rfr · GV0WRFR3 · 2008-02-14 00:00:00 — Verket bereder ärenden inför rådsarbetsgrupper och har kontakter med kommissionen. Ambitionen är att förtydliga EU-reglerna så att alla yrkesfiskare kan förstå dem och att ta bort onödiga regler. 2.Verket har en intern regelförenklingsgrupp som går igenom verkets egna regler. Man arbetar bl.a. med en rapport om fiskekontrollen som SFR har tagit fram. 3.Det finns en rådgivande grupp för kontroll, där , och ingår. Gruppen träffas ca för att diskutera regler m.m. har kritik framförts mot att och har haft olika tolkningar av regelverket.397 2006/07:1 utg.omr. 23 samt , intervju . 395Jordbruksdepartementet, 2007a. 397Fiskeriverket, intervju . 4 DE STATLIGA INSATSERNAS RESULTAT OCH KONSEKVENSER FÖR YRKESFISKET 4.7 Uppföljnings- och utvärderingsgruppens bedömning Målet för de fiskepolitiska insatserna Fisken är en resurs som rör sig fritt över nationsgränser. Därför finns det en gemensam politik och ett gemensamt regelverk inom EU för hur denna resurs ska förvaltas på ett ekonomiskt, miljömässigt och socialt hållbart sätt. I detta ingår att fiskresursen ska skyddas och bevaras, att fiskeförvaltningen ska grundas på ekosystemansatsen samt att fiskenäringen ska vara ekonomiskt lönsam och konkurrenskraftig och ta hänsyn till konsumenternas intressen. har slagit fast att det behövs en långsiktigt hållbar fiskepolitik för att fisket ska kunna fortleva. Fiske är en del av politikområdet Livsmedelspolitik. har beslutat att målet för livsmedelspolitiken är en ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar livsmedelsproduktion som speglar konsumenternas efterfrågan. Miljö- och jordbruksutskottets uppföljning I denna uppföljning har miljö- och jordbruksutskottets uppföljnings- och utvärderingsgrupp följt upp vilka resultat och konsekvenser som olika statliga insatser får för företag som är verksamma inom yrkesfiske, vattenbruk och fisketurism. I uppföljningen har både insatser inom ramen för den gemensamma fiskepolitiken och insatser inom den nationella fiskepolitiken studerats. I denna uppföljning har inte ingått att analysera de fiskepolitiska insatsernas resultat och konsekvenser för bl.a. fisken och havsmiljön. Gruppen har i stället för avsikt att låta genomföra en översikt av den forskning som pågår inom området. Uppföljnings- och utvärderingsgruppen kan dock redan i denna uppföljning konstatera att miljöns tillstånd har en direkt inverkan på fiskenäringens utveckling, som fiskenäringen genom sin verksamhet påverkar miljön. Flera av fiskbestånden befinner sig utanför biologiskt säkra gränser och det behövs åtgärder inom olika områden för att skydda fisken i våra hav, sjöar och vattendrag. Uppföljnings- och utvärderingsgruppen vill peka på att det vid sidan av fisket finns ett flertal olika orsaker till dagens problem för fisken och miljön i våra hav, sjöar och vattendrag. Övergödning, olika typer av gifter, klimatförändringar och vattenkraftsproduktionen i älvarna är några exempel på faktorer som leder till problem för fisken och som därmed på både kort och lång sikt kan ha återverkningar på fiskenäringen. Enligt gruppens bedömning är det viktigt att ha en helhetssyn på fortsatta insatser för fiskens roll i ekosystemet. Miljö- och jordbruksutskottet har tidigare betonat att ska vara en aktiv och pådrivande kraft i EU och att den gemensamma fiskepolitiken är central för att säkra fisken och fiskenäringens långsiktiga hållbarhet (bet. 2006/07:MJU14). Uppföljnings- och utvärderingsgruppen kan konstatera att 4 DE STATLIGA INSATSERNAS RESULTAT OCH KONSEKVENSER FÖR YRKESFISKET flera av de problem som har framkommit i denna uppföljning vad gäller fisket är av sådan art att de måste hanteras och lösas på EU-nivå. Gruppen vill peka på att det är viktigt att , inom ramen för ekosystemansatsen, även fortsättningsvis lyfter fram de problem som den gemensamma politiken och dess regelverk medför för företagen inom yrkesfisket och då särskilt för det småskaliga fisket. Tillståndet och utvecklingen