rfr · GW0WRFR3 · 2008-11-27 00:00:00 — Vid uppföljningens besök i påtalades problem med kvicksilver i sedimenten och kvicksilvertunnorna i (se vidare avsnitt 5.6). I uppföljningen har KemI lyft fram förbudet mot febertermometrar med kvicksilver som ett exempel på ett väl fungerande statligt påverkansverktyg. KemI uppger att man fortsätter att arbeta intensivt med kvicksilverfrågan. Det handlar mycket om att bli av med kvarvarande användning av kvicksilver i t.ex. mätinstrument och utfasning av amalgam. KemI arbetar också för en global konvention för att minska användning och spridning av kvicksilver. 5.4 Miljögifter i avloppsvatten Problem i reningen av avloppsvatten pekade i sitt betänkande på att kommunala reningsverk inte har teknik för att avskilja gifter från hushåll, dagvatten eller från anslutna industrier. Åtgärder har vidtagits för att minska tillflödet av gifter till reningsverken, i första hand för att reducera och eliminera de gifter som annars hamnar i reningsverkens rötslam. Relativt lite kraft har lagts på att reducera sådana gifter som passerar reningsverken, trots att undersökningar visar att en betydande del av gifterna i avloppsvattnet sköljs ut ur reningsverken och hamnar i vattendragen och i havet. KemI menar att har kommit långt när det gäller att minska utsläpp av miljögifter från punktkällor. kan det konstateras att har en kraftig industrialisering och en hög konsumtionsnivå, vilket leder till icke försumbara utsläpp. i konstaterar att en del 106 Detta regleras genom EU:s WEEE- och RoHS-direktiv. investeringar har utförts vid de kommunala reningsverken för att förbättra reningsgraden, men det finns en hel del kvar att göra. I länet finns många mindre reningsverk som inte har den bästa tillgängliga tekniken. Kommunala avloppsreningsverk är en källa till utsläpp av miljögifter. En av de intervjuade tjänstemännen fortsätter: Kunskapen om vilka ämnen/ämnesgrupper som kan orsaka/orsakar effekter är bristfällig. Ett annat bekymmer är att det är stora investeringar som behöver göras för kommunala medel om bästa tillgängliga teknik ska införas på alla reningsverk. Det är även svårt att motivera ekonomiskt att man ska utföra mätningar i recipienten utanför alla avloppsreningsverk; vanligen krävs detta endast vid de större verken och då vanligen endast ett fåtal analysparametrar.107 Vikten av förebyggande uppströmsarbete I uppföljningen har flera aktörer betonat vikten av uppströmsarbetet och bl.a. SKL har framfört att samhället måste motverka införsel av gifter i systemet. Svenskt Vatten har betonat att för VA-verken är det viktigt att alla aktörer i samhället arbetar med att allt färre miljögifter används eller når vattnets kretslopp.108 Ett avloppsvatten som kommer till reningsverket med en minimal mängd svårnedbrytbara ämnen orsakar färre störningar i den biologiska reningsprocessen och minskar behovet av extra reningssteg och energianvändning efter den ordinarie avloppsreningen. Sådant avloppsvatten kommer att vara mindre förorenat när det behandlade vattnet går ut i havsmiljön, och det kommer att kostnadseffektivisera VA-verkens drift. Svenskt Vatten menar att VA-verken behöver stöd i en stark kemikalielagstiftning och tillsyn för att på lång sikt kunna säkra en hållbar avloppsrening och därmed rädda havsmiljön. Kemikalier i importerade textilier Kemikalier används i tillverkning och behandling av textilier. Enligt KemI får klädesplagg och material till sådana inte säljas om de innehåller eller har behandlats med kemiska produkter och därigenom kan befaras medföra skada på människor. Det finns regler som ställer krav på tillverkare och återförsäljare av varor. Det är de företag som tillverkar, importerar och säljer varor som bär ansvaret för att dessa inte ska orsaka skador på människors hälsa eller på miljön. Företagen ska förebygga skador och ersätta riskfyllda produkter och varor med sådana som är mindre farliga samt lämna den information som behövs.109 Bland annat och Svenskt Vatten har uppmärksammat att textilier kan innehålla kemikalier som innebär problem för miljön när de tvättas ut och hamnar i svenska vattendrag och slutligen i havet.110 I en undersökning konstaterade att det fanns 107Länsstyrelsen i , e-brev . 