rfr · GW0WRFR2 · 2008-09-17 00:00:00 — offentliga utfrågning på temat hemlöshet Riksdagstryckeriet, , 2008 anordnade en offentlig utfrågning på temat hemlöshet. Utfrågningen anordnades mot bakgrund av att socialutskottet önskar bredda sina kunskaper om hemlöshet i . Genom utfrågningen avsåg utskottet att få problembilden kring hemlöshet belyst från olika synvinklar och att påbörja en öppen diskussion om hemlöshet. Utfrågningen inleddes med en scenisk monolog, Sista ordet, av och med . Därpå följde en paneldebatt med sju deltagare nämligen företrädare för Föreningen , , socialförvaltning, , , och i . Ordföranden i Röda Korset, , fungerade som moderator. Slutligen gavs utskottsledamöterna möjlighet att ställa frågor till paneldeltagarna och övriga inbjudna. Utfrågningen kan emellertid även ses som ett led i utskottets uppföljande och utvärderande verksamhet. Utskottet bedömer att vad som sades under paneldebatten och vid utskottsledamöternas utfrågning är av allmänt intresse och att det bör göras tillgängligt för en vidare krets. Därför publiceras här en utskrift av utfrågningen. offentliga utfrågning på temat hemlöshet , verksamhetschef sociala verksamheter , enheten för hemlösa , doktorand vid i Kriminellas revansch i samhället, Rikskris , processägare för förebyggande kommunikation avdelningschef vård och omsorg för kvinnojourer och tjejjourer i , Roks , förste vice förbundsordförande , chef i region , enheten för hemlösa Kommuner och Landsting SKL Inga Pagreus, diakon Ulph , bitr. Från socialutskottet deltog: (), ordförande (), vice ordförande offentliga utfrågning på temat hemlöshet Ordföranden: Då vill jag säga varmt välkommen till socialutskottets öppna utfrågning på temat hemlöshet. Jag heter och är ordförande i socialutskottet. Vi har från utskottet bestämt oss för att prioritera bland annat frågor om hemlöshet och för att genomföra en öppen utfrågning på ett för oss ganska otraditionellt sätt. Jag säger välkommen till som vi kommer att få träffa på i lite olika egenskaper. Jag säger välkommen till deltagarna i det panelsamtal som därefter ska följa med moderator i spetsen. Jag säger välkommen till övriga inbjudna, som har skyltar framför sig och som utskottets ledamöter senare, i den sista delen, har möjligheter att ställa frågor till. Jag säger välkommen till medierepresentanter och till de tv-tittare som följer den här öppna utfrågningen. Min inledning stannar där. Återigen säger jag: Varmt välkommen! Det här är frågor som är oerhört angelägna att ta tag i, och det är angeläget att hitta strategier för att klara ut dem på ett bra sätt. (Efter monologen började paneldebatten) , Röda Korset: Då är vi klara att sätta i gång, så inta era platser. Jag heter och har uppträtt tidigare i socialutskottet, men det var jättemånga år sedan och i en helt annan kapacitet än . är jag ordförande i och strikt neutral och opartisk i sådana här politiska sammanhang. Jag har till min hjälp här en mycket kvalificerad panel som representerar olika delar av samhället. Jag tänkte inte öda tid på att presentera allihop , utan det gör vi vartefter. Närmast mig sitter som är ordförande i hemlösa. Jag tänkte börja med att fråga dig, : När du såg den här lilla enmanspjäsen, kände du igen dig eller var det här ett väldigt unikt och annorlunda fall? , Föreningen : Mycket känner man igen just känslan han berättar om. Det är svårt att berätta känslor, för det är liksom individuellt. Men just att man är en börda fast man inte har någonting. Jag tycker att det var jättebra skrivet! Man bär hela samhällets börda fast man inte har någonting. Det var jättenära på vissa ställen, absolut. : En sak som jag noterade är att han säger att det är en sådan lång väg tillbaka. Det vill säga, när han ser sin egen situation och vad han egentligen skulle vilja är den vägen så fruktansvärt lång att den känns omöjlig, och då fastnar han i känslan av att han måste leva kvar i hemlösheten. Känner du igen det? : fick ju jag en liten räkmacka, men det är precis som han