rfr · GW0WRFR3 · 2008-11-27 00:00:00 — Enligt tar konventionell biologisk-kemisk rening bort av kvävet, men med det extra kvävereningssteget kommer man upp i . I genomsnitt för landet är reningsgraden för kväve . Tillförseln av kväve från svenska reningsverk till havet har sannolikt ökat fram till . I har t.ex. reningen av avloppsvatten koncentrerats till ett fåtal stora, moderna verk med utsläpp till kusten. har dock belastningen minskat genom att verken i allt större utsträckning infört kväverening. Flera aktörer har framfört att stora insatser har gjorts för kväverening och man kan enligt t.ex. i se att vattenkvaliteten vid kusten har förbättrats. uppges nästan alla kustreningsverk längs Egentliga ha kväverening, men det varierar hur hög reningsgraden är. Enligt en tjänsteman vid finns teknik för att höja reningsgraden, men kostnaderna ökar snabbt vid höga reningsgrader. Man kan också bygga ut kväverening för de reningsverk i inlandet vars kväveutsläpp når kusten. Staten bör vidare se över alla reningsverk och bestämma vilken reningsgrad de ska ha. Tjänstemannen menar att alla reningsverk vars utsläpp i betydande mängd når havet bör ha kväverening. menar att ytterligare åtgärder vad gäller kväve behövs i avloppsreningsverk som belastar Egentliga . Framför allt gäller detta det tiotal avloppsreningsverk som omfattas av såväl EU:s avloppsdirektiv som föreskrifter om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse och som ännu inte byggt ut för kväverening. Vidare finns enligt verket drygt tio reningsverk som byggt ut för kväverening, men som inte klarar gränsvärdena i föreskrift.65 Ett exempel på en insats från är , vars omgivande miljö har studerats . En högeffektiv kväverening infördes . pågår ett försök som innebär att man under 20072008 stänger av kvävereningen för att undersöka om mer kväve eliminerar cyanobakterierna och om eutrofieringseffekter verkligen förvärras av ökade kväveutsläpp. Försöken visar enligt att klorofyllhalterna i fjärden har ökat drastiskt och att den kostsamma kvävereningen är meningsfull och ger goda resultat vid kusten. Även har gjort bedömningen att kväverening i har medfört bättre vattenkvalitet i kustområdet mellan och Landsort. Andra reningsverk i Stock- 65 , 2008f. 4 ÖVERGÖDNING OCH SYREBRIST 2008/09:RFR3 holmsregionen har enligt kommissionen bidragit till förbättringar av vattenkvaliteten i Stockholms skärgård.66 EU:s krav på kväverening i hela har av uppmärksammats på en felaktig tillämpning av avloppsvattendirektivet67 eftersom inte alla tätbebyggelser med mer än 10 000 personer har anläggningar för kväverening. betraktar , inklusive , och , som ett havsområde med samma känslighet för övergödning i hela området. EU- kommissionen har därför stämt inför på grund av att inte har infört kväverening i hela landet. Med anledning av EU- kommissionens stämning och den följande replikväxlingen med , har och arbetat med att i sitt svar lyfta fram de svenska argumenten till . Svenska myndigheter anser att endast havsområdena från kommun och söderut är känsliga för kväve, medan alla vatten är känsliga för fosfor. Dessutom anses kväveutsläpp från inlandet i bidra till övergödning av havet i begränsad omfattning. Den lämnade sitt svar till . I uppföljningen har bl.a. Svenskt Vatten pekat på det felaktiga i att kräva kväverening för reningsverken i norra och vissa reningsverk i inland. Enligt Svenskt Vatten behövs inte kväverening i och och fortsätter: Kommissionens tolkning ger stora extra kostnader för över 1 miljon svenska VA-kunder i alla Norrlandsstäder större än 10 000 invånare samt i inland. Stämningen av , ett av EU-länderna som är bäst i klassen i avloppsrening, innebär ofrånkomligen ett starkt minskat förtroende för EU i allmänhet och speciellt för EU:s övriga viktiga miljöarbete. Svenskt Vatten menar vidare att ett modernare synsätt att arbeta med vattenmiljöfrågor redan finns i EU:s ramdirektiv för vatten samt i det kommande direktivet som arbetar med att finna så mycket miljöåtgärder