108Det förebyggande arbetet som resulterar i att allt färre miljöstörande ämnen når vattnets kretslopp brukar kallas uppströmsarbetet. 110Naturskyddsföreningen, 2008a, samt Forum för miljöforskning 2008-02-0607. höga halter av nonylfenoltoxylat i handdukar. I en ny undersökning konstaterades att ämnet finns i t-tröjor av olika märken. I några av tröjorna var halterna mycket höga. Ämnet är ett känt miljögift, och inom EU är användningen av ämnet i princip förbjuden. I har användningen av nonylfenoltoxylat fasats ut helt . Trots detta finns nonylfenol i slammet vid svenska reningsverk och i svenska vatten. Enligt och Svenskt Vatten hamnar ämnet i svenska vattendrag genom importerade textilier. Organisationerna pekar på att det inte finns något förbud mot import av varor som innehåller ämnet. En företrädare för Svenskt Vatten har uttryckt det på följande sätt: Det är tillåtet att importera kläder som innehåller kemikalier som inte kan renas i reningsverken efter tvätt utan går rakt ut i vattnet. Detta gör att vi inte klarar vattendirektivet. Reach räcker inte till. Även har uppmärksammat att nonylfenol förekommer mycket ofta i de prover som görs inom ramen för miljöövervakningen. I av proverna låg värdena över EU:s gränsvärde. Förhöjda nivåer, men under gränsvärdet, upptäcktes i av alla analyserade prover. De högre halterna sammanfaller med tätbefolkade områden. Verket konstaterar att nonylfenol numera är förbjudet för många användningsområden, men att möjliga förklaringar till de förhöjda halterna är att det finns rester kvar från tidigare användning och att det läcker ut från importerade textilier.111 KemI har i uppföljningen uppgett att de till stor del arbetar genom dialog med näringslivet och branschöverenskommelser. Rent allmänt uppges många företag ha stor förståelse för att byta ut farliga kemikalier. Detta gäller särskilt stora tillverkningsföretag som ofta har god kompetens inom området. Kompetensen vad gäller kemikalier är ofta sämre på små företag och på importföretag. Även större importörer har svårt att veta vilka kemikalier som ingår i importerade varor, t.ex. textilier. I används t.ex. mycket impregnerade kläder, och detta leder till utsläpp av miljögifter i avloppsvatten. KemI har haft flera projekt som rör textilier. Bland annat har informationsmaterial producerats. När det gäller nonylfenoler har KemI drivit kravet att detta ska regleras i begränsningsdirektivet (som kommer att ingå i Reach). Nonylfenoltoxylater (som bildar nonylfenol i miljön) är redan förbjudet i de flesta rengöringsmedel. uppger att den arbetar med miljöfrågor. Organisationen har bl.a. utarbetat en kemikaliehandledning.112 Ett annat problem i avloppsvatten och därmed i havsmiljön är läkemedelsrester. Läkemedelsanvändningen i har ökat och används drygt tusen olika läkemedelssubstanser. den aktiv substans i läkemedel som säljs i av samma storleksordning som mängden bekämpningsmedel som används i jordbruket. Resterna av dessa aktiva substanser i läkemedel spolas ner i hushållens och sjukhusens avlopp och når havet via de kommunala avloppsreningsverken. Kunskapen om vad som händer i reningsverken med dessa ämnen och andra kända och potentiella gifter är bristfällig. Vissa kan t.ex. omvandlas till ofarliga ämnen, andra till ännu farligare i reningsverksprocessen. refererar till flera rapporter som visar att det verksamma ämnet i p- piller står för en stor del av de förändringar som observerats i havsmiljön, t.ex. att hanfiskar blir mer honlika utanför reningsverken. Ett annat exempel på hur miljön påverkas är den omfattande användningen av antibiotika som har orsakat resistens hos bakterierna i reningsverken och i vattnen där avloppsvatten släpps ut. fick i uppdrag av regeringen att bedöma de kommunala avloppsreningsverkens