rfr · GW0WRFR4 · 2008-12-04 00:00:00 — Även mängden torsk i är långt under de biologiskt säkra gränser som sätts av (). Överfiske en dålig affär Överfiske orsakas av att en alltför stor del av populationen fiskas så att man inte längre bara skördar räntan av kapitalet utan också själva kapitalet. Förutsättningen för ett uthålligt fiske är att man inte fiskar mer än beståndet kan producera . Överfiske är inte bara en dålig affär sett ur ett ekologiskt perspektiv utan också ur ett ekonomiskt. Ju mindre bestånden är, desto går åt för att leta upp fisken, vilket i slutändan innebär en högre kostnad för varje landad fisk. I överfiskade bestånd minskar oftast individstorleken hos fisken (se även avsnitt om storleksselektivt fiske), vilket också ger mindre fångst per ansträngning. Bestånd som förvaltas väl ger såväl god ekonomisk avkastning som en framtid för de fiskade arterna (m.fl. 2003; 2007). För att överfiske ska kunna undvikas är det viktigt att anpassa förvaltningen av fiskbestånden till rådande miljöförhållanden, t.ex. att begränsa fisket med dålig rekrytering. Inom fiskeribiologin använder man ett teoretiskt begrepp som kallas MSY maximum sustainable yield (maximal uthållig fångst). Denna kan definieras som den extra produktion som är den mängd fisk som skulle produceras utan en fiskeriverksamhet och anger den fångststorlek som ger den mest långsiktigt uthålliga fångsten. Om en population skulle vara ofiskad , skulle den växa till dess att faktorer som föda, utrymme eller någon annan resurs blev begränsande. I detta läge skulle det inte finnas någon extra produktion, och populationen skulle sluta tillväxa (vid punkt B0 i Fig. 1.2.1). Någonstans mitt emellan en fiskpopulation som inte innehåller några fiskar alls och den punkt där den extra produktionen blir noll finns det läge där den extra produktionen eller uthålliga fångsten blir som allra störst den maximala uthålliga fångsten, MSY (Fig. 1.2.1). 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER Fig. 1.2.1 Schematisk bild av hur MSY-begreppet uppskattas i ett fiskbestånd. B0 står för medelbiomassan hos ett helt oexploaterat bestånd. Vid B0 är den extra produktionen lika med noll . BMSY står för biomassa/populationsstorlek vid maximum sustainable yield. Se text för detaljer. (Baserad på figur från ) Ur ett biologiskt såväl som ur ett ekonomiskt perspektiv är det fördelaktigt att hålla ett fiskbestånd vid en högre biomassa än den som anges vid MSY. Detta har flera förklaringar: (i) en högre biomassa i ett bestånd utgör en bättre buffert mot förändringar i miljön (t.ex. klimatförändringar), (ii) vid högre biomassa är fångsthastigheten, och därmed den ekonomiska utkomsten, i fisket högre och (iii) vid en högre biomassa hos målarten är påverkan på ekosystemet som helhet lägre (sammanfattat av m.fl. 2003). Den maximala ekonomiska vinsten (maximum economic yield) sker vid den fiskeansträngning som ger den största vinstmarginalen till kostnaden för ansträngningen (Caddy och Mahon ) och infaller vid en högre biomassanivå än MSY. 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER En hög fiskeridödlighet i ett bestånd minskar drastiskt möjligheten för en fisk att bli gammal. Eftersom de flesta fiskarter växer hela livet minskar därmed också möjligheten att bli riktigt stor. Ett tydligt tecken på hårt fiske är att storleksfördelningen i beståndet förskjuts nedåt fisken blir allt mindre och antalet årsklasser blir färre (Bianchi m.fl. 2000; Svedäng m.fl. 2004; Marteinsdottir m.fl. 2005). En långlivad art som torsk kan under naturliga förhållanden uppnå en ålder och då vara närmare , men så stora individer är väldigt sällsynta i svenska vatten. I på har jämfört storleksfördelningen hos ett antal fiskarter mellan tidsperioderna 194647 och 19992001 (Svedäng m.fl. 2004). Det visade sig att längdfördelningen för torsk, kolja, vitling och gråsej hade förändrats helt mellan perioderna 1946 47 och 19992001 (Fig. 1.2.2). representerades alla arter av många årsklasser, dvs. av såväl unga som äldre