säger. Jag tänkte: Jag kommer aldrig att lägga av. Det är bara , men det fanns inte på min agenda. Jag kommer att bo i en husvagn, jag kommer att bo i en bil, jag kommer att bo så här, tänkte jag. : Påminner din egen historia på något sätt om det vi har sett här? : Ja, men jag har aldrig sovit på ett härbärge i hela mitt liv. Där går liksom gränsen. : , du är chef för den sociala verksamheten i . Du möter många personer i den här situationen eller i situation. Tyckte du att du kände igen dig när du såg pjäsen? , : Det är ju framför allt mina medarbetare som möter våra deltagare i verksamheterna, men jag tycker absolut att jag kan instämma i upplevelsen av brist på inre självförtroende och självkänsla. Det är svårt för dem att tycka om sig själva så pass mycket att de försöker påbörja den långa vägen tillbaka. Det kan jag instämma i väldigt mycket. Jag kan också instämma när det gäller bristen i vårt samhälle: att vi faktiskt inte gör det lätt för personer att ta sig tillbaka. : Den bild vi såg tror jag är den många av oss förknippar med hemlöshet. Man tänker på uteliggaren, personen vi ser på gatan när vi är ute och går. Men när man tänker lite djupare på hemlöshet är det inte så lätt att veta vad som egentligen ska inkluderas. Jag tänkte mig vända mig till från . Ni har på regeringens uppdrag flera stycken faktiskt men det senaste gjort en kartläggning om hemlöshet, och då har ni bland annat haft anledning att fundera över vad hemlöshet är. Vilka ska vi räkna? Kan du berätta lite grann om hur ni har tänkt kring detta? , : När det gäller att definiera hemlöshet finns det många synpunkter. Vid den senaste räkningen försökte vi ha en ganska bred definition där vi också tittade mer på att en person är i en situation. Det är inte så att man är hemlös. Det kan skifta från till en annan. Det kan faktiskt vara så att man får en lägenhet veckan därpå. Vi beskriver alltså mer en situation, och vi bestämde oss för att det finns fyra situationer som på något vis beskriver hemlöshet och även inkluderar väldigt osäkra boendeförhållanden, eftersom också det är en väldigt utsatt situation. : Vad kan osäkra boendeförhållanden vara för något? : Det kan vara akutboenden, olika typer av träningslägenheter eller om du bor ofrivilligt inneboende hos släkt och vänner. På så sätt får vi en bredare bild än bara den grupp som är direkt hemlös. : Ni har också räknat in sådana som bor på institutioner och som ska ut men inte har något boende ordnat. : Precis, och samma gäller kriminalvården, när du inte vet att du har ett boende . : Om man lägger ihop alla de grupper som ni har inkluderat, alltså både uteliggare och de som bor på en institution och snart ska ut men inte har sitt boende ordnat, och även dem som bor på en institution utan att det är planerat när de ska släppas ut och som saknar boende utanför institutionen hur många människor handlar det om i som är hemlösa i denna vidare mening? : var det ca 17 000 personer. : Ni har också konstaterat att detta inte är någon överskattning utan snarare tvärtom; det är nästan ett minimum som ni har kommit fram till. : Så vi kan räkna med någonstans kring 20 000 plus minus något som vi inte vet. Hur många är i den situation vi såg exempel på , alltså uteliggare, personer som lever på härbärgen och så? Hur stor är den gruppen? : Vad vi fick in i vår kartläggning var ungefär 900 som sover ute och ungefär 1 200 som sover på härbärgen. Men det är som sagt var minimisiffror. : Det är alltså drygt ett par tusen människor som är i den situationen. Sedan har vi en del andra, till exempel kvinnojourer och sådana mycket tillfälliga boenden. I det ni kallade situation 1 som inkluderar de här grupperna kom ni alltså upp i ungefär tre och ett halvt tusen i grova tal. Och så är det då alla de andra grupperna som man kan diskutera. Om jag får fortsätta med detta, : Hur ser dessa människors situation ut, om du skulle försöka sammanfatta bilden? Vad karakteriserar den här gruppens sociala situation? : Det är vanligt att personerna