urf · GVA5URF2 · 2008-01-01 00:00:00 — Många PK-anställda upplever det som förvirrande eller åtminstone oklart till vem olika aktiviteter som allmänt aviseras, t.ex. på Helgonät och i hissar, riktar sig. RDF verkar ibland oreflekterat vända sig till en större krets som är verksam i när det egentligen bara är till riksdagsledamöter och RDF-anställda man riktar sig. En del PK-chefer menade att det skulle vara positivt om fler aktiviteter m.m. kunde anordnas för alla som arbetar inom . Det skulle skapa en större känsla av helhet och att man tillhör något större än bara det egna PK. I stort sett alla PK har kollektivavtal med en eller flera arbetstagarorganisationer. Den omständigheten att de som är verksamma vid PK inte är anställda i RDF innebär i sig inget större problem. Däremot finns vissa oklarheter när det t.ex. gäller arbetsmiljöansvaret, vilket framgår nedan. Det största problemet med gränsdragning mellan uppdragstagare och arbetstagare i förhållande till RDF gäller sannolikt inte PK utan uppstår när RDF anlitar personer i enskilda firmor och enmansföretag och andra mindre entreprenörer för att arbeta för RDF med RDF:s utrustning och under arbetsledning av RDF. I sådana fall finns det risk att helhetsbedömningen i domstol skulle utmynna i att den enskilde personen är att betrakta som arbetstagare i RDF. Om RDF anlitar den typen av små näringsidkare utan avsikt att anställa måste man redan vid upphandlingen vara mycket tydlig med att den avser ett uppdragsförhållande och agera utifrån de kriterier som angivits ovan, så att så många omständigheter som möjligt talar för ett uppdragsförhållande. Det är angeläget att alla upphandlande enheter inom RDF känner till problematiken och hur man ska hantera den. Ett problem som inte kan uteslutas när en person anlitas av PK är att det uppstår oklarheter om det är ett konsultförhållande eller ett anställningsförhållande. Oklarheter kan uppkomma även i förhållande till RDF i situationer då en person har tecknat IT-konto med RDF, har ett telefonnummer som går via växel, har kort och nycklar som tillhandahålls av RDF liksom tillgång till lokaler, möbler, arbetsutrustning och förbrukningsmaterial. Dessa omständigheter skulle kunna tala för att personen anses som arbetstagare i RDF. Vi bedömer dock att man inte ska behöva landa i denna slutsats när PK är etablerade och erfarna arbetsgivare. Men i en situation med nya och oerfarna riksdagspartier skulle läget kunna bli annorlunda. Förslaget från PK-cheferna om att ta fram ett dokument om vad RDF förväntar sig av PK vid anställning och avslutande av anställning i PK skulle kunna utgöra en bra grund och kompletteras med arbetsrättsliga aspekter som kan vara av betydelse för RDF. Ett annat sätt skulle kunna vara att den arbetsrättsliga frågan berörs i ett sådant avtal mellan RDF och PK som föreslås i denna rapport. Ett sådant avtal skulle i inledningen kunna ange de grundläggande förutsättningar som gäller för verksamheten, dvs. att ändrade politiska styrkeförhållanden i kan innebära en snabb avtrappning av de ekonomiska stöden, vilket kan leda till att anställda måste sägas upp och att arbetsplatser med kort varsel måste omdisponeras mellan partikanslierna. Det finns ett mera teoretiskt problem när det gäller PK och kanske framför allt då partier bildat särskilda, från partiet fristående juridiska personer som utgör PK eller när det är fråga om nyetablerade partier med begränsad organisation och otydlig ledningsstruktur. Politiska partier är oftast ideella föreningar. Även de fristående PK utgör ideella föreningar. Sådana föreningar är i mycket begränsad omfattning rättsligt reglerade i svensk rätt. Dessa styrs i huvudsak av sina egna stadgar och av de interna beslut som fattas inom föreningen. Det finns också rättspraxis. För att organisationen alls ska betraktas som en juridisk person med rättigheter och skyldigheter förutsätts att det finns ett beslut om bildande av föreningen, att någorlunda utförliga stadgar har antagits och