rfr · GW0WRFR4 · 2008-12-04 00:00:00 — Dessutom har ytterligare förbud mot torskfiske under leken i Gdanskdjupet och införts (). I de fall där lekområden varit fredade för att kunna utvärderas (och å- och älvmynningar i ) har man endast kunnat se positiva effekter på tätheten av lax och öring i . För att fredning under leken ska få märkbara, positiva effekter är det viktigt att fredningen medför att fiskeridödligheten minskar dvs. att mindre fisk fångas totalt sett. Om fisket enbart flyttas till ett annat område , utan att den totala fångsten minskar, är de 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER positiva effekterna på den lekfredade fiskarten mycket små eller saknas helt (m.fl. 2007). Nya områden med permanent fiskeförbud Ett regeringsbeslut med anledning av miljökvalitetsmålen och den nationella havsmiljöskrivelsen gav i uppdrag att i samråd med och berörda länsstyrelser föreslå tre områden med permanent fiskeförbud. Dessa områden ska innefatta såväl kustnära som utsjöområden i och i och ska inrättas till 2010 och utvärderas till 2015 (m.fl. 2008). har i en rapport (m.fl. 2008) presenterat de områden som föreslås att helt undantas från fiske. Fiskefria utsjöområden föreslås i -sydöstra för skydd av torsk, -södra för skydd av uppväxande torsk, -för skydd av kustlekande strömming. Fiskefria kustområden föreslås i -i för skydd av piggvar, torsk och rödspotta, -Brunskär-Tanneskärsområdet väster om för skydd av hummer och bottenfisk, -för skydd av abborre, gädda och gös. Med undantag av sydöstra är inte avgränsningarna för dessa områden klara utan identifierar endast målbestånd snarare än geografiska områden. Nya regler för torskfiske Fiskare som har fiskerättigheter i , s.k. efforttillstånd, får fr.o.m. inte längre överlåta tillstånden. Beslutet innebär att de som redan har efforttillstånd fortfarande kan byta fartyg, under förutsättning att de inte ökar kapaciteten i sitt fiske. Varje medlemsland kommer att ha en pott med s.k. kilowattdagar att fördela, till skillnad från nu då varje fartyg oavsett storlek får ett visst antal dagar. Kilowattdagar är ett mer precist sätt att reglera fiskeansträngningen. Avsikten med de nya reglerna är att minska överkapaciteten i fiskeflottan och göra fisket mer hållbart. Följden av systemet väntas bli att bättre kan styra fisket mot ett fiske med mindre utkast, bättre selektivitet och mer miljövänliga fiskemetoder. finns ett liknande beslut för (). 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER Garn är försedda med flytelement i överdelen och sänken i underdelen så att de alltid står vertikalt i vattnet. Garn kan sättas på olika nivåer i vattnet eller vid botten. Beroende av vilka fiskarter man vill fånga, används olika typer av garn med olika maskstorlek och olika garntjocklek. Bland annat fångas makrill, torsk och olika sorters plattfiskar med garn. Det finns två huvudsakliga typer av trålar; flyttrålar och bottentrålar. Flyttrålarna dras efter en eller två båtar i den fria vattenmassan (pelagialen) och fångar arter som strömming/sill, skarpsill och makrill. Bottentrålarna släpas längs havsbotten och används i fisken efter bottenlevande (demersala) fiskarter som torsk, kolja och plattfiskar, samt efter havskräftor och räkor. BACOMA-trålen är en speciell bottentrål som används vid all trålning efter torsk i . Denna trål är försedd med fyrkantsmaskor i cod-änden (jfr engelskans cod end), vilket gör att små fiskar kan komma ut igen om de råkat komma in i trålen. I fisket efter havskräfta och räka på används i en del fall en bottentrål försedd med ett galler som hindrar större fiskar att komma in i trålen, en s.k. rist. Dessa trålar fångar i större utsträckning endast de arter den avser, och bifångsten är därmed betydligt mindre än för trålar utan rist. Snurrevaden liknar en trål men bogseras inte efter en båt, utan fartyget utgår i stället från en ankrad boj. Ett par tusen meter kraftigt rep sätts ut och därefter vaden och lika mycket rep till. Repet och vaden sjunker ned i vattnet och