rfr · GV0WRFR22 · 2008-06-01 00:00:00 — Det är stora anläggningar med mycket radioaktivt material. Det har hänt att människor har gått in i de här rummen som det rör sig om och dragit på sig livshotande strålskador. Senast var det i när säkerhetssystemet inte fungerade. En person gick in, vistades där inne i ungefär, fick en betydande stråldos men överlevde. Vi har i vår närhet en annan typ av strålkälla som är mycket farlig. Det är termoelektriska generatorer som används för att driva fyrar och liknande på platser som är svåra att komma åt och där man inte vill sätta upp en annan energikälla. De innehåller ett radioaktivt ämne som heter strontium-90 i stora kvantiteter. Den här bilden har vi fått från fylkesmannen i , för är inblandat i före detta för att ta hand om sådana här och byta ut dem mot generatorer som drivs med solkraft. Vi har medicinska strålkällor som kan vara mycket starka och som används i cancerbehandling. De är fortfarande av kategori 1, men de är betydligt svagare än dem vi såg på bilden innan. Vi har strålkällor för forskningsändamål. Den här finns i källaren hos oss. Då är vi nere på klass 2. Den innehåller då mindre radioaktivt material naturligtvis, men det är ganska långlivat. Det finns strålkällor som används för att testa svetsfogar. Den tekniken kallas industriell radiografering. Det inträffar rätt ofta olyckor med den här typen av strålkällor. Strålkällan åker in i den här slangen som ni ser fram och tillbaks, och man vevar den. När den är i skyddsläge är den i den bärbara klumpen i mitten. De används precis som på den här bilden ofta ute i det fria för att kontrollera tätheten på svetsfogar. Här var det fortfarande kategori 2. Materialet i det här fallet är iridium-192. Försvarsmakten här hemma har strålkällor i kategori 2 för att öva. De innehåller kobolt-60. Ni ser att det här är något som man kan bära med sig. I industrin finns det olika typer av mätare som innehåller strålkällor. är vi nere på kategori 3. Det här är en flödesmätare som är bortmonterad från där 2007/08:RFR22 OFFENTLIG UTFRÅGNING OM KÄRNVAPEN OCH RADIOLOGISKA HOT den har suttit. Normalt sitter den på ett rör och övervakar en process inne i röret, hur det flödar i det. Det finns densitetsmätare som ofta används vid vägbyggen. Det här är den typ av strålkälla som man ofta ser vara på drift. Ni ser att den inte är så stor, och den här väskan kan man ha i bilen. De som använder den lämnar den i bilen när dagen är slut. Så stjäls bilen, och så försvinner strålkällan . var det en helt osannolik serie av sådana stölder i , i , när fem sådana här försvann . Vi har aldrig fått någon förklaring till det skov som var. Det rapporteras också ofta från att någon sådan här typ är borta. Slutligen är vi nere på kategori 4 och 5. Där har vi radioaktiva lösningar som finns i ett innerkärl, som ni ser till vänster, och en ytterbehållare, som ni ser till höger, av olika former. De här är de vanligast förekommande i . Det sker ungefär 100 000 leveranser . Tittar man i hela världen är det ungefär 10 miljoner leveranser av radioaktiva lösningar. De används oftast inom medicinska tillämpningar för behandling. Det innebär att ämnena är väldigt kortlivade och försvinner snabbt. Det är därför det blir väldigt många transporter från reaktorn där de produceras. När det gäller slutna strålkällor finns alla fem kategorierna i , däremot inte de absolut starkaste. Det uppskattas att det är åtminstone ett tusental strålkällor som är på drift i världen. De förloras oftast efter att man har slutat att använda dem i den tillämpning de har, och de har ställts i ett förråd där man inte har lika bra kontroll på dem. Det gjordes en undersökning inom EU som sade att ungefär 70 strålkällor försvann . Det var alltså innan utvidgningen. Då var vi 15 stater inom EU. har också drivit fram ett direktiv som kallas Hassdirektivet. Det trädde i kraft och säger att det ska finnas nationella register för att följa starka källor från vaggan till graven. De här kan användas för att