att styrelse och revisorer valts. Det skulle kunna uppstå sådana förhållanden att en juridisk person kan anses föreligga. Man skulle då inte kunna utesluta att RDF hamnar i en arbetsgivarposition. Även andra svårigheter skulle kunna uppstå i ett läge där det t.ex. finns oklarheter i fråga om ledande funktioner inom ett riksdagsparti eller i ett PK. Det är också av största vikt att särskilt de fristående PK har en sådan ekonomisk framförhållning att det finns en rimlig ekonomisk buffert för oförutsedda utgifter, som t.ex. uppsägningslöner och arbetsrättsliga skadestånd. Vid diskussioner med dessa PK har det uppgivits att man har en rimlig beredskap för sådana situationer. Sammanfattning av vad som bör göras RDF bör se till att alla upphandlande enheter inom RDF känner till skillnaden mellan uppdragstagare och arbetstagare och är medvetna om de kriterier som angivits ovan, så att så många omständigheter som möjligt talar för ett uppdragsförhållande när avsikten är att ingå ett sådant avtal. RDF bör ta fram ett dokument om vad RDF förväntar sig av PK vid anställning och avslutande av anställning i PK, eventuellt kompletterat med de arbetsrättsliga aspekter som kan vara av betydelse för RDF. Ett annat sätt skulle kunna vara att den arbetsrättsliga frågan berörs i ett sådant avtal mellan RDF och PK som föreslås nedan. Hur ser det ut i praktiken? RDF har tio våningsassistenter anställda som är utplacerade på olika platser i byggnader. Deras huvudsakliga uppgift är att bistå riksdagsledamöterna med service, men de hjälper även PK. Det finns ingen arbetsbeskrivning eller annat som ligger till grund för våningsassistenternas arbete. Grunduppgiften är att ge service till framför allt ledamöterna, t.ex. att hämta tidningar och riksdagstryck och att hämta och lämna post. Våningsassistenterna hjälper i praktiken till med mycket mer än grunduppgiften. Det varierar dock något mellan de olika våningsassistenterna bl.a. beroende på vilket PK de arbetar i. Våningsassistenterna har med anledning av denna kartläggning skrivit ned sådana arbetsuppgifter som alla utför åt partikanslierna. distribuera kanslipersonalens post, paket, tidningar och politiskt material, förmedla önskemål till andra enheter och sektioner, informera om vart man vänder sig i olika angelägenheter, söka och beställa SOU och Ds, anskaffa glödlampor, skarvsladdar och annat förbrukningsmaterial, serva skrivare (nätverksskrivare, lokala skrivare och färgskrivare) åt kanslierna, hjälpa till att skriva ut på färgskrivare, OH-bilder och dubbelsidigt, hjälpa till att koppla upp till nätverksskrivare, hjälpa till med ommöblering och beställning av anslagstavlor, hyllor m.m., tömma pappersförstörare och returpapperstunnor, ordna fickalmanackor m.m. för nyanställda, ordningsställa rum inför inflyttning och leverera papper till kansliet. Avvikelser från denna uppräkning förekommer. Enhetschefen upplever inte att det är några större svårigheter med avgränsningen av arbetsuppgifterna. Vid enstaka tillfällen har tveksamheter uppstått om t.ex. arbetsuppgifterna när det gäller PK:s gemensamma utrymmen och gränsdragningen mot mera utpräglat partiarbete. Uppstår det problem blir enhetschefen på serviceenheten kontaktad av den som upplever problemet det kan vara både en enskild assistent eller någon på PK och man försöker då finna en lösning parterna emellan. Enhetschefen och våningsassistenterna har regelbundna möten . Enhetschefen uppfattar det som att våningsassistenterna utan tvekan upplever sig som anställda i RDF. är assistenterna placerade i någon sorts reception i anslutning till ledamöternas tjänsterum. I ett fall har våningsassistenten ett eget rum placerat bland PK:s övriga kontorsrum. har allmänna möten med PK, vilka på förekommen anledning kan avse arbetsmiljöfrågor. RDF ansvarar för den övergripande arbetsledningen för våningsassistenterna, men i det dagliga arbetet får våningsassistenterna sina arbetsuppgifter från ledamöterna direkt eller via PK. Våningsassistenterna