har eller har haft alkoholmissbruk. har haft någon form av psykiska problem som de har behövt hjälp med. Det finns också ekonomiska problem, man har dålig hälsa och dåliga tänder. Få har arbete på den öppna marknaden. Men det finns en liten grupp som inte har några andra problem än att man saknar bostad. Genom den här kategoriseringen kan vi också se att till exempel den utomnordiska gruppen ökar. Vi kan se att gruppen kvinnor ökar. : Jag tänkte just fråga hur stor andelen kvinnor är av dem som vi talar om. : Kvinnorna är i minoritet, . : Ungefär en fjärdedel. Hur är det med utrikes födda i en sådan grupp som ni särskilt pekar ut? De flesta är svenskar. Men de utrikes födda är överrepresenterade, också ungefär en fjärdedel? : av befolkningen är utrikes födda. : Det är betydligt vanligare i de större städerna. : Du nämnde missbrukare och psykiskt sjuka. Det finns också de som är bådeoch. Hur stor är den andelen på ett ungefär? : En fjärdedel. : Ungefär så ser det alltså ut. , du forskar nere i kring boendeformer och sådant. Kan du lite grann berätta om vad du tittar på i din avhandling som snart är klar? : Primärt tittar jag på framväxten av kategoriboenden i , något som man också ser i hela landet. I det ligger en matchning mellan personer som tillhör vissa kategorier och särskilda institutioner som de tänks tillhöra. Det ligger lite i linje med den berättelse som vi här fått ta del av och med beskrivning. Det ger en bild av en viss typ av människa som på något sätt skulle vara annorlunda än vi. Det jag väl i min forskning lite grann vill komma in på är att det här inte är någonting som samhället ska bedriva. Det gäller alltså inte att underlätta inträdet i himmelriket utan snarare att underlätta inträdet på den ordinarie bostadsmarknaden. Det jag tror att vi här ska komma in på är just hur man gör det. I den senaste forskningen om hemlösheten finns något som kallas för housing first som säkert vissa hört talas om bostad först. Man kommer alltså tillbaka till själva grundfrågan om alla människors behov av bostad. Man har sett att den strategin fungerar för alla grupper. Man behöver inte placeras på härbärgen, utan man kan få en bostad och i en vanlig bostad få stöd och hjälp för att komma vidare. : , du jobbar, om jag förstått det rätt, på en tidskrift nere i som sysslar med de här frågorna. Du har också varit inne på att vi måste se hemlösa som hemlösa. Alla de andra sociala problemen vi talar om får vi naturligtvis också ta itu med. Men först ska vi lösa hemlösheten, om jag förstått det rätt. Jag tror inte att man kan betrakta en person som en hemlös. Att vara utan bostad är förhoppningsvis ett tillfälligt tillstånd. Jag tycker att man först ska ta itu med det. Sedan kan man ta itu med resten om personen vill det. av socialt arbete kan vi se att det inte hjälper med alla andra åtgärder om personen själv inte är motiverad. Ingen av oss skulle orka göra det vi gör om vi inte visste var vi ska sova. Egentligen behöver man inte gå längre än till sig själv. Vad behöver jag för att orka med mitt liv? Bilden av en person som lever så där finns ju, men den är självklart något förenklad. Bostad först är vad som gäller. Sedan kan man ta itu med resten. : jobbar i inom . Jag vet inte vad det heter. Byrån för hemlösa har det hetat. heter det kanske någonting annat. : Det heter . : Nästan alla de här personerna, åtminstone de som tillhör kategori 1 så att säga, de som bor på gatan eller på härbärgen, har under en varit föremål för sociala åtgärder. De flesta har ni haft kontakt med. Kan du berätta lite grann om vad ni gör med de här personerna? : Jag tycker att man måste titta på frågan om hemlöshet på två nivåer. Den ena nivån gäller den som flera här varit inne på, den bostadssociala frågan. Där måste man säga att vi som i jobbar med hemlösa har efterfrågat en bostadspolitik. Det finns inte någon bostadspolitik som lyfter fram frågan om hemlöshet. Det gör att vi alltid måste försöka hitta andra lösningar än att få möjligheter till