rfr · GW0WRFR4 · 2008-12-04 00:00:00 — har ålfångsterna varit ganska låga i () om man jämför med fångster som legat kring (2006). Ålfiske är förbjudet i , men ålfiskare kan få dispens för ett fortsatt fiske efter ål om detta bedöms utgöra en betydande del av inkomsterna från fisket (). Dessutom är det tillåtet att fiska ål i inlandsvatten uppströms tre vattenkraftverk, då dödligheten i dessa ändå bedöms som hög (). Ålen har ett motsatt vandringsmönster jämfört med lax och öring och vandrar upp i vattendragen när de är små och ned mot havet när de är stora. Detta medför att ålen får extra stora problem med att ta sig förbi kraftstationerna eftersom bypasskanaler och fisktrappor främst är konstruerade för att hjälpa fisken att hitta vägen på vägen upp. Ålens längd utgör också ett problem, och man har visat att ju längre ålen är när den vandrar ut, desto större är risken att den dör (m.fl. 2006; ICES 2007). Den mängd ål som dör i kraftverksturbiner varierar mycket, beroende på hur själva kraftstationen är konstruerad och om det finns möjligheter för ålen att finna alternativa vägar. I flera europeiska studier har man uppmätt dödligheten för nedåtvandrande ål vid kraftstationer till mellan och (ICES 2007). Men om man beaktar att många vattendrag har flera kraftstationer kan den totala dödligheten bli mellan och (ICES 2007). I räknar man med att den årliga uppvandringen av ålyngel är i storleksordningen 525 miljoner individer (, personlig kommentar). Uppskattningar av mängden nedvandrande ål som dör i kraftstationerna är i storleksordningen (, personlig kommentar). Kärnkraftverkens kylvattenintag orsakar stora förluster av fisk Kärnkraftverken behöver stora mängder vatten för att kyla ned sina kondensatorer. Som ett exempel kan nämnas Forsmarks kärnkraftverk, där ca pumpas genom kraftverket vid full drift (m.fl. 2002). genomför undersökningar vid de svenska kärnkraftverken Forsmark, (Simpevarp) och . andra reaktor stängdes och kommer inte att behandlas i denna översikt. Undersökningarna genomförs med avseende på fisksamhällen i områdena för kylvattenutsläpp samt referensområden och fiskförluster i kylvattenanläggningarnas silstationer. Kvantitativa mätningar av fiskförluster i silstationerna genomförs vanligen och 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER Under dessa perioder är förlusterna av fisk som störst men undersökningarna underskattar den totala, årliga mängd fisk som dör i silstationerna. I Forsmark uppgick förlusten av fisk i silstationerna till mer än 10 miljoner individer mellan 20042006 (m.fl. 2006). Dessa siffror stämmer också överens med tidigare undersökningar (m.fl. 2002). De fiskar som företrädesvis dödas i dessa anläggningar är storspigg, småspigg och strömming. Andra arter med hög dödlighet är abborre, gärs, havsnål, löja, gös och nors. är det företrädesvis årsyngel som fastnar i silstationerna och främst ettåriga fiskar (m.fl. 2002). Mängden ål som dödas i silstationerna är generellt sett högre än . var förlusten av ål mellan 179 och 383 stycken och mellan 6721019 stycken (m.fl. 2006). Ålens medelvikt i silstationerna är generellt sett högre än för de flesta andra arter, vilket innebär att förlusterna av ål inte kan anses vara betydelselösa (m.fl. 2002). I övrigt verkar det svårt att uppskatta vilken betydelse förluster i silstationerna har för enskilda arter. För arter mot vilket ett riktat fiske bedrivs (t.ex. abborre och gös) kan silstationernas förluster få stor betydelse för rekryteringen (m.fl. 2002). Det kan inte helt uteslutas att även andra arter påverkas, framför allt i de fall dessa är stationära (dvs. uppehåller sig inom ett begränsat geografiskt område). Vid på har undersökningar i recipienten och vid silstationen genomförts (och 2005). Den mängd torskägg och torskyngel som dödas i kylvattenanläggningen varierar mycket mellan olika år beroende på årsklasstyrkan hos torsk, samt hur mycket ägg och larver som med strömmarna driver in mot kraftverket (m.fl. 1999; och 2005). ansåg man att förlusten