deltar ibland på fester som anordnas av PK, t.ex. julfester. Utan att frågor ställdes om hur detta fungerar i detalj framgick att PK var nöjda med den service de får av våningsassistenterna. Det ska noteras att de flesta PK-cheferna spontant svarade ja på frågan om det enbart var kanslianställda som arbetade på PK, trots att både de lokalvårdare och de våningsassistenter som arbetar där i regel är anställda av RDF. Allmänt sett är det önskvärt att våningsassistenterna tydligt kan urskiljas på PK. De har trots allt en annan arbetsgivare som bär det arbetsrättsliga ansvaret och huvudansvaret för arbetsmiljön. förekommer det att en RDF-anställd sitter i ett kontorsrum mitt bland de PK-anställda utan att det framgår att det rör sig om en person med annan arbetsgivare och med arbetsuppgifter som i huvudsak bestäms av den egna arbetsgivaren. En bra placering är ur den synvinkeln t.ex. i en reception utanför PK eller i ett mera allmänt utrymme som inte uppfattas som PK:s eget. I fråga om de rent fysiska arbetsmiljöaspekterna utgår vi alltså från att RDF bär huvudansvaret för våningsassistenterna. Vad detta ansvar innebär utvecklas i avsnitt 5. Det är dock inte uteslutet att även PK har ett ansvar. Det gäller såväl den fysiska som den psykosociala arbetsmiljön, men kanske främst den . I praktiken kan de förhållanden som råder inom PK påverka den psykosociala arbetssituationen för den enskilda våningsassistenten. Situationen är inte olik den som råder när ett företag anlitar inhyrd arbetskraft. Den dagliga arbetsledningen brukar då på motsvarande sätt som för våningsassistenterna ligga hos beställaren. I arbetsmiljölagen (AML) finns ett särskilt ansvar för inhyraren i dessa fall; inhyraren ska vidta de skyddsåtgärder som behövs i detta arbete8. Regeln gäller inte bara vid ut- och inhyrning i strikt formell mening. Vi tar här inte ställning till om regeln är formellt tillämplig för RDF:s tillhandahållande av våningsservice till PK. Oavsett hur det förhåller sig med detta har de tankar som bär upp bestämmelsen betydelse här. I förarbetena redovisas äldre praxis när en arbetsgivare hyr eller lånar ut en eller flera anställda. Stor betydelse har då fästs vid vem som i praktiken utövat arbetsledningen och därmed haft störst möjlighet att påverka 8 3 kap. 12 § andra stycket AML. Detta hade ibland medfört att en annan arbetsgivare än den som egentligen anställt arbetstagaren betraktats som arbetsgivare i AML:s mening. Regeln utgår från att de som arbetar som inhyrd arbetskraft är inordnade i verksamheten och står under arbetsledning på ett sätt som gör att de i mångt och mycket är att jämställa med arbetstagare i denna verksamhet. Detta skiljer arbetet från t.ex. entreprenadarbete som typiskt sett inte är inordnat i verksamheten på arbetsstället10. Ansvaret motsvarar arbetsgivarens arbetsmiljöansvar men är begränsat till det främmande arbetsstället. Som exempel på den egna arbetsgivarens ansvar nämns långsiktiga åtgärder som utbildning och rehabilitering. Det sägs också att det så långt som möjligt bör ut mellan uthyrare och inhyrare vilka skyldigheter var och en har, t.ex. när det gäller sådan arbetsutrustning som medförs av arbetstagaren. Vad som ovan anförts talar starkt för att våningsassistenternas arbetsuppgifter bör preciseras så långt som möjligt, även om det är naturligt att det kan bli skillnader beroende på arbetssätt m.m. i de enskilda PK. Det bör anges vilka arbetsuppgifter som våningsassistenten är skyldig att utföra i förhållande till PK med motsvarande rättighet för PK, vilka uppgifter ledamöterna kan kräva att få utförda och vilka arbetsuppgifter som kan utföras frivilligt i mån av tid. Det bör också göras tydligt att arbetsledningen från RDF är överordnad den vardagliga arbetsledningen från PK. Beskrivningen av arbetsuppgifterna kan vara ett sätt att tydliggöra RDF:s arbetsgivarroll. Det bör också ut mellan RDF och PK vilka skyldigheter var och en har när det gäller arbetsmiljön. Detta skulle kunna förankras i rådet