rfr · GV0WRFR3 · 2008-02-14 00:00:00 — Det är därför oundvikligt att olika insatser för att rädda ålen får konsekvenser för yrkesfisket. Gruppen kan konstatera att det pågår ett arbete på olika håll med att rädda ålen. En del i detta arbete handlar också om att minska åldödligheten i bl.a. kraftverksturbiner. Av uppföljningen framgår att de begränsningar av ålfisket som har införts får negativa konsekvenser för det småskaliga fisket. Ålen har ett högt ekonomiskt värde för fisket och då särskilt det småskaliga kust- och insjöfisket. Restriktionerna kommer att innebära krav på omställning av ålfiskare till andra fisken eller verksamheter. 4 DE STATLIGA INSATSERNAS RESULTAT OCH KONSEKVENSER FÖR YRKESFISKET De insatser som görs för laxen och ålen är exempel på statliga åtgärder som får direkta konsekvenser för de berörda yrkesfiskarna. Enligt gruppens bedömning är det viktigt att omställningen av sådana fisken genomförs på ett miljömässigt, ekonomiskt och socialt hållbart sätt. Detta bör ske i nära samverkan med yrkesfiskarna. Det är enligt gruppens bedömning även viktigt att i de analyser som föregår sådana insatser ta ett helhetsgrepp på ekosystemet och bedöma fiskenäringens roll i förhållande till andra faktorer som påverkar fiskens situation i våra vatten. Gruppen vill vidare framhålla att det är ett stort problem att ålar dör i kraftverksturbinerna. Det är enligt gruppens bedömning viktigt att vattendomarna omprövas eller andra åtgärder vidtas och att problemen löses. Insatser mot säl och skarv Antalet sälar ökar, liksom kostnaderna för de skador som de orsakar för fiskenäringen. När det gäller de insatser som görs för att begränsa sälars och skarvars skador har i uppföljningen framkommit att utvecklingsarbetet kring sälsäkra redskap till viss del har förbättrat det småskaliga kust- och insjöfiskets situation. Bland annat har den s.k. pushup-fällan inneburit att sälskadorna har minskat. bedöms dock säl och skarv vara ett stort problem för det svenska yrkesfisket. I uppföljningen har flera aktörer pekat på att det finns behov av fortsatt redskapsutveckling inom trålfisket och fisket med fasta redskap. Enligt gruppens bedömning är det viktigt att utvecklingsarbetet fortsätter. Gruppen kan vidare konstatera att för tillåter skyddsjakt på gråsäl och enstaka knubbsälar. Genom skyddsjakten får yrkesfiskarna ökade möjligheter att skydda sina redskap och nät mot gråsälar. En studie från visar att det är ett fåtal gråsälar som specialiserat sig på att ta fisk i redskap och nät och att dessa sälar orsakar stor skada. Gruppen konstaterar att ingen jakt tillåts i de områden där forskarna räknar säl, och inte heller i sälskyddsområden. Förvaltningen av statliga fiskeinsatser Miljö- och jordbruksutskottet har tidigare uttalat att förtroendet mellan framför allt yrkesfiskare, myndigheter, politiker och forskare bör förbättras. Ut- skottet har bl.a. pekat på att yrkesfiskarna har stora kunskaper om fiskbestånd, hav och miljö. I uppföljningen har framkommit flera exempel på problem i relationen mellan yrkesfiskare och myndigheter. Kritik har framför allt förts fram mot den centrala myndighetsnivån, medan näringen upplever en större förståelse och ett större intresse på regional nivå. Från näringen finns vidare en misstänksamhet mot forskningen och de beståndsanalyser som tas fram som underlag för myndighetsbeslut. Enligt gruppens bedömning är det mot bakgrund av vad som har framkommit i uppföljningen viktigt att fortsatta ansträngningar görs för att förbätt- 4 DE STATLIGA INSATSERNAS RESULTAT OCH KONSEKVENSER FÖR YRKESFISKET ra förhållandet mellan fiskare, forskare och myndigheter. Ett sätt att uppnå detta kan vara att i ökad utsträckning engagera yrkesfiskarna i både beståndsförvaltningen och redskapsutvecklingen. Det finns flera möjliga forum för detta, bl.a. de regionala rådgivande nämnderna och olika samförvaltningsinitiativ. Gruppen vill även betona vikten av ett fortsatt närmande mellan forskare och fiskare. Gruppen