av torskägg och yngel i kraftverket var försumbar, då den naturliga dödligheten för ägg och yngel ändå är så hög (och 2005). har dock torskpopulationerna i utsatts för ett sådant högt fisketryck att de är utanför biologiskt säkra gränser. I skenet av detta kan förlusterna i kraftverket inte anses försumbara för rekryteringen av torsk. Förlusterna är dock mycket små i jämförelse med fiskets uttag ur bestånden (och 2005). För kustlevande fiskarter som rötsimpa och tejstefisk anser man att det årliga bortfallet genom dödlighet i silstationerna kan ha en viss betydelse för den lokala rekryteringen (m.fl. 1999). Fiskodlingar i är spridda på drygt 100 kommuner. Förutom matfisk produceras även kräftdjur, musslor, ostron, sättfisk och sättkräftor i våra svenska odlingar. har produktionen varit relativt 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER när man ser till den totala mängden odlad fisk. Däremot har det skett en förändring i odlingsfiskens sammansättning. bestod av den odlade fisken av regnbåge. Produktionen av har ökat medan lax endast har producerats i låg grad. Det sammanlagda värdet av matfiskproduktionen har beräknats till , och värdet av sättfisk beräknas till (Nationell strategisk plan för fiskenäringen i 2013, ). En jämförelse med visar att värdet av vattenbrukets produktion uppgick till (i , . En central fråga i utvecklingen av vattenbruk är att det sker parallellt med en hållbar förvaltning av de naturliga akvatiska systemen. En utredning om ett ekonomiskt och ekologiskt bärkraftigt vattenbruk pågår där man ska analysera förutsättningarna för samt identifiera hinder mot att ett ekonomiskt och ekologiskt bärkraftigt svenskt vattenbruk ska kunna utvecklas (dir. 2007:170). Utredningen kommer att redovisas (2008:84). Fiskodling miljöklassas enligt foderförbrukning i stället för mängd producerad fisk. Detta görs i syftet att möjliggöra en förbättrad kontroll av vattenbrukets miljöpåverkan. Mindre spill från fiskodlingar Fiskodlingar har generellt betydligt mindre spill av föda och fekalier till omgivningen om man jämför med fiskodlingar . Man har lägre s.k. foderkonvertering (feed conversion ratio, FCR), vilket betyder att foderspillet är lägre . låg utsläppen av fosfor och kväve på ca per ton producerad fisk, medan de ligger på ca 5,5 respektive 55 kg per ton odlad fisk (2005). Utsläppens effekt på närmiljön beror mycket på vattnets och sedimentens dynamik i området (och 2005). En god vattenomsättning minskar oönskade koncentrationer av fosfor och kväve. Fiskodlingens effekt på sin omgivning bör uppskattas i relation till yta och avstånd från fiskodlingen. Uppskattningsvis kan man räkna med att en fiskodlings avtryck (footprint) motsvarar storleken av en fotbollsplan (50100 m) om den årliga fiskproduktionen är ca (och 2005). I samarbete mellan KTH och SLU pågår en testverksamhet med abborrodling i slutna kassar i . Slutna odlingskassar ger helt andra möjligheter till rening av utsläpp och därmed kraftigt reducerad miljöpåverkan. Den kommersiella användningen av odlingar i slutna system startade i norra framför allt i , och . I stället för att man släpper ut det använda vattnet så återcirkuleras det efter att ha genomgått en reningsprocess (såväl mekanisk som biologisk filtrering och syresättning). har odling i slutna system inte haft stor ekonomisk betydelse, men med större krav på en effektiv användning av vatten i kombination med hårdare miljölagstiftning kan den här tekniken få en ökad betydelse (Aquamedia, . 