skada. Utspridningen av radioaktiva ämnen, om avsikten är att bestråla människor, kan ske antingen genom att man placerar ut strålkällan och tar bort det blyskydd som finns eller genom att man spränger den i form av en smutsig bomb. Om man har en strålkälla och lite sprängämne har man sitt radiologiska vapen. Tanken är att man ska spränga det, och sedan ska man få en utspridning av det radioaktiva materialet. Om man tar den strålkälla som jag har på den här bilden är det säkert ett ganska misslyckat attentat. Den strålkällan kommer inte att spridas. För att man ska kunna sprida en strålkälla krävs det väldigt sofistikerad sprängning. Man måste vara en väldigt bra sprängare för att kunna åstadkomma den tekniken. Om vi tittar på troliga effekter av en sådan här smutsig bomb kan man förvänta sig dödsoffer i själva sprängningen. Sedan är tanken att man ska få en spridning av det radioaktiva materialet. Det är inte givet att man får det bara för att man spränger en strålkälla. OFFENTLIG UTFRÅGNING OM KÄRNVAPEN OCH RADIOLOGISKA HOT 2007/08:RFR22 En av frågorna är när och hur man detekterar att det rör sig om en förhöjd strålning när det har varit ett sprängattentat. Har man inte fått någon form av underrättelse i samband med det med någon form av hot eller liknande är det stor risk att det dröjer ett litet tag innan man har konstaterat att det strålar. Medierna kommer att få en oerhört stor roll i ett sådant här scenario att försöka förklara det. Det finns en djup okunskap om radioaktiva ämnen och hur farliga de är. Eftersom man aldrig kan säga att det är helt ofarligt blir konsekvenserna att det måste vara farligt. Det finns en skala som är svår att förklara. Så det uppstår misstro, och det kommer oundvikligen att leda till en svår påfrestning för samhället. De stora problemen med att ta hand om det här är att sanera det. Är det betydande mängder med radioaktivt material som är utspritt måste man skydda sig själv medan man sanerar det. En fråga som kan tänkas bli politisk i slutet är när saneringen kan anses färdig. Avslutningsvis vill jag säga några ord om Försvarsmaktens utlandspersonal. De åker till ställen där oftast civilt strålskydd är helt eftersatt. Det har varit konflikter. I bästa fall finns det någon myndighet som har hand om de här frågorna. I de större konflikterna det har man alltid stött på skadade civila strålkällor i samband med operationer. Därför utrustas alla i utlandstjänst med dosimetern D61. Den har ett inbyggt larm som gör att den larmar när man kommer i närheten av radioaktivt material. Det största mediedrevet kring radioaktivt material och Försvarsmakten härrör sig från Kosovo i början på 2001 när det uppdagades att Nato i form av hade använt utarmat uran. Man hade skjutit 31 000 projektiler som väger ungefär 3 hekto styck. Totalt sett blir det utarmat uran. Det utarmade uranet är biprodukten när man gör anrikat uran. Så det här är mindre radioaktivt än vanligt uran. Jag har räknat ut att man hamnar någonstans på 0,13 terabequerel. Det motsvarar en strålkälla i klass 34. Den var utspridd över hela Kosovo. En av nedslagsplatserna, den som heter 109, låg inom det svenska bevakningsområdet. Därför lovade ÖB mätningar på all försvarsmaktspersonal i Kosovo. I slutändan testade vi 200, de som hade varit och rört sig företrädesvis i det området samt 200 som var på väg ned till Kosovo för att avlösa styrkan där nere. Resultatet var att gruppen i hade mer uran i sin urin än gruppen nere i Kosovo. Vår rekommendation är att man ska behandla utarmat uran snarare som att det rör sig som en kemisk risk, det vill säga en tungmetall. Det här är ju ett väldigt tungt material, en och en halv gång så tungt som bly. Sammanfattningsvis kan jag säga att det som jag nu har försökt att föredra för er är en fråga främst för polisen, SSI och SKI . Säkerhetspolisens bedömning av hotet i , och så har det varit , är att det inte finns något riktat hot mot . Men det är en förhöjd risk för terrorattentat mot vissa andra länders