vanliga hyreslägenheter för hemlösa. Det här är ett jättestort bekymmer. Det ena är alltså att försöka påverka så att frågan om en bostad för en hemlös görs till en bostadspolitisk fråga. Det är bara att se hur man har gjort när det gäller hemlösheten. Den frågan har lagts på . När regeringen velat vidta åtgärder för att förbättra situationen har man lagt det på . Det är en ganska klar vink om att det är en social fråga, inte en bostadspolitisk fråga. Men det är också en social fråga. Vi i möter enskilda människor som ofta har en ganska komplex livssituation. Kanske har man varit hemlös . Det förbättrar knappast livssituationen, utan det förstärker det hela och försvårar för människor att komma tillbaka. Jag tycker att pjäsen gav en väldigt bra bild av hur man förhåller sig till flocken. Det där är väldigt intressant. Om avståndet till flocken växer blir hoppet allt mindre när det gäller att kunna påverka sitt liv och förändra det. Vi jobbar väldigt mycket just med att försöka skapa ett minskat avstånd till flocken, så att man känner att man har en möjlighet att komma tillbaka. Det viktigaste vi kan göra är, tror jag, att försöka motivera människor att ta stegen för att igen närma sig flocken. Men det är ett mödosamt arbete. Det krävs en massa insatser och stöd till de enskilda människorna. Det finns många hinder på vägen, kan jag säga. : Jag tar först upp det du började med, att detta är en bostadspolitisk fråga att det inte finns bostäder för de här människorna. Vad är förklaringen till det? Vad är det som gör detta till en bostadspolitisk fråga? Det måste ändå finnas något problem som gör att de här människorna inte kommer in i vanliga bostäder. : Jag tror att förmedlar 300 lägenheter . Det gäller då alla förturer i hela som handlar om hemlöshet. Vi har fått 30 lägenheter. När det gäller inflödet av nya hemlösa till vår verksamhet, som är den största i , handlar det om ca 250260 personer , men vi får 30 lägenheter. Det säger något om obalansen mellan tillgängligheten till lägenheter och det stora problemet med bostadsfrågan för de hemlösa. De kan inte på egen hand skaffa sig en lägenhet. Många har inget arbete. Och har man ett arbete har man kanske för låg lön. Det finns nämligen också sådana nivåer som gör att man inte når ända fram. Jag vet inte om man när man planerar för nya bostadsområden planerar för den här gruppen. Jag har inte sett det. Det borde vara rimligt att se att det finns en grupp som inte av egen kraft och utifrån ekonomiska möjligheter kan hävda sig på den allmänna marknaden. Jag tror att det är en politisk fråga att försöka integrera det här. Det tror jag är oerhört mycket billigare än att bygga alla de stödboenden med vilka vi nu löser de här frågorna. : Jag håller med om att det är en bostadspolitisk fråga. Däremot tycker jag inte att man ska tänka i termer av att det ska byggas för hemlösa. Människor som är hemlösa ska givetvis bo i helt vanliga lägenheter där också andra människor vill bo. : Det handlar inte om att bygga kategoriboenden. Om man planerar att förstärka, förtäta, eller att bygga en förort ska man naturligtvis bygga hyresrätter så att också människor som inte har de självklara förutsättningarna att betala höga hyror kan bo där. Jag menar att det här ska integreras i den vanliga bostadsplaneringen. : Det du säger är att du helst skulle vilja att det fanns billiga bostäder som de här personerna kan bo i, även om de har låga inkomster. Men i verkligheten är det väldigt svårt att över huvud taget bygga billiga bostäder, så på något sätt blir den bostadspolitiska frågan också en socialpolitisk fråga. Ni får gripa in och vara med och betala hyran, eller hur? : Ja, det är naturligtvis så att nybyggnationerna har väldigt höga hyror. Men i , och har man gjort detta med förmånliga statliga lån till en nationellt intressant fråga. Hur det konkret ska gå till kan jag inte svara på, men det kan ju utredas. I våra grannländer har man alltså sett frågan på det viset. : Likväl ser man en del uteliggare