rfr · GV0WRFR24 · 2008-06-05 00:00:00 — de fem nationella minoriteternas kultur Dikten på s. 45 av Eeva är tolkad från finska av och finns i samlingen Innan döden som gavs ut på Fripress Bokförlag 1984. Riksdagstryckeriet, , 2008 beslutade att skulle ratificera ramkonvention om skydd för nationella minoriteter samt den europeiska stadgan om landsdels- och minoritetsspråk, den s.k. minoritetsspråkskonventionen. Genom beslutet blev samer, tornedalingar, sverigefinnar, romer och judar vårt lands fem erkända nationella minoriteter och deras språk erkändes som minoritetsspråk. Som ett led i arbetet med att följa upp tidigare riksdagsbeslut anordnade kulturutskottet en offentlig utfrågning på temat De fem nationella minoriteternas kultur. Syftet med utfrågningen var att tillföra utskottets ledamöter allmän kunskap om villkoren för de nationella minoriteternas kulturer. Två forskare gav i inledande anföranden ett övergripande perspektiv på de fem minoriteterna och deras språk. Därefter presenterade representanter för var och en av minoriteterna sin syn på det egna kulturarvet och hur det kan främjas i olika avseenden, innan ledamöterna i utskottet fick tillfälle att ställa frågor till de inbjudna. Syftet med utfrågningen har därmed uppnåtts. I det följande redovisas dels programmet för utfrågningen, dels en stenografisk uppteckning av överläggningarna. Offentlig utfrågning om de fem nationella minoriteternas kultur Andrakammarsalen i , ingång från Riksplan 09.00Inledning av kulturutskottets ordförande () 09.05De fem nationella minoriteterna i Docent , forskare vid Fem olika språk, det svenska språksamhället och framtiden 09.20Representanter för de fem nationella minoriteterna : Styrelseledamot i T Tornedalingar: Ordförande i Sverigefinnar: Ordföranden i Romer: Utredningssekreteraren i Delegationen för romska frågor Domino och föreståndaren för kulturklass Judar: Ordföranden i i 10.50Frågor från utskottets ledamöter 11.55Avslutning av kulturutskottets vice ordförande () Offentlig utfrågning om de fem nationella minoriteternas kultur Ordföranden (): Jag heter och är kulturutskottets ordförande. Jag har å hela kulturutskottets vägnar den stora glädjen att hälsa alla er här i andrakammarsal och er tv-tittare varmt välkomna till kulturutskottets offentliga utfrågning om de fem nationella minoriteternas kultur. Vid min sida sitter kulturutskottets vice ordförande . Vi kommer att dela på ledarskapet under utfrågningen. Jag leder den första delen och den andra delen. Vid vår sida sitter också Per , kanslichef i kulturutskottet. Här i andrakammarsalen finns förutom representanter för de nationella minoriteterna även representanter för , SVT, Utbildningsradion, , , och Integrations- och jämställdhetsdepartementet. Ni är alla varmt välkomna. , , ratificerade ramkonventionen om skydd för nationella minoriteter och den europeiska stadgan om landsdels- och minoritetsspråk, den så kallade minoritetsspråkskonventionen. gjorde en uppföljning och en utvärdering av . Arbetet redovisades i betänkande 2005/06:KU19. Ett viktigt syfte med dagens offentliga utfrågning är att öka kunskapen om villkoren för de nationella minoriteternas kulturer. Vi ska nu här börja med en övergripande redovisning av de fem erkända nationella minoriteterna samer, tornedalingar, sverigefinnar, romer och judar samt deras språk samiska, meänkieli, finska, chib och jiddisch. Därefter kommer representanter för respektive nationell minoritet att själva beskriva villkoren för deras kultur kulturens villkor nu och hur det kan se ut på lite . Efter en kort kaffepaus kommer utskottets ledamöter att ges möjligheter att ställa frågor. Vår första punkt är De fem nationella minoriteterna i . Jag hälsar docent välkommen upp i talarstolen. är forskare vid och har i sin forskning bland annat ägnat sig åt etniska minoriteter och språk. I sin doktorsavhandling som har titeln och svensk tar han upp idéerna bakom försvenskningen i . Med dessa ord lämnar jag ordet till . OFFENTLIG UTFRÅGNING OM