förmåga att ta hand om de läkemedelsrester och andra skadliga ämnen som anses vara särskilt allvarliga från miljösynpunkt. Enligt är avloppsreningsverk inte konstruerade för att bryta ned rester av läkemedel eller andra farliga ämnen, och dagens avloppsreningsverk avlägsnar inte alla dessa substanser. Av rapporten framgår bl.a. att läns landsting har gjort en sammanställning av resultat från ett stort antal analyser, vilken bl.a. visar att de högsta halterna av läkemedelsrester finns i sjukhusavlopp. I avloppsreningsverken minskar halterna med , beroende på substans. Inga märkbara miljöeffekter av läkemedelsrester har påvisats i svenska vatten, men i laboratorietest har man för vissa ämnen visat att halter i närheten av dem man hittat i en del svenska recipienter har effekt på fisk. Det handlar t.ex. om sned könsfördelning efter lång tids exponering vid låga halter. Möjligheterna att förbättra reningseffektiviteten i dagens avloppsreningsverk utan kompletterande teknik bedöms vara begränsade, och någon total reduktion kan enligt rapporten långt ifrån påräknas. Med kompletterande tekniklösningar kan läkemedelsrester dock reduceras. En sådan reduktion skulle enligt rapporten medföra en höjning av nuvarande VA-kostnad med . menar att läkemedelsindustrin bör ta hänsyn till nedbrytbarhet och miljöeffekter redan då nya substanser tas fram. menar att kunskapsbehovet inom området är stort och att mer underlag behövs för att kunna ta ställning. Om läkemedelsresterna inte går att stoppa vid källan och om de visar sig ha allvarliga negativa effekter på recipienten, kan det enligt verket uppstå en situation där avloppsreningsverken måste kompletteras med ny teknik.113 I uppföljningen har frågan om läkemedelsrester berörts av flera aktörer. Exempelvis KemI har i uppföljningen konstaterat att läkemedelsrester är en fråga som faller utanför KemI:s område. Frågan bevakas dock på olika sätt inom myndigheten, bl.a. inom miljömålsarbetet och genom att ge stöd till 113 , 2008b. i dessa frågor. Från KemI framförs att miljöaspekterna kommer i skymundan när ska godkänna och kontrollera läkemedel. En intervjuad tjänsteman menar att patientsäkerheten givetvis måste vara mycket hög, men större hänsyn borde kunna tas till effekter i miljön. Från KemI uppges vidare att läkemedelsrester behandlas inom ramen för Ospar, och förs en dialog med kommissionen i frågan. Ospar har bl.a. påpekat att miljöhänsynen bör vara större i läkemedelsprövningen. Vid forskas kring olika möjliga reningsåtgärder. Olika fiskarter är olika känsliga och klarar påverkan från läkemedelsrester olika bra. Kalmarforskarna konstaterar att läkemedelsrester inte ingår i recipientkontrollprogrammen och att det är svårt och dyrt att kontrollera läkemedelsrester efter avloppsrening. Även i konstaterar att läkemedelsrester inte mäts i reningsverkens kontrollprogram och menar att detta är en fråga och att de inte vet hur kommunerna arbetar med detta. Från både och kommuner uppges att det inte sker någon kontroll av läkemedelsrester från avloppsrening. Frågan har diskuterats, men det har inte gjorts något konkret. Bräddningar är ett problem för havsmiljön Vid stora vattenflöden, t.ex. efter kraftiga regn, klarar reningsverken inte av att ta hand om allt vattnet, utan det svämmar över (s.k. bräddning). Orenat avloppsvatten rinner ut och hamnar i slutändan i havet. En tjänsteman vid i uttrycker problemet med bräddningar på följande sätt: Det är viktigt att komma ihåg att ett reningsverk kan ha bra rening , men exempelvis de som bräddning sker kan vara tillräckligt för att orsaka negativa effekter på växter och djur i recipienten. Någon form av beredskap gentemot bräddningar borde utredas, t.ex. om det är möjligt att kräva att mobila reningsanläggningar används vid bräddningar, planerade driftstopp etc. Detta krav bör då inte bara gälla de kommunala avloppsreningsverken utan även industrins reningsverk.114 har i uppföljningen framfört att de arbetat mycket med bräddningar. Vidare kan nämnas att i har fått från havsmiljöanslaget för att ur både ett regionalt och nationellt perspektiv undersöka hur stort problemet är, vilka miljöeffekter det får samt ge förslag till åtgärder som kan minska bräddningar från reningsverk.115 114Länsstyrelsen i , e-brev . 