till exempel också i de städerna. Det är inga mirakel vi pratar om. Här handlar det om väldigt många olika insatser. Vad som här nämnts är en del. : från jobbar just med frågor om boende för hemlösa i . Kanske kan du, , berätta lite grann om den verksamhet du bedriver. : Jag jobbar alltså med boendefrågor i och får av i uppdrag att skaffa fram lägenheter. Jag har hand om 46 lägenheter för olika personer som har hamnat snett, precis som vi såg i teaterpjäsen som var jättebra. Det är så det är ute i den verklighet där jag jobbar. Det är tufft för de här människorna. De har inget självförtroende, och de möter ingen respekt från något håll. I är vi ändå lyckligt lottade. Vi kan få ganska många lägenheter, mycket på grund av att jag som person är ute och kommer så fort det blir störningsrapporter med mera. Vi handhar detta omgående. Det tog mig att bygga upp detta. Det är inte ofta som de jag söker hos nekar mig en bostad. Jag har alltså hand om 46 lägenheter. Just nu har vi 20 hemlösa i . Jag menar då människor som till exempel bor hos kompisar eller på institut och behandlingshem. Av de 20 hemlösa är 14 personer föremål för utredning för att kunna få något. Vi har 4 helt hemlösa i som jag tyvärr har fått vräka på grund av att de inte klarar ett eget boende. Nästa steg när det gäller hemlösheten är att vi måste lyfta fram vad vi ska göra med dessa personer. : Du säger att de inte klarar ett eget boende. Vilken tröskel är det då som har passerats? : Psykiskt och fysiskt mår de inte bra. De orkar inte ta tag i alla sina problem. De har blivit allt sjukare, som vi här hört. De har inte kommit in i rätt tid. De här personerna har gått med sina problem i fyra till eller och klarar inte av att riktigt ordentligt ta sig ur problemen. : Vad gäller att bygga nytt får man passa sig så att man inte bygger billigt nytt som blir social housing enligt europeisk modell, för då får vi sociala getton som vi sedan inte blir av med. Vad ska man då göra med de här människorna? Ja, det finns ett ypperligt housing first-projekt i med team som arbetar just med långvarigt hemlösa som har svårt att klara sig själva. Dygnet runt är team om nio personer tillängliga. De har hand om 6070 hemlösa och utrustas med telefoner och sådant. De har varit oerhört framgångsrika i sitt arbete. Jag tycker att detta verkligen är en modell som man mer borde titta på här i . Housing first är för övrigt inte en modell. Det är stor skillnad mellan de olika housing first-projekten. Men just nämnda projekt har varit väldigt framgångsrikt. : Jag håller med dig. Det du säger är helt rätt. Självklart handlar det om en bostadsfråga. Men då måste vi tjänstemän få resurser så att vi kan jobba och komma snabbt. Bostadsbolagen i har hållit på . har vi kommit fram till trappstegsmodellen. Det tog oss alltså . Man ställer upp med jourlägenhet, träningslägenhet och egen lägenhet. Men alla hyresvärdar ställer krav. Om vi ska vara uppriktiga kan ju en trappuppgång ganska fort tömmas på folk. Därför måste stora resurser sättas av för dessa människor så att de kan få stöttning och hjälp. Framför allt ska vi fråga dem vad de vill. Det glömmer vi. : Frågan är inte på något sätt ny utan har funnits så länge jag minns, och säkert också . Jag vet att man här i har prövat en rad olika projekt. Ett legendariskt projekt är Krukis. Många andra projekt har också prövats . Ändå brottas vi med de här problemen. Vad är det egentligen som fattas i vårt agerande? Varför lever problemen ? Det är ständigt nya paneler inte bara ni utan också andra som säger att det är något som är fel i det vi gör. Ändå går man hem och hittar ingen riktig lösning. , du har ju varit med ett tag. : Det vi missar är en samordning av de resurser som ges i vårt samhälle en samordning som är sådan att man först ser individen. Tyvärr hör jag att det är ett ärende som kommer till mig när man jobbar inom . Men det är en individ vi möter. Man måste titta på varje individ och se vad personen behöver. , kommunen, frivilligorganisationerna