eunbil · GV0N420B · 2008-01-01 00:00:00 — internationellt rättsligt samarbete (BIRS) Rådets möte (rättsliga och inrikes frågor) Förslag till rambeslut om erkännande och verkställighet av utevarodomar Dokument: Har ännu inte presenterats något. dokument: 7765/08 COPEN 53 (senaste versionen av rambeslutet) 5598/08 COPEN 11 (ursprungliga förslaget till rambeslut efter juristlingvistgranskning) Fakta-PM Ju-dep 2007/08:FPM72 behandlad vid samråd med : - behandlad vid möte med : (information till utskottets EU-grupp) Bakgrund har tillsammans med , , , , och lagt fram ett förslag till rambeslut om verkställighet av utevarodomar. Rambeslutet innebär att bestämmelser om utevarodomar som återfinns i redan antagna eller överenskomna rambeslut (t.ex. rambesluten om den europeiska arresteringsordern och erkännande och verkställighet av fängelsestraff) ändras och får, i huvudsak, en likartad reglering. regleras frågan om utevarodomar olika i rambeslut som reglerar det straffrättsliga samarbetet. Förhandlingarna inleddes i den straffrättsliga rådsarbetsgruppen. Ordförandeskapets målsättning är att nå en politisk överenskommelse vid . Rättslig grund och beslutsförfarande Som rättslig grund har angetts artikel 31.1 a och 34.2 b i fördraget. Rambeslutet antas med enhällighet. Förslaget Syftet med rambeslutet är att underlätta det rättsliga samarbetet mellan medlemsstaterna när det gäller utevarodomar och stärka den enskildes rättigheter. Genom att skapa en enhetlig reglering av när en verkställande stat ska erkänna och verkställa en annan stats utevarodom men ställa något högre krav när utevarodomar kan accepteras kan denna målsättning uppnås. Förslaget ändrar bestämmelserna om när en utevarodom kan vägras i fem redan antagna eller överenskomna rambeslut: rambeslutet om en europeisk arresteringsorder, rambeslutet om erkännande och verkställighet av bötesstraff, rambeslutet om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande, rambeslutet om erkännande och verkställighet av fängelsestraff eller andra frihetsberövande påföljder, och rambeslutet om erkännande och övervakning av uppskjutna, villkorliga eller alternativa påföljder. Förslaget innebär inte att bestämmelserna om utevarodomar i nationell rätt harmoniseras utan endast under vilka förutsättningar en stat ska behöva erkänna och verkställa en annan stats utevarodom. Utgångspunkten är att en stat kan vägra att verkställa t.ex. en europeisk arresteringsorder eller ett bötesstraff om domen eller beslutet riktas mot en person som inte varit personligen närvarande vid rättegången, om inte den utfärdande staten sammanfattningsvis kan intyga att; personen delgetts eller på annat sätt erhållit information om tid och plats för rättegången samt en erinran om att målet kan avgöras i personens utevaro för det fall han eller hon inte närvarar, personen varit medveten om rättegången, men låtit sig företrädas av ett rättsligt ombud, som utsetts av den åtalade eller av staten, vid rättegången, eller personen delgetts domen eller beslutet och informerats om rätten till en om- eller överprövning, men antingen uttryckligen angett att han eller hon inte bestrider domen eller beslutet eller inte begärt omprövning eller överklagat inom tillämpliga tidsfrister. Om den utfärdande staten intygar att en av dessa situationer är för handen får en verkställighet inte vägras. När det gäller rambeslutet om den europeiska arresteringsordern finns ytterligare en möjlighet för den utfärdande staten av avvärja ett avslag om den, i de fall den dömde inte delgetts domen eller beslutet före begäran om överlämnande, kan intyga att den dömde efter överlämnandet kommer att delges domen och informeras om rätten till en om- eller överprövning och om de tidsfrister som gäller för att begära en om- eller överprövning. Svensk ståndpunkt stödjer, som initiativtagare, den utgångspunkt som rambeslutet har, dvs. att det i tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande är av vikt att hitta en balans mellan att skydda den enskildes rättigheter och ett effektivt samarbete. Genom att finna en enhetlig reglering beträffande när en utevarodom ska verkställas eller inte som en viss miniminivå regleras för att utevarodomar ska accepteras, skapas goda förutsättningar för att hitta denna balans. Det förslag som finns innebär enligt mening goda förutsättningar för att såväl skydda den enskildes rättigheter som att effektivisera samarbetet. stödjer således ordförandeskapets ambitioner att nå en politisk överenskommelse vid rådets möte . Medlemsstaternas ståndpunkter Majoriteten av medlemsstaterna är positiva till förslaget. Dock har viss kritik mot förslaget framförts av ett fåtal stater som bl.a. ifrågasatt behovet av rambeslutet mot bakgrund av att den kunskap man har om praktiska problem relaterade till denna fråga, är mycket begränsad. Från de stater där det finns ganska långtgående möjligheter att meddela utevarodomar har framförts synpunkter att deras system inte tillräckligt beaktats. inställning Förslaget till rambeslut har överlämnats till som förväntas yttra sig . Gällande svenska regler och förslagets effekter på dessa Utevarodom En person kan dömas till ansvar för brott i sin utevaro i vissa fall och då under vissa förutsättningar. Ett generellt krav för samtliga fall är att saken (dvs. åtalet) går att utreda tillfredsställande. I normalfallet då en utevarodom aktualiseras har den tilltalade delgetts kallelse till förhandlingen som anger att målet kan avgöras slutligt utan att den tilltalade närvarar personligen samt att påföljden inte blir strängare än fängelse (däremot kan böter, och andra icke frihetsberövande påföljder dömas ut). I ytterligare två fall avsevärt mindre vanliga i praktiken kan en utevarodom bli aktuell. Det första är då den tilltalade har delgetts stämning och sedan avvikit eller håller sig undan och inte kan hämtas till förhandlingen. Det andra fallet är när den tilltalade lider av en allvarlig psykiskt störning och hans eller hennes närvaro därför inte är nödvändig. Om en utevarodom meddelats har den dömde inte någon rätt till omprövning av domen i tingsrätten. Istället får domen överklagas. Förslagets påverkan på svensk rätt Gemensamt för ändringar som föreslås i de olika rambesluten är att det bl.a. inte går att vägra verkställighet av en utevarodom om personen har delgetts kallelse till huvudförhandlingen och i den erinrats om att han eller hon kan komma att dömas i sin utevaro. De svenska reglerna om utevarodomar lever upp till detta krav, vilket innebär att i princip alla våra utevarodomar kan verkställas i andra medlemsstater. Av de fyra rambesluten som förslaget omfattar har genomfört rambeslutet om en europeiskt arresteringsorder; se lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. Bestämmelsen om utevarodom i den lagen skiljer sig åt från förslagets bestämmelse och kommer därför föranleda vissa ändringar. De övriga rambesluten har ännu inte genomförts i svensk rätt. Ekonomiska konsekvenser Förslaget förutses inte medföra några ökade utgifter.