intressen i . Jag hoppas att ni förstår att radiologiska vapen inte handlar om statliga aktörer, utan det är terrorvapen. Framför allt i har man satsat enorma 2007/08:RFR22 OFFENTLIG UTFRÅGNING OM KÄRNVAPEN OCH RADIOLOGISKA HOT medel på skyddsförmåga, och det har också ett stort massmedialt utrymme. Det är dirty bombs i amerikansk press, törs jag lova. De inträffade radiologiska händelserna i pekar på att det finns ett behov av en svensk skyddsförmåga. Därvidlag är Försvarsmaktens utlandspersonal den mest utsatta gruppen. Jag ska lämna över till som ska säga några ord. , (): Jag jobbar på . Jag ansvarar för en verksamhet som är att implementera stödåtgärder i före detta avseende en del av de problem som vi har diskuterat här, inte allihop, inte specifikt relaterade till kärnvapen men i relation till nukleärt material, radioaktivt material i vissa fall. Den tid jag har till förfogande är kort, men jag tänkte använda den ganska optimalt genom att visa några nedslag i den verksamhet som jag och mina kolleger håller på med . Först en situationsbeskrivning. Det här är en kort introduktion till den nukleära radiologiska problematiken i ex-Sovjetunionen. Om ni tittar på fyrkanterna finns det först röda fyrkanter. Det inramade är delar av före detta där det fanns omfattande flottaktiviteter, framför allt ubåtar, också andra skepp där det är fråga om använt bränsle från flottan. Så finns det en grön fyrkant. Den inramar de delar av före detta , nuvarande , även en del av , där det finns en stor utvecklad civil nukleär sektor. Det är av stor omfattning där och kärnkraftverk finns. Det är folkets boj i . Det finns en blå fyrkant. Den inramar de delar av och före detta där kärnvapenkomplexet fanns och fortfarande finns i den omfattning det är kvar. Det är i stor omfattning under avveckling. Det finns en svart cirkel. Den inramar de delar av , , västra delarna av där det är mycket stora problem med smuggling av nukleärt material, radioaktivt material. Det finns olika studier som har viss insyn i amerikanska studier som försöker kartlägga var de mest uppenbara handelsvägarna går, och de går i den här regionen. Om man tittar på kartan kanske man förstår lite vem det är utanför tidigare som efterfrågar sådana material. Vi bedriver vår verksamhet enligt regleringsbrev från regeringen, UD och . Det är de som är våra diskussions- och dialogpartner för projektverksamheten. Det är tre huvudområden som vi har. Det är nordvästra och , kärnkraftverk som är i närhet. Det är att hindra spridning av kärnvapenmaterial och kärnvapenteknologi. Det är , , och Ar- menien. Det är nordvästra . Där finns det några mycket notoriska ställen för hantering av nukleärt avfall. Det ska jag återkomma till. OFFENTLIG UTFRÅGNING OM KÄRNVAPEN OCH RADIOLOGISKA HOT 2007/08:RFR22 Det som är ramverket för den här verksamheten är framför allt något som heter G 8 . Det var G 8-staternas chefer som efter elfte september antog en deklaration att man skulle hjälpas åt och kontrollera åtkomsten till nukleärt och radioaktivt material i framför allt . Det är en agenda som har spridit sig. Det är inte bara G 8-länderna som har anslutit sig till deklarationen. Det är många andra länder också, bland annat , , . Det är säkert 1520 länder . Kretsen av mottagarländer har också utökats från till några stycken till. Exempel nr 1 är ett projekt vi har. Det är en före detta servicebas för sovjetiska flottan. Den ligger fågelvägen från . Det finns 22 000 utbrända bränslestavar med höganrikat uran. Jag hade kunnat visa andra bilder som kunde dokumentera hur fruktansvärt det ser ut där. Jag hade också kunnat visa några kort som visar att det faktiskt går att göra någonting. Det går att bygga byggnader för saker och ting under tak och så vidare. Det står under öppen himmel. Jag har en kollega som just nu när vi pratar är i och deltar i ett internationellt arbete där man delar kakan mellan sig. Vem gör vad, och vem har vilken expertis? Kol- och kärnkraftverk ligger på . Där levererar vi visst stöd och