fiskar. Vid undersökningar fann man däremot enbart unga (små) individer. De flesta torskbestånd i uppvisar liknande förändringar i åldersstrukturen (sammanfattat i Marteinsdottir m.fl. 2005). Forskare har länge observerat att fiskade bestånd med förändrad åldersstruktur uppvisar större variationer i abundans än ofiskade bestånd (m.fl. 2008). Stora fluktuationer i ett bestånd är inte önskvärt eftersom det ökar risken för att beståndet utrotas. I en ny studie från har forskare undersökt varför biomassan i fiskade bestånd tenderar att variera så mycket (m.fl. 2008). Undersökningen pekar på en huvudsaklig orsak till att exploaterade fiskpopulationer är så variabla, nämligen att de demografiska variablerna i fiskbeståndet, exempelvis tillväxthastighet och ålder för könsmognad, förändras. Detta leder till att bestånden blir mer känsliga för faktorer som varierande fisketryck och miljöfaktorer. Det verkar också som att arter med sen könsmognad, lång lekperiod och hög fekunditet är extra känsliga för den här typen av påverkan (m.fl. 2008). Forskarna poängterar särskilt hur viktigt det är att bevara en naturlig åldersstruktur i fiskade bestånd, detta för att minska risken att bestånden kollapsar (m.fl. 2008). könsmognad i hårt fiskade bestånd I flera bestånd som fiskas hårt har man sett att honorna blir könsmogna allt tidigare (t.ex. Trippel 1995; Mollet m.fl. 2007). Skiften i ålder för könsmognad kan förklaras av två olika mekanismer. Dels leder en decimering av ett bestånds storlek till att konkurrensen om föda minskar. De individer som är kvar i havet får därmed mer att äta och tillväxer fortare. Den snabbare tillväxten och fiskens bättre kondition kan leda till en tidigare könsmognad (Trippel 1995). Denna mekanism innebär inte någon förändring i fiskarnas genetik när beståndet ökar i storlek och tillgången på föda blir lägre kommer individerna återigen att bli könsmogna senare (Trippel 1995). Den andra mekanismen är sammankopplad med uttaget av stora individer. Inom ett bestånd finns en viss naturlig, genetisk variation som innebär att vissa individer blir köns- 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER Ett intensivt fiske efter stora individer leder till att deras gener för senare könsmognad blir alltmer sällsynta i populationen. Efter ett antal generationer blir tidig könsmognad vanligare, och kan dessa gener helt ta över i populationen. Fisket har genom sitt uttag av stora individer således inducerat en evolutionär förändring av åldern för könsmognad (Mollet m.fl. 2007). Den här typen av genetiska förändringar tar för beståndet att reparera eftersom det krävs att generna för senare könsmognad återigen blir de dominerande i populationen. Fig. 1.2.2 Den relativa längdfrekvensfördelningen för torsk och kolja i fångster från 19461947 och 19992001. Data från Svedäng m.fl. 2004, . 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER Betydelsen av stora honor Ett skifte i åldersstrukturen mot mindre och yngre fiskar påverkar reproduktionen i ett bestånd negativt (Marteinsdottir m.fl. 2005). Exempelvis har forskarna visat att den dåliga rekryteringen i isländska torskbestånd berodde på en förändring av åldersstrukturen mot yngre individer (Marteinsdottir och Thorarinsson 1998). Det verkar också som om förändringar i åldersstrukturen leder till att bestånd blir mer känsliga för naturliga förändringar, exempelvis klimatförändringar (Ottersen m.fl. 1994). Det totala antalet reproducerande individer i ett bestånd är ett ganska dåligt mått på hur stor reproduktionspotentialen är, detta eftersom stora honor generellt sett producerar mångfalt fler ägg än små honor (Trippel 1995). Enkelt uttryckt skulle få men stora honor kunna producera mer avkomma än många små. Till exempel producerar en sexårig torskhona i storleksordningen fyra gånger fler ägg än en treårig hona (och 2000). Äldre torskhonor har också en mer utdragen lekperiod och lägger fler kullar med ägg under en säsong jämfört med yngre honor. Att ett bestånd består av många åldersgrupper leder