som möjligt per krona för att uppnå en bra vattenmiljö i bl.a. havet. Svenskt Vatten menar att ramdirektivets helhetssyn på vattenfrågorna ger en betydligt större miljöhänsyn än avloppsdirektivet när det gäller åtgärder som bör vidtas. I uppföljningen har ett av de län som berörs av diskussionen, , besökts. där konstaterar att det finns en risk för att inte kommer att ha framgång när det gäller EU:s krav på kväverening längs . Detta skulle i så fall innebära att kväverening kommer att konkurrera med andra åtgärder som skulle ha haft större effekt på havsmiljön. Från har det i intervjuer med tjänstemän framförts att EU- 66Länsstyrelsen i , intervju , samt SOU 2003:72. 67Direktiv /271/EEG om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse. 68Svenskt Vatten, e-brev . 2008/09:RFR3 4 ÖVERGÖDNING OCH SYREBRIST direktivet är stelbent utformat, bl.a. eftersom det inte tar hänsyn till retention, och är alltför bokstavstrogen i tolkningen av direktivet. anser dock att ett antal reningsverk i inlandet måste förbättra kvävereningen för att klara direktivets krav, trots motstånd från kommunerna. Verket ger vägledning till länsstyrelserna i frågan, men kan inte styra länsstyrelsernas insatser. Verket anser att denna fråga bör drivas i samband med miljöprövningar. Exempel på andra sätt att rena avloppsvatten och dagvatten I uppföljningen har olika aktörer i bl.a. och län pekat på att bl.a. musselodling är ett sätt att minska övergödningens negativa effekter. Genom att odla musslor som tas upp för konsumtion och annan användning kan kväve och fosfor föras ur ekosystemet. Musslorna tar upp kväve och fosfor och binder dessa ämnen i sin kroppsvävnad. När odling och skörd av musslor utförs i stor skala avlägsnas näringsämnen ur havsmiljön. Metoden, som bygger på att man får avsättning av musslorna, testas under en prövotid för i . Viss försöksverksamhet pågår även längs i län. I bilaga 9 beskrivs ett exempel på en våtmark i som har anlagts för att rena dagvatten (i kommun). Enligt uppgift från finns 450 000 fastigheter med totalt 1,2 miljoner fastboende personer samt 290 000 fritidsfastigheter som har enskilt avlopp med ansluten vattentoalett. Enligt beräkningar som redovisades av 2003 står enskilda avlopp för cirka en tredjedel respektive en tiondel av fosforrespektive kvävetillförseln från punktkällor vid kusten. Regeringen har i budgetpropositionen gjort bedömningen att enskilda avlopp med otillräcklig rening står för betydande utsläpp av fosforföreningar och att ytterligare arbete krävs för att få ned dessa utsläpp. Många enskilda hushåll har avloppsanläggningar där avskiljningen av fosfor- och kväveföreningar är otillfredsställande. Inom ramen för havsmiljösatsningen har regeringen gett tre länsstyrelser i uppdrag att ta fram metoder och planeringsunderlag för åtgärder samt inleda och förstärka kostnadseffektiva åtgärder för att minska miljöpåverkan från enskilda avlopp. Med detta arbete som grund avser regeringen att utforma fortsatta åtgärder i syfte att stödja kommunerna i deras arbete med att minska utsläppen från enskilda avlopp. Regelverket följs ofta inte De styrmedel som haft störst genomslag för att upprusta de enskilda avloppen har enligt varit hälsoskyddslagens be- 4 ÖVERGÖDNING OCH SYREBRIST 2008/09:RFR3 stämmelser till skydd mot sanitär olägenhet och miljöskyddslagens krav. Men trots tydliga krav i och tidigare miljölagstiftning uppfyller uppskattningsvis av de enskilda anläggningarna för permanentboende inte minimikrav, dvs. längre gående rening än slamavskiljning. konstaterade i sitt betänkande 2003 att arbetet med att åtgärda de enskilda avloppen varierar mycket mellan kommunerna. Kommuner med många avlopp har ofta inte heller tillräckligt med resurser för att klara tillsynen av de enskilda avloppen. Kraven i på enskilda avlopp är långtgående. har uppgett att baserat på genomförda inventeringar fungerar uppskattningsvis färre än hälften av de enskilda avloppsanläggningarna tillfredsställande. Detta innebär att