vinschas därefter upp från fartyget. Framför allt fångas bottenlevande fiskar som torsk, kolja och plattfiskar med snurrevad. En snörpvad är ett långt nät med flöten upptill och sänken nertill. Vaden sätts ut i en cirkel kring ett fiskstim (vanligen sill, skarpsill eller makrill) och dras sedan ihop till en säck med hjälp av en vajer som löper i nätets underkant. Snörpvaden är ett mycket effektivt redskap som kan fånga stora stim på över i ett enda kast. Snörpvad används företrädesvis på och är vanliga i s.k. lysfisken (dvs. fisken lockas till båten med hjälp av lampor som lyser ned i vattnet) efter sill och skarpsill. Långrev är ett krokredskap som består av en lång lina, på vilken tafsar (tvärgående, linor) är fästade med jämna mellanrum. På tafsarna sitter krokar som oftast agnas med någon sorts bete. Långreven används vid fiske av såväl pelagiska fiskar (t.ex. lax) som bottenlevande (t.ex. torsk och 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER Krokredskap kan också bogseras efter båt på olika nivåer i vattnet och kallas då släpdörjfiske (efter makrill) eller trolling (efter laxartade fiskar). Till de fasta redskapen hör olika typer av fällor och bottengarn, som är förankrade eller pålade fast i botten. Redskapen består av långa fångstarmar som sträcker sig ut från land och leder fisken in i fällan/fångsthuset. Den s.k. push- up-fällan används framför allt i laxfisket och består av fångstarmar och ett fångsthus med dubbla väggar för att undvika angrepp från sälar. Under fångsthuset sitter pontoner som blåses upp då fällan ska vittjas, så att hela fällan flyter upp till ytan. är burar som agnas och framför allt används för fiske efter hummer, krabba, havskräfta och sötvattenskräfta. Fångstspecifiteten regleras genom storleken på ingångshål och flyktöppningar. Exempelvis måste en hummertina ha minst två cirkulära flyktöppningar med en minsta diameter om , medan en krabbtina ska ha minst en cirkulär flyktöppning med en diameter om . Mjärdar och tinor kan också användas vid fiske efter fisk, t.ex. för abborre och ål. Ryssjor används framför allt vid fiske efter ål och består av en nätstrut som hålls utspänd av bågar. En ledarm leder fisken in mot den trattformade öppningen, som följs av flera trattar och leder in till fångsthuset. Trattarna gör att det blir svårare för ålen att hitta vägen ut ur fällan. Bifångster i det svenska fisket Bifångst av andra arter än de målarter man fiskar är ett stort problem i kommersiella fisken över hela världen. De bifångster som utgör det största hotet mot biologisk mångfald och stabila ekosystem, är de som sker av arter som blir könsmogna vid hög ålder och där reproduktionshastigheten är låg. Till dessa räknas hajar och rockor, däggdjur som exempelvis tumlare och vissa fågelarter (2007a). Dessutom kan bifångster av ung fisk hos arter som torsk vara särskilt känsliga i områden där bestånden redan är hårt skattade, exempelvis på . Detta kan ske i blandfisken där maskstorleken (t.ex. i en trål) är liten i relation till den bifångade arten. Enligt (2007a) är kunskapen om bifångsternas effekter på ekosystemen bristfällig. Det saknas också uppgifter om bifångsternas storlek, framför allt för vissa delar av fisket. 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER Förvaltningsform avgörande för utkastproblematiken Man har noterat att den rådande förvaltningen av fisket har stor betydelse för bifångstproblematiken (Crean och Symes 1994). I fisken som förvaltas med stark kontroll av fångsten, t.ex. som i system med TAC (total allowable catch), är bifångsterna ofta höga (m.fl. 2007). I blandfisken där flera arter är målarter, fortsätter fisket efter andra arter efter det att en del arters kvoter är uppfiskade. De arter vars kvoter är uppfiskade, får då inte landas utan måste kastas överbord. På samma sätt verkar regleringar där endast en viss procentandel av fångsten får utgöras av en specifik art. Man har också konstaterat att fiskarna själva ofta är djupt missnöjda med att vara tvungna att kasta redan död