eunbil · GV0N3163D · 2008-01-01 00:00:00 — Rådets möte (rättsliga och inrikes frågor) Utkast till rådets beslut om förstärkning av Eurojust och om ändring av rådets beslut /187/RIF av om inrättande av Eurojust för att stärka kampen mot grov brottslighet, ändrat genom rådets beslut /659/RIF dokument: 11398/08 COPEN 135 EUROJUST 66 EJN 50 5037/08 COPEN 1 EUROJUST 1 EJN 1 7254/08 COPEN 43 EUROJUST 20 EJN 14 7797/08 COPEN 55 EUROJUST 27 EJN 21 8140/08 COPEN 67 EUROJUST 29 EJN 24 9114/08 COPEN 88 EUROJUST 43 EJN 36 9980/1/08 REV 1 COPEN 104 EUROJUST 54 EJN 40 10247/08 COPEN 113 EUROJUST 56 EJN 42 10663/08 COPEN 122 EUROJUST 60 EJN 45 Fakta-PM Ju-dep 2007/08:FPM68 Initiativ om rådsbeslut avseende Eurojust och det europeiska rättsliga nätverket behandlad vid samråd med : - inför (Meddelande från kommissionen till rådet och om Eurojusts och det europeiska nätverkets roll i bekämpningen av organiserad brottslighet och terrorism i EU) - inför (Utkast till rådets beslut om förstärkning av Eurojust och om ändring av rådets beslut /187/RIF av om inrättande av Eurojust för att stärka kampen mot grov brottslighet, ändrat genom rådets beslut /659/RIF) - inför (Utkast till rådets beslut om förstärkning av Eurojust och om ändring av rådets beslut /187/RIF av om inrättande av Eurojust för att stärka kampen mot grov brottslighet, ändrat genom rådets beslut /659/RIF) Bakgrund Efter initiativ från , , och initierades genom ett beslut av EU:s åklagarsamarbete, Eurojust. Enheten huvuduppgifter är att främja och förbättra samarbete och samordning mellan medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter vid bekämpandet av grov gränsöverskridande brottslighet. Eurojust ska bl.a. hjälpa medlemsstaterna i det rättsliga samarbetet i frågor om t.ex. internationell rättslig hjälp och utlämning. Eurojust kan på begäran av en medlemsstat också hjälpa till med utredningar och åtal som rör en medlemsstat eller ett land utanför EU, förutsatt att det finns ett samarbetsavtal med detta land. Eurojust består av en nationell medlem från varje medlemsland och utför sina uppgifter antingen som ett kollegium, eller genom en eller flera nationella medlemmar. Varje medlemsland bestämmer själv om den nationella medlemmen ska ha några rättsliga befogenheter i förhållande till sitt hemland. Den svenska nationella medlemmen är åklagare och hör till , med placering i . Eurojust har befogenhet att uppmana rättsliga myndigheter i medlemsstaterna som berörs av ett ärende att genomföra brottsutredningar och väcka åtal. Eurojust kan vidare uppmana de berörda myndigheterna att samordna utredningar. Eurojust har dock inte några egna rättsliga befogenheter. Beslut i brottsutredningar fattas alltid på nationell nivå, av åklagare, domare eller andra personer med motsvarande behörighet, med tillämpning av nationell lag. De ärendetyper som hänvisas till Eurojust är bl.a. bedrägerier, narkotikabrott, terrorism, människohandel och penningtvätt. Eurojust har sedan inrättandet utvecklats på ett positivt sätt med ett ständigt ökande antal ärenden som hänvisas till myndigheten från medlemsstaterna. har över 1000 ärenden hänvisats dit. erfarenheter från samarbetet visar dock att det finns utrymme för och behov av att effektivisera Eurojust. har genom sin representation vid Eurojust och vid pekat på några områden som kan förbättras. Den första frågan är den s.k. behörighetsfrågan, dvs. att inte alla nationella medlemmar har befogenhet att i hemlandet vidta utredningsåtgärder o.s.v. Flera medlemmar saknar all form av sådan befogenhet. Vidare har lyfts fram att en del nationella deskar är underbemannade, t.ex. att vissa länder saknar biträdande nationella medlemmar. Ett annat problem är att det är stora skillnader mellan medlemsstaterna när det gäller att använda Eurojust vid bekämpningen av grov gränsöverskridande brottslighet. I syfte att lösa de brister som påpekats och vidareutveckla och effektivisera samarbetet initierade och 13 andra medlemsstater (FR, AT, ES, PT, SI, CZ, BE, PL, IT, LU, NL, SK och EE) ett utkast till ett rådsbeslut om ett reviderat Eurojustbeslut. Initiativet har förhandlats i rådsstrukturen och i Coreper II samt, och , i . har träffat principöverenskommelser om artiklarna 2, 5a, 7, 9, 9a-g, 10, 12-13 samt 30. Det franska ordförandeskapet i EU har tagit fram ett reviderat utkast som behandlar Eurojustbeslutet i dess helhet. Förslaget behandlas i artikel 36-kommittén och kommer att diskuteras vidare fram till rådsmötet. Vid möte i är