eunbil · GW0NA5AD5 · 2008-12-01 00:00:00 — 15944/08 /ss DG C SV TTE, dp 5 (21.11) (OR. 400 ENV 851 RELEX 930 110 POLGEN 122 FÖLJENOT från: , direktör, för Europeiska kommissionens generalsekreterare mottagen den: till: , generalsekreterare/hög representant : Meddelande från kommissionen till , rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt - Andra strategiska energiöversynen = En handlingsplan för energitrygghet och energisolidaritet För delegationerna bifogas kommissionens dokument KOM(2008) 781 slutlig. Bilaga: KOM(2008) 781 slutlig EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION den 13.11.2008 KOM(2008) 781 slutlig MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL , , EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Andra strategiska energiöversynen EN HANDLINGSPLAN FÖR ENERGITRYGGHET OCH ENERGISOLIDARITET {SEC(2008) 2870} {SEC(2008) 2871} {SEC(2008) 2872} MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL , , EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Andra strategiska energiöversynen EN HANDLINGSPLAN FÖR ENERGITRYGGHET OCH ENERGISOLIDARITET 1. INLEDNING Genom den nya energi- och miljöpolitik för EU som godkändes av fastställs en framåtblickande politisk agenda som ska göra det möjligt att uppnå de centrala energimål som satts för gemenskapen, dvs. en hållbar utveckling, konkurrenskraft och tryggad energiförsörjning. För att förverkliga detta har EU förbundit sig att uppfylla det så kallade 20-20-20-initiativet, dvs. att minska utsläppen av växthusgaser , öka andelen förnybar energi i energiförbrukningen till (jämfört med dagens ) och förbättra energieffektiviteten allt . lade kommissionen därför fram det tredje lagstiftningspaketet för den inre energimarknaden. Paketet har till syfte att garantera effektivare konkurrens på energiområdet och skapa villkor som främjar investeringar, diversitet och tryggad energiförsörjning. En konkurrenskraftig energimarknad är förutsättningen för att 20-20-20-målen ska kunna uppnås. lade kommissionen fram ett förslag till översyn av direktivet om handel med utsläppsrätter (ETS) för perioden 20132020, som är ett beslut om så kallad jämn insatsfördelning för sektorer som inte omfattas av utsläppshandeln, och ett nytt direktiv om förnybara energikällor, som kommer att skapa ett tryggt och förutsägbart investeringsklimat för EU:s industri. Parlamentet och rådet har förklarat att de är fast beslutna att se till att förslagen antas . Den nya energipolitiken kommer att förändra energiperspektiven för EU i grunden. Paketet kommer att leda till att energiförbrukningen i EU minskar med så mycket som , och den förväntade energiimporten jämfört med utvecklingen före 20-20-20-initiativet. EU kommer med andra ord att ha ta tagit de första stegen mot att bryta cirkeln av ökande energiförbrukning, ökande import och ökande utflöde av det välstånd som skapas inom EU men som används till att betala energiproducenterna. EU importerar av all energi. I årets energipriser uppgår importen uppskattningsvis till , eller och EU-medborgare. Energihandeln spelar naturligtvis en positiv roll, men det finns ett behov av energieffektivitet, minskade utsläpp av växthusgaser samt diversifiering av energikällorna och av försörjningen i hela vårt energisystem. Med godkännandet av 20-20-20-paketet kommer EU att bli mer benägen att ta de viktiga nästa stegen mot en hållbarare, säkrare och mer teknikbaserad energipolitik som kan skapa välstånd och sysselsättning i EU. Det krävs dock kompletterande åtgärder för att uppnå de tre mål som ligger till grund för EU:s nya energipolitik: en hållbar utveckling, konkurrenskraft och, framför allt, försörjningstrygghet. EU beräknas t.ex. fortsätta att vara beroende av importerad energi (olja, kol och framför allt gas) framåt. Den inhemska produktionen av fossila bränslen i EU är på tillbakagång. Därför beräknas nettoimporten av fossila bränslen i stort sett motsvara dagens nivåer, även efter det att EU:s klimat- och energipolitik har genomförts