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER Ytterligare förbättrat foderutnyttjande, minskad förekomst av smittsamma sjukdomar och olämpliga fiskarter inom svenskt vattenbruk är också att beakta för vattenbrukets utveckling. En annan positiv utveckling är att användandet av antibiotika har minskat jämfört med mitten av (2005). Brist på foderfisk forskning om alternativa ersättningsfoder Fiskbaserat foder används till stor del i odling av laxfiskar. Men på grund av minskad tillgång på foderfisk i haven, pågår forskning med syfte att hitta alternativ till fiskbaserat foder. Dagens foder består t.ex. av vegetabiliskt protein. Försök görs även på att ersätta de fetterna med vegetabiliska oljor. Växtoljor förändrar dock fiskens fettsyresammansättning, och det är oklart vilka konsekvenser detta får för fiskens hälsa och hur det påverkar fiskkvaliteten för konsumenter (Pickova m.fl. 2007). Särskilt lämpliga områden för fiskodlingar Det är viktigt att beakta all tillförsel av näringsämnen såväl naturliga som från fiskodlingar när man uppskattar en fiskodlings effekt på miljön (och 2005). Näringsfattiga och näringsmässigt störda miljöer som t.ex. kraftverksmagasin i reglerade vattendrag kan vara områden där det kan vara lämpligt att tillåta en viss ökad vattenanvändning i form av fiskodlingar (2005). Kriterier för vattenområden av särskild betydelse för vattenbruket har utarbetats och exempel på sådana områden är: sötvattensområden i norra vattensystem, kraftverksmagasin i reglerade älvar i samt havsområdet i i (2005). Vilda fiskpopulationer, världen runt, är överexploaterade och nya alternativ behövs för att förse befolkningen med fisk. Vattenbruk är en snabbt växande näring som spelar en viktig roll för framtidens ökade behov av fiskprodukter (). På regional skala kan fiskodlingar ha en positiv betydelse för ekonomin och generera arbetstillfällen. Förutom positiva effekter på ekonomin, skulle närproducerad fisk också kunna minska transporterna av fisk producerad i andra länder (och 2005). kan nämnas som ett exempel där vattenbruk har haft en positiv betydelse för ekonomin och genererat arbetstillfällen. Där dominerar fiskodlingssektorn fiskerihushållningen såväl i avseende på produktionens förstahandsvärde som på direkt och indirekt sysselsättning. Branschen utgör en viktig del av produktion av baslivsmedel inom landskapet för såväl egen konsumtion som export. Näringen är lokalt av stor närings- och samhällsmässig betydelse genom att verksamheten erbjuder sysselsättning och intäkter i glesbygd och skärgårdsområden med begränsade möjligheter till alternativa inkomstkällor. Detta bidrar i sin tur till målsättningen att hålla skärgården levande, trygga fast bosättning året runt och allmän samhällsservice (). 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER Musslor äter genom att filtrera stora mängder vatten. Det gör att en avsevärd mängd växtplankton tas upp i musslorna, och de kan på det viset fungera som reningssystem i områden där man har hög belastning av näringsämnen. Den positiva effekten av en musselodling blir därmed att kväve återförs från vatten till land. Nackdelen med en musselodling är att organiskt material, bl.a. i form av fekalier från musslor, ansamlas på botten. I det fall man har en hög täthet av musslor kan ansamlingen av organiskt material leda till stor åtgång på syre vid nedbrytningen med syrebrist som påföljd (2004; m.fl. 2005). Detta kan in sin tur leda till minskad biologisk mångfald. Finns däremot ett tunt lager syrerikt sedimentskikt ovanpå ett syrefritt sediment, kan bottensedimentet hjälpa till att transportera kväve ut ur systemet i form av kvävgas s.k. denitrifikation (2004). I de fall man trots allt får en lokal negativ effekt på bottenfaunan, bör det sättas i relation till de positiva effekter en musselodling kan medföra för kustzonen (m.fl. 2005). Som komplement till andra åtgärder för att reducera kväve kan musselodlingar vara ekonomiskt lönsamt på åtminstone under vissa förhållanden (2003). Uppskattningsvis kan man minska nettotransporten av kväve i utlopp med 25 odlingsenheter där varje enhet har musslor (m.fl. 2005). En beräkning visar att vid skörd av ett ton blåmusslor avlägsnar man 6,410,kväve och 0,40,fosfor (och 2004). Musselodlingar ger samhället en s.k. ekosystemtjänst genom att återföra kväve från havsmiljön till land. På liknande sätt som med utsläppsrätter för koldioxid skulle man kunna införa handel med utsläppsrätter för näringsämnen. Det innebär i praktiken att exempelvis