för yrkesfisket I uppföljningen konstateras att yrkesfisket står inför en rad olika problem. Många fiskbestånd befinner sig utanför biologiskt säkra gränser och havsmiljön är ständigt utsatt för olika hot, bl.a. i form av övergödning och giftutsläpp. Stora delar av det svenska yrkesfisket har problem med lönsamheten. Trots att både antalet fiskefartyg och yrkesfiskare har minskat betydligt står det klart att ytterligare minskningar behöver göras. har den regionala obalansen ökat i och med att fiskeflottan har blivit alltmer koncentrerad till . Yrkesfiskarnas genomsnittsålder har ökat, den ojämlika könsstrukturen kvarstår och det är svårt att rekrytera unga till yrket. Fartygens storlek har ökat och besättningarna har blivit mindre. I uppföljningen uppmärksammas vidare att det småskaliga fisket står inför ett antal olika problem. kan gruppen konstatera att fiske är en näring med lång tradition som har haft stor betydelse för livsmedelsförsörjningen, landsbygden och kulturarvet. Miljö- och jordbruksutskottet har vid olika tillfällen pekat på att fisket än har stor betydelse för många kustområden och lokala samhällen. Detta bekräftas i denna uppföljning. Enligt gruppens bedömning har fisket fått en allt mindre roll på den nationella nivån, men i flera orter är yrkesfisket fortfarande viktigt för sysselsättningen och ekonomin samt inte minst för den lokala identiteten. Yrkesfisket har även betydelse för utvecklingen inom andra närliggande näringar, inte minst turismen. Miljö- och jordbruksutskottet har tidigare pekat på att varje fiskare till sjöss ger sysselsättning till cirka fem personer i land. Utifrån vad som framkommit i uppföljningen kan gruppen konstatera att det minskande antalet fiskeföretag leder till problem för t.ex. fiskehamnarna, vilket i sin tur försvårar för de kvarvarande yrkesfiskarna. Enligt gruppens bedömning finns det problem kring distributionen av fisk i stora delar av landet. Gruppen vill även lyfta fram att problemen vad gäller konsumenternas tillgång till färsk fisk är en fråga som bör uppmärksammas i det fortsatta fiskepolitiska arbetet. Enligt gruppens bedömning är det dessutom viktigt att lyfta fram yrkesfiskets betydelse för och behov av andra näringar. Bilden av yrkesfiskarna och fiskenäringen I uppföljningen konstateras att yrkesfiskarna upplever att det förmedlas en negativ bild av dem i bl.a. medierna. Detta är ett problem som drabbar både yrkesfiskarna själva och deras anhöriga. I uppföljningen har det pekats på 4 DE STATLIGA INSATSERNAS RESULTAT OCH KONSEKVENSER FÖR YRKESFISKET olika åtgärder för att återge fisket dess status, bl.a. genom ett mer miljövänligt fiske och utbildningar. Enligt gruppens bedömning är det viktigt att det ges en allsidig information om den svenska fiskenäringen i förhållande till de problem kring utfiskning, illegalt fiske och andra frågor som diskuteras i bl.a. medierna. Enligt gruppens bedömning är det i detta sammanhang även av vikt att lyfta fram att fisk är ett nyttigt livsmedel. Gruppen vill betona att fiskenäringens och vattenbrukets produkter fisken är ett betydelsefullt livsmedel, inte minst utifrån folkhälsoaspekter. Fiskeflottans omstrukturering är inte klar Miljö- och jordbruksutskottet har uttalat att det fortfarande förekommer överkapacitet i fiskeflottan och överutnyttjande av fiskbestånden. Utskottet har vidare konstaterat att en modernare teknik ofta innebär en rationalisering som möjliggör ett effektivare fiske. En minskning av flottans kapacitet behöver därför inte nödvändigtvis innebära en minskad fiskeansträngning. I uppföljningen har uppmärksammats att reglerna för inträde i och utträde ur flottan kan få negativa konsekvenser. Gruppen noterar att de tak som har satts på kapaciteten i fisket har gett upphov till att rättigheter att äga fartygskapacitet och att använda fartygen för fiske köps och säljs. Denna tonnagehandel har enligt gruppens bedömning medfört en ökad regional obalans och försvårat nyrekrytering till näringen. Gruppen ifrågasätter