rfr · GV0WRFR9 · 2008-01-30 00:00:00 — Det är dessutom bara ett fåtal av de män som gått programmen som därefter har deltagit i de genomförda utvärderingarna. 124Bergström, och , , Mansfrid en utvärdering av behandling för män som dömts för våld i nära relationer, för sociala studier, 2006. 125Kriminalvårdens forskningskommitté är nu ersatt av ett vetenskapligt råd bestående av 21 docenter och professorer från landets högskolor och universitet. 126Gillberg, och , , Projekt intressentorienterad utvärdering, , 2007. 127Bolin-Enqvist, och , , Där går min gräns en utvärdering av STOPP samverkan mot kvinnovåld i , 2004. 128Bolin, och , , Tack vare av i , 1997. 129Edlund, , Sista slaget En utvärdering av en samtalsgrupp för män dömda för familjerelaterat våld, 2005. 6 UPPFÖLJNING, UTVÄRDERING OCH ERFARENHETER medverkade av de män som deltog i programmet. Motsvarande siffror för STOPP:s och verksamheter är respektive . I den första utvärderingen av Sista slagets verksamhet genomfördes däremot intervjuer med samtliga av de deltagande männen (4 st.). I den andra uppföljningen deltog hälften av gruppmedlemmarna. Det begränsade materialet i utvärderingarna är ett av de problem som lyfts fram i kartläggning av verksamheter som vänder sig till våldsutövande män.130 6.4.2 Kvinnornas erfarenheter inte tillräckligt kartlagda Att ta del av den våldsutsatta kvinnans erfarenheter av hur mannen påverkats av behandlingen kan vara ett sätt att bedöma verksamheten och om den givit avsedd effekt. Av olika anledningar har det dock visat sig vara svårt att komma i kontakt med kvinnorna. I utvärderingen av Utväg framgår att cirka en tredjedel av de kvinnor som polisanmäler män för våld i nära relation inte nås av . Av rapporten framgår att orsaken till detta är praktiska problem. Det är en bild som bekräftas av polisen i som uppger att kvinnor ofta avslutar telefonabonnemang och flyttar till annan bostad vilket också försvårar för polisen att komma i kontakt med dem. Om polisen ändå lyckas få reda på kvinnans telefonnummer är det inte säkert att hon svarar på grund av rädsla då det ringer från ett för henne okänt nummer. Vidare har även språksvårigheter ibland visat sig vara ett problem.131 Av de kvinnor som har kontaktats är det en minoritet som har deltagit i kvinnogrupperna. Bara av de kvinnor som och har kommit i kontakt med har påbörjat programmet för kvinnor. Motsvarande siffra för STOPP är . Företrädare för polisen i /redovisar vid intervju sina erfarenheter av att få del av kvinnornas erfarenheter efter att de har gjort en polisanmälan innefattande våld i nära relationer. I ett samverkansprojekt mellan berörda myndigheter och hälso- och sjukvården i /försökte man följa upp vilket bemötande kvinnor hade fått av olika myndigheter i samband med att kvinnan gjorde en polisanmälan. Av denna anledning gav man ett par studenter vid i uppdrag att kontakta 20 kvinnor för att ta del av deras erfarenheter. Ingen av de 20 kvinnorna ville medverka i den planerade studien. Av framgår att kvinnans upplevelse av hur mannen har svarat på behandlingen har tillmätts ett litet intresse. I de utvärderingar där kvinnan ändå har tillfrågats och då haft en mer negativ uppfattning av behandlingsresultatet än mannen har det inte förts någon vidare diskussion eller gjorts någon analys. 130Näringsdepartementet, Mäns våldsutövande barns upplevelser En kartläggning av interventioner, kunskap och utvecklingsbehov, 2006. 131Intervju med företrädare för Polisen i . 