rfr · GV0WRFR3 · 2008-02-14 00:00:00 — Statsbidrag får i mån av tillgång på medel lämnas till åtgärder som främjar fiskevården, främst i vatten där allmänheten har rätt att fiska.522 Bidrag får lämnas till kostnader för bildande eller ombildande av fiskevårdsområden, fisketillsyn, utsättning av fisk, insatser för att bevara hotade fiskarter och 519Nationalencyklopedin (). 520Länsstyrelsen i län, e-brev och , intervju . 2006/07:1, utg.omr. 522Förordningen (SFS 1998:1343) om stöd till fiskevården. fiskstammar, biotopvård och annat främjande av den biologiska mångfalden. Bidrag lämnas med högst hälften av den godkända kostnaden för åtgärden. Om det finns särskilda skäl får bidrag lämnas med ett belopp som motsvarar högst hela den godkända kostnaden. Frågor om bidrag prövas av eller, efter bemyndigande av verket, av . En särskild utredare har haft i uppdrag av regeringen att utreda fiskevårdens framtida finansiering. Utredaren har sett på möjligheterna att genom en förhandlad branschöverenskommelse ta ut en avgift vid försäljning av fiskeredskap. Uppdraget redovisades för regeringen och bereds inom . I utredningen konstateras att fiskevården medverkar till att skapa ett långsiktigt hållbart fiske och biologisk mångfald och är enligt utredningen i stort behov av resurser.523 Fiskevården finansieras bl.a. via anslag. Knappt hälften av anslaget går till länsstyrelserna för bl.a. byggande av fiskevägar, biotopvård och skydd av hotade fiskarter och fiskbestånd. Insatserna syftar till att förbättra tillståndet för hotade eller sårbara arter som ål, , lax och mal. Från uppges att en satsning kommer att ske på fisketillsyn. I många fiskevårdsprojekt används fiskevårdsmedel som medfinansiering i större EU-projekt. inrättades en samrådsgrupp för fiskevårdsmedlen. Fiskevårdsåtgärderna har enligt i huvudsak inriktats på biotopvårdande insatser, främst gällande havsöring och lax.524 I uppföljningen har flera exempel redovisats på hur fiskevårdsmedlen används. Fiskevattenägarna har uppgett att fiskevårdsmedlen används till utsättning, skyltar, broschyrer, vindskydd, bryggor och båtar, biotopvård, framtagande av fiskekartor m.m. Både Fiskevattenägarna och Sportfiskarna har i uppföljningen pekat på de fiskevårdande insatser som görs av älvföreningar, fiskevårdsområden, sportfiskeklubbar och kommuner. I älvdalarna handlar det om att t.ex. undanröja vandringshinder samt att restaurera förstörda lek- och uppväxtområden i syfte att restaurera lax- och havsöringsbestånden och därigenom bl.a. skapa mervärden för bygden genom fisketurismen. Sportfiskarna uppskattar att fiskevårdsprojekten uppgår till ca . Fiskevattenägarna framhåller återställningen av flottleder i norra som en viktig fiskevårdande insats. Ett exempel från är där 40 fiskevårdsområden har gått samman och flottledsrestaurerat biflöden till . Projektet har fått både EU-medel och stöd från samhället. Fiskevårdsområdena har haft egna fiskekortsmedel som egen insats. Projektet har haft en gemensamt anställd vid kommun. I har fiskevårdsinsatserna inriktats på lekplatser, förstärkningsutsättning m.m. Fiskevattenägarna har framfört att de som fritidsfiskare spenderar på att köpa fiskekort är de medel som utgör den verkligt betydelsefulla finansieringen av fiskevården i . Fiskevårdsområden genererar mycket mer pengar för fiskevård än vad staten bidrar med. Att staten satsar så 524Jordbruksdepartementets webbplats () och , 2007a. litet pengar på fiskevård upplevs av Fiskevattenägarna som ett stort underkännande. Tillsynen och kontrollen av fiskeföreskrifterna har som syfte att skydda fiskbestånden och se till att fisket sker på lika villkor för samtliga fiskande. Länsstyrelserna ansvarar bl.a. för att förordna fisketillsynsmän vars främsta uppgift är att kontrollera det kustnära fisket samt fisket i inlandsvatten. I exempelvis bedriver fisketillsyn i havet genom tretton förordnade tillsynsmän samt genom egen tillsynsman. Arbetet uppges ske i nära samarbete med kustbevakning och