konstaterar att det finns intresse för detta hos båda parter och att insatser redan har satts i gång. Gruppen vill även hänvisa till den modell som tillämpas i när det gäller samarbete mellan fiskenäringen och forskningen i att bl.a. planera och koordinera fiskeundersökningarnas insamling av biologiska data ombord på danska fiskefartyg. Den statliga fiskeförvaltningen och de fiskepolitiska insatserna har olika resultat och konsekvenser för företagen. Dessa kan innebära både problem och möjligheter för fiskenäringen. I uppföljningen framkommer flera exempel på att fisket är en näring där förutsättningarna för det enskilda företaget kan ändras från dag till dag. Från företagens synvinkel präglas förvaltningen av kortsiktighet. Bland yrkesfiskarna finns ett utbrett missnöje med myndigheternas insatser och regelverkets utformning. I uppföljningen pekas på exempel som visar att det är svårt för yrkesfiskarna att planera sin verksamhet eftersom det inte går att förutse vilka olika samhällsinsatser som kan komma att genomföras samt när. Regelverkets utformning ses som ett hinder för näringens utveckling. Enligt gruppens bedömning är det viktigt med tydliga och långsiktiga regler som förstås och accepteras inom fiskeområdet. Det är viktigt att regelverket återfår trovärdighet bland yrkesfiskare, forskare, miljöorganisationer och andra berörda. Regelförenklingsarbetet bör drivas vidare inom fiskeområdet, men även inom andra områden som mer eller mindre direkt berör fisket, bl.a. livsmedelsregelverken. En fråga som kan vara värd att överväga är om samma regelverk ska gälla för alla yrkesfiskare i de fall som reglerna sammanfaller, oavsett fiskets omfattning, inriktning och intensitet. En ytterligare anpassning av regelverket till det småskaliga fisket bör göras. I uppföljningen framkommer flera exempel på att fisket är en näring som är föremål för en stor mängd detaljerade regler. Regelverket inom fiskeområdet är omfattande och innebär direkta och indirekta kostnader för företagen. Miljö- och jordbruksutskottet har uttalat att den administrativa bördan för fisket bör minska. I uppföljningen har från flera håll framförts att rapporteringen tar mycket tid och att den borde kunna lösas på ett enklare sätt än . Det är till övervägande del EU-krav som leder till administrativa kostnader för företagen. Gruppen konstaterar att det pågår ett arbete med att förenkla regelverket både på nationell nivå och på EU-nivå. 4 DE STATLIGA INSATSERNAS RESULTAT OCH KONSEKVENSER FÖR YRKESFISKET ning är det viktigt att dessa frågor drivs vidare. Gruppen menar att regler som det finns förståelse för och där yrkesfiskarna förstår syftet torde vara enklare att följa, även om de medför visst administrativt merarbete för företagen. Som särskilt betungande upplevs krav på rapportering som företagen själva inte upplever sig ha någon nytta av. Fiskekontrollen har inte ingått i denna uppföljning. Gruppen kan dock konstatera att yrkesfiskarna upplever att tillsyns- och kontrollinsatserna ofta är överdimensionerade. Gruppen har i uppföljningen uppmärksammat att kritik har riktats mot den nuvarande fiskekontrollen. har gruppen inhämtat att fiskekontrollens metoder har utvecklats. Som exempel kan nämnas att kontrollen numera innehåller betydande inslag av riskanalyser, vilket enligt gruppen är en positiv utveckling. I sammanhanget vill gruppen peka på att det är viktigt att samarbeta med andra länders kontrollorgan och att det kan finnas behov av att se över regelverken så att detta samarbete underlättas. Gruppen vill även erinra om att gruppen i en tidigare uppföljning har framfört att regeringen bör återkomma till med en uppföljning av vilka resultat som har uppnåtts genom den resursförstärkning av fiskekontrollen som beslutade om (bet. 2006/07:MJU2). Utbudet av utbildning och kompetensutveckling inom fiskeområdet är begränsat. förändras den traditionella kunskapsöverföringen inom yrket. Gruppen kan konstatera att i uppföljningen har flera aktörer pekat