6 UPPFÖLJNING, UTVÄRDERING OCH ERFARENHETER En företrädare för mansmottagningen mot våld i menar däremot att den kvinnliga partnern inte är den säkraste källan för att få information om fortsatt våldsfrihet. Det faktum att kvinnan i många fall helt har brutit kontakten med mannen gör att hon inte vill medverka i att rapportera om vare sig nytt våld eller frånvaron av detsamma.132 Ett annat sätt att undersöka om behandlingen har gett avsedd effekt är att jämföra verksamhetens resultat med en kontrollgrupp som inte har genomgått någon behandling. Av de utvärderingar som har gjorts är det bara en som har använt sig av en sådan kontrollgrupp.133 I den utvärderingen anförs att det finns ett visst stöd för att gruppbehandling ger en positiv effekt. Det är dock svårt att härleda de slutsatser som presenteras i studien på grundval av redovisat underlag. Avsaknaden av kontroll- eller jämförelsegrupp är en omständighet som även lyfts fram i . Där betonas visserligen att det finns vissa problem med sådana grupper, t.ex. det etiskt problematiska i att utesluta vissa män från att delta i behandling på grund av hänsyn till forskningsdesignen. Trots det fyller kontroll- och jämförelsegrupper en viktig funktion, och slutsatserna om behandlingens effekter blir mer osäkra utan dem. 6.5 Utvärderingar inom frivården och vid anstalter Som tidigare redovisats i kapitel 3 fick dåvarande i uppdrag att, i samråd med , kartlägga vilka metoder som används för behandling av män som dömts för våldsbrott mot kvinnor. I en återrapportering redovisar att bedrevs sådana behandlingar vid sju frivårdsenheter och fem kriminalvårdsanstalter. Interna utvärderingar planerades eller hade gjorts enligt följande: Frivården i uppgav att en sammanfattande utvärdering av de program som dittills genomförts skulle göras . Vid Anstalten Stångby (nedlagd 1998) har utvärderingar gjorts efter varje kurs. Utvärderingar och attitydmätningar har även skett i samverkan med psykologiska institutionen i . Anstalten i har genomfört skriftliga utvärderingar. Frivården i angav att kvalitativa utvärderingar har gjorts i samband med gruppavslutningar. 132Mansmottagningen mot våld i , skriftligt underlag . 133Bergström, och , , Mansfrid en utvärdering av behandling för män som dömts för våld i nära relationer, för sociala studier, 2006. 6 UPPFÖLJNING, UTVÄRDERING OCH ERFARENHETER Det har inte gått att få del av någon av de ovanstående utvärderingarna. Från Region har redovisats en slutrapport om som avsåg . 6.6.1 Återfall i brott Kriminalvården ansvarar för att följa upp sin verksamhet vilket innefattar de åtgärder som vidtas för att förhindra återfall i brott. Därmed är myndigheten ansvarig för att följa upp hur verkningsfulla behandlingsprogrammen är som deras klienter deltar i eftersom programmen syftar till att förhindra återfall. Ett sätt att genomföra en sådan uppföljning är att studera hur många män som efter avslutad behandling återfaller i liknande brottslighet. I Kriminalvårdens redovisning av återfall kan inte män som dömts för våld i nära relationer urskiljas i populationen.134 granskade 2004 vilka svagheter och brister som fanns i uppföljningen av kriminalvårdens klienter när det gäller målen att minska återfall i brott samt att främja klienternas anpassning i samhället. Av framgick bl.a. att dåvarande inte hade följt upp alla klientgrupper. De uppföljningar som hade genomförts hade dessutom inte gjorts på individnivå eller per frivårdsområde varför resultatet inte kunde kopplas till de insatser klienten varit föremål för eller de som gjorts i respektive frivårdsområde. rekommenderade därför regeringen att ställa utökade och preciserade krav på och Brottsförebyggande rådets återrapporteringar om uppföljning av klienternas återfall i brott. Vidare borde uppföljningarna fortsättningsvis omfatta alla klientgrupper och göras på individnivå och per frivårdsområde.135 Rapporten låg till grund för en framställning från styrelsen för som behandlades i betänkande /05:JuU1.136 Utskottet utgick från att regeringen i lämpligt sammanhang rapporterar de åtgärder som vidtas med anledning av granskning. Regeringen har därefter i budgetpropositionen återkommit till och betonat vikten av att det inom kriminalvården utarbetas system för att mäta resultatet av insatserna och för att goda arbetsmetoder ska få spridning i organisationen. Regeringen har också i regleringsbrev uppdragit åt att, efter samråd med , utveckla mätinstrument för jämförelser såväl mel- 134Kriminalvårdsstyrelsen, Kriminalvårdens redovisning om återfall 2002, 2005. 