DE FEM NATIONELLA MINORITETERNAS KULTUR De fem nationella minoriteterna i : Tack så mycket! Från det att bildades som centraliserad stat har vi varit en flerkulturell stat. Tyskarnas dominans i är välkänd liksom holländarnas inflytande inom bergverk och manufaktur . Efter ökade invandringen till ofantligt mycket. fanns drygt 1,2 miljoner personer med annat födelseland men bosatta i (utrikesfödda). Tabell 1: Antal utomlands födda nationaliteter jämfört med nationella minoriteter I tabellen är de invandrade nationaliteterna med mer än 15 000 personer sorterade i storleksordning på vänster sida. Till höger har angetts ungefärligt antal personer bland de fem nationella minoriteterna , som placerats storleksmässigt i förhållande till de invandrade minoriteterna. Ut- ifrån tabellen kan man fråga sig hur urvalet av nationella minoriteter har skett. Varför sverigefinnar men inte danskar? Varför tornedalingar men inte skåningar? Varför romer men inte irakier? Varför judar men inte tyskar? Regeringen tillsatte 1995 en kommitté för att utreda om skulle ansluta sig till konvention om landsdels- och minoritetsspråk, och föreslå vilka regionalt tillämpade språk eller minoritetsspråk i som skulle få officiell status som minoritetsspråk. Konventionens huvudsakliga kriterier för landsdels- eller minoritetsspråk var: att de av hävd använts i ett visst territorium inom en stat av medborgarna i den staten (inte invandrarspråk) att de är språk som är annorlunda än det eller de officiella språken i den staten (inte dialekter) OFFENTLIG UTFRÅGNING OM DE FEM NATIONELLA MINORITETERNAS KULTUR 2007/08:RFR24 som minoritetsspråkskommittén i tillsattes, öppnades Eu- roparådets ramkonvention om skydd för nationella minoriteter. Därför fick minoritetsspråkskommittén ett tilläggsdirektiv att även utreda frågan om skulle ratificera den så kallade ramkonventionen för nationella minoriteter. Kommittén delades i två delar. Språkdelen utredde och föreslog vilka språk som skulle räknas som nationella minoritetsspråk. Den nytillkomna delen utredde hur en nationell minoritet skulle definieras och föreslog vilka som skulle erkännas som nationella minoriteter. Den skulle, utan stöd av en definition i ramkonventionen, själv bestämma kriterierna för vad en nationell minoritet är, och man kom fram till följande fyra kriterier för en nationell minoritet: Den skulle vara en urskiljbar minoritetsgrupp. Den skulle ha en specifik kultur. Den skulle ha en tydlig självidentifikation. Den skulle ha en historisk kontinuitet. I kriterierna för att vara en grupp angav utredningen att det skulle vara grupper med en uttalad samhörighet att de till antalet i förhållande till resten av befolkningen skulle ha en icke-dominerande ställning i samhället att inte enbart numerären på gruppen, utan också gruppens struktur och sammanhållande kitt, skulle vägas in i bedömningen. I kulturkriteriet angav man att gruppen skulle ha en religiös, språklig, traditionell och/eller kulturell särart att åtminstone ett av de ovan uppräknade särdragen skulle föreligga och att detta i något väsentligt avseende skulle skilja gruppen från majoriteten. I självidentifikationskriteriet angav man att både den enskilde och gruppen skulle ha visat en vilja och strävan att behålla sin identitet. I det historiska kriteriet angav man att gruppen skulle ha historiska eller långvariga band med att tidsrymden borde omfatta minst några generationer. Man inspirerades av den internationella utvecklingen vad gäller mänskliga rättigheter inom FN, EU och andra internationella politiska enheter. En viktig principfråga var om definitionen skulle innehålla ett krav på medborgarskap, men trots att och angett medborgarskap som kriterium och OFFENTLIG UTFRÅGNING OM DE FEM NATIONELLA MINORITETERNAS KULTUR att minoritetspråkskonventionen angett det för minoritetsspråk, så gick både utredningsdelen om minoritetsspråk och den om nationella minoriteter emot detta. Argumenten mot medborgarskap var dels att utvecklingen inom folkrätten bland