och även individen behöver tillsammans göra en plan, ett upplägg, för insatserna för varje individ. Det görs inte . Jag tycker inte att jag hör att de vi träffar i vår verksamhet känner sig delaktiga i planeringen av sina liv helt enkelt. : Varför görs inte det? Jag tror att jag har varit på hundratals konferenser där man alltid har sagt att en bättre samordning är lösningen. ; Ja, jag vet. Den viktigaste inställningen är vem jag är i mötet med personen i fråga. Är jag en som jobbar för personen och som ska ordna insatser, eller är jag en som jobbar tillsammans med personen? Om jag jobbar tillsammans med personen är jag ett stöd bredvid och är verkligen intresserad av och nyfiken på vilka insatser personen upplever sig behöva. samordnas inte de här insatserna. Man är medicinskt färdigbehandlad hos och hamnar hos . Eller också tillhör man kriminalvården och ska vidare till . Platsar man inte någonstans hamnar man hos frivilligorganisationer. Det är helt klart samordning som behövs. Det spelar ingen roll hur mycket vi pratat om det här och hur jag sagt exakt de här orden. Det blir ingen förändring. Jag tror att det handlar om att vi inte lyckas. Vi ser inte, precis som beskrevs i teaterpjäsen, individen. : Jag tror att resurserna måste samordnas på samma ställe. Jag tror inte på att 15 olika organisationer ska börja samordna saker och ha konferenser och så, utan jag tror att man får ge mer resurser så att de socialsekreterare som finns kan ta sig an en person och jobba helt och hållet med den personen. kan vi bland våra försäljare se att en och samma person kan ha tre olika socialsekreterare en för boende, en för missbruk och en för barnen och allt sådant. Men hur ska den som inte ens klarar av att vara ungefär som resten av oss klara av att hålla ordning på tre socialsekreterare? Det går liksom inte. Samordningen behöver ske på något slags basnivå på det socialkontor som man kommer till. Man ska inte hålla på med en massa satellitverksamhet. Det gäller att ge resurser så att de kan inrätta team som kan jobba ordentligt med en person i taget. En socialsekreterare för en person hade, tror jag, varit mer kostnadseffektivt. : Klarar ni det i , ? : Ja, delvis gör vi det. Men det är precis som säger. Själv har jag jobbat ute på fältet och haft hand om ganska många problem med olika orsaker. Jag håller faktiskt med . Någonstans faller vi undan. De fyra helt hemlösa i är väl ett bevis på att man faller mellan stolarna mellan landsting, kommun och kriminalvård. Vi har ingen samordning. Detta måste vi ta tag i. Jag skulle till och med vilja börja med härbärget. Det är liksom första steget. Som vi såg är det till härbärget man kommer som riktigt hemlös. På härbärget ska det finnas resurser så att människor redan där kan få hjälp. får kontaktas för vidare utredning. Så tror jag inte att det är i de större städerna. : Vad jag tror är det största problemet är först och främst att det inte finns några bostäder. Nästan 250 000 personer står i bostadskö. Det är ett stort problem. Men är det ganska fegt av att lägga detta på kommuner och frivilligorganisationer som inte får verktyg så att de kan fullgöra det de får i uppdrag att göra, nämligen att hjälpa hemlösa. med att hjälpa hemlösa om det inte finns bostäder? ger vad de kan erbjuda, inte vad de hemlösa behöver. Det blir ungefär så här: Vi vill hjälpa. Vi kan hjälpa dig med det här men inte med det du behöver. Det måste alltså finnas verktyg för dem som får uppdraget. : Lever du som hemlös, ? : Nej, har jag faktiskt en bostad. : Var lösningen på din situation, ditt problem, att du fick en bostad, eller var det någonting annat som hände först? Kvalificerade du dig för din bostad genom att sluta missbruka eller så innan du fick den? Kanske har du aldrig missbrukat; jag vet inte. : Jo, det har hänt. Självklart är lägenheten det basala; så är det absolut. Men sedan var det vissa omständigheter. Jag träffade en tjej, något som ju är ganska vanligt. Men det håller inte om man inte får en bostad.