också till att lekperioden för hela beståndet blir längre eftersom unga och äldre fiskar ofta har överlappande lekperioder. Unga torskhonor leker tidigare på säsongen medan de äldre normalt påbörjar sin lek något senare (m.fl. 1999). Eftersom faktorer som vattentemperatur och födotillgång varierar mellan olika år kan lekperiodens längd få stor betydelse för den totala yngelöverlevnaden. En lång lekperiod ökar chansen att några kullar kläcks under precis rätt förutsättningar, medan en kort lekperiod kan innebära att fel temperatur eller dålig födotillgång omintetgör hela årets reproduktion. Förutom att producera fler ägg producerar stora honor också större ägg. Detta samband gäller för de flesta fiskarter, såväl som för kräftdjur som hummer och krabba. Stora ägg innehåller mer energi och ger upphov till större och mer livskraftiga yngel (Trippel 1995; och 2000; m.fl.). Stora yngel har också lättare att undvika att bli uppätna, har en högre tillväxthastighet och en förmåga att äta mer varierad föda (sammanfattat i m.fl. 1999). I har stora torskägg ytterligare en fördel eftersom de flyter vid en lägre salthalt än små ägg (och 2000). Torsken lever på gränsen av sin utbredning i , och salthalten är egentligen för låg för torskens reproduktion. I flyter torskens ägg närmare ytan där salthalten överstiger 30 och syretillgången alltid är god. I kan torskäggen bara hålla sig flytande i vatten där salthalten i medeltal är 14,5 ± 1,2 (Nissling m.fl. 1994), vilket vanligtvis innebär 60 m eller djupare. Vid lägre salthalt sjunker äggen mot botten där risken att drabbas av svamp och bakterieangrepp är stor. i utgör emellertid syrehalten ett problem eftersom äggen måste ha syrenivåer /l för att överleva. Stora, regelbundna inflöden av saltare vatten från är mycket viktiga för torskens lek. med få inflöden (stagnationsperioder) sjunker både salthalt och syrehalt i djupvattnet och den mängd vatten (s.k. reproductive volume) med rätt salt- och syrehalt för torsklek minskar. Saltvatteninflödena påverkar många processer i (se även 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER kapitel om övergödning) och är en förutsättning för lyckad torskreproduktion och därmed nyrekrytering till fisket. Den relativa effekten av torskhonornas ålder och storlek antas öka när lekförhållandena försämras, dvs. när syreförhållandena i djupvatten är dåliga. Under sådana förhållanden kan man fråga sig om de små honorna över huvud taget kan bidra till att föryngra torskpopulationerna i . Många fiskpopulationer skapar stabilitet Många fiskarter är uppdelade i mindre populationer som i stort sett är åtskilda från varandra. Sådana populationer eller sub-populationer uppkommer och vidmakthålls genom att specifika lekområden används, men även andra skillnader i beteende kan finnas mellan dessa populationer. Det kanske mest välkända exemplet på en fiskart som har många, väl avgränsade populationer är laxen. Laxen börjar sitt liv i en strömmande älv, där den stannar kvar i ett till innan den vandrar ut i havet. lever den i havet och växer sig stor för att sedan återvända till sin hemälv för att leka. Längs Sveriges kuster räknar man med att det finns ett tjugotal vilda laxpopulationer som alla har sina lekområden i en speciell älv. I ett stort område i sydvästra har man övervakat den nordamerikanska indianlaxens antal i ett tiotal orörda älvar och sjösystem sedan 1940- talet. Det man tydligt kunnat visa är att den totala mängden lax varierat väldigt lite, men mängden lax i de olika älvarna har varierat desto mer (, personlig kommentar). Det har visat sig att förändringar i klimat, nederbörd och andra miljöfaktorer har manifesterats olika i de olika älvarna. Varje älvspecifik laxpopulation har således haft såväl bra som dåliga perioder. Men eftersom de dåliga perioderna inte sammanfallit i alla älvar har den totala mängden lax ändå förblivit relativt . Forskarna som studerar indianlaxen i dessa älvar framhåller vikten av att bevara ett områdes biokomplexitet och livsmiljökomplexitet. Enkelt