urf · GVA5URF1 · 2008-01-01 00:00:00 — Det har tagit innan vår nya bemanningsplan satt sig. Varit av o till utan pol.sekr. Byte, inskoln. Det är först som rekryteringen till partikansliet varit klart och jag/vi jobbar nu i majoritet istället för i opposition så det är svårt att jämföra. 7 LEDAMÖTERNAS SYNPUNKTER OCH FÖRSLAG TILL FÖRÄNDRING 2007/08:URF1 7.2 Önskemål om förändringar utredning om ledamotsstödet hade som en av uppgifterna att undersöka behovet av en utökning av stödet. En klar majoritet var för och tyckte att det var en viktig reform. Det fanns då ingen öppen fråga som syftade till att fånga andra synpunkter på stödet eller förslag till förändringar. I denna enkät ställdes frågan: Skulle Du vilja se några förändringar av ledamotsstödet? Svarsalternativen ja eller nej kompletterades med ett öppet svarsalternativ. Tabell 18: Andel ledamöter som önskar förändring av ledamotsstödet Kommentar: N=252. Hälften av alla ledamöter, något fler kvinnor än män, skulle vilja se förändringar av resursen vilket kan tolkas som att de inte är helt nöjda med stödet i nuvarande form. Det går inte att fastställa några betydande skillnader mellan stora och små partigrupper eller att ledamöter från oppositionspartierna skulle ha en annan åsikt än ledamöter från regeringspartierna. De som i högst utsträckning vill se förändringar av stödet är miljöpartister () och folkpartister (). Bland ledamöterna från och Socialdemokraterna önskar lite drygt hälften en förändring () medan de moderata och vänsterpartistiska ledamöterna i lägst utsträckning vill se en förändring (). I enkätens öppna svar valde 126 ledamöter att förtydliga vilka förändringar de skulle vilja se av ledamotsstödet. De vanligaste förslagen till förändringar har sammanfattats i följande kategorier: En sekreterare per ledamot/närmare koppling till enskild ledamot Friare användning av stödet Ledamoten bör få mer inflytande över anställning och i personfrågor Annan fördelning inom partiet (ej utifrån utskott utan utifrån behov) Mer administrativt stöd, personlig sekreterare för post, e-post etc. Mer till de mindre partierna Mer kopplat till regionen Det finns inga exakta siffror på hur många ledamöter som önskar en modell där stödet utgår till den enskilda ledamoten, men det finns anledning att uppskatta att de som så önskar blivit fler i samband med personvals- 2007/08:URF1 7 LEDAMÖTERNAS SYNPUNKTER OCH FÖRSLAG TILL FÖRÄNDRING reformen och dess utveckling. Denna reform och den ökade personifieringen av politikerna, inte minst på grund av medieexponeringen, gör att det är viktigt för den enskilda ledamoten att bli sedd och hörd samt att vårda relationerna med hemregionens väljare. Ungefär en femtedel av dem som svarat på frågan vill ha ett mer enskilt stöd med en egen sekreterare. Några förtydligar att de vill ha en ledamotspeng så att ledamoten själv kan anställa och köpa de tjänster hon eller han behöver. En personlig sekreterare kan ge mer individanpassat stöd, menar en ledamot. En person skriver: Varje ledamot borde själv förfoga över det ekonomiska stödet. Jag skulle själv vilja ha det direkt kopplat till riksdagsledamoten. Även om det formella anställningsförhållandet är kopplat till partiet så kunde politiska sekreteraren i det dagliga arbetet vara helt kopplad till ledamoten. Flera ledamöter framför också att de vill ha mer stöd. Några av rösterna: Ytterligare förstärkning o förbättrat tekniskt stöd. Behov av mer resurser, mer politiskt stöd. Framförallt hem mot valkretsen. Behovet är oändligt, stödet skulle därför kunna utökas ytterligare. Jag vill ha mer stöd! En del ledamöter vill se en utökning så att det verkligen blir en hundraprocentig tjänst per ledamot, andra vill se en utökning som varje riksdagsgrupp får fördela enligt dagens system. I det öppna svarsalternativet har runt en fjärdedel av dem som skrivit här, uttryckt att de vill ha ett utökat ledamotsstöd. Flera berörda har i samtal, intervjuer och i enkätsvaren fört fram synpunkten att de små partierna missgynnas av den nuvarande fördelningen av ledamotsstödet som baseras på mandat. De små partierna har för lite stöd i förhållande till de stora, menar en del, och en person skriver i enkäten: De ledamöter som tillhör de mindre partierna har ett mer övergripande ansvar över politikområden än de som är större och därmed är fler som delar ansvar, ledamotsstödet borde ta hänsyn till detta. Det är orimligt att fördela resursen utifrån mandat eftersom även små partier måste ha kompetens och kontinuitet på alla utskottsområden, menar en annan ledamot. En annan