för ledamotsnära frågor. Både fastläggande av arbetsuppgifterna och klarläggandet av arbetsmiljöansvaret bör dokumenteras skriftligt och ses över med jämna mellanrum, förslagsvis en bit in på en ny valperiod. Det är också viktigt att de regelbundet förekommande mötena mellan RDF:s enhetschef och våningsassistenterna fortsätter. Vi utgår från att arbetsmiljöfrågor kan tas upp vid dessa möten. Sammanfattning av vad som bör göras RDF bör precisera våningsassistenternas arbetsuppgifter så långt som möjligt. Det bör anges vilka arbetsuppgifter som våningsassistenten är skyldig att utföra i förhållande till PK med motsvarande rättighet för PK, vilka uppgifter ledamöterna kan kräva att få utförda och vilka arbetsuppgifter som kan utföras frivilligt i mån av tid. Det bör klarläggas vilka skyldigheter RDF respektive PK har i förhållande till våningsassistenterna när det gäller arbetsmiljöfrågorna. Fastläggandet av arbetsuppgifterna och klarläggandet av arbetsmiljöansvaret bör dokumenteras skriftligt och ses över med jämna mellanrum. 1993/94:186 s. 33. 1993/94:186 s. 34. Det är lämpligt att våningsassistenterna på PK tydligt kan urskiljas när det gäller den fysiska miljön och arbetsuppgifterna. Särskilt om anställdas lån från är ett specialbibliotek inom samhällsvetenskap och juridik. är öppet för ledamöter, anställda i RDF, PK- anställda och allmänheten. I ansökan om lånekort för allmänheten ingår som en del att godkänna låneregler. Ett gemensamt och summariskt ansökningsförfarande gäller för RDF- och PK-anställda. Lånereglerna skiljer sig något åt mellan de olika kategorierna, men generellt gäller att den som fyllt och har bostadsadress i kan vara låntagare. Om en bok inte återlämnas inom angiven tid skickas först ett och vid behov ytterligare ett kravbrev. Har boken inte återlämnats räknat från det andra kravet skickas ytterligare ett krav med information om att faktura kommer att skickas om inte boken återlämnas.11 Om boken inte återlämnats överlämnas frågan om fakturering till administrativa avdelningen inom RDF. Enligt lånereglerna ska det belopp som faktureras avse återanskaffningskostnaden. Enligt uppgift från förekommer det problem med böcker som inte återkommer eller över huvud taget inte återlämnas. tillämpar en rutin för dessa situationer. Den verkar inte på något avgörande sätt skilja sig åt för de olika kategorierna av låntagare. När RDF fakturerar för en bok som inte har återlämnats är det, rättsligt sett, ett anspråk på ett inomobligatoriskt skadestånd (skadestånd inom ett avtalsförhållande) som riktas mot låntagaren. Med den aktuella formuleringen i lånereglerna kan skadeståndskrav ställas oavsett fel, försummelse eller vållande; det skulle kunna beskrivas som ett strikt ansvar för låntagaren. Vad gäller RDF vill vi särskilt uppmärksamma följande. Den kritiska frågan gäller om arbetsgivaren kan stödja sig på lånereglerna när RDF riktar skadeståndskrav mot sina anställda och om det i så fall gör någon skillnad om det är lån i eller utanför tjänsten. Ett krav som framställs mot en RDF-anställd med anledning av en icke inlämnad bok är att betrakta som ett krav från arbetsgivarens sida gentemot en arbetstagare. Det föreligger därmed helt klart en komplikation när RDF-anställda lånar böcker i tjänsten. Enligt 4 kap. 1 § skadeståndslagen är en arbetstagare som vållar skada genom fel och/eller försummelse i tjänsten ansvarig och därmed ersättningsskyldig endast i den mån synnerliga skäl föreligger med hänsyn till handlingens beskaffenhet, arbetstagarens ställning, den skadelidandes intresse och övriga omständigheter. Bestämmelsen innebär en avsevärd begränsning av utrymmet för arbetsgivare att kräva skadestånd från sina arbetstagare för skador som vållats i tjänsten genom fel eller försummelse. Att det krävs synnerliga skäl för att arbetstagaren ska hållas ansvarig talar med styrka för att arbetstagaren ska gå fri från skadeståndsskyldighet. Det kan dock förekomma mycket speciella fall då arbetstagaren blir