kommunerna enligt har ett digert arbete framför sig med att granska och ställa högre krav på enskilda fastighetsägare. Det är enligt verket ofta svårt att kontrollera hur gamla avlopp fungerar, men det ifrågasätts allmänt hur många befintliga, äldre avlopp som egentligen fungerar enligt lagens bokstav . Enligt verket är många enskilda avlopp inte ens byggda som lagen föreskriver.69 Det finns enligt liten kunskap om hur kostnadseffektivt det är att satsa på enskilda avlopp för att reducera fosforutsläppen.70 En av de intervjuade tjänstemännen vid menar att man dock måste utgå från att lagstiftarens intentioner ska genomföras, oavsett kostnadseffektivitet. Tjänstemannen pekar dock på att utsläppen av gödande ämnen är väsentligt större i andra sektorer som jordbruk, skogsbruk och trafik. Även en intervjuad tjänsteman vid i har framfört att förväntningarna på vad rening av enskilda avlopp kan ge för det öppna havet är alltför stora. Lokalt kan dock rening av enskilda avlopp vara viktig och ge effekter i kustområden med begränsad vattenomsättning. Flera aktörer konstaterar dock att mycket fosfor kommer ut i havet från enskilda avlopp. Svenskt Vatten har i uppföljningen framfört att det finns alltför små resurser hos länsstyrelser och kommuner för att bedriva en god tillsyn och effektivt åtgärda dåligt fungerande enskilda avlopp. Denna syn delas av bl.a. kommun som konstaterar att i praktiken hinns inte alla enskilda avlopp med i tillsynen. Riktlinjerna är nya och en intervjuad kommuntjänsteman menar att det är svårt att veta vad en kommun kan kräva av en enskild, vad som är skäligt. Tjänstemannen menar att bristerna inte finns i lagstiftning och regelverk utan att det mer handlar om bristande resurser för att kunna utöva tillsyn av alla enskilda avlopp. Han menar vidare att det kan ifrågasättas om det ska vara samma bedömningar i hela landet. i län konstaterar att kommunerna inte har tagit sitt tillsynsansvar fullt ut när det gäller befintliga enskilda avlopp. När det gäller nya avlopp så menar att det fungerar förhållandevis bra, men att det är viktigt med tillsynskampanjer som i exempelvis kommun. 69Naturvårdsverket, 2008f, samt intervju och e-brev . 70Från har betonats att för att kunna bedöma om en åtgärd är kostnadseffektiv eller inte krävs ett tydligt mål för åtgärden. 2008/09:RFR3 4 ÖVERGÖDNING OCH SYREBRIST kommunen uppges att man i sitt tillsynsarbete med befintliga enskilda avlopp har utgått från en kustvårdsplan, bl.a. vad gäller vilka krav som ska ställas på de enskilda avloppen samt vilka områden och platser som ska prioriteras. Initiativ till kustvårdsplanen har tagits av Torsås kustmiljögrupp tillsammans med kommunens miljökontor. I sker tillsyn av enskilda avlopp projekt- och områdesvis. I enstaka fall ställs krav på att göra om befintliga enskilda avloppsanläggningar, men enligt kommunen är det mindre än hälften av avloppen som får någon form av tillsyn. Från kommunen konstateras att utsläpp av näringsämnen har betydelse lokalt vid fjärdar med många fritidshus. Från kommun har uppgetts att det finns över 6 500 enskilda avlopp. Avloppen har inventerats och ett stort antal har också åtgärdats. Kommunen har antagit en policy för enskilda avlopp där det framgår att kommunen har bedömt att det råder krav på hög skyddsnivå i princip i hela kommunen. Centrala myndigheters arbete med enskilda avlopp har i uppföljningen konstaterat att det finns ett starkt politiskt tryck på att arbeta med enskilda avlopp, vilket verket också gör. har i uppföljningen konstaterat att ställer hårda krav på enskilda avlopp. Verket har bl.a. tagit fram allmänna råd och en handbok till dessa samt genomfört en seminarieserie för tillsynsmyndigheterna. Genom dessa aktiviteter har verket velat strama upp tillämpningen av bestämmelser om miljöfarlig verksamhet. Verket betonar att några lagändringar inte har gjorts, men från tillsynsmyndigheterna (oftast kommunerna) upplevs det som om en skärpning har gjorts. Tillsynsmyndigheterna uppges numera ta