annat inom FN gått emot en sådan bindning dels att medlemskapet i EU syftar till rörlighet över gränserna och att ett minoritetsbegrepp därför inte bör innehålla krav på medborgarskap. För svenskt vidkommande angavs samiska och finska som språk som används som minoritetsspråk i fastän användarna inte behöver vara svenska medborgare. Utifrån framför allt det historiska kriteriet uteslöts alla moderna invandare från att betraktas som nationella minoriteter, exempelvis irakier och chilenare. Utifrån grupp-, kultur- och självidentifikationskriteriet uteslöts tyskar, holländare, danskar och andra historiska minoriteter som inte på ett uthålligt sätt behållit och aktivt i nutiden uttrycker sin minoritetsidentitet. Utifrån både grupp- och kulturkriteriet uteslöts grupper med anknytning till svenska dialektområden som exempelvis skåningar och älvdalingar. I två fall gick utredningsdelen om minoritetsspråk och den om nationella minoriteter på delvis olika linjer vad gäller språk jämfört med status som nationell minoritet. Den första gällde finska och meänkieli kontra sverigefinnar och tornedalingar. Den andra gällde jiddisch kontra judar. Utredningen om minoritetsspråk föreslog att alla varieteter av finska, inklusive meänkieli, skulle betraktas som finska, medan utredningen om nationella minoriteter föreslog att både sverigefinnar och tornedalingar skulle betraktas som separata nationella minoriteter. Minoritetsspråksdelen föreslog att samiska och chib skulle betraktas som minoritetsspråk, men inte jiddisch, medan utredningen om nationella minoriteter föreslog att även judar skulle betraktas som en separat nationell minoritet. Mot minoritetsspråksförslaget om enbart finska reserverade sig kommitté- ledamoten professor , (STR-T), kraftigt, likaså mot att jiddisch inte erkändes. I ett särskilt yttrande protesterade sakkunniga , Judiska , mot att jiddisch inte erkändes. Även de sakkunnigas utredningar om meänkieli och jiddisch talade för ett erkännande av dem. I den proposition som regeringen lade 1999 föreslogs samiska, sverigefinska, meänkieli, chib och jiddisch som minoritetsspråk, och samer, sverigefinnar, tornedalingar, romer och judar som nationella minoriteter. I propositionen vägdes också lokala, regionala, akademiska och minoriteternas egna remissyttranden in vad gäller meänkieli och jiddisch. I argumentationen för jiddisch angavs även att det är ett språk som på ett onaturligt sätt minskat i storlek på grund av förintelsen. Propositionens innehåll blev också beslut. Samiska, sverigefinska och meänkieli fick status som landsdels- eller minoritetsspråk med en historisk geografisk bas i , medan och jiddisch fick status som icke-territoriella språk. OFFENTLIG UTFRÅGNING OM DE FEM NATIONELLA MINORITETERNAS KULTUR 2007/08:RFR24 Ordföranden (): har jag glädjen att hälsa välkommen att inleda den andra programpunkten, Fem olika språk, det svenska språksamhället och framtiden. är docent i nordiska språk och chef för som är en avdelning inom myndigheten och folkminnen. ansvarar för språkvården i och kan ses som officiella språkvårdsorgan. arbetar med svenska, finska, chib och svenskt teckenspråk och har också i uppgift att följa utvecklingen av alla språk i landet. Myndigheten ska bland annat samla in, bevara, vetenskapligt bearbeta och sprida material om det svenska språket och om de nationella minoritetsspråken. Fem olika språk, det svenska språksamhället och framtiden Det är väldigt mycket vi ska göra; det hör jag när du räknar upp det. ska jag bara i all korthet säga några ord om de fem minoritetsspråken och deras situation, deras plats, i det svenska språksamhället. Jag säger inte någonting specifikt om varje språk; det gör företrädarna för varje minoritet mycket bättre. I stället blir det helt snabbt en allmän översikt. Jag tänker här ta upp fyra punkter. För det första: Ställningen som officiellt minoritetsspråk har varit bra för vart och ett av de här fem språken. Det kan låta som en självklarhet, men det behöver ändå framhållas. Det