sjöpolis. Fisketillsynen kan sägas bestå av två delar: Främjande tillsyn, dvs. förebyggande insatser genom information Operativ tillsyn, dvs. främst tillsyn av redskapsmärkning, fiske inom fredningsområden, minimimått och flyktöppningar i fångstredskap. i bedriver även tillsyn i och . Målet med tillsynen där är att möjliggöra att fiske med olika inriktningar kan utövas i ordnade former samt skydda hotade arter och stammar. Fisketillsynen i utförs av i samarbete med ett båtlag från berörda länsstyrelser samt ett antal frivilliga tillsynsmän i del av . Tillsynen i bedrivs av två fisketillsyningsmän förordnade av i . har en ny tillsynsorganisation i del av . Denna består av en kombination av frivillig och anställd personal. Genom denna lösning hoppas man kunna få ut det mesta från respektive verksamhet. De frivilliga tillsynsmännen har alla lokal anknytning till respektive område. Att förankra tillsynen lokalt har enligt bedömts vara av största vikt för att få en helhetsbild av hur fisket bedrivs och identifiering av eventuella problem. Genom att ha lokala tillsynsmän som en lokal informationskanal bedöms också möjligheten öka att skapa en förståelse för reglerna hos allmänheten. Ökad kunskap hos allmänheten om gällande regler och bakgrunden för dessa bedöms också öka chansen för att reglerna respekteras. ansvarar för utbildning och förordnande av fisketillsynsmän. I exempelvis finns ca 850 fisketillsynsmän. En fisketillsynsman har enligt fiskelagen bl.a. befogenhet att undersöka fisk, fiskeredskap och fiskefartyg som används vid fisket. Undersökning får ske även om det inte föreligger misstanke om lagöverträdelse. En fisketillsynsman får även ges förordnande att ta egendom i beslag t.ex. fångst eller redskap. För att bli förordnad som fisketillsynsman krävs att man efter godkännande genomgår en utbildning. Ansökan om förordnande av fisketillsynsman görs hos . Vid prövning av en ansökan ska överväga behovet av fisketillsyn av det berörda området/områdena, samt göra en registerkontroll hos polismyndigheten av eventuella belastningar. göringsområdet ska omfatta fler än ett län ska samråd ske med övriga berörda länsstyrelser. bedömer att fisketillsynen är en viktig fiskevårdande åtgärd. fördelade länsstyrelserna till fisketillsynsinsatser, främst längs kusten och i de stora sjöarna.525 Fisketurismföretagare har pekat på att det är ett problem att fisketurismen inte ingår i fiskelagstiftningen. Seff hänvisar till bl.a. Nuteks årliga redovisningar som visar att turistnäringen i ökar snabbt. Enligt Seff har också fisketurismen ökat, men förbundet ser nu att även problemen börjar komma, dels på grund av brist på vuxen fisk i kusthavet, dels på grund av nuvarande fiskelagstiftning och behörighetskrav. Om politikerna vill att fisketurismen ska fortsätta öka i paritet med annan turism så krävs snabba förändringar av dessa otidsenliga regelverk.526 Reglering av det yrkesmässiga laxfisket I uppföljningen har ett flertal aktörer pekat på att reglerna för fiske av lax och havsöring har negativa konsekvenser för fisketurismen. Laxfisket har enligt projektet den största potentialen när det gäller fisketurismen i . I intervjuer har framförts att reglerna för fisket dock fortfarande inte tar hänsyn till de behov som fisketurismnäringen har, bl.a. eftersom fisketurismen är en ny näring med begränsad omfattning. Detta leder till en otrygghet och att det inte blir några investeringar från fisketurismföretagens sida. Det upplevs som att yrkesfisket har haft ett stort inflytande på de beslut som fattats. Flera aktörer menar att fisketurismen inte ses som en näring, utan som en fritidssyssla. I uppföljningen har flera framfört att utvecklingen dock går åt rätt håll, men att det ännu inte är bra. Även Sportfiskarna har framfört att de fiskepolitiska insatserna endast har utgått från det traditionella yrkesfiskets intressen och att den nya fiskenäringen, fisketurism, inte har beaktats. Detta har enligt Sportfiskarna varit förödande för laxfiskets utveckling