fullt ut. När det gäller den globala olje- och gasförbrukningen förväntas en fortsatt stadig och betydande ökning av efterfrågan på medellång sikt, framför allt i utvecklingsländer. börjar återstående reserver och ännu outnyttjad produktionskapacitet att i allt högre grad koncentreras till några få händer. Den senaste tidens kraftiga prisökningar och prissvängningar på olje- och gasmarknaderna återspeglar detta förhållande. För EU:s del är detta mest oroande när det gäller gas, eftersom en rad medlemsstater i överväldigande grad är beroende av en enda leverantör. Politiska händelser i leverantörs- eller transitländerna, olyckor och naturkatastrofer, klimatförändringarnas effekter etc. erinrar oss om hur sårbar EU:s direkta energiförsörjning är. Varje medlemsstat har visserligen ansvar för sin egen trygghet, men solidariteten mellan medlemsstaterna utgör en hörnsten i EU-medlemskapet. Med en inre marknad för energi blir nationella lösningar ofta otillräckliga. Strategier för att dela och sprida risken och göra bästa möjliga nytta av EU:s samlade tyngd i internationella frågor, kan vara mer effektiva än spridda nationella insatser. Detta är skälen till att energitrygghet är en fråga av gemensamt intresse för EU. Mot bakgrund av den globala utvecklingen måste EU vidta åtgärder för att säkra sin framtid och skydda sina grundläggande intressen på energiområdet. EU behöver intensifiera sina ansträngningar att utveckla en effektiv extern energipolitik. Det är viktigt att tala med en röst, identifiera vilken infrastruktur som är av avgörande betydelse för energitryggheten och sedan se till att den byggs samt agera med konsekvens så att partnerskapet med centrala energileverantörer, transitländer och konsumenter kan fördjupas. Det är också nödvändigt att utnyttja hela den potential för energiproduktion som finns i EU:s vatten och hav, att snabbt utveckla transportsystemen och göra reella framsteg när det gäller att sammankoppla EU:s energimarknader. Den första prioriteringen på detta område är att se till att 20-20-20-paketet antas och genomförs så snabbt som möjligt. Som ett komplement till detta föreslår kommissionen en handlingsplan för energitrygghet och energisolidaritet för EU. Handlingsplanen ska utgöra kärnan i den andra strategiska energiöversynen och kompletterar de åtgärder som lagts fram i syfte att uppnå de tre centrala målen för EU:s energipolitik. Den strategiska energiöversynen utgör också de första stegen mot nästa stadium i en europeisk energipolitik, där de utmaningar som sannolikt kommer att uppstå beaktas och processen för att definiera hur EU ska hantera dessa mer långsiktiga utmaningar inleds. EN HANDLINGSPLAN FöR ENERGITRYGGHET OCH ENERGISOLIDARITET FöR EU Kommissionen föreslår en handlingsplan för energitrygghet och energisolidaritet i fem steg som inriktas på följande: Behovet av infrastruktur och diversifiering av energiförsörjningen. Externa förbindelser på energiområdet. Olje- och gaslager och krishaneringsmekanismer. Bästa möjliga utnyttjande av EU:s inhemska energiresurser. Att främja infrastruktur som är väsentlig för EU:s energibehov Till skillnad från den mer flexibla internationella oljehandeln, är gasförsörjningen starkt beroende av en fast gasledningsinfrastruktur. importerar EU av sin bruttoförbrukning av gas. Av denna import kommer från , från , från och från andra länder (den senare huvudsakligen form av flytande naturgas). Eftersom EU:s inhemska produktion fortsätter att gå tillbaka förväntas andelen importerad gas öka från dagens till . På EU-nivå innebär detta en relativt väldiversifierad försörjningsbild. Av historiska skäl är emellertid ett flertal medlemsstater till beroende av bara en gasleverantör, och därför är bilden på nationell nivå en annan. Sammankoppling och solidaritet på den inre marknaden är inte bara ett naturligt inslag i ett integrerat marknadsbaserat system det är också nödvändigt för att sprida och minska den enskilda risken. EU måste därför vidta konkreta åtgärder för