är inte säkert att de här fem språken om man går igenom hur de har utvecklats verkligen har stärkt sin position i det svenska samhället, att de verkligen talas av fler, används mer, . Alla har sina problem. Det går att peka på många problem. Däremot kan man vara alldeles säker på att hade inte ratificerat den europeiska minoritetsspråkskonventionen för de fem språken hade de alla på ett eller annat sätt haft ett sämre läge än de har. Det här är viktigt. hör man: Språkpolitik kan man väl inte hålla på med. Folk måste ju få prata och skriva som de vill. Ja, det måste de få göra. Men de måste också få chansen att göra det. Det är det som språkpolitik handlar om. Språkpolitik kan ha, och har haft, betydelse i de här fallen. Det är en grundläggande viktig utgångspunkt. Det innebär också att det nya förslaget till allmän språklag för som handlar både om svenskan som gemensamt språk för hela och om de fem minoritetsspråkens ställning och det allmännas skyldighet, uppgift, att värna och främja minoritetsspråken är ett viktigt och bra förslag. Jag hoppas verkligen att om ungefär antar förslaget. Det kommer faktiskt att ytterligare stärka de fem minoritetsspråkens ställning i det svenska samhället i och med att de nu blir en del så att säga av en allmän språklag. För det andra: Också detta låter kanske som en självklarhet, men det måste ändå betonas att de fem minoritetsspråken har olika villkor. Vart och ett av dem har sina säregenheter och därmed också sina speciella problem. OFFENTLIG UTFRÅGNING OM DE FEM NATIONELLA MINORITETERNAS KULTUR kan vara besvärligt för ett minoritetsspråk behöver inte vara besvärligt för ett annat. Finskan är det enda språket av minoritetsspråken som är ett dominerande nationalspråk i ett grannland. Det innebär att finskan som språk naturligtvis inte är hotad i den europeiska gemenskapen. Däremot är det ett problem för finskan att antalet modersmålstalare i yngre generationer i ganska snabbt sjunker, för att ta ett sådant exempel. Vänder man på det kan man säga att meänkieli är det enda språket av de fem minoritetsspråken som bara talas, som bara finns, i . Det gör att förutsättningarna blir annorlunda. Samiska och till exempel är språk som präglas av att de finns i olika talade varieteter som skiljer sig rätt mycket åt. Det gör att uppgiften att utveckla ett gemensamt skriftspråk, som ju inte på något sätt är ett problem för finskan till exempel, är en stor och ganska svår uppgift för de här språken. Vad som är så att säga möjligt, enkelt och lätt för det ena språket kan alltså vara väldigt besvärligt för det andra språket. Man ska därför vara försiktig med generella recept när det gäller minoritetsspråkspolitiken. För att peka på något gemensamt skulle jag nog vilja lyfta fram skol- och utbildningspolitiken som har en central betydelse för alla, från undervisning i språken redan i förskolan i förskolegrupper till exempel fram till forskning och professurer. Det borde rimligtvis finnas åtminstone en professur i varje minoritetsspråk med ett ordentligt tjänsteunderlag i det svenska samhället. Det är konstigt att det inte riktigt är så, om man nu ska ta fram några gemensamma drag. För det tredje: Om det går framåt eller inte för ett minoritetsspråk beror på vilken fråga man ställer. Man kan fråga sig: Ökar antalet förstaspråkstalare, modersmålstalare? Svaret är ofta nej. Då går det inte framåt. Man kan fråga sig: Ökar antalet användare, de som använder språket som ett kulturbärande andraspråk, kanske till och med ett kulturbärande tredje- eller fjärdespråk? Svaret blir oftare ja. Man kan fråga sig: Ökar kunskapen hos majoritetsbefolkningen om de här fem minoritetsspråken? Svaret blir ja, åtminstone . Naturligtvis hänger svaren på de tre frågorna lite grann ihop men inte ovillkorligen. Man måste pröva var och en för sig, och man måste göra en bedömning av framsteg och bakslag utifrån var och en av dessa frågor. Om det går framåt eller bakåt för de svenska minoritetsspråken beror alltså på hur man