5.5 Kemikalier inom jordbruket En del av de miljögifter som når havet kommer från jordbruksnäringen. Inom jordbruket används ett flertal kemikalier. Växtskyddsmedel eller bekämpningsmedel används för att skydda växter mot svampangrepp, skadedjur eller ogräs. uppgick enligt den sammanlagda användningen av växtskyddsmedel till aktiv substans, vilket var lägre än 1998. Ogräsmedel stod för av användningen, varav drygt hälften användes i spannmål. Totalt behandlades halva svenska åkerarealen med växtskyddsmedel. genomför insatser för att minska riskerna vid användningen av växtskyddsmedel. har i uppföljningen framfört att användningen av växtskyddsmedel dock inte brukar kopplas ihop med påverkan på havsmiljön. När det gäller bekämpningsmedel finns både nationella och EU- gemensamma styrmedel.116 Beslut om godkännande av aktiva substanser fattas på EU-nivå. har tidigare pekat på att de enskilda medlemsstaterna därför har små möjligheter att påverka vilka bekämpningsmedel som blir godkända inom landet. Det finns ett omfattande regelverk kring användningen av bekämpningsmedel. menar att det är mycket svårt att kvantitativt mäta eller uppskatta effekten av regelverket. Verket konstaterar att tillsynen av växtskyddsmedel på lantbruk sällan sker regelbundet och att det finns mycket lite information om resultat från tillsynen.117 I uppföljningen har bl.a. i län konstaterat att det är svårt att utöva tillsyn över jordbrukets gifthantering. Vid uppföljningens besök i redovisades bl.a. att det pågår en tillsynskampanj gällande jordbrukstillsyn inom ramen för Miljösamverkan . Enligt uppgift från har avgiften på växtskyddsmedel en begränsad påverkan på att hålla nere användningen. Av ett utredningsbetänkande framgår vidare att avgiften på bekämpningsmedel har påverkat användningen i endast mindre omfattning, varför dess betydelse för att kunna minska riskerna för skadliga effekter på miljön bedömdes som begränsad. Utredningen konstaterade bl.a. att skatten bör differentieras för att ge användarna tillräckliga incitament att välja bekämpningsmedel som är mindre farliga för miljön.118 Undersökningar av jordbrukets påverkan på vattenkvaliteten pågår inom ramen för det nationella miljöövervakningsprogrammet. påträffades 14 substanser i ytvatten över riktvärdet, vilket är färre än föregående år. I av fallen då en substans påträffades i ytvatten var koncentrationen enligt lägre än riktvärdet. Enligt verkets miljömålsöversyn pekar 116Miljöbalken, förordningen om bekämpningsmedel (1998:947), föreskrifter om spridning av bekämpningsmedel (SNFS 1997:2) samt föreskrifter om arbetsskydd, kunskapskrav med mera. EG-direktiv /414/EEG om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden. 117Jordbruksverket, 2007b. allt på att det kommer att vara svårt att nå målet om att halter av växtskyddsmedel i yt- och grundvatten ska vara nära noll. Inom ramen för landsbygdsprogrammet finns kompetensutvecklingsinsatser, vars syfte är att öka lantbrukarnas kunskap om en säker användning av bekämpningsmedel. har framfört att det är svårt att utvärdera och mäta effekterna av rådgivning och information. Verket har i sin miljömålsöversyn fört fram ett exempel på ett informationsprojekt kring kemiska bekämpningsmedel, där den uppmätta koncentrationen av bekämpningsmedel halverades . En erfarenhet från detta projekt var att det är viktigt att involvera lantbrukarna i projektarbetet och ge dem regelbunden återkoppling av utvecklingen. 