om den uppkomna tonnagehandeln verkligen är i samklang med andemeningen i det regelverk som finns kring kapacitetstaken. Hur tonnagehandeln fortsättningsvis påverkar fiskenäringen och framför allt det småskaliga fisket bör noga följas. I uppföljningen har framkommit att det inte finns någon analys av resultatet av de insatser som har gjorts för att reglera fiskeflottans kapacitet. Däremot finns indikationer på att rationaliseringen av fiskeflottan delvis har slagit mot det småskaliga fisket. I uppföljningen har framkommit att det råder en samsyn om att kapaciteten är för stor i den svenska pelagiska flottan, men att det finns olika syn på den övriga fiskeflottan. Gruppen vill framhålla att målet för omstruktureringen av fiskeflottan har varit otydligt. Enligt gruppens bedömning har de fiskepolitiska insatserna ännu inte varit tillräckliga för att skapa en långsiktig anpassning av fiskekapaciteten i förhållande till fiskemöjligheterna. Gruppen kan i detta sammanhang konstatera att uppbyggnaden av fiskeflottans kapacitet när det gäller torskfisket i uppmuntrades från statens sida under slutet av 1970- talet och i samband med den s.k. torskboomen. Från det enskilda fiskeföretagets perspektiv leder överkapacitet i flottan till låg lönsamhet. Gruppen konstaterar att det även från fiskenäringen har framförts att det utifrån nuvarande kvoter inte finns utrymme för nuvarande antal yrkesfiskare. Gruppen vill understryka vikten av att fiskeflottan får en sådan struktur att fiskresursen i våra vatten säkras som yrkesfisket ges rimliga förutsättningar att verka inom ramen för en hållbar utveckling. 4 DE STATLIGA INSATSERNAS RESULTAT OCH KONSEKVENSER FÖR YRKESFISKET Gruppen menar att det är viktigt att engagera yrkesfiskarna och andra intressenter i det fortsatta arbetet med att omstrukturera den svenska fiskeflottan. Enligt gruppens bedömning är det viktigt att även fortsättningsvis uppmärksamma problemen för det småskaliga fisket i arbetet med att omstrukturera flottan. Gruppen har redan tidigare i en uppföljning av regeringens resultatredovisning för fiskeområdet pekat på vikten av att noga följa den fortsatta utvecklingen för det lokala och regionala småskaliga fisket. Gruppen efterlyste bl.a. en redovisning och analys av hur sammansättningen av fiskeflottan förändras över tiden och framhåller vikten av att belysa effekterna för kustfisket (bet. 2006/07:MJU2). Gruppen vill även i denna uppföljning peka på vikten av att en sådan redovisning och analys genomförs. Gruppen vill i detta sammanhang peka på att det småskaliga fisket utgör en stor andel av både antalet fiskefartyg och antalet fiskare i . Däremot är fångsterna ofta små och säljs därför i hemmahamnen, varför det småskaliga fisket spelar en viktig roll för olika kustsamhällen. Av uppföljningen framgår att det finns en positiv inställning till det småskaliga fisket från en lång rad aktörer, men att flera av de insatser som har gjorts har inneburit problem för i första hand småskaliga fiskare. En omstrukturering av flottan i riktning mot ett mer småskaligt fiske skulle kunna få flera typer av positiva effekter. Ett småskaligt fiske med miljöanpassade fiskemetoder och redskap skulle t.ex. kunna ge positiva sysselsättningseffekter på landsbygden och bevara viktiga kulturmiljöer. Gruppen vill även peka på att det finns utvecklingsmöjligheter för det småskaliga fisket när det gäller att höja värdet på fisken genom att erbjuda produkter av hög kvalitet. Enligt gruppens bedömning är det viktigt att värna det småskaliga fisket i den fortsatta omstruktureringen. Osäkra resultat av strukturstöden Miljö- och jordbruksutskottet har framfört att en viktig utgångspunkt för det fortsatta strukturarbetet är att lokalt planerade och genomförda åtgärder bidrar till uthållig sysselsättning, hållbart nyttjande av naturresurser och ekonomiskt bärkraftig verksamhet. I uppföljningen har framkommit att strukturstöden 2006 har använts dels som investeringsstöd, dels som projektstöd. Gruppen