135Riksrevisionen, Återfall i brott eller anpassning i samhället uppföljning av kriminalvårdens klienter, rapport 2004:5. 136Framställning till 2003/04:RRS10. 6 UPPFÖLJNING, UTVÄRDERING OCH ERFARENHETER lan myndigheter i kriminalvården som mellan insatser under verkställigheten.137 Kriminalvården har inte gjort någon samlad uppföljning av återfall i brottslighet efter avslutat behandlingsprogram för relationsvåld. Det finns endast uppgifter från fyra frivårdskontor om återfall i brottslighet, varav två svar avser återfall i ny relationsbrottslighet under programmets gång. Dessa uppgifter innebär att 56 män har återfallit i ny brottslighet. Av dessa har 2 återfallit i annan brottslighet än relationsvåld. Från två verksamheter, som dock inte är IDAP-program, uppges att av 54 dömda har 6 återfallit i nya relationsbrott () respektive att av 72 dömda har 8 återfallit i nya brott (). Uppgifter från anstalterna visar att 2 män har gått IDAP- programmet tidigare. Vidare har 2 män återfallit i likartad brottslighet men ingen av dessa hade fullföljt hela programtiden. 6.6.2 Utformningen av behandlingsprogram Ett annat sätt på vilket verksamheterna kan följas upp är att utifrån en vetenskaplig synvinkel analysera om behandlingsprogrammen är adekvat utformade. En sådan uppgift har det inom tillsatta Vetenskapliga rådet som består av 21 docenter och professorer från landets universitet och högskolor. Det vetenskapliga rådet har ersatt som bestod av tjänstemän utan forskningsbakgrund. Kriminalvårdens uppföljningsansvar gäller inte bara de behandlingsprogram som bedrivs i egen regi utan även de tjänster Kriminalvården köper externt. har ett ansvar för att dessa verksamheter bedrivs enligt gällande lagar och bestämmelser på området, men tillsynsansvaret omfattar inte den praktiska utformningen av behandlingsprogrammen. Det är Kriminalvårdens ansvar att regelbundet, inte enbart vid upphandlingstillfället, följa upp de behandlingsprogram som bedrivs.138 Det har inte framkommit någon information om att en sådan uppföljning har skett. 6.7 Kriminalvårdens erfarenheter av IDAP Givet de brister som finns när det gäller uppföljning och utvärdering av behandlingsprogram finns ändå erfarenhet av IDAP. Av framgår också att IDAP är en av de verksamheter som har kommit längst med att utveckla en modell för uppföljning och utvärdering. Vid intervju med företrädare för Utväg framgår att de är mycket nöjda med programmet. De lyfter fram att det är särskilt positivt att det finns en tydlig brottsofferanknytning och att kvinnans behov av stöd 137Regeringen, , Regleringsbrev för avseende och övriga myndigheter inom kriminalvårdsorganisationen, regeringsbeslut . 138Intervju med Kriminalvårdens generaldirektör och utvecklingschef . 6 UPPFÖLJNING, UTVÄRDERING OCH ERFARENHETER mannen genomgår behandlingen kan tillgodoses av en partnerkontakt. De framhåller också det positiva i att kvinnan används som en referens till hur mannen har svarat på behandlingen och om han har upphört med att använda våld och hot. Vidare betonar de vikten av att det inom IDAP finns en fastställd struktur för vilka teman som ska behandlas under programtidens gång. Om behandling genomförs under friare former är risken stor att männen inte tar upp de problem som de upplever är svåra att tala om.139 I utvärderingen av Utväg framgår att både gruppledare och deltagare uppfattar att gruppverksamheten fungerar bra och att de teman som tas upp är relevanta. Vissa män uttrycker dock en viss tveksamhet inför några av de teman som tas upp och påpekar att synen på mannen som ensam ansvarig för det som har hänt känns främmande och orättvis. Några män ansåg också att de inte kände sig fria att diskutera vissa frågor då det i gruppverksamheten fanns en underförstådd syn på vad som var rätt och fel. En vanlig kritisk kommentar från männen var att de förstått att det är fel att använda våld men att även kvinnan utövar makt, om än på ett annat