fisk i havet och att detta underminerar deras tilltro till förvaltningssystemen (m.fl. 2007). Bifångst definitioner och problemområden Bifångst kan i en vid bemärkelse definieras som all fångst som sker utöver den art/de arter man aktivt fiskar (2007a). Ofta skiljer man på tre olika typer av bifångster: -Oavsiktlig fångst av fisk och andra organismer (t.ex. sjöfågel och däggdjur) som inte har något kommersiellt värde -Fångst av kommersiella arter som är för små för att landas eller för vilka kvoten redan är uppfiskad -Fångst av andra arter än målarten men som är kommersiellt gångbara och landas Bifångstproblematiken skiljer sig mycket mellan olika fisken, beroende på vilka redskap som används och hur selektiva dessa är för att skilja ut oönskade arter från målarten. De kvantitativt största bifångsterna av fisk tas i fisken efter småvuxna arter som räka och havskräfta, där man använder finmaskiga bottentrålar. Bifångsterna av fåglar och däggdjur tas däremot företrädesvis i fisken med garn (2007a). Den mesta kunskapen om bifångster i det svenska utsjöfisket kommer från observatörsprogram som påbörjades /96 och övervakar av den totala fiskeansträngningen (2007a). För vissa ovanliga arter finns ett frivilligt rapporteringssystem, där fiskarna direkt kan rapportera fångster till . har också genomfört telefonintervjuer, för att på detta vis uppskatta mängden bifångade sälar och tumlare i och (t.ex. Lunneryd m.fl. 2004). Trålfisket efter kräfta och räka bifångar fisk I trålfisket efter havskräfta i , där trålen inte var försedd med rist, uppgick bifångsten av annan fisk (torsk, rödspotta, lerskädda, sandskädda och vitling) och kräftor under minimimåttet till för de provtagna fångsterna 2006 (2007a). Den landade fångsten av havskräfta var alltså knappt hälften av den kastade fångsten. Liknande resultat fann man i där fångsten av havskräfta också var och den kastade 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER I kräftfisket med trål försedd med rist uppgick fångsten till och bifångsten till . Denna bifångst utgjordes emellertid nästan uteslutande av kräftor under minimimåttet. Även i räkfisket är bifångsterna stora. Främst är det räkor av fel storlek som kastas, till följd av redan uppfiskade kvoter av s.k. kokräka (större räka) eller råräka (mindre räka). Räktrålarna har också låg storleksselektivitet, vilket medför stora fångster även av räkor som är för små för att ens klassas som råräkor. Trålning efter räkor sker på stora djup, vilket medför bifångster av djuplevande arter som havsmus, blåkäxa, pigghaj och skoläst. En sammanställning över bifångade arter i fisket efter räka visade att 51 olika arter kastades (2007a). Andra typer av fisken som bifångar fisk Torsk i fångas företrädesvis med trål (bottentrål eller flyttrål), garn eller krok. Den största delen bifångad fisk i trålfisket efter torsk, är torsk under minimimåttet, samt skrubbskädda. Bifångsten av torsk varierar mycket mellan olika år och beror till stor del på årsklasstyrkan. År när det finns mycket torsk som är precis under minimimåttet () brukar ha stora bifångster av dessa (2007a). Andra fisken som bifångar stora mängder torsk är lysfiske efter sill och skarpsill i fjordar och kustnära områden på , samt i delar av ryssjefisket efter ål (2002). Lysfisket efter sill som bedrivs nära kusten i delar av och har utpekats som en möjlig bidragande orsak till kusttorskbeståndens nedgång i dessa områden. Det redskap snörpvad som används i detta fiske har mycket dålig art- och storleksselektion och kan fånga fisk i ett enda kast. har föreslagit att denna typ av lysfiske ska förbjudas , som är torskens lekperiod i dessa områden. Ett sådant förbud finns i åtminstone delar av det kustnära och (m.fl. 2007). har också uttalat att artselektionen i ålryssjefisket måste förbättras (2002), så att bifångster av torsk i detta fiske kan undvikas. Bifångster av sälar, tumlare och fåglar genomförde telefonintervjuer med 220 slumpvis utvalda yrkesfiskare. Med utgångspunkt i de intervjuade yrkesfiskarnas