att se till att dessa marknader diversifierar sin gasförsörjning i större utsträckning . För att uppnå EU:s 20-20-20-mål på ett sätt som garanterar el- och gasförsörjning för alla EU:s medborgare, kommer det också att krävas förändringar i energiinfrastrukturen inom EU och årtiondena. Detta innebär att det behövs öppna och pålitliga ramvillkor inom EU och med avseende på tredjeländer, så att det skapas nya investeringsmöjligheter inom för näringslivet. Det krävs beslutsamhet från gemenskapens sida för att få igång denna utveckling. Därför föreslår kommissionen att följande sex prioriterade åtgärder på infrastrukturområdet godkänns som högt prioriterade gemenskapsåtgärder: Sammankopplingen av de återstående isolerade energimarknaderna i EU är en prioritering. kommer kommissionen att, tillsammans med de berörda medlemsstaterna och i nära samarbete med nationella regleringsmyndigheter på energiområdet, utarbeta en sammankopplingsplan för länderna kring som täcker gas, el och lagring. Detta gör det möjligt att identifiera vilken infrastruktur som behövs för en effektiv sammankoppling mellan och resten av EU, i syfte att garantera en säker och diversifierad energiförsörjning i regionen. En förteckning över de åtgärder som krävs för genomförandet och finansieringen av dem kommer att ingå i planen. En effektiv utveckling av marknaden samt energieffektivitetens och den förnybara energins bidrag till en ökad försörjningstrygghet är faktorer som måste tas i beaktande vid utarbetandet av planen. Arbetet kommer att inledas i den högnivågrupp som inrättats tillsammans med de berörda medlemsstaterna. kommer ett regionalt toppmöte att hållas för att sätta igång genomförandet. Den södra gaskorridoren måste också utvecklas för att leda gas från källor vid och , där det finns potential att fylla en betydande del av EU:s framtida gasbehov. Detta är en av EU:s främsta prioriteringar på området energitrygghet. Kommissionen och medlemsstaterna måste arbeta tillsammans med de berörda länderna, dvs. med partner som och , och Mashrek-länderna, mot det gemensamma målet att snabbt säkra fasta överenskommelser när det gäller gasförsörjningen och anläggningen av de gasledningar som är nödvändiga för alla utvecklingsfaser. På , när de politiska förhållandena tillåter, bör även andra länder i området, som och , kunna bidra till EU:s gasförsörjning i betydande utsträckning. Genomförbarheten när det gäller en gemensam uppköpsmekansim för gas från området kring () kommer att granskas, med full hänsyn till konkurrensvillkoren och andra EU-bestämmelser. Det kommer att bli nödvändigt att nå fram till ett avtal med transitländerna, framför allt , om att låta gasledningarna gå genom deras territorium. Avtalet måste tillgodose både grundprinciper och transitländernas berättigade intresse när det gäller att säkra sin egen energiförsörjning. Kommissionen kommer att bjuda in alla företrädare för de berörda länderna till ett ministermöte, i syfte att garantera konkreta framsteg och en tidtabell för att nå fram till ett avtal. Målet är att senast i mitten av 2009 ha identifierat eventuella kvarstående hinder för projektets slutförande, vilket kommer att behandlas i ett meddelande till rådet och om den södra gaskorridoren. Flytande naturgas och tillräckliga möjligheter att lagra gas är viktigt för en flexibel och diversifierad gasmarknad i EU. Tillräcklig LNG-kapacitet med kondenseringsanläggningar i producentländerna och LNG-terminaler och fartygsbaserad återförgasning i EU bör finnas tillgänglig för alla medlemsstater, antingen direkt eller via andra medlemsstater på grundval av en solidaritetsordning. Detta är särskilt viktigt för de medlemsstater som i övervägande grad är beroende av en enda gasleverantör. kommer kommissionen att utvärdera den övergripande situationen i fråga om LNG och ringa in luckor i avsikt att föreslå en handlingsplan för LNG. Just nu är det viktigt att sluta den Medelhavsbaserade energiringen, som länkar samman med södra delar genom el- och