sätt. Flera av männen uppgav att de deltog i programmet därför att relationen de levde i var komplicerad och att även kvinnan varit skyldig till problemen. Reaktionerna är dock övervägande positiva, och männen betonar att de lärt sig att förstå både sig själva och partnern bättre. Beröm riktas också särskilt till de konkreta strategier för hur rädsla och aggressivitet kan hanteras som gruppverksamheten förmedlat.140 Frivården i började tillämpa behandlingsprogrammet IDAP . Vid intervju med företrädare för verksamheten har framkommit att deras erfarenheter av programmet är positiva. Då programmet pågått , av totalt 27, kunde framsteg ses hos de tre männen i gruppen vilket företrädarna för frivården anser vara ett resultat som överträffar förväntningarna. De uppger att behandling inom psykiatrin tidigare var den enda behandlingsformen som kunde erbjudas. IDAP var därför ett efterlängtat verktyg. Vidare uppges att användningen av behandlingsprogrammet även har bidragit till en kompetensutveckling bland all personal på frivårdskontoret om våld i nära relationer. Vid arbetsplatsträffar har all personal fått information om programmet. Dessutom är den ansvariga chefen, som fördelar ärenden om personutredningar på handläggare, mer observant än tidigare på om ett ärende kan innehålla relationsbrott. I sådana fall fördelas ärendet till SARA- handläggaren som gör en riskbedömning.141 139Intervju med företrädare för Utväg . 140Gillberg, och , , Projekt intressentorienterad utvärdering, , 2007. 141Intervju med företrädare för frivården i . 6 UPPFÖLJNING, UTVÄRDERING OCH ERFARENHETER 6.8 Erfarenheter av övriga behandlingsprogram Frivården i , som bedriver behandlingsprogrammet PÅK, framhåller att verksamheten har vunnit stor tillit hos såväl som domstolen i . Frivården uppger att tilltron till deras verksamhet är stor och att domstolen i stor utsträckning dömer män som utövat våld mot kvinnor i enlighet med deras förslag om kontraktsvård i gruppbehandling. Om mannen har ett missbruk inleds en behandling för det varpå behandling i PÅK-gruppen följer. Frivården förbereder införandet av IDAP men beklagar att man kan fortsätta att bedriva PÅK eftersom man anser att verksamheten har lett till goda resultat under många år.142 En liknande bild beskriver Frivården i som har bedrivit behandlingsprogrammet Män i Fokus tillsammans med och Polisen. Behandlingsprogrammet har presenterats för domstolarna i frivårdens område, och de uppges ha stort förtroende för programmet. att domstolarna i stor utsträckning har dömt till påföljden att delta i programmet.143 Mansmottagningen mot våld i uppger att av de 71 män som har genomgått deras gruppbehandling har enligt deras kännedom 8 stycken, återfallit i samma brottslighet. Mansmottagningen är dock noga med att poängtera att det inte behöver betyda att av männen slutar slå med hjälp av deras behandling utan att det krävs mer forskning på både deras material och annan liknande verksamhet för att dra några slutsatser om behandlingens effektivitet. Av det skälet har mansmottagningen för avsikt att genomföra en utvärdering av verksamheten. 6.9 Erfarenheter av IDAP i och Som tidigare nämnts började uppföljnings- och utvärderingstester av IDAP att genomföras inom den svenska kriminalvården , och några resultat finns ännu inte att tillgå. Däremot har tester utförts inom kriminalvården i och under 20032007 då 4 185 män påbörjade behandlingen varav 1 762 fullföljde den (42,). Resultatet av testerna har publicerats i en rapport.144 Syftet med uppföljningen är att få en indikation på hur effektivt programmet är och på vilket sätt det kan utvecklas. Testerna mäter männens uppfattningar som bl.a. omfattar självbild, relationer och relationsvåld. Testerna görs både före och efter behandlingen för att fånga upp eventuella förändringar i beteenden och attityder som kan härledas till programdeltagandet, se även kapitel 4. 142Kriminalvården, E-brev, . 