5.6 Arbete med förorenade områden Efterbehandling av förorenade områden I finns ett stort antal områden som innehåller föroreningar, varav många finns i anslutning till havet eller vattendrag som leder till havet. En första översiktlig kartläggning av förorenade områden gjordes av och länsstyrelserna. Då identifierades ca 1 700 potentiellt förorenade områden i landet. menar att i princip alla potentiellt förorenade områden har identifierats och att de uppgår till drygt 80 000. Av dessa är ca 1 500 i riskklass I och ca 22 000 i riskklass II.119 Det finns 38 akuta objekt i hela landet. Av dessa undersöks 30 och 8 områden är i åtgärd. 119 Riskklass I innebär störst risk för miljön, klass II innebär stor risk och klass III innebär måttlig risk. Läget i landet efterbehandling av förorenade områden I princip har alla potentiellt förorenade områden i Sveri- ge identifierats: totalt ca 80 000 objekt. Pågår i samtliga län med stöd av statliga bidragsmedel; har totalt ca 15 000 objekt riskklassats och fler än 55 000 objekt branschklassats. Pågår eller har avslutats för nästan 500 objekt med stöd av statligt bidrag. Verksamhetsutövare eller andra ansvariga har sedan 1999 undersökt ca 3 300 områden. Pågår eller har avslutats för 80 objekt med stöd av stat- Verksamhetsutövare eller andra ansvariga har sedan 1999 åtgärdat drygt 1 500 områden (inklusive pågående aktiviteter 2007). är den centrala myndighet som leder arbetet med efterbehandling av förorenade områden i . Tillsynsmyndigheterna har ett ansvar för att driva krav på sanering och efterbehandling av förorenade områden där det finns ansvarig verksamhetsutövare eller fastighetsägare. Om ingen ansvarig för området finns kan efterbehandling ske med statlig finansiering. När en ansvarig finns är det denna som bekostar och genomför efterbehand- lämnar bidrag till avhjälpande av föroreningsskador.120 På regional nivå är länsstyrelserna ansvariga för arbetet med förorenade områden. Efterbehandling av förorenade områden sker i samarbete mellan länsstyrelser och kommuner, vilka ofta är huvudmän för projekten. Efterbehandlingen är av två slag: -När det finns en ansvarig verksamhetsutövare ska denne enligt stå för efterbehandlingen. Tillsynen utövas av kommunerna resp. enligt gällande lagstiftning. -När det inte finns någon ansvarig verksamhetsutövare kan statsbidrag utgå för av kostnaderna. Kommunen ska stå för . Detta gäller t.ex. när verksamhetsutövaren har gått i konkurs eller när verksamheten ägde rum . Förorenade områden i län I län har det funnits många verksamheter som har efterlämnat miljöfarliga riskområden. framhåller att det är mycket bra att inventeringar av förorenade områden har gjorts. Inventeringar och saneringar sker 120 Förordning (2004:100). enligt den s.k. MIFO-metoden.121 I län finns 4 100 potentiellt förorenade områden, varav ca 90 är i riskklass I och ca 1 190 i riskklass II. Som exempel på genomförda efterbehandlingar i län framfördes följande i samband med uppföljningens besök i länet: -: Sanerades från PCB. -Jungnerholmarna: från bly och kadmium. -pappersbruk: Sanerades från PCB och kvicksilver. -glasbruk och exportträ: Sanerades från arsenik samt kadmium, bly och klorfenoler.122 Det pågår ett glasbruksprojekt som omfattar utredningar av totalt 25 glasbruk, varav 14 i län. Glasbruken ligger oftast vid åar och läckage av miljögifter är större än man trodde.123 Ett annat förorenat område i länet är hamnbassäng. transporteras zink, koppar, arsenik och kadmium ut i . Enligt teoretiska beräkningar kommer tömningen av hamnbassängens metaller att ta . Även är ett län med många förorenade områden som behöver saneras. Vid uppföljningens besök i framkom att för havsmiljön i länet uppges miljögifter vara ett större problem än t.ex. övergödning.124 menar att alltför lite medel har avsatts för miljögifter i havsmiljön och att man upplever att problemen med förorenade områden glöms bort när övergödningsproblematiken i lyfts fram i debatten. Länet har haft ett stort antal massaindustrier och sågverk, vilket gör att problemen främst handlar om följderna av virkesimpregnering och framställningen av kokvätska vid sulfitfabriker (kisaska). Av inventeringarna framgår att sammanlagt 2 700 punkter i länet är misstänkta som potentiellt förorenade områden. Av dessa är 305 punkter riskklassade, varav nästan samtliga finns i klass I och II. Ett flertal av de mest förorenade områdena i ligger vid kusten eller nära stränder. Exempelvis i är ett tidigare sågverk där impregnering genomfördes. Det ingår som en del i ett kulturreservat och är en av landets största dioxinkällor. Enligt måste antagligen byggnaderna rivas. Diskussioner förs med ett stort 121MIFO-metoden, Metodik för inventering av förorenade områden, är ett inventeringsinstrument som gör det möjligt att dela in förorenade områden i riskklasser. 