kraven på mer allvar. Havsmiljösatsningen har gett pengar till arbetet med enskilda avlopp, bl.a. till certifiering. har arbetat för att få med i detta arbete och enligt uppgift har samarbete nu inletts. Enligt tjänstemän går det ännu inte att säga om bemyndigande att ge ut föreskrifter inom området kommer att bli ett verkningsfullt verktyg för att minska utsläppen. har i uppdrag från regeringen att redovisa en samlad bild av verkets och länsstyrelsernas insatser för att förbättra förutsättningarna för tillsynsmyndigheter och fastighetsägare att minska utsläppen från enskilda avlopp genom att arbetet med vägledning, kunskapsstöd och certifieringssystem vidareutvecklas. Antalet kommuner som inventerat enskilda avlopp, antalet kommuner som genomfört egeninitierade tillsynsinsatser mot enskilda fastighetsägare samt ytterligare effekter och indikatorer på effekter ska redovisas . I uppföljningen har SKL framfört att det behövs fler insatser gällande de enskilda avloppen. SKL menar att det är tungt för kommunerna att gå in och bedöma varje enskilt avlopp. Enligt SKL har kommunerna inte de verktyg som behövs och pekar på att det t.ex. behövs någon form av certifiering av avloppsanläggningar. SKL menar att inte har gjort någon testning av avloppsanläggningar, vilket SKL anser är anmärkningsvärt. 4 ÖVERGÖDNING OCH SYREBRIST 2008/09:RFR3 Det är svårt för kommunerna att bedöma olika typer av rening och gränserna är oklara. har tagit fram handböcker, men enligt SKL inte kommit ända fram. Svenskt Vatten menar att inte har tillräckliga resurser för att kunna bistå regionala och lokala myndigheter med nödvändig kunskap inom detta område, vilket skapar en stor osäkerhet. Svenskt Vatten menar att inte heller har resurser att medverka i standardiseringsarbete inom EU. Svenskt Vatten har vidare framfört att de allmänna råd och den handbok om enskilda avlopp som tar fram har varit starkt försenade samt mycket svåra att följa i praktiken. Svenskt Vatten har i uppföljningen tagit fram ett exempel från län, vilket man menar visar att resursmässigt har svårt att klara sin roll som central tillsynsmyndighet inom vattenområdet: I kommun har aviserat att man kan komma att kräva kväverening för ett reningsverk för 325 personer. Motivet för detta är att reningsverket ligger i ett område som klassats som kvävekänsligt (det krävs kväverening men först vid reningsverk för 10 000 pe). Om man läser i nya allmänna råd för enskilda avlopp så kan detta mycket kostnadsineffektiva krav ställas på små reningsverk samt på enskilda avlopp i områden som klassats som kvävekänsliga enligt avloppsdirektivet och föreskrifter. har inte haft resurser att styra upp tolkningen av det allmänna rådet vilket gör att det lokalt kan bli beslut på att bygga dyr reningsteknik vid små reningsverk. Detta är ett exempel på otydligheter från centralt håll vilket i sin tur medför otydliga och divergerande krav från lokala myndigheter. har bekräftat att resurserna för arbete med enskilda avlopp är mycket begränsade. Tjänstemän vid i län konstaterar att enskilda avlopp är en fråga som är besvärlig att hantera för de kommunala politikerna och att ingen kommun vill gå före. Det behövs en acceptans bland befolkningen för att något ska kunna göras. Mot den bakgrunden måste frågan hanteras nationellt. menar att gör en god insats genom ett nytt allmänt råd och en ny handbok som följs upp av en seminarieserie där särskilt kommunerna har bjudits in. i menar dock att det är bekymmersamt att lagstiftningen inte följs upp. Länsstyrelserna har inte tillräckliga resurser för effektiv tillsynsvägledning. Dyrt för fastighetsägare att åtgärda enskilda avlopp konstaterade att åtgärder för enskilda avlopp även är en privatekonomisk fråga. De enskilda avloppen berör många fastighetsägare och förbättrad rening innebär betydande investeringar. Frågan har tagits upp även i denna uppföljning. Exempelvis har framfört att när det gäller enskilda avlopp som behöver göras om i områden med höga 71 Svenskt Vatten, e-brev . 