fiskeansträngning, i förhållande till hela landets ansträngning, räknades fram att 462 gråsälar, 52 vikare och 416 knubbsälar drunknade i det svenska fisket (Lunneryd m.fl. 2004). För tumlare på var motsvarande siffra 114 stycken medan inga bifångade tumlare rapporterades från . bedömer att dessa bifångster inte är ett hot mot sälpopulationerna, då alla arter visat en positiv beståndsutveckling (Lunneryd m.fl. 2004). Däremot är bifångster av däggdjur besvärligt för fiskarna och i många fall etiskt oacceptabelt (2007a). Bifångster av tumlare i har varit ett stort problem, främst till följd av 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER fisket med drivgarn. Enligt statistik drunknade 5 tumlare i det svenska Östersjöfisket (2007a). Därefter finns få officiella rapporter om bifångade tumlare, vilket kan antas bero på att antalet tumlare är mycket lågt. Uppskattningar som gjorts tyder på att mellan något eller några hundratal djur finns i södra (2007a). Bifångster av fåglar sker företrädesvis i olika typer av garn och nät (Lunneryd m.fl. 2004). Den vanligaste fågelart som bifångas var i undersökning storskarv. Andra vanliga arter var ejder, sillgrissla och alfågel (Lunneryd m.fl. 2004). Med utgångspunkt i fiskeriansträngningen beräknades det totala antalet bifångade fåglar till omkring 18 000 individer för . Bifångster av havslevande fåglar är ett stort problem världen över och anses vara ett av de största hoten mot vissa arter av havslevande fåglar (Tasker m.fl. 2000). Vad har EU och för policy i bifångstfrågor? EU:s gemensamma fiskepolicy (CFP common fisheries policy) har som huvudmål att åstadkomma en hållbar utveckling av fisket från en miljömässig, ekonomisk och social utgångspunkt. CFP innehåller bl.a. en handlingsplan för att begränsa den miljömässiga påverkan av fiske, skydd för ickemålarter och en strategi för att minska bifångster och eliminera utkast, vilket successivt ska leda till ett förbud mot utkast. I CFP finns också en strategi för att eliminera destruktiva fiskemetoder och uppmuntra utveckling och användning av selektiva redskap. Flera EU-projekt arbetar med att utveckla mer selektiva fiskeredskap, t.ex. har utvecklingen av BACOMA () som används för allt trålfiske efter torsk i , skett inom ramen för EU-finansierade projekt. Trålar med sorteringsrist används delvis vid fiske efter havskräfta på . Exempelvis måste alla trålar som används i kräftfisket innanför trålgränsen vara försedda med sorteringsrist. (SOU 2008:48) föreslår att ska ges ett tydligare uppdrag att ansvara för utvecklingen av selektiva redskap och skonsamma fångstmetoder. arbetar redan med att ta fram mer selektiva redskap exempelvis bottentrålar som är försedda med sorteringsrist (t.ex. och 2008). Man poängterar dock från sida att selektiva redskap generellt enbart kan ha en marginell effekt om inte kvoter och fiskeansträngning är i balans med bestånden. Detta gäller framför allt i de fisken där flera arter fångas s.k. blandfisken (2008a). För att komma till rätta med bifångstproblematiken är det av yttersta vikt att noggrant analysera vilka redskap som används i vilka områden och deras områdesspecifika problem. I flera fall borde man kunna skapa incitament för att gå över från en redskapstyp till en annan, om den förra medför stora bifångster och/eller andra typer av miljöproblem. Detta kan exempelvis appliceras på fisket av havskräfta på , där burfångad kräfta både är större 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER och av bättre kvalitet än den trålfångade kräftan och därmed betingar ett högre pris. Trålning efter kräfta medför stora bifångster av torsk och annan bottenlevande fisk och orsakar stora skador på havsbotten till följd av själva trålningen (, personlig kommentar). Det är också viktigt att man i beslut om kvoter för enskilda arter, tar hänsyn till om dessa bifångas i stor utsträckning i andra typer av fisken. 