ingår i samarbete med sådant som inte är livstidsförlängande för reaktorerna. Det är inte i svenskt intresse att kärnkraftverken livstidsförlängs. Men det är i svenskt intresse att säkerheten är så god som den bara kan vara. Just nu är det två aktuella saker som vi utvecklar och implementerar. Det är kameraövervakning av rörsystem i anslutning till själva kylvattensystemen och härden. Det är en tidig indikator på om något håller på att brista. Och så är det utrustning för ultraljudsundersökning av reaktortanken så man får en tidig indikator på om det är sprickbildning och så vidare. Det här är också nära . Det här är en före-och-efter-bild. På vänster sida ser ni en ubåt innan upphuggning. Hålet i ryggen beror på att bränslet ska lyftas ur. Bredvid är det en arbetsplattform som används för den här operationen. Den var komplett oskyddad. Vem som helst i hamnen kunde gå ombord, komma nära ubåten och därmed bränslet. har ubåtarna skadade robotar ombord som inte har kunnat lyftas ur. De ska med in till upphuggningsprocessen. I upphuggningshallen kan man ta ut roboten. Till höger ser man hur det ser ut när man har byggt ett säkerhetssystem. Det har vi gjort. Det här är från ett projekt. Till vänster har det precis levererats detektionsutrustning till 49 skepp för den ukrainska så att de kan göra mätningar på olika ställen på olika båtar och skepp som de kontrollerar. Vi har ett projekt under utveckling tillsammans med georgiska myndigheter för att utbilda deras personal i användning av detektionsutrustning. Vi har ett ganska omfattande utbildningsprogram. Vi samlar ihop lärare vid sex universitet i som är intresserade av icke-spridnings- frågor. Vi ska åka dit och ha den sista vändan med dem, ett 2007/08:RFR22 OFFENTLIG UTFRÅGNING OM KÄRNVAPEN OCH RADIOLOGISKA HOT träningsförlopp där de sedan ska gå ut och etablera läskurser vid sina tekniska och mer statskunskapliga universitet i icke-spridning. Vi har en liknande verksamhet för studenter från universitet i . Att vi har satsat på de här två områdena beror på det vi såg på översiktskartan i början. Det är precis i den här regionen som de gamla kärnvapenkomplexsektorerna fanns och där man av tradition aldrig lärde ut något till folk så de kunde förstå sammanhang inom ett helt område. Med det här projektet går vi precis motsatt väg. Vi försöker få folk, även om de jobbar tekniskt, politiskt eller juridiskt, att förstå saker och ting i en vidare kontext, teknisk, politisk, internationell politik och rätt, och så vidare. Det här är en anläggning. Om ni skulle se den med egna ögon skulle ni inte sova bra . Den ligger precis på stadsgränsen till . Det är en anläggning där man blandar friskt radioaktivt material med kemiska produkter för olika industriella tilllämpningar, även mindre mängder plutonium. Precis varför de gör det, i vilket syfte, har varit svårt för oss att förstå, men det är för geologiska mätningar, för vägbyggen och annat. Produktionsbyggnaden plus en annan produktionsbyggnad för tritium var komplett oskyddade när vi började arbeta där. Men gallret som syns till höger är ett första steg i ett säkerhetssystem som vi har under utveckling. Sedan kommer det till kameror, rutiner för vaktpersonal och så vidare. Projektet kommer att avslutas . Jag kanske ska försöka säga något lite mer övergripande. Så som vi jobbar försöker vi jobba praktiskt med praktiska problem. Så lite som möjligt låter vi det övergå till stora och intellektuella studier. Det är snarare så att om vi jobbar praktiskt med en sak kommer vi in i lite större frågor kring hur det hänger ihop för en samlad lösning för problematiken, till exempel i eller i . Informationsspridning är också viktig. Vi försöker att se till att det informationsunderskott som finns i förbättras, åtminstone med det som vi har med att göra, så att allmänheten får information om att nu är det faktiskt en lite tryggare värld som man kan gå in i. Med våra medel, som inte är särskilt stora, har vi trots allt förmågan att påverka dem vi