på att det finns behov av kompetensutveckling inom bl.a. fartygsutrustning, IT, livsmedelsregelverk, företagsekonomi och ekosystemens uppbyggnad. Mot bakgrund av de stora utmaningar som yrkesfisket har ställts inför torde, enligt gruppens bedömning, behoven av kompetensutveckling vara fortsatt stora. Fortsatt uppföljning och utvärdering Miljö- och jordbruksutskottet har i tidigare uppföljningar (bet. 2006/07:MJU2) framfört önskemål om redovisningar från regeringen till av olika insatsers resultat inom fiskeområdet, bl.a. de fiskepolitiska insatsernas inverkan på fiskbestånden, i vilken grad som statens insatser leder till en produktion som bättre speglar konsumenternas efterfrågan och en analys av fiskeflottans förändring över tiden. Enligt gruppens bedömning är det viktigt att i det fortsatta arbetet med uppföljning och utvärdering inom verksamhetsområdet fiske uppmärksamma de olika frågor som gruppen har lyft fram i denna uppföljning kring både yrkesfiskets, vattenbrukets och fisketurismens betydelse för möjligheten att uppnå det av beslutade målet för livsmedelspolitiken. Resultatet bör följas upp i bl.a. regeringens årliga resultatredovisningar till i budgetpropositionen. I detta avsnitt redovisas inledningsvis uppgifter om vattenbrukets omfattning och betydelse. Det konstateras att många aktörer menar att vattenbruket har potential att expandera, men att utvecklingen har avstannat trots att företagens ekonomi uppges vara god. I avsnittet redovisas flera exempel på de problem som upplevs från företagen i samband med tillståndsgivning och tillsyn/kontroll. Det redovisas även att det har varit svårt att dra några slutsatser om strukturstödens måluppfyllelse och att det är en splittrad myndighetsbild. Från vattenbruken finns en negativ inställning gentemot myndigheterna. Avsnittet avslutas med uppföljnings- och utvärderingsgruppens bedömning. 5.1 Vattenbrukets omfattning och betydelse 5.1.1 Olika former av vattenbruk Vattenbruk är benämningen på odling av fisk och skaldjur under kontrollerade former. Olika former av fiskodling har förekommit i , t.ex. dammodlingar av karp och ruda. utbyggnad av vattenkraften har odling och utsättning av lax- och havsöringsungar tillkommit i syfte att kompensera för bortfallet av naturliga reproduktionsområden. har odling och utsättning i syfte att förstärka andra naturliga eller introducerade bestånd ökat i omfattning.398 Odlingen av fisk omfattar såväl produktion av fisk för livsmedelskonsumtion (matfisk) som fiskevårdande odling med syfte att förstärka de naturliga bestånden för utsättning i vattendrag (sättfisk). På samma sätt omfattar odlingen av kräftor både produktion av kräftor för konsumtion (matkräftor) och produktion av kräftor för utsättning i vattendrag (sättkräftor). Odlingen av musslor sker för konsumtion. Odlingsformen kan antingen vara extensiv, vilket innebär att den odlade arten lever av naturlig föda, eller intensiv, vilket innebär att den odlade arten utfodras. Den vanligaste formen för produktion av matfisk är s.k. flytande odlingar, vilket innebär odling i kassar. Denna odlingsform används i både insjöar och kustvatten. Andra anläggningsformer som används är odling i dammar och i bassänger. Dammodlingar kan vara naturdammar eller gjutna betongdammar inomhus eller utomhus, och de används vanligen för uppfödning av sättfisk till utsättningsstorlek. De vanligaste odlingsmetoderna för blåmusslor är bottenodling, pålodling samt repodling med olika varianter. 398 SCB & , 2006. 