avsikten att en politisk överenskommelse ska träffas beträffande det reviderade Eurojustbeslutet i dess helhet. Rättslig grund och beslutsförfarande Artiklarna 31 och 34.2 c i . Svensk ståndpunkt Eurojust, som tillkommit på initiativ av bl.a. , är en väl fungerande enhet som har en viktig funktion i bekämpningen av grov gränsöverskridande brottslighet. Det finns dock behov av och utrymme för att ytterligare effektivisera Eurojustsamarbetet. Det aktuella förslaget till reviderat Eurojustbeslut innebär en viktig och nödvändig förstärkning av det mellanstatliga samarbetet. stödjer därför föreliggande förslag och bör verka för att når en politisk överenskommelse. inställning Parlamentet har uppmanats att lämna sitt yttrande om förslaget till nytt Eurojustbeslut. Frågan har behandlats av Utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor () som antog en rapport med ett antal ändringsförslag (dok. 11345/08 PE 233 COPEN 134 EUROJUST 65 EJN 49 m.fl ). Förslaget Följande artiklar har ännu inte enats om. Nedan anges de viktigare delarna av förslaget. Artiklarna 14-23 innehåller bestämmelser om behandling av personuppgifter, datskydd och därmed sammanhängande frågor. Det föreslås här inga större förändringar i gällande reglering. Dock föreslås bl.a. följande. När det gäller vilka uppgifter om en person som får processas föreslås att den lista om sådana uppgifter som finns i artikel 15 ska kompletteras med uppgifter om telefonnummer, e-mailadresser, fordonsregisteruppgifter, den icke kodande delen av DNA-profiler samt fotografier och fingeravtryck. Artiklarna 16-16 b behandlar Eurojusts ärendehanteringssystem (Case management System). Systemet ska (även fortsättningsvis) bestå av ett index och tillfälliga arbetsregister (temporary work files, TWF), som redan finns i drift. Den nationella medlemmen föreslås bli ansvarig för öppnandet av TWF:s som är kopplade till de ärenden han eller hon arbetar med. Den nationella medlemmen ska på fall till fall basis bestämma om även andra nationella medlemmar och övrig Eurojustpersonal ska få tillgång till TWF:n, vilket förutsätter att det är nödvändigt för att Eurojust ska kunna fullgöra sina uppgifter. I artikel 16.b föreslås bl.a. att varje MS efter samråd med den nationella medlemmen ska bestämma vilken eller vilka i det nationella samordningssystemet enligt artikel 12 som ska få tillgång till Eurojusts Index. I artikel 21 föreslås bl.a. en tidsfrist för hur länge Eurojust får bevara personuppgifter som inkommit på grund av medlemsstaternas obligatoriska informationsskyldighet enligt art 13, se nedan. Artiklarna 25a-27 b behandlar förhållandet mellan Eurojust och andra EU-organ, såsom () och European Anti-Fraud Office (), tredje stater samt mellanstatliga organisationer. När det gäller EU-organ finns i gällande beslut bestämmelser om samarbete med Europol och EJN. Dessa föreslås kompletteras med bestämmelser om samarbete med Frontex, Sitcen och (art. 26). Det föreslås dessutom att sekretariaten för nätverken för gemensamma utredningsgrupper, krigsförbrytelser och nätverket för korruption ska utgöra en del av Eurojusts stab. De ska där fungera som separata enheter. När det gäller samarbete med tredje länder samt med organisationer föreslås kompletterande bestämmelser av innebörd att Eurojust får ingå samarbetsavtal med sådana stater eller organisationer, t.ex. . Avtalen måste i förekommande fall innehålla erforderliga dataskyddsbestämmelser. Rådet kan förhindra att ett sådant avtal ingås (art. 26a). Enligt den föreslagna artikel 27a får Eurojust sända sambandsmän till tredje stater, om Eurojust ingått avtal därom enligt art. 26a. Med medlemsstaternas godkännande ska Eurojust vidare kunna samordna en begäran om rättslig hjälp till eller från en medlemsstat (art. 27b). Den nya artikeln 27c reglerar Eurojusts skadeståndsansvar för felaktigt handlande från kollegiets eller personalens sida. Enligt bestämmelsen ska Eurojust ersätta skada vållad av sådant handlande. Om skadan har vållats av en nationell medlem när han eller hon har agerat i egenskap av nationell myndighet enligt art. 9a-f ska dock medlemsstaten ersätta Eurojust det belopp som Eurojust har utgett i skadestånd. I artikel 29 föreslås ett tillägg av innebörd att den administrative direktören får till uppgift att inrätta och driva en övervaknings- och utvärderingsprocess avseende det administrativa arbetet. Han eller hon ska vidare regelbundet redovisa utfallet till kollegiet. I den föreslagna nya artikeln 