uttryckt betyder det att ju större mångfald av populationer och livsmiljöer som hålls intakta, desto större är möjligheterna för en art eller en grupp arter att stå emot naturliga och av människan orsakade förändringar och därmed överleva. Vad som också är intressant med detta område är att det bedrivs ett intensivt fiske efter indianlax här. Fisket fångar ungefär 1,8 miljoner laxar, vilket kan jämföras med de 1,1 miljoner laxar som leker i området (Baker m.fl. 2006). Det är alltså möjligt att bedriva ett ganska intensivt fiske som miljö och fiskpopulationer hålls välmående och intakta. En förvaltningskommitté med absolut makt kan stänga fisket från till nästa, om det skulle visa sig att för få laxar passerat upp i älvarna (, personlig kommentar). Även torsken är en art med många små, genetiskt skilda populationer som använder sig av specifika lekplatser (Marteinsdottir m.fl. 2005; Svedäng m.fl. 2007; m.fl. 2008). Många av de bestånd som används som enheter inom fiskeriförvaltningen kan i själva verket utgöras av flera olika populationer. I skiljer man på det östra och det västra beståndet. 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER östra beståndet uppehåller sig öster om och har sina lekplatser i , och Gdanskdjupet. Det västra beståndet är mindre och uppehåller sig väster om , i och i . Man räknar dock med att båda dessa bestånd utgörs av flera populationer. På skiljer man i fiskeriförvaltningen mellan torskbestånd i , och (). Forskningen har dock visat att exempelvis torsken i och i Skagerraks kustområden består av flera populationer, varav några uppehåller sig och leker nära kusten medan andra vandrar mellan olika områden i , och övriga (Svedäng och 2006; Svedäng m.fl. 2007). När det är dags för lek vandrar torsken, precis som laxen, tillbaka till sitt specifika hemområde. De olika populationerna verkar framför allt vidmakthållas genom skillnader i beteende man kan säga att de har olika kultur (, personlig kommentar). har forskare trott att torskpopulationerna främst uppkommer och vidmakthålls genom att havsströmmar transporterar ägg och yngel till olika delar av havet. Att populationerna upprätthålls genom skillnader i beteende innebär att de är mer känsliga för ett högt fisketryck än om uppdelningen skett passivt genom havsströmmar. Det är alltså av största vikt att fiskeriförvaltningen tar hänsyn till den verkliga populationsstrukturen för att bevara mångfalden av torskpopulationer. Dessa riskerar annars att gå förlorade då återkolonisation till ett område tycks vara en mycket långsam process (, personlig kommentar). Hur uppskattas mängden fisk i havet? För att kunna bedriva ett uthålligt fiske på ett bestånd är det mycket viktigt att ha en så bra uppskattning av beståndets storlek som möjligt. Det allra bästa skulle vara att räkna varje fisk i havet men detta är en omöjlig uppgift. I stället beräknar man beståndens storlek och åldersstruktur med hjälp av matematiska modeller. Modellerna, i sin tur, innehåller data från fiskebåtarnas loggböcker, från provtagningar ombord på båtarna och i hamn samt från de data som samlas in av forskningsfartygen (2007b). -Fiskebåtarnas loggböcker bidrar med information om hur mycket fisk som fångas, av vilka arter och hur det tar att fiska upp den inom ett bestämt geografiskt område. Om man tar hänsyn till hur det tar att få upp fisken, erhålls ett mått på fångst per ansträngning. Detta är ett väldigt viktigt mått eftersom det ger en fingervisning om hur mycket fisk som finns inom olika delar av fiskens utbredningsområde i havet. Med tekniska hjälpmedel, t.ex. ekolod, är det lättare att fånga mycket fisk även då bestånden är svaga. Om mängden fisk som fångas per tidsenhet minskar , kan man vara ganska säker på att beståndet försvagas. -Provtagning ombord på fiskebåtarna görs av för att registrera hur mycket fisk som bifångas och kastas överbord. Detsamma gäller för sjöfågel och däggdjur som sälar och tumlare. 