5 VATTENBRUK 2007/08:RFR3 Vattenbruket i EU:s medlemsländer producerar ca fiskprodukter till ett värde av ca . Detta utgör ungefär en tredjedel av det totala värdet av EU:s fiskproduktion och en femtedel av den totala volymen. Det europeiska vattenbruket omfattar allt från småskaliga företag till multinationella industriföretag. Inom det europeiska vattenbruket är , , , och de största länderna. Dessa länder svarade för av EU:s vattenbruksproduktion. Enligt kommissionen ökade den totala produktionen inom det europeiska vattenbruket från fisk till fisk . Därefter har produktionen varit mer eller mindre . Den ökning som ägde rum skedde i haven. Kommissionen menar att ökningen av vattenbruksproduktionen i har varit relativt långsam i jämförelse med den globala tillväxten. På global nivå har vattenbruksproduktionen fördubblats. Inom hela EU sysselsattes ca 65 000 personer i vattenbruket. Sysselsättningen inom näringen har varit relativt stabil på gemenskapsnivå, även om vissa förändringar har ägt rum på nationell nivå.399 Enligt den officiella statistiken fanns det i 302 odlingar med produktion och 233 odlingar som antingen var vilande eller under uppbyggnad (se tabell 15). När det gäller tabellens redovisning av odlingar med produktion bör observeras att samma odling kan ingå i flera av kategorierna, t.ex. när både mat- och sättfisk produceras på en viss odling. I tabellen ingår inte vattenkraftsföretagens odlingar av lax- och havsöringsungar för utsättning i kompensationssyfte. Som framgår av tabellen har antalet matfiskodlingar minskat med , medan antalet musselodlingar har ökat. Av de 302 odlingarna fanns 42 i , 22 i län och 14 i . Flest matfiskodlingar fanns i (16 odlingar) och flest sättfiskodlingar i och (10 odlingar vardera). Flest odlingar av matkräftor fanns i (15 odlingar). Musselodlingar fanns enbart i (16 odlingar). I uppföljningen har från flera håll framkommit att det är svårt att få en bild av vattenbrukens omfattning i . Från t.ex. uppges att det finns 200300 odlare i , men att det inte finns några exakta uppgifter om detta.400 Från Fiskhälsan uppges att deltog 142 fiskodlingsföretag i de två fiskhälsoprogrammen. Av dessa var 14 i , 13 i och 3 i län.401 Enligt 399Europeiska kommissionen, 2006b och webbplatsen. 400Vattenbrukarnas riksförbund, telefonintervju . 2007/08:RFR3 5 VATTENBRUK startade ett ökande antal odlingar av matfisk och av blåmusslor under 1980- talet. uppges intresset för att odla kräftor ha ökat.402 Tabell 15: Antal odlingar inom vattenbruket 20012006 nad eller vilande odlingar Källa: SCB & , 2006 och 2007. producerades matfisk i slaktad vikt. Fisken bestod till av regnbåge. Vidare producerades musslor samt kräftor. Produktionen av sättfisk skattades till . Även här var regnbåge den dominerande arten. av regnbågsproduktionen och hela musselskörden kom från kustbaserade odlingar vid havet. Det framräknade totalvärdet av matfisk-, kräftdjurs- och blötdjursproduktionen uppgick till och det framräknade värdet för sättfiskproduktionen uppgick till . Tabell 16: Produktionens saluvärde år 20002006, , löpande priser Källa: SCB & , 2006 och 2007. Enligt svarar odlad fisk för en ökande del av den totala fiskproduktionen i , men i är omfattningen fortfarande blygsam. Enligt verket präglas utvecklingen på matfisksidan i av avsättningsproblem. I odlas huvudsakligen regnbåge som enligt 402 SCB & , 2006. 5 VATTENBRUK 2007/08:RFR3 står för av matfiskproduktionen. I norra är odling av en lönsam nisch som enligt har en viktig regional betydelse. Enligt är vattenbruken ofta små och medelstora företag med en relativt kapitalintensiv verksamhet. Ofta är företagen av familjekaraktär och har enligt riksförbundet stor betydelse för försörjningen på mindre orter. Sysselsättningen i uppskattas av riksförbundet till omkring 1 000 årsarbetskrafter. och småföretag med hög förädlingsgrad (som t.ex. röker och gravar själva) har enligt förbundet visat sig vara de mest lönsamma. Enligt har det skett en ägarkoncentration inom vattenbruket. Ett tiotal företag står enligt verket för huvuddelen av den matfiskproduktion som exporteras till färskmarknaden i . Av statistik från och framgår att ca 440 personer var sysselsatta 2006 (se tabell 17 nedan). Tabell 17: Skattning av sysselsättning inom vattenbruket 20052006 Källa: SCB & , 2006 och 2007. En av de frågor som har tagits upp i miljö- och jordbruksutskottets uppföljning är vilken betydelse som vattenbruket bedöms ha för landsbygden och för olika