konstaterar att de berörda myndigheterna i allmänhet är positiva till strukturstöden. Det har framförts att stöden har varit till stor hjälp i samband med investeringar och att de har bidragit till en mer positiv utveckling för fiskenäringen och landsbygden. Gruppen har i uppföljningen uppmärksammat att stöden har använts i förhållandevis liten omfattning, bl.a. på grund av det osäkra läget inom yrkesfisket och därmed låg investeringsvilja samt sänkta stödsatser och krav på egenfinansiering. Gruppen konstaterar att det har framförts att strukturstöden har haft en begränsad effekt på fiskenäringens struktur och att stöden inte i tillräcklig omfattning har fokuserat på problemen med överkapacitet. Dessutom har det framförts att stöden har förstärkt den regio- 4 DE STATLIGA INSATSERNAS RESULTAT OCH KONSEKVENSER FÖR YRKESFISKET nala obalansen inom yrkesfisket eftersom nyttjandegraden har varit högre på . Enligt gruppens bedömning är det viktigt att inför den nya programperioden närmare analysera de problem som företagen har mött . Detta är viktigt för att öka effektiviteten i användningen av de medel som staten avsätter till dessa ändamål. Oklart om syftet med skrotningsbidraget är uppfyllt Strukturpolitiken inom fiskeområdet har till syfte att styra och underlätta omstruktureringen av fiskeflottan. Omstruktureringen ska innebära insatser och åtgärder med varaktig verkan. En del av strukturstödet är de s.k. skrotningsbidragen. Uppföljningen visar att har 58 fartyg skrotats med strukturstöd, varav var sådana som är mindre än och som fiskar med passiva redskap (segment 1), var räkfartyg (segment 2), silltrålare (segment 3), torsktrålare (segment 4) och var fartyg som är större än och som fiskar med passiva redskap (segment 5). Fartyg från svarade för knappt och av det skrotade tonnaget och maskinkraften. Gruppen kan konstatera att det inom fiskeområdet finns olika uppfattningar om skrotningsbidraget, både vad gäller konstruktion, effekter på fiskeflottans struktur och konsekvenser för de enskilda företagen. När det gäller t.ex. bidragsnivån så innebär ett lågt bidrag att yrkesfiskare med stora lån inte har råd att skrota, medan ett högt bidrag kan leda till att alltför många båtar skrotas eller att fiskaren köper en ny båt. En fråga som flera har uppehållit sig vid är om det är fel båtar som skrotas. Å ena sidan har det framförts att det har varit positivt att gamla fiskefartyg har skrotats, men å andra sidan har det framförts att det finns indikationer på att fisket med dessa fartyg inte har varit så intensivt före skrotningen. Enligt gruppens bedömning kan detta indikera att det är de fartyg som har åstadkommit det minsta uttaget ur fiskresursen som har skrotats, varför det kan sägas vara oklart om syftet med skrotningsbidragen har uppfyllts. För de enskilda yrkesfiskarna kan bidraget innebära en möjlighet att i slutet på yrkesverksamheten få ersättning för fartyg som inte går att sälja på öppna marknaden. Gruppen vill framhålla att skrotningsbidragen borde kunna göras mer träffsäkra och inriktas på de delar av fiskeflottan som har överkapacitet. Det är viktigt att skrotningsbidragen inte går ut över det småskaliga fisket. Problem kring strukturstödens administration Miljö- och jordbruksutskottet har tidigare uttalat att det är viktigt att strukturstödsarbetet ges administrativa lösningar som är kostnadseffektiva och som säkerställer att offentliga medel hanteras på ett säkert sätt. Gruppen kan konstatera att uppföljningen visar att det har funnits flera problem kring strukturstödens administration under den just avslutade programperioden. Det är enligt gruppens bedömning särskilt allvarligt att företag 4 DE STATLIGA INSATSERNAS RESULTAT OCH KONSEKVENSER FÖR YRKESFISKET kanske avstår från att söka strukturstöd på grund av en komplicerad ansökningsprocess. Enligt gruppens bedömning är det viktigt att dessa problem beaktas i arbetet under den nya programperioden så att förenklade administrativa rutiner och ett förenklat ansökningsförfarande