gasledningar. Ringen är särskilt viktig när det gäller att utveckla områdets omfattande solenergi- och vindkraftspotential. Förteckningen över prioriterade infrastrukturprojekt som antogs av Euromeds energiministrar vid deras möte och solenergiplanen för som antogs i utgör underlag för denna utveckling, och får ekonomiskt och politiskt stöd från EU. kommer kommissionen att lägga fram ett meddelande om Medelhavsringen med utkastet till en plan för att fylla kvarstående luckor, däribland projekt som är centrala för att diversifiera EU:s externa energiförsörjning i mer avlägsna regioner, som t.ex. de framtida ledningarna från , och söder om . Utvecklingen av nord-sydsammankopplingarna av gas- och elnätet i måste prioriteras högt, med stöd framför allt av det nya Europeiska överföringssystemet (New European Transmission system, NETS) ett initiativ för att inrätta en gemensam systemansvarig för gasöverföringssystemen , energigemenskapens gasring, de prioriterade sammankopplingar som identifierades vid energigemenskapens ministermöte och den transeuropeiska oljeledningen. Enligt det nya energipaketet för den inre marknaden ska det upprättas en löpande tioårig nätutvecklingsplan som tar upp kvarstående luckor och definierar de åtgärder som krävs för att fylla dem. Denna löpande plan kommer att utarbetas av det nya europeiska nätverket av systemansvariga för överföringssystemen (ENTSO). Kommissionen kommer att arbeta tillsammans med de nationella tillsynsmyndigheterna och de systemansvariga och stödja dem i deras arbete med att ta fram en första plan 2010, om nödvändigt innan det tredje paketet för den inre marknaden trätt i kraft. I linje med den europeiska samordnarens arbete och det meddelande om havsbaserad vindkraft som kommissionen lägger fram tillsammans föreliggande strategiska energiöversyn, bör det utarbetas ett utkast till ett elsystem till havs för i syfte att sammankoppla de nationella elsystemen i samt ansluta de många planerade havsbaserade vindkraftprojekten. Tillsammans med Medelhavsringen och uppkopplingsprojektet för bör detta kunna bli en av byggstenarna i ett framtida europeiskt supernät. Utkastet bör omfatta de olika steg och den tidtabell som krävs samt alla särskilda åtgärder som måste antas. Det bör utarbetas av medlemsstaterna och de regionala aktörer som deltar samt, när så behövs, underlättas genom åtgärder på gemenskapsnivå. Kommissionen kommer därför att utnyttja redan befintliga instrument för att snabbt kunna nå framsteg när det gäller alla prioriterade åtgärder om redan har godkänts som projekt som kräver gemenskapsstöd och åtgärder enligt TEN-E-programmet. Här ingår ett aktivt samarbete med de berörda medlemsstaterna, så att EU:s möjlighet att tala med en röst i internationella energifrågor ska kunna utnyttjas optimalt. Det kommer att krävas betydande insatser från alla involverade parter för att finansiera ovannämnda projekt. Det är nödvändigt med ett närmare och effektivare samarbete med den privata sektorn och finansinstituten (särskilt Europeiska investeringsbanken och Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling) för att få till stånd den finansiering som krävs i synnerhet för gränsöverskridande projekt. Detta arbete framstår som ett centralt inslag i EU:s svar på den nuvarande finanskrisen och bör därför påskyndas, vilket också föreslogs i ett meddelande från kommissionen, bland annat i syfte att främja sysselsättningen och bidra till att kompensera för minskad efterfrågan. Detta är särskilt viktigt för viss extern energiinfrastruktur av central betydelse som står inför höjda icke-kommersiella risker. Även offentlig-privata partnerskap som bidrar med den nödvändiga politiska basen, en försörjningsram och eventuellt en viss nivå av offentlig finansiering eller offentliga garantier kan, tillsammans med andra innovativa finansieringsformer, komma att bli allt viktigare. Detta kommer eventuellt att involvera andra medlemsstater, företag och finansieringsinstitut inom EU såväl som