regioner. Från pekas på att vattenbruket är en utpräglad glesbygdsnäring som bidrar till sysselsättningen på landsbygden. Det finns enligt verket fiskodlingar i mer än 100 kommuner. pekar på att de små familjeföretagen utgör en viktig grund för arbetstillfällen på landsbygden, både för fast anställd personal och säsongsanställda. Verket pekar även på att vattenbruken inte sällan kombineras med beredning, försäljning i lokala gårdsbutiker eller restaurangverksamhet. Enligt bedöms det ökande intresset för småskalig livsmedelsförädling och lokalt förankrade produkter erbjuda en tillväxtmarknad för vattenbruksprodukter. 2007/08:RFR3 5 VATTENBRUK konstaterar bl.a. generaldirektör att vattenbruket har liten volym och låg omsättning i förhållande till bl.a. yrkesfisket.403 Även från Fiskhälsan konstateras att vattenbruksanläggningarna är placerade på landsbygden, ofta på platser där det finns få arbetstillfällen och där även en mindre vattenbruksanläggning med få arbetsplatser är av stort värde. Utvecklingen för det svenska vattenbruket fanns många små och medelstora matfiskodlingar spridda över i stort sett hela landet. På grund av varierande kvalitet på de färdiga produkterna och avsaknad av gemensamma marknads- och försäljningsåtgärder uppges lönsamheten ha blivit dålig och många tvingades gå i konkurs. har branschen genomgått en strukturförändring där antalet små produktionsenheter har minskat drastiskt och där de stora producenterna kontinuerligt har blivit större. Enligt Fiskhälsan förväntas denna trend att fortsätta. Mycket av det nyföretagande som sker i branschen initieras och finansieras av i huvudsak finländska och norska företag, bl.a. genom att befintliga odlingstillstånd köps upp. Det handlar främst om odling av regnbåge och . Lönsamheten uppges vara god. När det gäller företag som producerar utsättningsfisk har dessa oftast lång tradition och bedöms av Fiskhälsan vara stabila företag med en väl etablerad kundkrets och god ekonomi. Dessa vattenbruk bedöms av Fiskhälsan vara i behov av både renoveringar och rationaliseringar. Det sker nästan inga nyetableringar inom denna del av branschen och det uppges vara svårt att få till stånd generationsväxlingar, bl.a. eftersom arbetet upplevs som tungt, slitsamt och med oregelbundna arbetstider. Enligt Fiskhälsan kommer det successivt att uppstå ett underskott av fisk för sportfiske och fiskevård.404 I miljö- och jordbruksutskottets uppföljning har från i framförts att vattenbruket har utvecklats mycket positivt i länet när det gäller större odlingar som satsat stort och kommersiellt. I länet finns några solida företag, bl.a. ett som har största rödingodling och även är ett av landets största vattenbruk. Ett annat företag är en stor aktör med finländska ägare. Enligt har mindre odlingar kanske inte utvecklats i samma takt, bl.a. eftersom de verkar inom en liten lokal marknad. Lönsamheten inom vattenbruket i bedöms vara tillfredsställande trots att prisnivån på regnbåge fortsatt att sjunka. Flera större etableringar av fiskodlingsanläggningar i länets inland har genomförts och ytterligare utökningar är enligt uppgift från att vänta framför allt när det gäller odling av . Regnbåge och utgör de viktigaste arterna för konsumtionsfiskodlingen. I länet bedrivs även omfattande fiskodling med inriktning mot fiskevård. 403Fiskeriverket, 2007a, 2007b, 2007i samt intervju . 404Fiskhälsan, brev . 