143Kriminalvården, E-brev, . Evaluation Measures Feedback : Psychometric Assessments. Integrated Domestic Abuse Programme. National Report 2007. 6 UPPFÖLJNING, UTVÄRDERING OCH ERFARENHETER I rapporten poängteras dock att förändringar inte enbart kan tillskrivas programmet. Förändringar, såväl positiva som negativa, skulle även kunna bero på t.ex. ändrade familjeförhållanden eller en förändrad ekonomisk situation. För att kunna dra sådana slutsatser behöver en jämförande studie göras med testresultatet från en jämförbar kontrollgrupp. Det är värt att notera att utvärderingen endast omfattar männens åsikter. Kvinnornas erfarenheter av hur männen har påverkats av behandlingen följs inte upp. Trots det stora klientunderlaget framgår det också av rapporten att en stor del av materialet inte kunde användas på grund av att testerna var felaktigt ifyllda. Det fanns också ett betydande antal fall där mannen bara fyllt i testformuläret antingen före eller efter behandlingen, inte vid båda tillfällenna vilket behövs i en uppföljning. Beaktat dessa brister visar testerna överlag på positiva resultat. Minskad omfattning av svartsjuka, förnekelse och sexuell besatthet av kvinnan samt ett större ansvarstagande för våldet är exempel på resultat som lyfts fram i rapporten. 6.10 Exempel på några mäns erfarenheter av IDAP I följande avsnitt redovisas några erfarenheter från tre män som har genomgått behandlingsprogrammet IDAP. Redovisningen ska betraktas som några exempel och utgör inte någon heltäckande exempelsamling. ,145 som är , dömdes för misshandel av sin sambo till skyddstillsyn med särskild behandlingsplan. Enligt honom hade han inte varit straffad tidigare. uppger att han redan vid det första polisförhöret blev erbjuden av förhörsledaren att delta i IDAP. Han säger att han accepterade erbjudandet och påbörjade behandlingen omgående för att sambon skulle känna sig tryggare. berättar att han vid de första gruppsessionerna fortfarande förnekade sin egen skuld i händelsen och i stället skyllde misshandeln på utomstående faktorer. Han uppger att han ändå började förstå programmets betydelse och hur det skulle kunna hjälpa honom att förändra sitt våldsamma beteende. Den grupp som deltog i bestod av män i varierande åldrar och med olika bakgrund. Trots detta säger att han kände en stark gemenskap med de andra männen eftersom de alla var där för att jobba med sig själva och få till stånd en förändring i sitt beteende. berättar att det vid ett fåtal tillfällen kom in män i gruppen som inte var motiverade att ta emot den hjälp som behandlingen innebär. tycker att det är nödvändigt att gruppverksamheten pågår med tanke på hur många ämnen som behöver diskuteras. Han säger också att det var bra att gruppen inte träffades oftare än en gång då man behöver att fundera på vad man lärt sig vid den senaste sessionen. 145 är ett fingerat namn. 6 UPPFÖLJNING, UTVÄRDERING OCH ERFARENHETER Kombinationen av en manlig och en kvinnlig programledare var också bra säger eftersom diskussioner kunde föras både ur ett manligt och ur ett kvinnligt perspektiv. Däremot nämner han arbetsboken som användes vid varje gruppsession som mindre bra eftersom han i vissa delar uppfattade den som svårtillgänglig. Han tycker inte heller att videosekvenserna med dramatiserade våldssituationer som visades alltid var av god kvalitet. kände också att återfallspreventionen, som genomfördes efter de 27 gruppsessionerna, inte var relevant för hans del eftersom den förutsätter att man fortfarande utövar ett våldsamt beteende, vilket han uppger att han inte längre gjorde. uppfattning är att han genom IDAP fick den hjälp som han behövde och som han tror att individuella samtal med en psykolog aldrig hade kunnat ge honom. Han lyfter fram att han, under behandlingens gång, har lärt sig uppfatta signaler för ilska och att han nu har alternativ till att agera aggressivt. säger att hans våldsamma beteende gradvis har trappats ned och att han kan prata om ett problem utan att situationen blir våldsam eller hotfull. Enligt har behandlingen också