kan uppnås. I uppföljningen har det även pekats på att fiskefonden inte är lika välkänd som strukturfonderna. Mot bakgrund av vad som har framkommit i uppföljningen menar gruppen att särskilda åtgärder bör vidtas för att öka kännedomen om strukturstöden inom fisket i berörda kommuner och regioner. I uppföljningen har framkommit att det finns en positiv syn på licenssystemet från de redan licensierade yrkesfiskarna, medan det från småskaliga fiskare som inte når upp till kraven för licens uttrycks ett missnöje med systemet. Enligt uppföljnings- och utvärderingsgruppens bedömning utgör kraven på yrkesfiskelicenser inte något problem i sig för de befintliga fiskeföretagen, med undantag för ett antal mindre problem kring administrationen av licenserna. Gruppen vill dock peka på att yrkesfiskelicenser inte får bli ett hinder för en fortsatt utveckling av fisketurismen. I uppföljningen har det pekats på att kraven på yrkesfiskelicens kan vara ett hinder för den som vill kombinera fisket med t.ex. turismverksamhet och/eller vidareförädling av fiskprodukter. Enligt gruppens bedömning är detta en fråga som behöver lösas, inte minst för att kunna utveckla fisketurismen som näring och för att öka möjligheterna att kombinera yrkesfiske med förädling. Enligt gruppens bedömning är det viktigt om de problem som har uppmärksammats i denna uppföljning kan få en lösning i det fortsatta fiskepolitiska arbetet. Gruppen kan vidare konstatera att det vid prövning av yrkesfiskelicenser ska tas hänsyn till jämställdhetsaspekter. Trots detta är den stora majoriteten av yrkesfiskarna män och det finns inga tecken på att andelen kvinnor inom yrkesfisket kommer att öka . Även detta är en fråga som enligt gruppens bedömning bör uppmärksammas i det fortsatta arbetet. Uppföljningen visar att det från myndigheter och andra aktörer talas positivt om att yrkesfiskare måste diversifiera sin verksamhet med turism eller vidareförädling för att kunna fortsätta med fisket. verkar det finnas en tveksamhet mot detta från yrkesfiskarna själva. När det gäller yrkesfiskare och vidareförädling av fiskprodukter kan påminnas om att gruppen i en tidigare uppföljning av förutsättningarna för småskalig livsmedelsproduktion har uppmärksammat att småskalig, lokal och hantverksmässig livsmedelsförädling har förutsättningar att vidareutvecklas. Gruppen har bl.a. framfört att det är viktigt att uppmärksamma de små producenterna och deras särskilda förutsättningar i det fortsatta utvecklingsarbetet kring bl.a. regelverk, tillsyn och tillståndsgivning. 4 DE STATLIGA INSATSERNAS RESULTAT OCH KONSEKVENSER FÖR YRKESFISKET är det därför nödvändigt att uppmärksamma dessa frågor även inom fiskeområdet. Kvoternas och fiskestoppens konsekvenser för det småskaliga fisket har vid olika tillfällen framhållit vikten av att slå vakt om det kustnära och småskaliga fisket, inte minst med tanke på dess betydelse för en levande kust och skärgård. Det har vidare bl.a. uppmärksammats att det småskaliga fisket ofta använder mer hållbara fiskemetoder. Miljö- och jordbruksutskottet har bl.a. mot den bakgrunden betonat behovet av att fördelningen av den svenska kvoten och tillträdet till fiskresursen bör användas mer aktivt som styrmedel för att stärka det kustnära och småskaliga fisket. Huvuddelen av de svenska kvoterna är inte fördelade på fartygsnivå. I stället har alla yrkesfiskare möjlighet att fiska på dessa kvoter. I den kapplöpning som kan uppstå om att befinna sig först på fiskeplatsen för att maximera sin fångst är det troligt att de småskaliga yrkesfiskarna blir förlorare. Gruppen kan även konstatera att systemet med kollektiva kvoter inte ger några incitament för enskilda yrkesfiskare att anpassa fisket till perioder då konsumenternas efterfrågan är stor och priserna därmed är höga. Det har i uppföljningen framkommit olika uppfattningar i frågan om det småskaliga, kustnära fisket drabbas särskilt av kvoter och andra resurspolitiska insatser eller inte. Det kan dock konstateras