skadeståndsskyldig. Det kan t.ex. handla om att han eller hon genom ett grovt vårdslöst beteende orsakat skadan. Det ska också nämnas att avtalslagen innebär att oskäliga avtalsvillkor kan jämkas eller lämnas utan avseende, om villkoret är oskäligt med hänsyn till avtalets innehåll, omständigheterna vid avtalets tillkomst, senare inträffade förhållanden och omständigheterna i övrigt12. Särskild hänsyn ska vid en sådan bedömning tas till behovet av skydd för den som intar en underlägsen ställning i avtalsförhållandet. Det är inte uteslutet att lånereglerna i detta avseende skulle kunna bedömas som oskäliga. Vi gör bedömningen att lånereglerna bör ses över när det gäller de RDF- anställdas lån i tjänsten. I de fall RDF-anställda lånat en bok privat bör samma regler som för allmänheten kunna tillämpas under förutsättning att låntagaren är informerad om lånereglerna. Sammanfattning av vad som bör göras En översyn av lånereglerna för de RDF-anställda bör göras när det gäller lån i tjänsten. 12 36 § lagen (1915:218) om avtal och andra rättshandlingar på förmögenhetsrättens område. 4 Arbetsplatser och egna lokaler Lagen (1999:1209) om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i Föreskriften (RFS 2005:7) om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i Inredningspolicy för (från fastighetsavdelningen, oklart ursprung) Varje PK har utöver ledamotsrum rätt till arbetsplatser för de politiska sekreterarna som har sitt tjänsteställe i , maximalt så många som motsvarar partiets mandat vid det senaste riksdagsvalet.13 Utöver detta har PK rätt att disponera arbetsplatser för kansliledningen. Antalet arbetsplatser för detta ändamål är relaterat till det basstöd som partigruppen erhåller.14 Varje arbetsplats ska av RDF utrustas med ett skrivbord, en telefon ansluten till växel och en pc ansluten till nätverk. RDF tillhandahåller mot självkostnad ytterligare datorer till partigruppernas kansli.15 Basstödet består av ett grundbelopp och ett tilläggsbelopp. En partigrupp som företräder ett regeringsparti är berättigad till ett grundbelopp och övriga partigrupper till två grundbelopp.16 Hur ser det ut i praktiken? RDF tillhandahåller, förutom ledamotsrummen, arbetsplatser för de politiska sekreterarna motsvarande maximalt det antal mandat partiet erhållit. Utöver detta tillhandahålls arbetsplatser för kansliledningen som schablonmässigt beräknas till tio personer och några övriga utrymmen som kaffe- och sam- 139 § föreskriften (RFS 2005:7) om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i . 144, 5 och 6 §§ lagen (1999:1209) om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i och 10 § föreskriften (RFS 2005:7) om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i . 159, 10 och 12 §§ föreskriften (RFS 2005:7) om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i . 165 § lagen (1999:1209) om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i . 4 ARBETSPLATSER OCH 2007/08:URF2 RDF använder sig av en plan över lämpliga arbetsplatser i som togs fram 2003 och fördelar arbetsplatser på basis av planen och en beräkning av hur många politiska sekreterare som i praktiken behöver beredas plats detta är bl.a. beroende av i vilken grad de politiska sekreterarna har sitt tjänsteställe utanför riksdagen.17 Arbetsplatserna och utrymmena kan bl.a. beroende på byggnaden se olika ut men alla bedöms av RDF uppfylla gällande arbetsmiljökrav. De olika partiernas riksdagskanslier, som rymmer ledamotsrummen och arbetsplatserna för kanslipersonalen, finns placerade i olika byggnader. Två PK är i huvudsak koncentrerade till var sin byggnad, men vissa av partiernas ledamöter har sina rum på andra ställen i . Flera PK är placerade i ledamotshuset. Dessa PK är inte avgränsade med dörrar eller annat. Varje arbetsplats för PK-anställda utrustas enligt föreskriften RFS 2005:7 med skrivbord, en telefon ansluten till växel och en pc ansluten till nätverk. Utrustningen avser dock inte höj- och sänkbart skrivbord. RDF står även för möblerna