förbättrat hans psykiska välmående. Han uppger att han före misshandeln hade varit deprimerad och sjukskriven . Han säger att lusten att arbeta kom tillbaka och att han arbetar heltid. framhåller att det inte bara är relationen till andra kvinnor som har förändrats utan förhållandet till människor generellt i hans omgivning. Det han har lärt sig i programmet har han användning av även i relationen till föräldrar, vänner och arbetskamrater, och han berättar att han av dem uppfattas som en mycket öppnare, gladare och mer social person som är tryggare i sig själv . berättar att han har ett förhållande med en annan kvinna och beskriver relationen som helt annorlunda jämfört med den tidigare, även om han poängterar att han aldrig kommer att bli fullärd. I samband med att IDAP påbörjades i intervjuades en av de män som deltog i programmet av tidningen . Mannen berättar i artikeln att han är dömd till skyddstillsyn och kontraktsvård för grov fridskränkning av sin före detta flickvän. I intervjun uppges att han efter att ha deltagit i fyra träffar tycker att programmet är bra och att han har fått sig en tankeställare om vad han har gjort vilket har varit psykiskt jobbigt att hantera. Även om inte allt som tas upp i gruppen stämmer in på hans beteende så tror han ändå att programmet har effekt och att han lär sig något inför en kommande relation. Han rekommenderar därför programmet till andra män i hans situation eftersom han inte tror att ett fängelsestraff skulle ha hjälpt honom.146 Även har intervjuat en man som har genomgått programmet. Mannen i artikeln dömdes till fängelse för misshandel av sin förra fru. Han anser att IDAP har hjälpt honom att hantera sitt våldsamma beteende. löste han alla konflikter med sin fru med våld. Ilskan tog över och han beskriver att han blev som en annan person när han blev arg. Han brydde sig heller inte om hennes tankar och åsikter utan tyckte alltid att han visste 6 UPPFÖLJNING, UTVÄRDERING OCH ERFARENHETER bäst och därför borde bestämma. Tiden i fängelset kallar han medicin och menar att han nu har lärt sig respektera andra människors känslor. Det var ett uppvaknande för honom att som en del av behandlingen få se en filmsekvens där en vardaglig situation övergår till att mannen blir hotfull mot kvinnan, vilket han kände igen sig i. Mannen ser det inte som troligt att han efter avtjänat fängelsestraff kommer att återgå till sitt tidigare våldsamma beteende. Han menar att han har fått en chans till förbättring och vill inte att människor ska behöva vara rädda för honom.147 7 Uppföljningsgruppens iakttagelser och slutsatser Våld mot kvinnor i nära relationer är ett allvarligt samhällsproblem som har uppmärksammats alltmer under . har efter förslag från regeringen skärpt lagstiftningen och beviljat särskilda medel för flera myndigheter i syfte att åtgärder ska vidtas för att motverka våld mot kvinnor. Relationsbrottslighet faller under allmänt åtal. Det innebär att allmän åklagare kan väcka åtal även om brottsoffret inte anmäler gärningsmannen eller tar tillbaka en anmälan. har uppmärksammat frågor som rör behandling av män som utövar våld mot kvinnor. betonade då vikten av att utveckla metoder för särskilda insatser för de män som dömts för olika former av våldsbrott mot kvinnor. Utskottet har därefter, i flera betänkanden, betonat att det är angeläget att män som dömts för våld i nära relationer blir föremål för lämplig behandling inom kriminalvården. Utskottet har framhållit att det är särskilt viktigt att risken för återfall i sådan brottslighet minimeras, med goda och vetenskapligt beprövade behandlingsprogram inom kriminalvården borde risken för återfall minska. Utskottet har vidare påpekat att det är betydelsefullt att det finns behandlingsprogram för män som inte är dömda, t.ex. sådana program som erbjuds män som söker sig till olika mansjourer eller kriscentrum för män. Denna uppföljning syftar till att följa upp vilket genomslag utskottets uttalanden i frågan har fått i praktiken.