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER -Provtagning i hamn görs för att samla in uppgifter om fångstens artsammansättning, längd- och viktfördelning och, i vissa perioder, fiskarnas lekmognad. Provtagning görs på ungefär 200 fiskar per landad fisk. -Forskningsfartygen samlar, förutom fisk, in sådana data som fiskebåtarna inte registrerar, t.ex. mängden ägg och fisklarver. Forskningsfartygen strävar inte efter att fånga så mycket fisk som möjligt. I stället fiskar man på samma sätt och oftast på samma plats, år , för att kunna se fiskbeståndens förändring över tiden. genomför också provfisken i de kustnära områdena för att uppskatta mängden kustlevande fiskarter som abborre, gädda och mört. Även här använder man sig av standardiserade metoder och nät för att kunna följa fiskbeståndens utveckling. Från datainsamling till ICES rekommenderade kvoter De råd som ICES lämnar till EU om fiskekvoter baserar sig på biologiska grunder och de långsiktiga överenskommelser som finns inom EU. Hänsyn till näringen tas inte i detta skede. I råden utgår ICES från miniminivåer av mängden lekmogen fiske eller en nivå för tillåten fiskeridödlighet (dvs. hur stor andel av lekbeståndet som tas ut genom fiske). Miniminivåerna för biomassa innebär att en viss mängd lekmogen fisk ska finnas kvar i beståndet efter det att naturlig dödlighet och fiskeridödlighet reducerat beståndet. Eftersom beståndsuppskattningarna är osäkra använder man sig av ett minimimått som kallas försiktighetsgräns (precautionary biomass limit) som betecknas Bpa. För att beståndet ska hålla sig inom säkra gränser ska lekbiomassan inte tillåtas understiga Bpa. En ytterligare gräns för skattning av bestånden är biomassagränsen Blim. Blim är den lägsta nivå som ett bestånd kan tillåtas sjunka till. Under denna nivå antas beståndet vara så litet att rekryteringen av ungfisk minskar, och beståndets framtid kan vara hotad. kommer ICES rekommendationer för torskfisket i Ös- tersjön utgå från en nivå för fiskeridödligheten i stället för nivåer för biomassan. Detta beslut har tagits av ICES eftersom de referenspunkter man tidigare använt för Östersjötorskens biomassa anses för osäkra (ICES 2008). ICES rekommendation för torskfisket på det östra beståndet i innebär att fiskeridödligheten inte ska överstiga 0,3, vilket i praktiken betyder att av fisken i åldersgrupperna fiskas upp . Ända har fiskeridödligheten för torsk i ofta legat betydligt över 0,6 (Fig. 1.2.3; ICES 2008). ICES nya råd överensstämmer med den förvaltningsplan som antogs av , där det långsiktiga målet är en fiskeridödlighet på 0,3 (regulation 1098/2007). Dessutom ingår i kommissionens förvaltningsplan att TAC (total allowable catch) inte ska kunna ökas med och inte kunna minskas med , förutsatt att fiskeridödligheten är under 0,6. Detta för att fisketrycket inte ska tillåtas fluktuera för mycket mellan olika år. EU följer sällan de exakta fiskekvoter som ICES rekommenderat utan fastställer oftast kvoter som ligger en bit över ICES rekommendation. Många forskare anser att det är dessa höga kvoter som föranlett de decimerade be- 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER stånd vi ser . Om man i stället fiskat i den utsträckning ICES föreslagit, hade bestånden varit i acceptabelt skick, med ekonomiska såväl som biologiska vinster (2007). Figur 1.2.3 Dödlighet för torsk i (heldragen linje) från 19662006 i relation till den beslutade 0,3-nivån (streckad linje). Data från ICES. Fiskare och forskare inte så oense egentligen Det talas ofta om att fiskare och forskare inte är överens om hur mycket fisk som finns. Detta beror på att fiskare och forskare har olika utgångspunkt för sitt fiske. Den totala mängden landad fisk är ett dåligt mått på hur mycket fisk som finns eftersom denna siffra inte säger något om hur man letat efter en ansamling med fisk. Enkelt uttryckt kan man säga att om en fiskare och en forskare fiskar på samma minskande bestånd, skulle deras fångstdata se helt olika ut. Fiskarens fångster skulle hålla sig på en jämn nivå medan forskarens skulle minska med tiden (Fig. 1.2.4). Om man i stället jämför fångst per ansträngning för fiskare och forskare visar det sig däremot att de är ganska lika (Fig. 1.2.5). 