122Länsstyrelsen i län, intervjuer och . 123För glasdeponierna uppskattas föroreningsmängderna till ca arsenik, kadmium och bly. För förorenad jord i marken uppskattas föroreningsmängderna till arsenik, kadmium och bly. 124Länsstyrelsen menar att övergödning inte är något stort problem i , men lokalt finns övergödningsproblem i vissa fjärdar. Det kan konstateras att har algblomningen i området ökat. industriföretag och en ansökan kommer snart att lämnas till . är en gammal sulfitmassafabrik i med stora kisaskeproblem. Ett stort industriföretag är med och finansierar rivning av de gamla fabriksbyggnaderna. Svanö fungerade som sulfitfabrik perioden 19601966. Enligt uppgift finns ca kvicksilver här. Närboende och en förening har varit mycket aktiva i arbetet. Åt- gärderna har helfinansierats av staten. Ett av de största problemen i länet är de 23 000 tunnor med kvicksilver som har dumpats i havet utanför och av den kemiska industrin vid Stockviksverken i . Den nuvarande verksamhetsutövaren har ett begränsat delansvar för undersökningsåtgärder och eventuellt för åtgärder. Ungefär 3 500 tunnor har lokaliserats. Uppskattningsvis handlar det sammanlagt om kvicksilver. har uppmärksammat regeringen på frågan. har uppgett att prover på vatten och sediment från området analyserades 2007. Denna undersökning visade att det inte fanns något som tydde på att det undersökta området för provtagningen utgjorde någon fara för allmänheten. I uppföljningen har från framförts att man måste gå vidare med frågan, men man vet inte hur. Det konstateras att vilken åtgärd som än vidtas så kommer det att bli mycket dyrt.125 I länet finns totalt 10 000 objekt, varav 180 uppskattas ingå i riskklass I och 3 800 i klass II. I samband med uppföljningens besök i länet tog upp flera områden med problem, bl.a. längs . Utanför finns dessutom ett flertal vrak som bl.a. läcker olja (se avsnitt 6.8). Förorenade områden är ett stort problem för havsmiljön I uppföljningen har framkommit att förorenade områden är ett stort problem för havsmiljön i olika delar av landet. Enligt finns det områden som är så förorenade att de riskerar att skada miljön och människors hälsa. Det är framför allt tidigare industrier som har lämnat giftiga ämnen kvar i mark eller vatten. På flera håll i landet är de förorenade områdena enligt ett större miljöhot än de pågående miljöfarliga verksamheterna. Utredningen av har konstaterat att det finns en utbredd kritik mot det nuvarande systemet för arbetet med förorenade områden. Bland annat ansåg utredningen att organisationen är splittrad och kunskapsuppbygg- 125 Kemakta, 2008, i , 2008, samt , 2008f. I denna uppföljning har framkommit att för de mest berörda länen medför arbetet med förorenade områden en stor arbetsbörda. I uppföljningen har inte framkommit någon entydig problembild vad gäller organiseringen av arbetet med förorenade områden. Exempelvis i menar att det tar att utreda i varje enskilt fall och att lagstiftningen kring förorenade områden inte fungerar utan borde ses över. i uppger att alla kommuner i länet är engagerade i arbetet och att står för den regionala samordningen. menar att man har arbetat fram en organisation som fungerar bra och att länet är ledande i landet med detta arbete. Däremot har det varit tungt för kommunerna att hålla i och medfinansiera projekten. De båda kommuner i som har ingått i uppföljningen arbetar båda med att sanera förorenade områden.