i älvarna, vilket har hållit fisketurismen tillbaka. Från Sportfiskarna har framförts att laxen har problem på grund av drivgarnsfiske och mynningsfiske. Havsöringen har problem på grund av nätfiske, svartfiske och minikraftverk som spärrar vägar till lekplatser. Problemen kring detta löser man inte genom att inrätta lokala samverkansområden. När det gäller lax och havsöring pekas det i intervjuer på att intentioner vad avser uppföljning av bestånden bör fullföljas. Bland annat har framförts att ett bra kunskapsunderlag skapar grund för långsiktiga regler för 525Länsstyrelsens webbplats och , 2007a. 526Sveriges Fisketurismföretagare, e-brev . förvaltning av bestånden. En tjänsteman vid i menar att staten bör skapa långsiktiga regler för yrkesfisket som beaktar fisketurismnäringens behov. Havsfisket på lax i upplevs vara ett stort problem. Flera har framfört att i stället för fiske i havet borde laxen fiskas i laxälvarna. Genom havsfisket kommer laxarna inte in i älvarna. Från SFR har dock framförts att det är en myt att fisketurismen skulle ge mer avkastning än yrkesfisket. Om det skulle ha varit sant så menar SFR att det skulle ha visat sig. Olika syn på nyttjandet av laxen är en gammal strid mellan yrkesfiskare och fritidsfiskare. Från uppges att man är väl medveten om denna konflikt. Ett sätt att få ihop olika intressenter i en dialog är samförvaltningsinitiativen, där bl.a. sportfiskare och yrkesfiskare ska ingå. har även fått i uppdrag att ta fram fritidsfiskestatistik för att ge ett bättre underlag.527 Regleringen av hummerfiske m.m. Fisketurismföretagare har framfört att det finns olika hinder för fisketurismens fortsatta utveckling. Ett exempel är regelverket för den på så viktiga hummersafariverksamheten för fisketurismföretagen. Seff menar att regelverket är tillkommet utan beaktande av fisketurismen som näring. Enligt Seff kan ingen fisketurismföretagare eller boendenäringen utveckla verksamheten med tillgång till 14 hummertinor, vilket är likställt med vad en fritidsfiskare får använda. En fisketurismföretagare har andra behov för att kunna driva en framgångsrik näringsverksamhet. Skaldjursfisket är enligt Seff en viktig del för många företagare i den fisketuristiska näringen. Från Seff har även pekats på att fiskeförvaltningen borde omstruktureras så att fiskedödligheten på grund av yrkesfisket efter demersala arter i och förändrades till det omvända. Vattenregleringen har fått konsekvenser för fiskbeståndet. Längs de norrländska älvarna har det t.ex. byggts laxtrappor och kompensationsodlingar för att upprätthålla beståndet av bl.a. lax. Fiskpopulationerna i fjällområdet har påverkats av utbyggnaden av vattenkraften som inte enbart skapat vandringshinder utan också lett till att grunda stränder torrläggs (se även avsnitt 4.4.3).528 När det gäller möjligheten för lax att vandra upp i älvarna utgör kraftverken och vattenregleringen ett stort problem. I uppföljningen har flera aktörer haft synpunkter på kompensationsutsättningarna. En representant för ett fiskevårdsområde i menar att utsättningen av lax inte har gett något resultat. Laxen går ut i havet och kommer inte tillbaka, eventuellt på grund av yrkesfisket. 527Intervjuer och information vid fisketurismkonferens , , intervju och , intervju . 528Se bl.a. SOU 2005:116. kommun menar att det för del är problematiskt att kommunikationen med havet är så dålig på grund av utbyggnaden av vattenkraften. Det är enligt kommunen mycket viktigt att återskapa laxbestånden i älvarna. I uppföljningen har framförts att vattendomarna inte har haft avsedd effekt på laxbestånden. Ett problem i sammanhanget är att vattendomarna inte är klara. Detta måste regleras för att fisketurismen ska kunna utvecklas. Från kommunen är man mycket kritisk till hur olika statliga myndigheter ser på fisket i . Flera av aktörerna har i uppföljningen pekat på att livsmedelslagstiftningen kan utgöra ett hinder för fisketurismföretagens etablering och expansion. Bland andra i sydöstra har i