en industri kan köpa rätten att släppa ut en viss mängd näringsämnen, mot att man i form av t.ex. musslor tar ut samma mängd näring från havet vid skörd av musslorna (m.fl. 2005). Miljömässiga och ekonomiska vinster Utöver att ha positiva effekter som reningssystem, är blåmusslor även näringsrik föda för människor, foder för djur och kan användas som gödningsmedel i jordbruk (m.fl. 2005). Preliminära försök visar också att musslor kan utgöra ett lämpligt foder för värphöns (m.fl. 2005). Uppskattningsvis kan två tredjedelar av musslorna skördas för konsumtion medan resterande musslor av mindre storlek och skadade musslor kan användas inom jordbruket, något som benämns agroaqua-kretslopp (m.fl. 2005). Musselodlingar kan också generera arbetstillfällen och ha en positiv effekt för den lokala ekonomin. Ostronodlingar kan på liknande sätt som musselodlingar har renande effekter på miljön och ge ekonomiska vinster. startade en storskalig ostronodling på i . Odlingen är tänkt att producera ca ostron (). 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER Musselodlingar har förekommit i sedan 1970talet, och var produktionen som störst med ca /år (2004). skedde en nedgång i produktionen på grund av förekomsten av giftiga algblomningar. Riskerna med att konsumera musslor beror på förekomsten och sammansättningen av toxiska alger, samt sjukdomsalstrande bakterier och virus i de områden som skaldjur odlas (och 2005). För att säkerställa musslors födokvalitet har man utvecklat metoder för att testa deras giftighet och förekomsten av algtoxiner i vattnet. kontrollerar innehållet i musslorna och förekomsten av olika giftalger i de havsområden längs där man odlar musslor eller kommersiellt fiskar vilda musslor. Om halter över gällande gränsvärde av bakterier eller toxiner påträffas i musslorna stängs området för skörd och öppnas först när halterna har sjunkit under gränsvärdet (2006). 1.5 Indirekta effekter av fiske Trofinivå (från grekiskans trophos = näring) beskriver på vilken nivå i näringskedjan en art befinner sig. Primärproducenter som t.ex. växter och växtplankton befinner sig på den första (lägsta) trofinivån, växtätare på den andra trofinivån och rovdjur/predatorer på den tredje trofinivån (Fig. 1.5.1). En funktionell grupp består av flera arter som utför samma uppgift eller har samma strukturerande effekt på en viss miljö. Till exempel tillhör djur som skaffar föda genom att filtrera vatten gruppen filtrerare. I denna funktionella grupp ingår bl.a. musslor, sjöpungar och vissa havsborstmaskar. En annan viktig, funktionell grupp är nedbrytare som ser till att dött material omvandlas till tillgängliga näringsämnen. En funktionell grupp kan också vara växter eller djur som skapar en viss livsmiljö för andra växter och djur, t.ex. fleråriga makroalger som blåstång. Trofisk kaskad/kaskadeffekt En trofisk kaskad eller kaskadeffekt kan definieras som en kontroll av näringskedjan som regleras av dynamiken hos en predator (t.ex. säl eller rovfisk). En kaskadeffekt kan också definieras som en serie händelser som var och en är förutsättningen för nästa händelse. Dessa kan få konsekvenser som är mycket svåra att förutse och åtgärda. Fiske påverkar inte bara den specifika art som fiskas (den s.k. målarten), utan även andra delar av ekosystemet. Sådana indirekta effekter eller ekosy- 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER stemeffekter påverkar både det övriga fisksamhället och lägre trofinivåer som innefattar exempelvis bottenlevande kräftdjur och djurplankton. Exempel på indirekta effekter av fiske är förändringar i interaktioner mellan predatorer och bytesdjur. Dessa förändringar kan bestå även efter det att fisketrycket på predatorfiskarna upphört. Andra effekter är bestående genetiska förändringar av exempelvis ålder för könsmognad (som tidigare diskuterats i kapitel 1.2), effekter på icke-målarter som fåglar, däggdjur, hajar och rockor samt förändrade livsmiljöer för fisk och bottenlevande djur till följd av exempelvis