2008/09:RFR3 4 ÖVERGÖDNING OCH SYREBRIST skyddsnivåer så skulle någon form av statligt bidrag till fastighetsägaren vara en stor hjälp i tillsynsarbetet. En intervjuad tjänsteman betonar att det kan handla om stora investeringar på upp mot för en enskild fastighetsägare. I uppföljningen har även tjänstemän i diskuterat om det borde finnas konverteringsbidrag till hushållen för att nå upp till lagens krav. De konstaterade att detta är en svår fråga eftersom det handlar om att det faktiskt är ett lagkrav att ha ett godkänt avlopp. Även har konstaterat att det ofta blir dyrt för fastighetsägaren att åtgärda enskilda avlopp. Kostnaden per reducerat kilo fosfor blir hög, ibland väsentligt högre än för motsvarande reduktion i industrin eller i de kommunala reningsverken. betonar en av verkets tjänstemän att man måste även räkna in miljövinster från samtidig reduktion i kväve och i reducerad smittspridning i åtgärderna för de enskilda avloppen. har uppmärksammat att i många områden uppstår problem då fritidshusbebyggelse övergår till permanentboende. Svenskt Vatten menar att vissa kommuner inte har byggt ut den kommunala VA-verksamheten utan låtit enskilda avlopp bli lösningen även i relativt tätbebyggda områden där husen bebos alltmer permanent (s.k. omvandlingsområden). Enligt Svenskt Vatten har många kommuner börjat uppmärksamma problemen i dessa områden. För att visa att plan- och VA-frågorna är intimt sammanbundna, har Svenskt Vatten tillsammans med startat ett projekt om VA- planer för de svenska kommunerna. Svenskt Vatten har även tagit fram en guide för hur man som kommun bör arbeta i sina omvandlingsområden. i län menar att kommunernas VA-planering är bristfällig i bl.a. sommarstugeområden och menar att det faktum att av hushållen har enskilda avlopp kan innebära problem lokalt. Världsnaturfonden menar att när det gäller enskilda avlopp behöver mer göras, särskilt i känsliga miljöer. i har i uppföljningen redovisat att man tar upp frågan om enskilda avlopp på träffar med kommunerna gällande planfrågor. konstaterar att det skulle bli mycket dyrt att ansluta alla enskilda avlopp till kommunala avloppsreningsverk i omvandlingsområden som t.ex. utanför . deltar i ett länsprojekt kring omvandlingsområden som omfattar bl.a. samarbete kring kravnivåer vad gäller enskilda avlopp. Tillsammans med ett kommunalt bolag verkar kommunen för att omvandlingsområden med egna avlopp ska erbjudas anslutning till kommunalt vatten och avloppsrening. 4.5.3 Fosfatförbud i tvätt- och rengöringsmedel trädde förbudet mot fosfater i tvätt- och rengöringsmedel i kraft fullt ut. Det innebär att det nu är helt förbjudet att sälja fosfathaltiga textiltvättmedel för konsumentbruk. Däremot är det fortfarande tillåtet att 4 ÖVERGÖDNING OCH SYREBRIST 2008/09:RFR3 sälja fosfathaltiga textiltvättmedel för yrkesmässig användning. Enligt KemI får tvättmedel för konsumentbruk fortfarande innehålla fosfor i halter upp till 0,2 viktprocent. Det innebär att det får finnas vissa fosforhaltiga ingredienser som används i små mängder, till exempel fosfonater. Beräkningar från KemI visar att om alla länder runt skulle avstå från att använda fosfathaltiga tvätt- och rengöringsmedel skulle de totala utsläppen av fosforföreningar minska med . Genom aktionsplanen för antog Helcom en rekommendation om att länderna bör införa fosfatförbud i tvättmedel. Frågan ska utvärderas . Inom EU utreds frågan om fosfater i rengöringsmedel i en arbetsgrupp för förordningen för tvätt- och rengöringsmedel. KemI har i miljö- och jordbruksutskottets uppföljning redogjort för sitt arbete med frågan inom Helcom och inom EU för att de särskilda problemen i ska uppmärksammas. Kemikalieinspektionen har arbetat med frågan om fosfater i rengöringsmedel i två regeringsuppdrag. I ett uppdrag gjordes en genomgång av fosfatanvändningen i rengöringsmedel. I detta uppdrag uppskattade KemI utsläppen och miljönyttan av ett förbud. Ett andra uppdrag handlade om hur ett eventuellt förbud mot fosfater i maskindiskmedel skulle utformas. Underlaget från KemI bereds inom . Flera aktörer har i uppföljningen pekat på fosfatförbudet som en positiv åtgärd som har vidtagits från svensk sida . anser att det är bra att ett förbud mot fosfater i tvättmedel har införts i , även om vi har förhållandevis lite fosforutsläpp i jämförelse med andra länder runt . Föreningen menar att många andra länder har sämre avloppsrening, varför ett förbud i hela EU skulle behövas för att minska övergödningen av havet. 