1.3 Övrig mänsklig aktivitet som orsakar hög fiskdödlighet exempel från vattenkraft och kärnkraftverk har vattenkraft använts för produktion av elström i . Vattenkraften producerar ungefär , vilket motsvarar ungefär hälften av landets elproduktion (). Av dessa kommer från de fyra största älvarna Lule älv, älv, och . Totalt finns omkring 1 200 vattenkraftverk i men de flesta av dessa är relativt små. älv och älv är de enda större svenska älvar som är helt orörda och skyddade från utbyggnad, medan skyddade älvsträckor finns i älv, och i ett tiotal mindre älvar. Vattenkraft är en förnybar energikälla som har låg klimatpåverkan, men konsekvenserna för landskapet och organismerna i och kring en utbyggd älv är mycket stora. Förutom att man växelvis torrlägger och översvämmar stora delar av den ursprungliga älvfåran, utgör kraftstationer och turbiner stora hinder för fiskarter som lever i älvarna och framför allt för dem som använder älvarna som vandringsleder. Vandrande fiskar är sådana som helt byter livsmiljö när det är dags att leka och vandrar långa sträckor för att ta sig till sina specifika lekplatser. Laxartade fiskar som lax (salar) och havsöring (trutta trutta) är s.k. anadroma arter som lever sitt vuxna liv i saltvatten eller brackvatten (när det gäller ) och leker i strömmande sötvatten. Ålen () däremot, tillhör de katadroma arter som lever i sötvatten (sjöar och mindre vattendrag) men företar en vandring till det salta i nordvästra för att leka. Det verkar dock som om en del ålar lever åtminstone delar av sina liv längs kusten i både och i , eftersom gulål (vuxen men ej lekmogen) kan fångas längs våra kuster under stora delar av året (Tzeng m.fl. 2000). Åtgärder för att hjälpa laxfiskars uppvandring På väg till och från lekplatser och uppväxtområden i älvar och bäckar stöter de vandrande fiskarna på en mängd både naturliga och av människan skapade hinder. För att möjliggöra för fisken att ta sig förbi vandringshinder, t.ex. i form av kraftstationer, byggs fiskpassager, laxtrappor och andra typer av anordningar. Trots dessa ansträngningar är det oklart hur effektivt passagerna fungerar (Aarestrup m.fl. 2003) och ett stort problem verkar vara att de endast 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER hålls öppna under de delar av året då man förväntar sig den största vandringen av lekmogen fisk. En undersökning av havsöringens vandringar mellan havet och älvarna, visade att öringarna vandrade i stor utsträckning även som inte var i direkt anslutning till lekperioden (m.fl. 2004). Dessutom var havsöringen mer rörlig mellan olika delar av älven än vad man trott. Vandringsleder för fisk som bara hålls öppna hindrar alltså fiskarnas naturliga vandringsmönster och leder också till att färre individer når fram till lekområdena. I i norra har forskare märkt och räknat uppvandrande lax vid kraftstationen i Stornorrfors. Förutom den reglerade älvgren som leder vattnet genom kraftverkets turbiner, finns en bypasskanal för spillvatten där fisken kan gå upp. Resultat från studien visar att i medeltal av de lekmogna laxarna hittar vägen till bypasskanalen och därifrån kan ta sig vidare till lekplatserna i den oreglerade (m.fl. 2008). Lågt vattenflöde i bypasskanalen och/eller högt flöde i turbinutloppet gör fiskarna förvirrade, och i stället för att ta sig upp i bypasskanalen simmar många individer i stället mot kraftverksturbinerna. Ett högre flöde genom bypasskanalen gjorde det däremot enklare för fiskarna att hitta rätt väg. Det räcker alltså inte med att det finns en möjlig väg för fisken förbi kraftverken ett tillräckligt vattenflöde är också nödvändigt för att säkerställa uppvandringen. I exemplet älv har forskarna visat att den potentiella populationsökningen för lax är , om andelen uppvandrande laxar var i stället för (m.fl. 2008). Detta skulle vara av stor betydelse för den vilda laxpopulation som leker i . Mycket av arbetet med att öka lax- och öringstammarna i handlar om att förbättra de bypasskanaler och laxtrappor som redan finns i de utbyggda älvarna (t.ex. Elforsk 2006). Kunskap om fiskarnas beteende i bypasskanalerna är en förutsättning