uppföljningen framfört att för många fisketurismföretag är någon form av servering eller gårdsrestaurang ett viktigt komplement till verksamheten. menar att lagstiftningskomplexet måste anpassas så att tillståndsgivningen för småskalig verksamhet på landsbygden förenklas.529 Regelverk för båtar som används inom fisketurism Det finns inget särskilt regelverk för fiskebåtar som används inom fisketurism. Enligt uppgift från gäller samma regler för båtar inom fisketurism som för andra handelsfartyg. När det gäller bemanningsreglerna ombord finns inga särbestämmelser för båtar inom fisketurism som det gör för yrkesmässigt fiske. Båtar som bedriver fisketurism måste uppfylla bemanningsreglernas krav på utbildning och behörigheter för fartygsbefäl på handelsfartyg, vilka är strängare än bemanningsreglernas krav på utbildning och behörigheter för fartygsbefäl på fiskefartyg.530 Fartyg som tar mer än tolv passagerare räknas som passagerarfartyg och då gäller ytterligare krav, enligt Sjöfartsverket.531 6.3.3 Ägande och förvaltning av fiskevatten Allmänt och enskilt vatten Genom fastighetsbildning har, med vissa undantag, yta land och vatten delats in i olika enheter, och därmed har området för varje fastighet bestämts. Vattenområde i havet är allmänt (allmänt vatten) där det inte ingår i fastigheter (enskilt vatten).532 Som huvudregel hänförs till fastigheter allt vatten i havet inom från fastlandet eller från ö av minst 100 meters längd. Allmänt vatten finns också i , , och i . I jordabalken finns de centrala reglerna inom fastighetsrätten. 529Hushållningssällskapet Kalmar-Kronoberg-Blekinge, e-brev . 530Sjöfartsverkets föreskrifter (SJÖFS 2007:12), bilaga 1 och bilaga 7. 531Fiskeriverket, e-brev . 532Enligt lagen (1950:595) om gräns mot allmänt vattenområde. Allmän och enskild fiskerätt Rätten till fiske regleras i fiskelagen. Fisket i enskilda vatten tillhör fastighetsägaren (enskild fiskerätt), men varje svensk medborgare har rätt att fiska i sådana vatten i den omfattning och på det sätt som anges i en bilaga till fiskelagen. Bestämmelserna innebär att fiske med handredskap med vissa begränsningar är fritt på enskilt vatten längs hela den svenska kusten och i de . I allmänt vatten får varje svensk medborgare fiska (allmän fiskerätt). Enskild fiskerätt: I alla sjöar, vattendrag och längs kusten finns enskild fiskerätt. Fiskerätten i är knuten till fastigheter. Fiskerätten kan vara samfälld eller delad. -Samfälld fiskerätt: När jord- och skogsbruksmarken skiftades behölls fisket ofta samfällt och oskiftat. Om det är samfälld fiskerätt måste alla vara eniga om att t.ex. upplåta fiskerätt för kommersiellt bruk. -Delad fiskerätt innebär att fisket inom ett visst område tillhör en enda fastighet. Allmän fiskerätt: I de fem och längs kusterna finns allmän fiskerätt utanför fastighetsgränserna. Den regleras av lagen om gräns mot allmänt vattenområde. Den som inte äger fiskerätt och vill fiska måste skaffa sig rätt att fiska genom t.ex. ett fiskekort eller arrendekontrakt. I avsnitt 6.2.2 konstaterades att fisketurismföretagens begränsade möjligheter att råda över resursen fisk är ett stort problem och hinder för fisketurismens fortsatta utveckling. Även i denna uppföljning har från flera håll pekats på att det är ett problem att fisketurismföretagen inte råder över sin produkt. Seff har i uppföljningen framfört att det behövs en omedelbar förändring av fiskelagstiftningen så att fisketurismen erkänns som resursbrukare och därmed tillerkänns rättigheter till resursen. Detta är enligt Seffs mening den viktigaste åtgärd som staten kan vidta och som kommer att stimulera ett nyföretagande inom fisketurismen. stiftades lagen om fiskevårdsområden i syfte att samordna fiskets bedrivande och fiskevården samt främja fiskerättsinnehavarnas gemensamma intressen. Många fiskevatten är samfällt ägda. Genom lagen skulle förvaltningen av fiskevatten med komplicerade ägarbilder underlättas. I fiskevårdsområdesföreningen ingår samtliga ägare av fiskerätt