4.6 Havsmiljösatsningen och syresättning av bottnar har konstaterat att problem med algblomning, övergödning och syrefria bottnar är sammanlänkade och att utbredningen av syrefria bottnar i öppna varierar mellan åren. har framfört att för att komma tillrätta med problemen i krävs långsiktighet och samarbete. Samverkan över såväl nationsgränser som mellan olika branscher och sektorer betonas. Som ett led i havsmiljösatsningen har på uppdrag av regeringen undersökt möjligheterna att åtgärda syrefria bottnar. I samarbete med , , och har metoder för restaurering av sjöar analyserats. Syftet har varit att bedöma vilka av dessa som skulle kunna vara användbara i . Från ansvariga tjänstemän inom verket har poängterats att det inte finns några snabba, enkla lösningar för att komma till rätta med problemen i . De metoder som föreslås kan lindra symptomen men åtgärdar inte grundproblemen i första hand måste tillförseln av kväve och fosfor från land minska. 2008/09:RFR3 4 ÖVERGÖDNING OCH SYREBRIST har bl.a. låtit forskare sammanställa och utvärdera olika restaureringsmetoder i sötvatten samt bedöma möjligheterna att genomföra dessa metoder i . Verket konstaterar att erfarenheterna av att restaurera vattenmiljöer är få. Av verkets rapportering till regeringen framgår att följande vägar bedöms vara mest intressanta för fortsatt utveckling: -ventilationsinriktade åtgärder som tillför syre till djupvatten -fällningsinriktade åtgärder som permanent fastlägger fosforn i sedimenten -åtgärder för att återställa och förstärka reningen i kustzonen.72 I verkets rapport betonas att det finns risker beträffande bl.a. ventilation av djupvatten i större skala, vilka måste utredas närmare. Även när det gäller fällningsinriktade åtgärder finns det enligt osäkerhetsfaktorer som måste klarläggas. Det pekas också på att storskaliga ventilationsanläggningar som ligger innanför territorialhavsgränsen sannolikt behöver prövas enligt bl.a. och . Anläggningar i den ekonomiska zonen behöver sannolikt prövas enligt bl.a. lagen om ekonomiska zon och . föreslår att en panel av myndigheter och forskare fortsätter att följa och utvärdera den nationella och internationella utvecklingen. Panelen föreslås också vara referensgrupp till kommande pilotprojekt. I miljö- och jordbruksutskottets uppföljning har det ingått att undersöka hur olika aktörer ser på den pågående havsmiljösatsningen och dess genomförande. När det gäller den del som avser syresättning av bottnar konstaterar exempelvis i att detta är något som aldrig har prövats tidigare. En intervjuad tjänsteman menar att det är oklart om åtgärderna går att genomföra i den skala som fordras. Han pekar även på att kostnaderna blir höga och att det finns behov av utredningar. Tjänstemannen menar att denna typ av åtgärder kan sättas in för att minska dagens problem, men konstaterar att olika åtgärdsförslag egentligen enbart är inriktade på att behandla symptom. Den enda långsiktigt hållbara lösningen är enligt att minska belastningen från land. menar att syresättning i stor skala av bottenvattnet är en mycket kostsam åtgärd och att de legala aspekterna på detta måste utredas. I uppföljningen har framfört att det finns många vetenskapliga frågetecken kring syresättning av bottnar och betonar att det gäller att begränsa utsläppen. Även bl.a. och Världsnaturfonden menar att det viktigaste är att ta bort källan till problemen. Världsnaturfonden menar att en ordentlig konsekvensanalys måste göras innan de syresättande åtgärderna används.