39a föreskrivs att Eurojust ska tillämpa bestämmelserna i rådsbeslutet /264/EC från om rådets säkerhetsföreskrifter beträffande användningen av klassificerad EU information. (Motsvarande bestämmelse finns i Europolbeslutet). I den föreslagna nya artikeln 41a föreskrivs att kollegiet ska ombesörja en extern oberoende utvärdering av dels implementeringen av det reviderade Eurojustbeslutet, dels Eurojusts verksamhet. Rapporten, som ska innehålla slutsatser och rekommendationer, ska offentliggöras och lämnas till rådet, kommissionen och parlamentet (en liknande bestämmelse finns i Europolbeslutet). Följande artiklar har och i princip enats om. Artikel 2 behandlar Eurojusts sammansättning. Förslaget innebär att medlemsstaterna ska se till att den nationella medlemmen på ett effektivt sätt kan bidra till Eurojusts verksamhet genom att denne ska ha sin permanenta arbetsplats vid Eurojust i . ska vidare utse en biträdande nationell medlem och ytterligare en person (assistant member). Dessa kan men behöver inte vara fast stationerade i . Artikel 7 behandlar kollegiets uppgifter. Kollegiet får en konfliktlösande roll när två eller flera nationella medlemmar i inte kan komma överens om hur en jurisdiktionskonflikt ska lösas. Kollegiet ska då ombes att utfärda ett skriftligt icke bindande yttrande om hur jurisdiktionskonflikten kan lösas. Kollegiet får även en liknande roll när det uppstår problem med avslag eller svårigheter rörande verkställandet av en begäran om rättsligt samarbete mellan olika nationella myndigheter. Vid återkommande sådana problem, som inte kunnat lösas mellan de tvistande myndigheterna, kan en behörig nationell myndighet rapportera detta till kollegiet och be kollegiet att utfärda ett skriftligt icke bindande yttrande om hur situationen ska lösas. Yttrandet ska vidarebefordras till den berörda MS. Artikel 9 behandlar de nationella medlemmarnas ställning och tillsättande (dock inte deras behörighet). Medlemmens mandatperiod ska vara . En medlem ska inte kunna avlägsnas före utgången av mandatperioden utan att rådet informeras om skälet härför. MS ska även tillse att den nationella medlemmen har en självständig eller indirekt tillgång till diverse explicit angivna existerande nationella register för brottsbekämpning. Det krävs dock inte en vidare behörighet till nationella register än vad medlemmen skulle ha i sin tjänst som nationell åklagare, domare eller polistjänsteman. Artikel 10 behandlar kollegiets procedurregler. Eurojusts arbetsordning ska avgöras med två tredjedelsmajoritet istället för som med enhällighet. Yttranden i enlighet med artikel 7 ska också beslutas med två tredjedels majoritet. Artikel 30 behandlar regelverken kring Eurojusts anställda. Ändringen innebär att en utstationerad nationell expert ges möjlighet att assistera den nationella medlemmen, vilket är fördelaktigt för små medlemsstater som har begränsade resurser. Genom artikel 5a tillskapas en joursamordning, On-call Coordination, (OCC), d.v.s en särskild jourorganisation bestående av en representant per land som ska kunna nås och agera i brådskande ärenden. OCC-representanten kan alternerande vara antingen den nationella medlemmen, biträdande medlemmen eller en assistent. OCC:n ska kunna nås av alla de nationella myndigheterna via en enda kontaktpunkt vid Eurojust (OCC-kontaktpunkt). Artiklarna 9a-9g reglerar den nationella medlemmens befogenheter. I artikel 9a klargörs att en nationell medlem utövar dessa befogenheter i egenskap av nationell myndighet och i enlighet med nationell rätt. Vidare föreskrivs bl.a. att samtliga medlemsstater i vart fall ska ge sin nationella medlem de befogenheter som anges i art 9 b och, med beaktande av de möjligheter till undantag som art 9 f föreskriver, de befogenheter som anges i art 9 c och 9 d. Artikel 9 b behandlar de ordinarie befogenheter som den nationella medlemmen ska ha. Den nationella medlemmen ska bl.a. kunna ta emot, översända och förbereda verkställandet av begäran och beslut om rättsligt samarbete. Han eller hon ska också kunna be den nationella rättsliga myndigheten om kompletterande utredningsåtgärder i fall en begäran om rättsligt samarbete inte kunnat verkställas fullständigt. Artikel 9c behandlar den nationella medlemmens befogenheter som får utövas från fall till fall i samförstånd med den nationella myndigheten. Han eller hon ska under vissa närmare förutsättningar ha möjlighet att besluta om förundersökningsåtgärder som överenskommits under ett samordningsmöte