, s. 134. 110Axberg, , Erfarenheter från 500 timmars samtal med män, s. 107-108. 111SOU 2004:121, Slag i luften En utredning om myndigheter, mansvåld och makt. 112Larsson, , Samverkan för kvinnofrid i avseende projekttiden 1/9 20001/3 2002 till samt beskrivning av programmet . 5 MYNDIGHETSSAMVERKAN DÄR DÖMDA OCH ICKE DÖMDA MÄN BEHANDLAS 2007/08:RFR9 minalvårdens generaldirektör vid intervju att det finns risk för att åtal läggs ned eller att mannen får lindrigare straff om han har påbörjat en behandling före dom. Kriminalvårdens uppgift är att arbeta med dömda män. Verksamheter för icke dömda våldsutövande män är ett kommunalt ansvar. I utvärderingen av projektet nämns att mannens deltagande i ett behandlingsprogram innefattar incitament kring strafflindring. Män som blir dömda för relationsbrott och som ansluter sig till programmet kan få kontraktsvård, dvs. skyddstillsyn med behandlingsplan, vilket männen kan uppleva som betydligt mer attraktivt än en fängelsedom. Det är oklart hur Kriminalvårdens beslut kommer att påverka den lokala samverkan som bedrivs på olika håll. I utvecklar man inom en egen metod för att behandla män som inte är dömda som en följd av Kriminalvårdens beslut om att exkludera icke dömda män från IDAP- programmet. Detta innebär att den uppsökande verksamheten som utgår från att en polisanmälan av mannen har skett fortsätter och aktuella män kommer att få erbjudande om att delta i verksamhet. Om mannen accepterar erbjudandet och påbörjar en behandling före domslut kommer frivården i sin personutredning att föreslå att mannen fortsätter sin behandling inom , förutsatt att en påföljd inom frivården är aktuell.113 Vem som kommer att svara för kostnaderna för de män som på rekommendationer av frivården fortsätter sin behandling inom har ännu inte behandlats av styrgruppen. Hur Kriminalvården kommer att följa upp resultatet av denna behandling är inte klarlagt.114 Vid styrgruppsmötet behandlades frågan om även fortsättningsvis skulle kunna svara för partnerkontakten, dvs. de kontakter som sker i anslutning till IDAP-behandlingen med mannens partner, se även kapitel 4. projektledare ställde sig positiv till ett fortsatt åtagande, men något särskilt beslut i frågan fattades inte. har Kriminalvårdens samverkan inom inneburit att myndigheten har svarat för kostnaderna kring mannens behandling. Genom att Kriminalvården inte längre behandlar män som inte är dömda måste finansiera verksamheten för män på annat sätt. har därför sökt medel via som i sin tur har fått medel för att bl.a. bekämpa mäns våld mot kvinnor från Integrations- och jämställdhetsdepartementet. beslutade i att bevilja Utväg och 2008 och 2009 för att utveckla och genomföra verksamhet för män.115 Utväg erhåller av för att vidareutveckla, driva samt utvärdera mansverksamheten.116 Ett av de skäl som 113Uppgifter från frivårdskontorets chef vid styrgruppsmöte i . 114Uppgifter vid intervju med generaldirektör och utvecklingschef . 115Länsstyrelsen , beslut dnr. 116Länsstyrelsen , beslut dnr. 2007/08:RFR9 5 MYNDIGHETSSAMVERKAN DÄR DÖMDA OCH ICKE DÖMDA MÄN BEHANDLAS redovisas i ansökningarna från respektive verksamhet är att Kriminalvården har sagt upp gällande avtal i samverkansprojekten. Enligt vad som framkommit vid intervjuer kan Kriminalvårdens verksamhet påverkas negativt av beslutet om att endast dömda ska behandlas med IDAP. Vid frivårdskontoret i finns ingen oro för att det kommer att bli för få deltagare i IDAP-programmet eftersom man har flera grupper. Däremot befaras att gruppdynamiken kan bli lidande när inte längre dömda och icke dömda män ingår tillsammans i gruppen.117 Vikten av att få med män som befinner sig i olika stadium av sin process att bearbeta och förändra sitt våldsamma beteende uppmärksammas även av andra som arbetar med IDAP-programmet. Det måste därför finnas tillräckligt många deltagare i