trålning. Fig. 1.5.1 En förenklad bild av en näringskedja med säl som toppkonsument. Hur ett ekosystem förändras av ett intensivt fiske beror mycket på hur många arter som finns inom det specifika området, hur arterna är fördelade mellan rovfiskar och bytesfiskar samt vilken föda bytesfiskarna äter. Generellt kan man säga att ett ekosystem med många arter av såväl rovfiskar, bytesfiskar som mindre djur (bottenlevande djur och djurplankton) är mer motståndskraftigt mot förändringar, eftersom det finns fler arter inom varje funktionell grupp. Ett exempel på ett sådant ekosystem i är /. Om en art av rovfisk minskar i antal, kan en annan överta dess plats så att funktionen rovfisk ändå vidmakthålls. Däremot är antalet interaktioner mellan arterna många och det kan vara svårt att förutse vilka konsekvenser ett visst fiske kommer att få på . Ekosystem med få arter 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER (t.ex. ) är generellt mer känsliga för förändringar, då det bara finns en eller några få arter inom varje funktionell grupp. Förändrad interaktion mellan rovfiskar och bytesfiskar När man fiskar selektivt på stora fiskarter som lever av annan fisk (t.ex. torsk och gädda), minskar deras predation på bytesfiskarna (t.ex. skarpsill och abborre). Detta leder till att bytesfiskarnas naturliga dödlighet minskar och de kan öka i antal. I områden med intensivt fisketryck kan fisksamhället förändras från att innehålla flera stora, rovlevande arter till ett samhälle dominerat av småväxta, planktonätande arter. I stora delar av har man sett en sådan förändring . Antalet fiskar av småvuxna arter har ökat signifikant, både när det gäller arter som lever i den fria vattenmassan (pelagialen) och de som lever nära botten (m.fl. 2005). Även i Ös- tersjön har mängden planktonätande fisk (framför allt skarpsill) ökat betydligt , åtminstone delvis till följd av de kraftigt reducerade torskbestånden (m.fl. 2002; Österblom m.fl. 2007). Förändringar längre ned i näringskedjan Nedgången i bestånden av bottenlevande fisk har på lett till en ökning av bottenlevande kräftdjur och räkor. Således har fisket efter dessa arter ökat stadigt (). över hela världen har en stor förändring i fisket skett . Från att ha domineras av stora, fiskätande fiskar har landningarna kommit att domineras av planktonätande fisk och kräftdjur som räkor och kräftor (m.fl. 1998). Begreppet fishing down the food web myntades av samme och beskriver företeelsen att fisket bedrivs på en allt lägre trofisk nivå i takt med att stora, fiskätande arter blir utfiskade. Andra forskare har dock hävdat att företeelsen är överdriven och att det snarare handlar om att man fiskar både på rovfiskar och på fisk och kräftdjur på lägre trofinivåer (Essington m.fl. 2006). När predationstrycket på arter som sill/strömming och skarpsill minskar och dessa populationer ökar i storlek, kan de i sin tur påverka sin födoresurs djurplankton. Fler fiskar som äter djurplankton innebär färre djurplankton och färre djurplankton innebär mer växtplankton. I har såväl mängden djurplankton som artsammansättningen förändrats (Möllmann m.fl. 2000), troligen som en konsekvens av att mängden skarpsill ökat (Casini m.fl. 2006; 2008). Dock är sådana förändringar över tiden inte alltid lätta att tolka. Variationen i ett ekosystem är enorm, och det finns många faktorer som påverkar ett förlopp. I har förändringar i klimatet, övergödning och överfiske skett , och det är därför svårt att helt separera hur dessa faktorer påverkat ekosystemet. Interaktioner mellan olika fiskarter i Som en konsekvens av överfiske och dålig rekrytering, har mängden torsk i (östra beståndet) minskat till mycket låga nivåer (). 