samarbetar med så att de tänker på och prioriterar säkerhetsfrågor annorlunda än om vi inte hade varit där. Det vi bedriver är också något som bidrar till säkerheten i . Om det finns färre risker i till exempel finns det också en reducerad risk för att sådana material hamnar i . Vi samfinansierar så gott det går. Vissa samarbetspartner börjar få pengar. Andra har det absolut inte. Men det som vi alltid upplever är att våra samarbetspartner rycker upp sig själva. Den vi kommer dit har de plötsligt anställt folk som ska hålla på med säkerhet. Folk som är bevakningspersonal har fått nya uniformer. De uppträder med ett annat självförtroende än vad de gjorde innan. Det är många bäckar små. Det är de som jag precis berättade om. OFFENTLIG UTFRÅGNING OM KÄRNVAPEN OCH RADIOLOGISKA HOT 2007/08:RFR22 Ordföranden: för det. Då var det tid för den avslutande frågestunden. Vi har på oss. (): Jag har två frågor. Den ena handlar om , som jag inte tycker att gick in så djupt på. Vi har sett att de satsat på teknik för att framställa kärnbränsle i . Det finns bedömare i FN som säger att det kan bli en säkerhetspolitisk konflikt i området om man undersöker materialet och ser att det kan användas till bomber eller liknande. Detta skulle jag vilja ha utvecklat. Den andra frågan handlar om på vilket sätt man i programmet för avveckling av kärnvapen kan få in hur man ska destruera och slutförvara det giftiga material som blir över. Precis som vid civil kärnenergiproduktion är avfallet det största problemet. Jag tror att det är viktigt att man från regeringens sida har med detta och att det tas upp i förhandlingarna när man driver dessa frågor, som du, , sade att både kabinettssekreterare och utrikesminister hade gjort i närtid. (): Jag har två frågor. berörde initialt att de som överväger att skaffa kärnvapen gör en avvägning mellan vad konventionella vapen kan åstadkomma och en kärnvapenförmåga. Detta leder osökt fram till frågan om de kostnader som är involverade för att utveckla kärnvapen. Hur kostnadseffektiva är de om man ställer kärnvapen och konventionella vapen mot varandra? Den andra frågan är svårare att formulera. Jag noterade att varken eller nämnde ordet terrorbalans. Det ordet dominerade ju debatten . Om man antar att har rätt och att det blir färre och färre som har kärnvapen framöver och tänker i termer av en nollvision, vilka risker innebär detta med tanke på att vi tidigare tänkte i termer av terrorbalans? (): kom en rapport om compliance, en strategi, från den amerikanska tankesmedjan . Den ger ungefär samma budskap som ni men vänder hotbilden lite. Man säger att det största hotet är nukleär terrorism. Det andra hotet är de nya kärnvapenstaterna och regionala konflikter. Det tredje är existerande arsenaler, förråden i bland annat och . Det fjärde man tar upp är risk för regimkollaps. Detta sista är ju ett problem som kommer att bestå så länge det finns uran och plutonium på jorden. Frågan är: Vad händer om man byter regimer och så vidare? Har ni tagit del av rapporten? Ser ni några väsentliga skillnader i förhållande till er egen värdering? , : Jag tar den sista frågan först. Jag var själv med och jobbade med Carnegiestudien om compliance. Riskvärderingen skiljer sig lite grann, och jag tog inte med den i min uppräkning 2007/08:RFR22 OFFENTLIG UTFRÅGNING OM KÄRNVAPEN OCH RADIOLOGISKA HOT av tre paket eftersom den inte är internationellt överenskommen. Den är mycket amerikansk i sin riskvärdering. När de talar om regimkollaps menar de MPT-regimen, icke-spridnings- regimen. De är oroliga för att det ska urholkas. Jag hade kunnat ta med studien, för i mycket är det samma åtgärder som förespråkas, men det är en mer amerikansk analys som på samma sätt som en del mitten- och högerorienterade tankesmedjor i talar om kärnvapen i fel händer. Man skiljer mellan rätta händer och fel händer, till skillnad mot exempelvis , som menar att det egentligen inte finns några rätta händer. Frågan om eliminering eller förbud kan vi kanske återkomma