frågar, skulle jag vilja säga. För det fjärde: Denna min sista punkt, kanske lite vid sidan av, är väldigt viktig. Utifrån det som redan har sagt är det viktigt att framhålla att minoritetsspråkspolitiken för de fem minoritetsspråken inte får bli ett mångspråkighetens alibi för den svenska språkpolitiken utan ska vara ett mångspråkighetens lokomotiv, om ni förstår. OFFENTLIG UTFRÅGNING OM DE FEM NATIONELLA MINORITETERNAS KULTUR 2007/08:RFR24 finns risken, har jag sett, att man säger: Vi arbetar mycket för att göra till ett mångspråkigt land. Titta vad vi håller på med de fem minoritetsspråken! Vi har haft vissa framgångar. Javisst, men man måste ändå säga att minoritetsspråkskonvention delvis är skriven för ett annat språksamhälle. Grundtanken där är ändå på något sätt att språk talas i ett område inom ett land eller i ett område som kan sträcka sig över flera länder. Sedan har man lagt till det här med territoriellt obundna språk ungefär så. Vad som hänt är att ett och samma språk talas överallt. Det beror dels på de stora folkvandringarna inom , inom och över hela jordklotet som statistik visade dels på den nya tekniken. En ensam jiddischtalare i hade inte ett stort utrymme för att använda sitt språk men kan tack vare nätet tala jiddisch egentligen under dygnets alla . Språken finns alltså på ett sätt överallt i det svenska samhället. Det måste man förstå. Det här gäller inte bara fem minoritetsspråk utan 150200 språk till. Minoritetsspråkspolitiken har i många stycken varit påhittig och konstruktiv för de här fem språken. Kan man vara det också för de andra 150200 språken ökar man på ett avgörande sätt förståelsen för mångspråkighet i det svenska samhället. Ingen skulle tjäna mer på det än de fem minoritetsspråken. Representanter för de fem nationella minoriteterna Ordföranden (): får representanterna för de nationella minoriteterna själva beskriva respektive situation. Jag har glädjen att hälsa representanterna för samerna välkomna. inleder med en dikt. Därefter får , ledamot i , ordet. OFFENTLIG UTFRÅGNING OM DE FEM NATIONELLA MINORITETERNAS KULTUR Jag vill ge dig en gåva, LIV Räcka den till kärleken Och en kyss På systrars och bröders kind De som inte orkade På Riket Rätten och Rättigheten På människan Också på morgondagen Och så LIV Ville flyga långt Ge LIV Åt folken som är Och de som snart försvinner Ja, och så, LIV Önskar jag dem Som ser ljuset och skönheten Som känner människan och kärleken Som väntar och tror på den Att glädjen gör sitt bo Att lyckan fyller boet Och kärleken : Buerie biejjie! Ärade riksdagsledamöter, mina damer och herrar! Alldeles , , träffade kulturminister för att diskutera den svenska kulturpolitikens samiska dimension och hanteringen av samiska kvarlevor. Vid den uppvaktningen framfördes, vilket också får bli budskapet till er i utskottet, bland annat följande: måste få ett ökat ansvar för och inflytande över de samiska kulturfrågorna så att i partnerskap med kommuner och landsting kan ta ansvar för den samiska kulturens utveckling. vill att den samiska biblioteksverksamheten får ett ökat anslag samt att ett särskilt anslag ges till utgivning av samisk litteratur och till bokbussverksamhet. anser också att det är väldigt viktigt att framtiden för Gaaltije, det sydsamiska kulturcentret i , kan tryggas genom ett fast statsanslag. OFFENTLIG UTFRÅGNING OM DE FEM NATIONELLA MINORITETERNAS KULTUR 2007/08:RFR24 Statens kulturråds anslag till nationella minoriteters litteratur och kultur bland annat fördelar man medel till att främja den samiska kulturen bör förvaltas av . Det särskilda kulturanslag som disponerar bör ökas för att i realiteten kunna uppfylla regeringens mål om en stark samisk kultur och identitet och ett mångfaldigt samiskt konst- och kulturliv. finns det inte tillräckliga medel för att stödja samisk litteratur, bildkonst och duodji, det traditionella samiska hantverket. anser att anslaget till Sámi Teáhter, den samiska teatern, bör höjas. Det är också viktigt att berörda landsting och