i övriga utrymmen. RDF står enligt praxis dessutom för fastighetsdrift, underhåll, uppvärmning, el, bevakning, nycklar, basinredning inklusive basbelysning och lokalvård både i arbetsrum och allmänna kanslilokaler. Konstnärlig utsmyckning och whiteboard ingår däremot inte i det som RDF fritt tillhandahåller. PK svarar själva för kostnader i samband med särskild anpassning av arbetsplatser. Det kan gälla specialmöbler som särskilda arbetsstolar, injustering av skrivbord, höj- och sänkbara skrivbord, särskild belysning eller datorutrustning som handlovsstöd och skärmfilter. PK svarar också själva för elsanering av arbetsplatser/rum vid elöverkänslighet och för arbetsplatsbesök av ergonom. Elsanering kan genomföras först efter överenskommelse med förvaltningen eftersom det kan krävas mer omfattande ingrepp i byggnader som kabeldragning, flyttning av armatur etc. Några PK-chefer framförde åsikter som har samband med att det efter valet blev stora omflyttningar mellan olika PK. En del personer tvingades flytta ut och andra kom in . Eftersom byggnader i stor utsträckning är äldre, kan det vara svårt att använda lokalerna på ett effektivt sätt. RDF beskrevs som lite fyrkantigt eftersom man uppfattade att förvaltningen använde sig av kvadratmetermått och andra i förväg fastställda mått vid tilldelning av rum i stället för att ta hänsyn till de aktuella lokalernas individuella möjligheter och begränsningar. En PK-chef upplevde att den dialog som man förde med RDF inte var vettig och rimlig. Man fick inte gehör för sina synpunkter om bl.a. vissa lokalers bristande ändamålsenlighet och de dåliga klimatiska förhållanden som råder i vissa rum. 17 Jfr 13 § föreskriften (RFS 2005:7) om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i . 2007/08:URF2 4 ARBETSPLATSER OCH enligt denna PK-chef är att PK nu är ansvarigt för en i vissa delar dålig arbetsmiljö för några av de anställda trots att vederbörande agerat och försökt att få ändringar till stånd. Denna PK-chef upplever dock att förhållandet till RDF i detta avseende har blivit något bättre . Det råder bland PK-chefer en viss osäkerhet om vilka möbler m.m. som PK har rätt till eller inte, t.ex. whiteboard-tavlor. På detaljnivå har fördelningen av möbler m.m. ibland upplevts som slumpmässig och ad hoc-artad. Det händer enligt några PK-chefer att PK ibland får sådant som man inte har rätt till. Det har t.ex. gällt s.k. handsfree-set till telefonerna som RDF inte tidigare fritt tillhandahöll. En allmän åsikt som framkom är det orimliga i att höj- och sänkbara skrivbord inte fritt kan tillhandahållas. Några PK-chefer har träffat en särskild uppgörelse med RDF om att PK står för kostnaden för underredet på de höj- och sänkbara skrivborden och RDF för skrivbordsskivan. En PK-chef menade att det som RDF borde stå för är en helt igenom ergonomiskt riktig arbetsplats, medan andra menade att RDF åtminstone skulle stå för kostnaderna för anpassade möbler om den berörda personens besvär är medicinskt dokumenterade. RDF involveras i dessa kompletterande möbelinköp, bortsett från betalningen. PK måste beställa möblerna via RDF, och man är hänvisad till av RDF angivna leverantörer och möbler och detta till bestämda priser. Leveransen sker till RDF:s godsavdelning. Möblerna transporteras och monteras av RDF:s personal. PK-cheferna upplever det som besvärande att PK ska betala men trots det ha en begränsad möjlighet att välja vad som ska köpas och till vilket pris. Det tycktes finnas en större förståelse för att PK själva ska stå för andra medicinskt motiverade hjälpmedel än sådant som gäller möblerna. I vissa situationer, t.ex. inför ett riksdagsval, väljer somliga PK att organisera och möblera om i sina lokaler. De behöver då hjälp av hantverkare. Ef- tersom det i sådana fall är fråga om en tillfällig ändring ska PK själva bekosta detta. I sådana lägen är PK hänvisade till de hantverkare, och priser, som RDF tillhandahåller. PK kan alltså inte heller i denna situation påverka kostnaderna.