5 VATTENBRUK 2007/08:RFR3 Från tjänstemän vid har vidare framförts att framtiden för de västerbottniska vattenbruksföretagen ser ljus ut. Däremot bedömer tjänstemännen att det kan bli en viss konflikt mellan företagsekonomiskt riktiga satsningar och miljökrav. För del etableras odlingarna i älvarnas vattenmagasin, medan grunda och oskyddade kust lämpar sig sämre för vattenbruk.405 För vattenbruket i har det fram till varit en ganska låg utvecklingstakt. Från har i uppföljningen uppgetts att intresset för vattenbruk dock ökar igen. Det konstateras att vattenbruket i länet är landets största, sammantaget för fiskodlingar samt mussel- och ostronodlingar. I länet är det främst mussel- och ostronodlingar som utgör det stora intresset, och det har varit och förväntas bli en ytterligare ökad odling av dessa. Efterfrågan på musslor och ostron från vissa europeiska länder uppges vara stor. Den genomsnittliga musselproduktionen i uppgår till ca , vilket kan jämföras med att det finns godkända tillstånd för en sammanlagd årsproduktion av . Inom länets sötvattensområden finns ett antal fisk- och kräftodlingar. Det är främst regnbåge, öring och flodkräfta som odlas. Fisken används både för direkt konsumtion och som sättfisk vid utplanteringar. Enligt bedrivs i länet produktion av odlad fisk (regnbåge) för konsumtion i sex anläggningar. Den tillståndsgivna produktionen i dessa odlingar uppgår till . Länets matfiskodlingar är lokaliserade till och vid . Sättfisk för utplantering i naturvatten odlas i fem anläggningar. Den tillståndsgivna produktionen i dessa odlingar uppgår till . Produktion av lokala öringstammar bedrivs i liten skala för olika sportfiskeprojekt. Odling av torsk påbörjades , men enligt lades verksamheten ned redan efter . menar dock att torsk är en fiskart som framöver kan bli aktuell att odla. Även gös och abborre kan vara aktuella för odling. Tillstånd för odling av blåmussla har beviljats 14 företag i länet med en beräknad årlig produktion av , vilket ska jämföras med rapporterad årlig produktion av . Några av de större företagen har ännu inte påbörjat någon odlingsverksamhet eller har inte byggt ut verksamheten i full skala. Ökad efterfrågan av blåmussla på den europeiska marknaden har medfört att ett flertal nya företag har inkommit till med ansökan om att få starta odling av blåmussla. Den totala produktionen i de tillkommande odlingarna beräknas till . Odling av ostron är en ny verksamhet i det svenska vattenbruket. Några mindre försöksodlingar har enligt startats . På planeras ett större kläckeri för framtagande av ostronyngel för vidareodling. Byggnationen kommer enligt uppgift att startas . Kläckeriet planeras för en produktion av 20 405 i , e-brev . 2007/08:RFR3 5 VATTENBRUK Fortsatt odling av ostron till konsumtionsstorlek kommer att baseras på s.k. långlineodlingar med hängande kassar. Kommande produktionsmängd av ostron för konsumtion är enligt ännu mycket osäker. Pilgrimsmussla är ytterligare en art som enligt uppgift kan bli aktuell för odlingsverksamhet längs . Fiskodlingsverksamheten i länet har legat på samma nivå när det gäller produktion och antalet odlingsanläggningar. Enligt finns dock förutsättningar till ökad fiskodlingsverksamhet inom vissa delar av länet, i första hand de och . Avsättningsmöjligheterna för svensk odlad fisk bedöms vara mycket osäkra. Enligt är konkurrensen från övriga nordiska länder stor. Ett annat problem är giftalgerna som påverkar försäljningen vissa perioder. Även förekomsten av parasiter i musslor och ostron kan enligt bli ett problem framöver.406 i län uppger att vattenbruket är litet i länet. Endast några få av de förr så vanliga regnbågsodlingarna i havet finns kvar . Detta beror enligt uppgift på svårigheten att få lönsamhet i verksamheten. Det vattenbruk som dominerar i länet är inlandsodlingar av kräftor, men endast ett fåtal har någon större verksamhet.407 5.2 Vattenbrukets problem och möjligheter Vattenbrukets potential att expandera På europeisk nivå ses vattenbruk som en viktig industri som gör det möjligt att motverka de minskande fiskbestånden. Kommissionen menar att vattenbruket kan skapa arbetstillfällen i regioner med hög arbetslöshet och skapa en motvikt till säsongsbetonade arbetstillfällen inom turism och yrkesfiske. Vattenbruket är även en viktig leveranskälla av fiskprodukter till konsumenterna.408 I ett globalt perspektiv ökar efterfrågan på fiskprodukter. Marknaden för vattenbruksprodukter bedöms av vara god. FAO har i en rapport om fiskets nuläge och framtid bedömt att efterfrågan på fiskprodukter kommer att öka.