kommuner fortsättningsvis tar sitt ansvar för den samiska teaterns verksamhet. För att trygga den samiska teaterns framtid bör en samisk teaterutbildning på högskolenivå upprättas. vill, i linje med slutbetänkande Mångfald och räckvidd (SOU 2006:8) att ökat stöd ges till tidningar som ges ut på de nationella minoritetsspråken. finansieras de samiska tidskrifterna i av det kulturanslag som disponerar. Ja, det är pengar det handlar om. Så är det ofta. Ska man kunna utveckla en kultur behövs det medel. Det är där ni har ett stort ansvar. Vad är då roll i detta sammanhang? Ja, ska enligt den svenska beslut verka för en levande samisk kultur och ta initiativ till verksamheter och föreslå åtgärder som främjar denna kultur. disponerar ett särskilt kulturanslag för att främja och utveckla samisk kultur. Men anslaget har inte ökat tillkomst 1993 utan befinner sig på samma nivå trots att övriga kostnader i samhället har ökat. En förändring som skett på internationell nivå är utvecklingen av folkrätten, vilket ger konsekvenser för staternas policyer gentemot urfolk. vill göra kulturutskottet uppmärksamt på urfolksdeklarationen som blev antagen av . Den ger rekommendationer och anger minimistandard för hur stater ska behandla urfolk. För samernas del innebär det bland annat rätten att råda över sin kulturella utveckling och rätten att förvalta sitt kulturarv. En viktig förändring på nordisk nivå är att en nordisk samekonvention har framlagts men ännu ej ratificerats. Där omnämns också hur viktigt det är att samisk kultur och samiskt kulturarv främjas. Genom dessa konventioner och deklarationer åläggs att nationalstater säkerställer urfolks och minoriteters kulturella rättigheter. Vi samer kan ha lite problem med det västerländska begreppet kultur och med hur det svenska samhället genom historien har tolkat och tillämpat detta kulturbegrepp i förhållande till det samiska folket. Att dessutom tala om de nationella minoriteternas kultur i andrakammarsalen i gamla , där många märkliga saker sagts om oss samer och där många beslut tagits om samerna och även om andra svenska medborgare med annat etniskt ursprung, känns verkligen som en utmaning. OFFENTLIG UTFRÅGNING OM DE FEM NATIONELLA MINORITETERNAS KULTUR Innan jag går vidare vill jag understryka att samerna som ett folk i men också i , och rent generellt känner en stor tillförsikt . Den samiska kulturen i vid bemärkelse är inne i en renässansperiod. Orsakerna till denna trend är flera och sammanfaller. Globaliseringen har gjort att gränserna mellan de nationalstater som en gång delat upp Sápmi är absoluta. En fortsatt avspänning och ett ännu öppnare samarbete mellan berörda nationalstater är gynnsamt för samerna och den samiska kulturen. Förhållandena är förvisso olika, men generellt kan sägas att trycket från det omgivande storsamhället är störst i sameområdets utkanter. Situationen i det sydsamiska området, där jag själv kommer ifrån, är ett exempel på detta som jag återkommer till . Jag vill understryka här att den internationella urfolksrörelsen har utvecklats till en mycket positiv kraft såväl politiskt som kulturpolitiskt. Samisk musik, litteratur, teater med mera är en integrerad del av en urfolkskultur som blir alltmer synlig globalt. Relationen mellan det samiska och det svenska har, bland annat i denna kammare, ofta beskrivits som en kulturkamp, såväl som . I den svenska förespådde en riksdagsman från att i mötet mellan den samiska kulturen och den svenska kulturen skulle den samiska kulturen få ge vika, eftersom en större och mer utvecklad kultur som den svenska kommer att trycka tillbaka den mindre utvecklade samiska kulturen. Riksdagsmannen beskrev detta mer eller mindre som en naturlag och ett öde som inte skulle besparas samerna och den samiska kulturen. Tilläggas kan att hans åsikter stöddes av en majoritet av den svenska . I ett idéhistoriskt perspektiv är riksdagsmannens uttalande inte alls märkligt. Begreppet kultur betyder som bekant odling och har ett grekiskt ursprung.