gruppen. I har frivårdskontoret startat en grupp med tre män. Vid intervju uppges att det skulle vara en fördel med en något större grupp för att få till stånd en bra process i gruppen. Från frivårdskontoret i upplever man inte att det är något problem med att avvakta med att påbörja behandlingen av män till dess de är dömda. I finns inte motsvarande samverkansmodell som i , då kontakt tas med mannen i samband med polisanmälan. Däremot uppger företrädare för frivården i att det är viktigt att åklagare uppmärksammar de möjligheter som finns att döma till skyddstillsyn med särskild behandlingsföreskrift. Av denna anledning har Kriminalvården presenterat IDAP-konceptet för i Norrbotten.118 Vid frivården i uppges att man ännu inte har startat någon IDAP- grupp beroende på att antalet dömda är för få. Det behövs minst tre dömda för att kunna starta en IDAP-grupp. Från frivården framhålls att det vore önskvärt att samarbeta med i kommunen i syfte att starta en gemensam grupp med dömda och icke dömda. Frivården anser inte att det finns några svårigheter att utveckla ett bra samarbete med om det fattas beslut som möjliggör en sådan samverkan. Enligt frivården hoppas även på att en sådan samverkan ska kunna komma till stånd. 117Uppgifter vid intervjuer med företrädare för Kriminalvården och . 118Uppgifter vid intervju med företrädare för Kriminalvården . 6 Uppföljning, utvärdering och erfarenheter Detta kapitel syftar till att redogöra för i vilken utsträckning programmen har utvärderats eller följts upp. Därutöver redovisas några erfarenheter av programverksamheten. Vid behandlingen av regeringens proposition 1997/98:55 Kvinnofrid uttalade justitieutskottet att det är uppenbart att det behövs både en ökad överblick över befintliga behandlingsformer och program och en ökad kunskap om huruvida nuvarande program är verkningsfulla. Utskottet återkom 2006 till frågan och betonade då att för all programverksamhet inom kriminalvården ska det finnas en klar målsättning och former för utvärdering och uppföljning.119 konstaterade 1995 bl.a. att kunskapen om behandling för män som utövar våld i nära relation var bristfällig och att behandlingsformerna måste utvärderas enligt vetenskapliga metoder. Vidare föreslogs att forskningen kring behandling av män utökas.120 Utifrån betänkande presenterade regeringen i proposition 1997/98:55 Kvinnofrid ett antal åtgärder för att motverka våld mot kvinnor. Med syfte att skapa en överblick av befintliga behandlingsformer och program och en ökad kunskap om deras effekt gav regeringen dåvarande i uppdrag att göra en kartläggning av vilka behandlingsprogram som används för män som dömts för våldsbrott mot kvinnor. Även kunskaper om behandlingsprogrammens effekter ansågs nödvändiga, och regeringen avsåg att avsätta till ett sådant utvärderingsarbete. Som tidigare framgått har en särskild utredare utvärderat uppdragen till myndigheterna som lämnades i samband med proposition 1997/98:55 Kvinnofrid. I utredningen konstateras att verksamheter för våldsutövande män har etablerats på flera håll men att de har utvärderats i mycket liten utsträckning. Förslag lades därför fram om att en utvärdering borde göras av de befintliga verksamheterna.121 1997/98:JuU13 och 2006/07:JuU1. 120SOU 1995:60 Kvinnofrid. 121SOU 2004:121 Slag i luften En utredning om myndigheter, mansvåld och makt. 6 UPPFÖLJNING, UTVÄRDERING OCH ERFARENHETER På uppdrag av har m.fl. tagit fram en rapport som kartlägger och beskriver verksamheter som riktar sig dels till de våldsutövande männen, dels till de barn och unga som lever med mäns våld mot kvinnor.122 Uppdraget innefattade också att lämna förslag på hur den samlade kunskapen i verksamheterna kunde utvecklas och spridas. I rapporten konstateras bl.a. att det finns få och bristfälliga utvärderingar av behandlingar för män som utövar våld i nära relation. På grundval