offentliga och privata motsvarigheter i tredjeländer. Kommissionen anser emellertid att de instrument som redan finns inte räcker till för att göra ytterligare och snabba framsteg. Som ett första steg, bör EU vara enigt om att projekten ovan bör prioriteras med avseende på energitryggheten. Som ett andra steg kommer det under 20092010 att fastställas exakt vilka åtgärder framför allt för att identifiera finanseringsbehov och potentiella finanseringskällor som krävs för att genomföra projekten. Detta kommer att ske i nära samarbete mellan kommissionen, medlemsstaterna, näringslivet, de systemansvariga för överföringssystemen, nationella energitillsynsmyndigheter och , och resultaten kommer att presenteras i de meddelanden som nämns ovan. Här är det viktigt att notera att energiinfrastrukturen kommer att bestå . Kommissionen kommer att garantera att man vid utvecklingen, utformningen och utplaceringen av infrastrukturen tar hänsyn till de förväntade effekterna av klimatförändringarna under återstoden av detta århundrade, då detta är centralt för infrastrukturens ekonomiska livskraft. All ny energiinfrastruktur inom EU måste vara klimatsäker. Som ett tredje steg, , kommer de identifierade åtgärderna att behöva genomföras både på gemenskapsnivå och nationellt. Det bör noteras att den nuvarande TEN-E-budgeten på gör att dess möjligheter att fungera som katalysator för utarbetandet av större projekt av intresse för gemenskapen är begränsade. Det ursprungliga TEN-E-instrumentet utformades och utvecklades när EU var betydligt mindre och stod inför energiutmaningar av en helt annan dimension jämfört med . Tillsammans med föreliggande strategiska energiöversyn lägger kommissionen därför fram en grönbok som inleder en diskussion om hur det nuvarande TEN-E-instrumentet kan ersättas med ett nytt instrument. Detta går under namnet EU:s instrument för energisäkerhet och energiinfrastruktur och målsättningen är att, genom stöd till centrala infrastrukturprojekt i och utanför EU, i) fullborda den inre marknaden för energi, ii) se till att elsystemet utvecklas i syfte att uppnå EU:s mål avseende förnybar energi och iii) garantera tryggad energiförsörjning i EU. Genom grönboken inleds en diskussion om hur det bäst kan säkerställas att EU:s utrikespolitik och finansiella instrument används och utvecklas på ett sätt som effektivt bidrar till att uppnå målen. Detta påverkar inte den planerade halvtidsöversynen av instrumenten för externt bistånd . Mot bakgrund av resultaten av det samråd som följer på offentliggörandet av grönboken kommer kommissionen att överväga att lägga fram ett förslag rörande det nya EU-instrument för energitrygghet och energiinfrastruktur som nämns ovan. Bland annat kommer behovet av framtida gemenskapsfinansiering att utvärderas, även med avseende på nästa budgetram som börjar löpa 2014. Större fokus på energi i EU:s internationella förbindelser Länderna i världen blir allt mer beroende av varandra i energifrågor. Detta beroende påverkar utvecklingen, handeln och konkurrenskraften, de internationella förbindelserna och det globala klimatsamarbetet. Energin måste få den politiska prioritet den förtjänar i EU:s internationella förbindelser, vare sig det gäller handelspolitik och avtal, bilaterala partnerskap, samarbets- och associationsavtal eller politisk dialog. Ländernas kraftigt varierande intressen på energiområdet i förening med ett ökat inbördes energiberoende, pekar mot att det behövs en stadigare internationell rättslig ram baserad på en jämvikt mellan åtaganden och förmåner, både inom energisektorn och över alla ekonomiska sektorer. På samma sätt som Europeiska unionen önskar skapa försörjningstrygghet genom större förutsägbarhet och mångfald, bland annat genom att försäkra sig om garantier från olika företag på marknader i produktionsledet, söker utländska regeringar och leverantörer trygghet när det gäller efterfrågan, särskilt när det rör sig om stora investeringar i nya gastillgångar för leverans via gasledning. De