inom området. Föreningen ska främja ägarnas intressen och har befogenhet att bedriva fiskevård och upplåta fiske inom området. Ett fiskevårdsområde innebär att fiske som tillhör eller utgör två eller flera fastigheter förs samman. Ansökan om bildande av ett fiskevårdsområde får göras hos av fiskerättsinnehavare och av kommuner. Vid beslut om bildande fastställer också vissa grundläggande delar av stadgarna för fiskevårdsområdesföreningen. Föreningen kan besluta om upplåtelse av fiske inom fiskevårdsområdet. Detta sker vanligen genom försälj- ning av fiskekort till allmänheten. Föreningen får också besluta om regler för fisket inom fiskevårdsområdet. Sådana regler kan bl.a. avse minimimått på den fisk som får fångas, vilka redskap som får användas och olika typer av fiskeförbud. Den som bryter mot reglerna kan av allmän domstol dömas till straffpåföljd. har uppmärksammat att många fiskevårdsområden innefattar en stor mängd markägare och att de ekonomiska incitamenten för att satsa på en fisketuristisk entreprenör därför ofta kan vara begränsade, då intäkten för den enskilde fiskevattenägaren i regel är liten.533 lag om fiskevårdsområden har enligt Fiskevattenägarna gjort det möjligt att samförvalta ägosplittrade vatten. Cirka 2 000 fiskevårdsområden har bildats och så gott som samtliga uppges sälja fiskekort till allmänheten. Lagen har enligt förbundet varit en framgångssaga. Representanter för förbundet har i intervju framfört att lagen har klarat både fiskevården och gett allmänheten utökade fiskemöjligheter. Från förbundet framförs vidare att det är inom dessa områden som fisketurismen har utvecklats, antingen genom att någon delägare har blivit entreprenör eller genom att föreningen träffat avtal med någon lokal turistentreprenör. Enligt Fiskevattenägarna har den nära kontakten och de långsiktiga villkoren blivit en förutsättning för både utveckling av fisketurismnäringen och fiskevården. Fiskevårdsområdena kan reglera och ransonera fisket så att det blir långsiktigt uthålligt. Lagen bör dock ses över och till viss del moderniseras, bl.a. eftersom fisketurismentreprenörers intresse att kunna styra fisket inte fanns med när lagen togs fram. Fiskevattenägarna har i uppföljningen framfört att man ser fiskevatten som en resurs på samma sätt som skog och odlingsmark. I takt med att självhushållet har minskat i betydelse har skogen och odlingsmarken kunnat kommersialiseras av jord- och skogsägare, men fiskevattnet har inte kommersialiserats i samma utsträckning. Förbundets mål är att få upp det ekonomiska värdet av fiskevattnen. För att uppnå detta måste enligt förbundet tre förutsättningar uppfyllas: 1) Man måste disponera fiskevattnet. 2) Det måste vara en uthållig förvaltning så att fisken räcker. 3) Fiskevattnet måste komma in i en affärsrörelse. Fiskevattenägarna menar att sedan det slogs fast att fisketurismen är en riktig näring har mycket hänt på företagsnivå inom fisketurismen. Många nya entreprenörer har startat fisketuristisk verksamhet, ofta i samverkan med något progressivt fiskevårdsområde, och inte sällan med utgångspunkt i ett lantbruksföretag. Fiskevattenägarna pekar på att olika nätverk, som t.ex. Det Naturliga Fisket, har stöttat utveckling och samverkan mellan företagen. Flera av företagen uppges ha en etablerad verksamhet med god omsättning. Grunden för utvecklingen är enligt förbundet en lokal, ändamålsenlig och framåtsyftande förvaltning av enskilda fiskevatten. Lagar och goda villkor för detta är enligt Fiskevattenägarna en viktig 533 () och , 2007j. förutsättning för att fisketurismen ska kunna fortsätta att öka i betydelse. har som mål att omsättningen från försäljning av fiskekort i landets fiskevårdsområden ska fördubblas mellan . Det ska ske genom ökad försäljning och höjda priser. Fiskevattenägarna anser att fiskerättsägare måste lära sig ta betalt av flera skäl, dels för att lantbruken och landsbygdsföretagen ska kunna överleva, dels för att det krävs pengar för att vårda och utveckla