av denna iakttagelse föreslås att modeller för dokumentation, uppföljning och utvärdering bör utvecklas. Av rapporten framgår att resultatet från utvärderingar kan vara användbart vid beslut om var framtida satsningar ska göras. Som ett resultat av förslagen i rapporten fick metoder i socialt arbete (IMS) vid i uppdrag av att utvärdera metoder och arbetssätt i socialt arbete med våldsutövande män.123 ska utvärdera tre befintliga arbetssätt som används inom som vänder sig till män som utövar våld. Utvärderingen ska granska effekterna av verksamheten, dvs. om våld och hot från männen har minskat, och i det sammanhanget innefatta även de våldsutsatta kvinnornas och barnens upplevelser. Uppdraget ska redovisas , och en delredovisning ska ske . uppdrag omfattar inte Kriminalvårdens verksamhet när det gäller de behandlingsprogram som tillämpas. Enligt en förteckning i över pågående verksamheter 2006 som riktar sig till män bedrivs ungefär hälften av de 50 verksamheter som finns upptagna i förteckningen i Kriminalvårdens regi eller i nära anslutning till Kriminalvården. Av de 35 pågående och avslutade verksamheter som finns upptagna i tabell 3, har 7 varit föremål för någon form av utvärdering som uppföljningsgruppen har fått del av. I bilaga 1 framgår vilka dessa verksamheter är. Därutöver ges i bilaga 2 en utförligare beskrivning innefattande genomförd utvärdering av Utväg . Det finns vidare en slutrapport om som avsåg . Merparten av de pågående behandlingsprogrammen är IDAP-program vilka har påbörjats . började uppföljningstester av IDAP att genomföras men några resultat finns ännu inte. Av de genomförda utvärderingarna är flera deskriptiva till sin karaktär med varierande inslag av utvärderande delar. Initiativet till de utvärderingar som beskrivs i bilaga 1 har tagits av respektive styrgrupp eller liknande. 122Näringsdepartementet, Mäns våldsutövande barns upplevelser En kartläggning av interventioner, kunskap och utvecklingsbehov, 2006. 123Regeringen, , Uppdrag att utvärdera metoder och arbetssätt i arbete med våldsutövande män, Regeringsbeslut . 6 UPPFÖLJNING, UTVÄRDERING OCH ERFARENHETER är således framför allt de som praktiskt arbetar med verksamheten som har svarat för efterfrågan. Kriminalvården centralt har varken genomfört eller tagit initiativ till en samlad utvärdering eller någon enskild uppföljning av de behandlingsprogram där deras klienter har deltagit. Enstaka frivårdskontor och anstalter har dock uppgivit att någon form av utvärdering har gjorts (se nedan). I samband med planeringen av en av utvärderingarna124 som finns beskriven i bilaga 1 söktes medel från Kriminalvårdens dåvarande forskningskommitté.125 Ansökan avslogs av forskningskommittén med motiveringen att alla resurser fortsättningsvis skulle satsas på det nya behandlingsprogrammet IDAP varför intresset för de tidigare verksamheterna inte var så stort. Det begränsade intresset vid att utvärdera genomförda program har också kommenterats av två frivårdskontor där andra program än IDAP har bedrivits. 6.4 Problem med utvärderingarnas utformning En utvärdering om effekter av behandlingsprogrammen bör ge svar på om mannen efter avslutad behandling har förändrat sitt beteende och upphört med att utöva våld mot kvinnor. Av olika anledningar är det svårt att fastställa resultatet av behandlingarna utifrån de utvärderingar som har gjorts. Nedan redovisas några orsaker till detta förhållande. Genomförda utvärderingar visar att det är svårt att motivera männen att delta i behandlingen. I utvärderingen av Utväg redovisas att endast av de män som har kontaktats har valt att påbörja behandlingen.126 Motsvarande siffra för STOPP:s verksamhet i är drygt 30 %.127 av det totala antalet män i kommit i kontakt med har påbörjat gruppbehandling.128 Även i en utvärdering av Sista slaget i uppmärksammas svårigheten att rekrytera deltagare.129