kräver tydliga och stabila regler för den inre marknadens funktion och överenskommelser om tillträde till eller investeringsmöjligheter på EU-marknaden. I många fall finns det ett behov av att bygga upp förtroendet samt att skapa djupare och rättsligt bindande band mellan EU och producent- och transitländerna. Detta kan i det långa loppet hjälpa till att skapa de betydande ömsesidiga fördelar som krävs för att finansiera de mer kapitalintensiva projekt som kommer att krävas . EU bör därför använda alla sina verktyg både interna och externa för att stärka sin kollektiva tyngd tillsammans med leverantörsländerna och för att erbjuda nya typer av partnerskap på bred basis. På multilateral nivå bör EU fortsätta att trycka på för vidare liberalisering av handeln och investeringarna i energisektorn. I vissa fall existerar redan integrering när det gäller reglerings- och marknadsfrågor. I egenskap av medlem i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet har redan integrerats i den inre marknaden för energi. Landet spelar en grundläggande roll i strävan efter att öka EU:s försörjningstrygghet när det gäller gas (av EU:s import) och olja (). Denna roll bör utvecklas ytterligare inom ramen för EU/Norge-dialogen med gemensamma projekt som rör havsbaserad vindkraft i och utvecklingen av betydande och dokumenterade reserver. Ett effektivt samarbete med är av stor vikt för EU:s energitrygghet, och det är av gemensamt intresse för och EU att den långsiktiga produktionen från den norska kontinentalsockeln maximeras på hållbara grunder. Energigemenskapen håller på att bygga upp en integrerad marknad i sydöstra med förankring i EU. Den omfattar lagstiftningen om den inre marknaden och om försörjningstryggheten avseende el och gas. Diskussioner om att utvidga den även till olja pågår. Om förhandlingarna, som formellt inleds , blir framgångsrika bör , Republiken och anslutning till energigemenskapen fungera som katalysator för reformer inom deras respektive energisektorer, vilket i sin tur bör leda till en större energimarknad grundad på gemensamma regler och som är till ömsesidigt gagn för alla. Detta kan hjälpa , som är ett viktigt transitland, att uppgradera sin infrastruktur. När så visar sig lämpligt bör det också övervägas att ge andra länder observatörsstatus. Det bör slutligen noteras att utvidgningsprocessen kan spela en viktig roll för att utveckla en bred tillämpning av gemenskapens regelverk inom energisektorn, vilket i sin tur leder till att EU:s mål för energitrygghet följs och bidrar till energitryggheten i utvidgningsländerna. Det bör utarbetas en strategi för , med hänsyn till dess betydande position som granne och transitland. EU har samförståndsavtal om energi med ett stort antal tredjeländer. bör utarbeta en ny generation av bestämmelser om inbördes energiberoende inom ramen för avtal på bred basis med producentländer utanför . De bestämmelser som reglerar det inbördes energiberoendet bör syfta till att skapa jämvikt mellan säker efterfrågan och försörjningstrygghet. Det är därför viktigt att fokusera på att främja investeringar i tidigare produktionsled, underlätta utvecklingen av nödvändig infrastruktur, skapa tydliga villkor för marknadstillträde (specifikt inom energisektorn men också inom alla ekonomiska sektorer), underlätta dialogen om marknads- och policyutvecklingen och fastställa regler för tvistlösning. Det måste träffas överenskommelser om transitarrangemang som garanterar ett normalt flöde även i tider av politiska spänningar. Detta skulle kunna ske genom innovativa strategier som gemensam förvaltning men också genom att gas- och oljeledningarna ägs av företag i leverantörs-, transit- och konsumentländerna. Bestämmelserna bör, när så är lämpligt grunda sig på EU:s energilagstiftning samt på energistadgefördragets principer. Bestämmelserna bör bidra till en långsiktig politisk ram, som minskar de politiska riskerna och uppmuntrar privata företag att göra åtaganden när det gäller försörjning och transit.