att regleringarna med anledning av de svaga torskbestånden i har försämrat förutsättningarna för det småskaliga kustfisket längs ostkusten. Även det minskade ålbeståndet påverkar det småskaliga fisket negativt. Gruppen konstaterar att det finns en förståelse inom näringen för att det på något sätt måste bedömas hur stora mängder fisk som kan tas upp. har ökad fiskekapacitet i kombination med sjunkande kvoter lett till problem med kvotsystemet. Gruppen vill betona att en viktig del av kvotsystemet är att den vetenskapliga rådgivningen ska vara utgångspunkt för besluten om totalt tillåten fångstmängd och kvoter. Den vetenskapliga rådgivningen visar att många fiskbestånd befinner sig utanför biologiskt säkra gränser. Detta gäller särskilt torskbestånden i och . Miljö- och jordbruksutskottet har vid olika tillfällen uttalat att ökad trovärdighet och tillförlitlighet för den vetenskapliga rådgivningen är centralt för att förvaltningsbeslut ska överensstämma med ett hållbart nyttjande av fiskbestånden. Utskottet har vidare uttalat att mot denna bakgrund kan andra förvaltningsinstrument än kvoter vara viktiga, t.ex. försök med fiskedagar och ökade möjligheter att integrera miljöskyddande åtgärder i fiskepolitiken. För att säkerställa beståndens förnyelse är det nödvändigt att förhindra överfiske och illegalt fiske. Gruppen vill understryka att grunden för det svenska yrkesfisket är fiskresursen. Det är därför även i näringens intresse att fisket bedrivs i samklang med en hållbar utveckling. En konsekvens av kvotsystemet är s.k. fiskestopp. I uppföljningen har kritik riktats mot hanteringen av fiskestoppen, bl.a. att de införs med dålig framförhållning och att de leder till en ryckighet i yrkesfiskarnas försörjning och 4 DE STATLIGA INSATSERNAS RESULTAT OCH KONSEKVENSER FÖR YRKESFISKET arbetsbörda samt skapar problem på marknaden. Det har särskilt framförts kritik mot sommarstoppens konsekvenser för det småskaliga kustnära fisket. Enligt gruppens bedömning finns det en medvetenhet från svensk sida om denna fråga. Gruppen vill ändå lyfta fram detta som en fråga som är viktig att beakta i det fortsatta fiskepolitiska arbetet. Gruppen vill i detta sammanhang även erinra om att den i en tidigare uppföljning av regeringens resultatredovisning för fiskeområdet har framfört att regeringen i en resultatskrivelse till bör redovisa de fiskepolitiska insatsernas inverkan på fiskbestånden (bet. 2006/07:MJU2). Som redan nämnts har gruppen även för avsikt att låta genomföra en översikt av den forskning som pågår inom området. Fortsatt arbete för att minimera utkast av fisk Miljö- och jordbruksutskottet har uttalat att omfattningen av den fisk som kastas ut nu är så stor att åtgärder måste vidtas. Utkasten måste på alla sätt minimeras. I uppföljningen framkommer att utkast av fisk delvis är en konsekvens av kvotsystemet. Det kan konstateras att de flesta aktörerna, inklusive yrkesfiskarna själva, menar att utkast är ett stort problem. Utkast leder till en så hög fiskedödlighet att det i många fall kan sägas vara ett direkt hot mot fiskbestånden. Gruppen kan vidare konstatera att det pågår ett arbete med frågan inom kommissionen, där målet är att fiskare bara ska fånga sådan fisk som de sedan säljer. I uppföljningen har från olika håll förts fram förslag på åtgärder för att begränsa utkastet av fisk, bl.a. införandet av havdagar. Enligt gruppens bedömning är det av stor vikt att denna fråga ges stor tyngd i det fortsatta arbetet kring fiskefrågor. Insatser för laxen och ålen får konsekvenser för yrkesfiskarna I uppföljningen har uppmärksammats att fiskenäringen har framfört kritiska synpunkter mot bl.a. drivgarnsförbudet i laxfisket. Det ses som ett exempel på hur näringens förtroende för myndigheter och politiker urholkas. När det gäller laxfisket i har även kraftverksindustrins utsättning av lax och konkurrensen från fritidsfiske och fisketurism uppmärksammats. I uppföljningen har vidare uppmärksammats att läget för ålen är mycket allvarligt.