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER Överfiske av torsk i är ett känt faktum, och lekbeståndet har legat under försiktighetsgränsen (Bpa) och även under biomassagränsen (Blim). Fiskeridödligheten har tillåtits vara fortsatt hög, trots sviktande bestånd. I takt med att torskpopulationen decimerats har mängden skarpsill ökat, vilket i sin tur påverkat lägre trofiska nivåer (Casini m.fl. 2008). Torskens reproduktionsförmåga är förutom mängden föräldrafiskar också beroende av saltvatteninflöden till . Få och svaga saltvattensinflöden leder till dåliga syreförhållanden i djupvattnet, och torsken får under sådana förhållanden svårare att lyckas med sin reproduktion (se även avsnitt 1.2 om storleksselektivt fiske). har intensiteten i saltvatteninflödena varit låg och generellt givit sämre förutsättningar för torskreproduktion jämfört med slutet av och (2007). Även med starkare inflöden av saltvatten (t.ex. ; och 1995) har dock torskreproduktionen varit sämre än förväntat, vilket föranlett forskare att spekulera i om andra faktorer också påverkar torskens reproduktionsframgång. Eftersom mängden skarpsill i ökat som torsken minskat, finns misstanken att skarpsillen kan ha med saken att göra. Det har visat sig att skarpsill och strömming kan vara effektiva predatorer på torskens ägg (Sparholt 1994; och 2000). Dessutom konkurrerar skarpsill och strömming med torskungarna om den gemensamma födoresursen djurplankton (Casini m.fl. 2008). De kustlevande rovfiskarna abborre och gädda har minskat i yttre kustområden i egentliga (m.fl. 2000; m.fl. 2005). Nedgången i bestånden av abborre och gädda verkar bero på att ynglen dör av svält. De undersökningar som genomförts visar att områden med låg rekrytering av abborre och gädda också uppvisar låg förekomst av de djurplankton som fiskynglen företrädesvis äter. Möjligen är det alltså så, att skarpsillen även påverkar kustens fisksamhällen genom sin predation på djurplankton. För att vidare undersöka interaktionerna mellan skarpsill, torsk och djurplankton i det öppna havet och mellan skarpsill, abborre, gädda och djurplankton vid kusten, har ett stort projekt initierats av . Projektet ska löpa och genomföras i samarbete med en rad institutioner i och utomlands. Laboratorieexperiment, fältexperiment och ekologiska modeller kommer att användas för att kunna skapa en heltäckande bild över hur skapsill interagerar med torsk och med kustpopulationer av abborre och gädda. Det huvudsakliga syftet är att försöka få svar på om utfiskning av skarpsill kan bidra till att återskapa ekologisk jämvikt i havsmiljö (2008b). Projektet är ännu i sin linda men kommer sannolikt att generera en mängd viktiga pusselbitar till hur olika fiskarter påverkar varandra och sin födoresurs. 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER Ny forskning tyder på att nedgången i torskbeståndet i även påverkat mängden växtplankton (Casini m.fl. 2008). I studien visar forskarna att flera förändringar skett i näringsväv mellan mitten av och . Nedgången i torskbeståndet som lett till en ökning av skarpsillsbeståndet och en minskning av mängden djurplankton, har också orsakat en ökning av mängden växtplankton (Casini m.fl. 2008), detta för att djurplanktons betning på växtplankton har minskat. I studien (Casini m.fl. 2008) visar forskarna att ökad tillförsel av näringsämnen och hydrologiska faktorer hade en underordnad betydelse för växtplanktondynamiken. I stället är det förändringar i de högre trofiska nivåerna (torsk, skarpsill och djurplankton) som orsakat ökningen av växtplankton. Forskarna drar slutsatsen att det är av yttersta vikt att bevara rovfiskarnas strukturerande funktion i ekosystemet inte bara för fiskpopulationernas skull, utan också för att minska risken för stora algblomningar. Trofiska kaskader är generellt sett svåra att påvisa i havsområden, eftersom interaktionerna mellan de ingående organismerna är så komplexa. Därför finns det endast ett par tidigare studier som visat liknande kaskader. Ett exempel kommer från där forskarna visat att det intensiva fisket efter rovlevande fiskar ledde till stora förändringar i hela ekosystemet (Daskalov 2002; Daskalov m.fl. 2007). Den andra studien visar hur det intensiva fisket av torsk i delar av har lett till omfattande förändringar på de lägre trofinivåerna (m.fl. 2005).