till. frågade om terrorbalans. gäller ju att strategiska kärnvapen egentligen bara duger till att avskräcka andra strategiska kärnvapen. De är militärt oanvändbara och framför allt politiskt oanvändbara. Det finns inget scenario där de skulle kunna vara till militär eller politisk nytta. Vilka risker har då nollvisionen om eliminering eller förbud? Jo, den medför just risken att det på vägen ned mot noll uppstår balansproblem, break-out problem, där något land mycket snabbt kan skaffa sig en arsenal och eventuellt ett behov av avancerat missilförsvar. Diskussionerna om missilförsvar kommer att ha bäring , även om jag tror att de stora visionerna om missilförsvar kommer att vara för dyra för att realiseras på kort sikt. Men om vi skulle se en utveckling mot noll kärnvapen kommer missilförsvar att ha ett existensberättigande eller kanske vara nödvändigt. När det gäller är jag inte säker på att jag förstod frågan. arbetar på nya centrifuger. Det handlar om att få i gång flera tusen av dessa som spinner runt utan avbrott. Det kräver enorma mängder elektricitet och mycket kunnande, så det är en lång väg för . Man går i riktning mot att tänkbart kunna skaffa sig kärnvapen. Naturligtvis uppstår då frågan huruvida något land skulle försöka slå ut denna kapacitet. Detta har diskuterats i och . Det är ingen som exakt kan bedöma riskerna. Vid nedrustning av kärnvapen är avfallsproblemet mycket riktigt mycket stort. Främst har brottats med detta . Man har avvecklat kärnvapen. Det är inte enbart ett nedrustningsspecifikt problem. Det tillverkas nya, och gamla kärnvapen retires. Ryssarna har gjort detta i större utsträckning än amerikanerna. Hur tar man då hand om uran och plutonium? har vi låtit dessa länder sköta det själva. har naturligtvis stor expertis på området, men just här förekommer inget internationellt samarbete eftersom det gäller militära hemligheter. , (): tog upp det mesta jag ville säga, men jag har några kommentarer. Som du nämnde planerar nu att installera nya centrifuger för anrikning. Frågan är till vilka reaktorer. Det står inga reaktorer och väntar på bränsle i . Detta ger upphov till frågor om intentioner. Trots uppmaningar från utökar man sin anrikningskapacitet trots OFFENTLIG UTFRÅGNING OM KÄRNVAPEN OCH RADIOLOGISKA HOT 2007/08:RFR22 att man inte har några reaktorer som väntar på detta bränsle. Det ger upphov till frågor. När det gäller kostnaderna för kärnvapen är det svårt att uppskatta detta i ekonomiska termer. Jag menar att det handlar mer om kostnader i termer av nationens eller regimens överlevnad. Om till exempel skulle ha intentionen att framställa kärnvapen är det klart att är en tänkbar antagonist. Det är också helt klart att inte har någon möjlighet att stå upp mot konventionella kapacitet. När det gäller terrorbalans kan man argumentera att till exempel konflikten i Kashmir hålls på en lägre nivå för att både och har kärnvapen. Jag säger inte att det är så, men man kan överväga det. Med kärnvapen närmar man sig vissa trösklar där man stannar upp och tänker till innan man passerar. Med ren konventionell krigföring kan man hamna i en slippery slope som eskalerar. (): Jag tror att många av oss har sett bilderna från , som vi nu fick se igen. Det känns ändå som vårt närområde. Jag skulle vilja fråga: Har vi koll på läget i hela detta område, och hur långt har vi egentligen kommit med hjälpen som bland andra och är inblandade i? Har vi avverkat hälften, eller har vi bara börjat? (): Hur stor bedömer man att risken är för att kärnvapenländer placerar ut sina vapen i andra länder, till exempel ställer dem i ett afrikanskt land mot betalning? Det kan ju fungera som en handelsvara om till exempel eller placerar ut vapen, så slipper länderna bygga själva. Då blir det en spridning på olika kontinenter, där man gör som har gjort i . är ju kärnvapen mer rörliga och finns på ubåtar med mera. Hur stor är risken för att ett land kan köpa sig kärnvapen för en bra penning? Sedan undrar jag om ansvaret för icke-spridning.