på Eurojust. Den nationella medlemmen ska också ges befogenhet att besluta om och koordinera kontrollerade leveranser och att utfärda, färdigställa och verkställa en begäran eller ett beslut om rättsligt samarbete. Dessa befogenheter ska dock i första hand utövas av den nationella myndigheten. Artikel 9d behandlar den nationella medlemmens befogenheter i brådskande ärenden där det inte finns tid att fastställa eller kontakta den nationella behöriga myndigheten. Den nationella medlemmen ska då ha befogenhet att besluta om och koordinera kontrollerade leveranser och att verkställa en begäran eller ett beslut om rättsligt samarbete. När den behöriga nationella myndigheten har identifierats ska den omgående underrättas om åtgärderna. Artikel 9f möjliggör undantag från de befogenhetskrav som uppställs i art 9 c-d. Den anger också, för det fall ett sådant undantag åberopas, de minimibefogenheter en medlemsstat måste ge den nationella medlemmen. Undantagen gäller situationen att en medlemsstat är förhindrad att ge den nationella medlemmen befogenheter p.g.a. konstitutionella bestämmelser eller grundläggande aspekter av landets straffrättsliga system som rör: a) fördelningen av befogenheter mellan åklagare, domare och polis b) den hierarkiska fördelningen av uppgifter mellan olika åklagarmyndigheter c) medlemsstatens federala struktur. Artikel behandlar den nationella medlemmens deltagande i gemensamma utredningsgrupper (Joint Investigation Teams, s.k. JIT:s). Den nationella medlemmen ska ha möjlighet att inrätta och delta i en JIT som inrättas i enlighet med konventionen om ömsesidig rättslig hjälp. Medlemsstaterna kan ställa som villkor att de samtycker till sådant deltagande. Den nationella medlemmen ska vidare inbjudas att delta i alla JIT:s som rör den egna medlemsstaten och som finansieras med EU-medel. Artikel 12 behandlar inrättandet av Eurojusts nationella samordningssystem. Samordningssystemet ska bl.a. bestå av kontaktpunkter för det europeiska rättsliga nätverket (EJN), en nationell Eurojustkontaktperson som ska vara ansvarig för att systemet fungerar samt en nationell kontaktperson för frågor om terrorism. Dessa personer ska behålla sin position och status enligt nationell lag. Samordningssystemet ska bl.a. assistera i bedömningen av om ett ärende bör handläggas av Eurojust eller av EJN. Det föreslås också få till uppgift att hjälpa den nationella medlemmen att identifiera vilken nationell myndighet som ska verkställa en begäran eller beslut om rättsligt samarbete. Ytterligare en uppgift är att tillse att Eurojusts ärendehanteringssystem tillförs nödvändig information från MS på ett tillförlitligt och effektivt sätt. För det krävs att samordningssystemet ska kopplas upp mot Eurojusts ärendehanteringssystem, vilket föreslås. Artikel 13 föreskriver en informationsplikt för medlemsstaterna gentemot Eurojust. Den grundläggande regeln är att medlemsstaterna ska tillse att Eurojust får tillgång till den information enheten behöver för att kunna utföra sina uppgifter. Det föreslås vidare en obligatorisk informationsskyldighet för vissa uppgifter. Bland annat ska medlemsstaterna se till att den nationella medlemmen informeras om - inrättandet och resultatet av JIT:s, - begäran om rättsligt samarbete som MS sänt till två eller fler MS och som uppfyller vissa kriterier vad gäller själva brottsligheten, - upprepade problem med avslag på begäran om rättsligt samarbete samt - jurisdiktionskonflikter. Gällande svenska regler och förslagets effekter på dessa Inrättandet av Eurojust föranledde inte någon annan lagstiftning i än att ett tillägg gjordes i bilagan till lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall, vilket innebar att protokollet om Europeiska gemenskapernas immunitet och privilegier ska tillämpas på den administrativa direktören och på personal som är anställd av Eurojust. har i sin författningssamling lämnat närmare föreskrifter om Eurojustsamarbetet. Det ändrade utkastet till nytt Eurojustbeslut bedöms inte föranleda någon svensk lagstiftning. Ekonomiska konsekvenser Förslaget som bidrar till att resurserna vid Eurojust kommer att kunna utnyttjas bättre än tidigare innebär inte några ekonomiska konsekvenser för svenska brottsbekämpande myndigheter. kan Eurojust få ett ökat ärendeinflöde, vilket kan medföra ekonomiska konsekvenser för Eurojusts administration som finansieras genom gemenskapsbudgeten. Eventuella kostnadsökningar bör finansieras genom Eurojusts befintliga ramar.