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER Fig. 1.2.4 Fiskare och forskare lägger sina tråldrag på olika sätt vilket är naturligt då de har olika syften med respektive fiske. Efter nr 43. 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER Figur 1.2.5 Fångster i yrkesfisket och i undersökningar i . Fångsterna av torsk är uttryckt i antal kilogram per trålad timme. har i en rapport (m.fl. 2007) utvärderat fiskförekomsten i ett antal områden där fisken varit helt fredad (5 stycken) eller fredad under leken (5 stycken), samt i områden där redskapsbegränsning gäller (6 stycken). Rapporten visar att alla områden där fiske varit helt förbjudet uppvisar tätare bestånd och mer storvuxna individer. I två av områdena, och , har dock fredningen varat för att man ska kunna se några tydliga effekter. I har fisket till viss del varit begränsat med redskapsrestriktioner . En ytterligare begränsning för nätfisket infördes , och dessutom är ett ca 250 km2 stort område (av sjöns area) helt fredat från fiske (m.fl. 2007). Vattenområdet runt har varit fiskefritt område . har ett intensivt fiske bedrivits i detta område, men det har senaste tioårsperioden varit mycket begränsat. Det fiskefria området runt sträcker sig 4 sjömil ut från ön och omfattar ett område på ca 350 km2 (m.fl. 2007). Positiva effekter av fiskefria områden världen över I en större studie med 89 fiskefria områden världen över har man visat liknande resultat som i den svenska studien fisk förekommer i högre tätheter, den totala vikten är högre, fiskarna är större och hela fisksamhället uppvisar en högre artdiversitet. Studien visar också att även små, fiskefria områden tenderar att ge liknande effekter och att dessa ofta uppträder inom en så som två (Halpern och , 2002). I de områden i som i stort sett stängts för fiske efter torskens kollaps i början av 1990- talet såg man en ökning av förekomsten av kolja, plattfisk 1 FISKETS EFFEKT PÅ FISKPOPULATIONER och kammusslor (Murawski m.fl., 2000). Däremot hade inte torskpopulationerna återhämtat sig nämnvärt, något som förmodligen beror på att andra arter har ökat så mycket i antal att de hindrar torskens återetablering (m.fl., 1997; se även avsnitt om interaktioner mellan torsk och skarpsill i ). I områden med redskapsbegränsningar året om har man framför allt sett positiva effekter på fiskens storlek men också på tätheten i vissa fall (m.fl. 2007). Den vanligaste redskapsbegränsningen är ett förbud mot trålfiske, som gäller längs hela (4 nautiska mil från baslinjen), i och de inre delarna av i samt i i . I , och har man sett tydliga positiva effekter på storleksfördelningen av framför allt torsk, men även på arter som kolja, vitling, bergtunga och rödspotta. I dessa områden är fisken större och förekommer i en del fall (framför allt när det gäller torsk) i högre tätheter än i trålade områden (m.fl. 2007). I större delen av har trålning och vadfiske varit förbjudet ända , på grund av den täta sjötrafiken i området. Fisket i sker företrädesvis med garn, vilket innebär en högre storleksselektivitet och artselektivitet i fisket. Att man finner fler arter, högre tätheter och större individer i är ett resultat av trålfiskeförbudet (Svedäng m.fl. 2004). kan ses som ett referensområde där fisksamhället är mer naturligt i förhållande till trålade områden. Sådana referensområden är viktiga för att bättre förstå hur storskaliga förändringar, t.ex. klimatförändringar, påverkar naturliga fisksamhällen, jämfört med dem som utsätts för ett högt fisketryck (Svedäng m.fl. 2004). Fredning under leken inte effektivt om inte den totala fångsten minskar Det finns också ett antal områden i där fisken är fredad . Till dessa hör ett totalförbud mot fiske under torskleken i i södra och och i , ett förbud mot riktat fiske innanför trålgränsen på och vid å- och älvmynningar i , samt ett totalförbud mot fiske i 17 lekvikar för abborre och gädda i .