för att kunna bygga system som fiskarna kan använda. Tekniska lösningar för fiskpassager är också en viktig pusselbit för att underlätta fiskarnas upp- och nedvandring. Vild lax i har drabbats hårt av mänsklig påverkan av vattendragen i form av dammbyggen, vattenkraft, föroreningar och andra förändringar av livsmiljöerna. Detta har medfört att vilda laxpopulationer försvunnit från mindre vattendrag , medan de större vattendragen framför allt förlorat sina populationer . I fanns i slutet av 1990- talet knappt 40 vattendrag med årlig, naturlig reproduktion av vild lax (). Förutom de effekter kraftstationerna har på laxartade fiskars vandring upp till lekälvarna, dödas i storleksordningen av alla nedvandrande smolt (laxungar) i kraftverkens turbiner (Elforsk, 2006). Som kompensation för den mängd fisk som går förlorad, är kraftbolagen enligt vattendomar skyldiga att odla och sätta ut fisk i älvar som är reglerade. sätter ut drygt 1,8 miljoner lax och havsöringsungar (). 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER Dessa sätts ut nedströms kraftverken i Lule älv, älv, , , , och i . Totalt sett uppgår utsättningen av odlad lax i till drygt 5 miljoner laxungar , vilket kan jämföras med de 1,61,7 miljoner ungar som är vildproducerade (). Odling av fisk delvis problematisk Odling av fisk kan få negativa konsekvenser både för den genetiska sammansättningen i fiskpopulationen och för utvecklingen av fiskarnas beteenden. Fiskarter som lax och havsöring uppvisar en speciell populationsstruktur med många små, mycket lokalt anpassade populationer. Vid odling av fisk använder man sig av relativt få föräldrafiskar för att föda upp en stor mängd fiskyngel, vilket innebär att små delpopulationer i ett vattendrag slås samman och får utgöra grunden för en odlad population. När lokalt anpassade delpopulationer blandas, kommer varje delbestånds egenheter att försvinna, så att man får en population som inte är perfekt anpassad för något specifikt område. Ett annat problem är att det begränsade antalet föräldrafiskar kan leda till att den genetiska variationen minskar i den odlade populationen. I som helhet är av laxarna av odlat ursprung, men denna andel varierar mycket mellan olika älvar (McKinnell m.fl. 1994; El- forsk 2006). ser det ut som om dödligheten hos odlad lax ökar. Orsaken härtill är än så länge inte klarlagd. Andelen lax av odlat ursprung har varierat stort i . Från att vuxen fisk med vilt ursprung endast utgjort av fångsterna , utgör de nu minst två tredjedelar. Sannolikt har det minskade fisketrycket i gett upphov till en förhållandevis kraftig ökning i produktionen av natursmolt i oreglerade vattendrag. Det går dock inte att utesluta att det kan vara en effekt av signifikant lägre överlevnad hos odlad smolt jämfört med vild. Enligt utfallet av märkningar har skörden från smoltutsättningarna minskat i alla fiske (A. Alanärä, personlig kommentar). Hos havsöring i fanns tydliga skillnader i beteenden mellan odlade fiskar som levt i odlingen under sitt första levnadsår och vilda fiskar (och 2004). Eftersom de odlade är uppfödda i en miljö med större tillgång på mat, mindre utrymme och utan rovfiskar, blir de sämre på att söka föda och undvika rovfiskar när de som ungfiskar släpps ut i älven. Däremot fanns inga skillnader i beteenden mellan vild öring och odlad öring som satts ut i älven redan som romkorn. 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER Ålen utrotningshotad art med vandringsproblem Ålen är en av akut hotade arter. Mängden ålyngel som når de svenska kusterna är bara av nivåerna , och risken för utrotning är betydande. Tänkbara förklaringar till ålens tillbakagång är förändrade havsströmmar i Nordostatlanten, ett alltför hårt fisketryck, vandringshinder för såväl uppvandrande som nervandrande ål i vattendragen, minskade arealer som är lämpliga uppväxtområden, sjukdomar och parasiter och hög belastning av fettlösliga miljögifter (Artdatabanken 2005). Den relativa betydelsen av de olika faktorerna är däremot fortfarande oklar.