resursen, men också för att det ska finnas en landsbygd och ett kulturlandskap. Sportfiskarna betonar att fiskevårdsområden har två syften: dels att förvalta fiskbestånden, dels att göra fiskevattnen tillgängliga för allmänheten genom att sälja fiskekort. En representant för ett fiskevårdsområde i betonar att fiskevårdsområden är till för att ge allmänheten fiskemöjligheter. Området får in pengar som dels används för att grusa vägar och sätta ut yngel, dels sparas eftersom det alltid blir pengar över som man inte vet vad man ska göra med. En representant för turismen i menar att fiskevårdsområdena borde ta högre priser för fiskekorten och göra mer affär av fisketuristerna. Från olika aktörer i framförs även att det behövs medel för att kunna bilda fiskevårdsområden.534 Regeringen beslutade att tillsätta en utredning för att se över fiskelagstiftningen. I uppdraget ingår bl.a. att se över lagen om fiskevårdsområden. Utredaren bör bl.a. undersöka om det går att förenkla reglerna för bildande och förvaltning av fiskevårdsområden samt vidare överväga behovet av och möjligheterna till fördelning mellan medlemmarna av ett eventuellt ekonomiskt överskott från fiskevårdsområden. beslutade att tillåta fritt handredskapsfiske vid , längs och Blekinges kuster samt i de . Reformen infördes då det ansågs vara angeläget att människor skulle få möjligheter till avkoppling och aktiviteter på sin fritid, ett behov som hade blivit allt större i takt med en ökad fritid och arbetsinsatser som kräver mindre av fysisk ansträngning. Vid övriga kuster hade staten löst in det enskilda fisket. Regeringen tillsatte en särskild utredare med uppgift att utreda konsekvenserna av det fria handredskapsfisket. Utredaren hade bl.a. till uppgift att analysera och ta ställning till olika möjligheter att finansiera fiskevårdande åtgärder. Utredningen kom bl.a. fram till förslag om införande av en fiskevårdsavgift samt förslag till hur fiskevårdsområden bör utformas och förvaltas. Det konstaterades att några mer uttalade effekter som entydigt kunde härledas till det fria fisket inte fanns på fiskbestånden. 534 , 2006, 2007 och intervju , , intervju samt intervjuer och information vid fisketurismkonferens . de utredningen att systemet gav upphov till konflikter mellan vattenägare och fiskeintressenter. Utredningen överlämnade sitt betänkande i november 2001.535 Frågan om det fria handredskapsfiskets konsekvenser för fisketurismen har tagits upp av olika aktörer i denna uppföljning. I underlag från Kalmar-Kronoberg-Blekinge pekas på att fisketurismen började spridas just innan det fria handredskapsfisket infördes men att reformen medförde att locket lades på. har i uppföljningen framfört att bestämmelserna om fritt handredskapsfiske utmed ostkusten är det största problemet för fisketurismutvecklingen: Frifiskebestämmelserna sätter effektivt stopp för en harmonisk och lokalt förankrad utveckling av fisketurismföretagandet i skärgården. Avsaknaden av möjligheten till lokal förvaltning och lokala fiskeregler ger fritt spelrum för oseriös verksamhet, vilket skapar konflikter och misshushållning av fiskeresursen. Lösningen är egentligen mycket enkel och det är att låta fiskerättsägarna utmed kusten bilda fiskevårdsområden på samma sätt som i våra inlandsvatten. Detta skulle skapa den plattform för lokal fiskevård och förankring av småskalig fisketurism i skärgården som Våra skärgårdsvatten har i grunden en fantastisk potential för fisketurism.536 i län har framfört att längs kusten, där det enligt bedömning finns en mycket stor potential, har det fria handredskapsfisket medfört att fastigheterna i skärgården inte kan spela med samma kort. pekar på att fastighetsägarna inte kan få intäkter från fiskekortsförsäljning och i många fall uppges ägarna ha resignerat då det på flera ställen bedrivs ett fritt sportfiske där syftet är att ta stora fångster för försäljning. Från framförs att fångstbegränsning inom det fria fisket bör ingå i en kommande översyn av fiskelagen.