person menar att Socialdemokraterna och har en stor fördel i att de kan fördela utskottsarbetet, valkretsarbetet och annat arbete på betydligt flera personer, medan en ledamot som är ensam i valkretsen för sitt parti får springa på alla bollar. Här finns även synpunkter från politiska sekreterare i ett av de mindre partierna som menar att tjänstemän i små riksdagsgrupper har för stora områden att täcka och långt mer arbete att utföra än de i de stora partigrupperna. En politisk sekreterare anser att fördelningen är problematisk. För de små partierna går en stor andel till gemensamma kostnader för kansliet. Till viss del är de gemensamma kostnaderna lika för kanslierna oavsett om det är en stor eller liten partigrupp, och det som 7 LEDAMÖTERNAS SYNPUNKTER OCH FÖRSLAG TILL FÖRÄNDRING 2007/08:URF1 blir över och kan fördelas på enskilda ledamöter blir mycket mindre i de små partigrupperna, menar han. En ledamot som suttit i anser också att man bör fundera över fördelningen mellan små och stora partier. För ett litet parti blir det påtagligt att stödet i utskottsarbetet blir ojämlikt. De stora partierna kan ha fler ledamöter och politiska sekreterare kopplade till utskotten medan de mindre har en ledamot och i bästa fall också en särskild politisk sekreterare som stöd. Dessutom fortsätter hon, har de stora partierna möjlighet att stödja det regionala arbetet vilket främjar kopplingen mellan väljarna och de förtroendevalda. Det finns det inte resurser till i de små partierna. Frågan är ändå inte helt enkel, tycker ledamoten. Å andra sidan är detta ett utslag av folkets röst. Färre röster betyder mindre stöd och kanske är det så folket vill ha det: Det kanske inte blir rättvist om går emot folkviljan och kompenserar de små partierna för att de fått för få röster? Även förslag om ökad decentralisering förekommer. Det framförs önskemål om utökat stöd för att partigrupperna ska kunna ha regionalt förankrade politiska sekreterare. Det skulle vara önskvärt om alla ledamöter skulle kunna ha politiska sekreterare på hemmaplan som både skulle ha god översikt över medier och ha kontakter med väljare, medlemmar, organisationer och kommuner. Några uttrycker att det vore bra med en mer flexibel användning av stödet; politiska sekreterare kan placeras utanför som ett stöd i distrikten, t.ex. så som den socialdemokratiska partigruppen har valt att göra. 7.3 Ytterligare synpunkter på stödet I frågan om det finns några ytterligare synpunkter på ledamotsstödet har 46 kommentarer gjorts i enkätens öppna svar. Förutom de synpunkter som framkommit tidigare, dvs. att stödet borde bli mer personligt och knytas till den enskilda ledamoten i högre utsträckning eller att det behövs stöd till valkretsen eller att stödet bör öka, väljer flera ledamöter att lyfta fram hur bra stödet i dess nuvarande form är. Även i intervjuerna framkommer att man över lag är mycket nöjd med det arbete som de politiska sekreterarna utför. Flera ledamöter pekar på att de politiska sekreterarna borde ha tillgång till fortbildning eller kompetensutveckling i högre utsträckning. Det framhålls av en ledamot att det i stället för enbart kvalificerade utredningssekreterare borde finnas två typer av tjänster: en politisk rådgivarroll med hög kompetens samt en ren sekreterarroll med administrativa arbetsuppgifter. Denna uppdelning av politiska sekreterartjänster är i princip genomförd på de större kanslierna, hos Socialdemokraterna och . Det tycks främst vara de mindre kanslierna med färre politiska sekreterare som av flera skäl valt att ha breda tjänster som kan uppleva att det kan vara svårt att förena samtliga kompetenser i en och samma person. I enkätens öppna svar skriver en ledamot: 2007/08:URF1 7 LEDAMÖTERNAS SYNPUNKTER OCH FÖRSLAG TILL FÖRÄNDRING Svårigheten ligger i att finna en person som både kan hjälpa till med kvalificerat politiskt arbete och enklare serviceuppgifter, både väl förtrogen med det partipolitiska och kvalificerad utredare. Andra förslag som framförs är att låta eller parlament i andra länder utgöra förebild om man skulle förändra det nuvarande systemet. Vi bör mer likställa oss med andra länder, skriver en ledamot. En annan är inne på samma spår och menar att man bör titta på hur det ser ut internationellt och i samma anda utöka stödet så att det går högst två ledamöter per politisk sekreterare. En ledamot tycker att redovisningen av stödet skulle kunna bli mycket bättre och att kraven på denna borde vara högre. Kravet på redovisningen och tydligheten i anvisningarna diskuteras vidare i nästa kapitel. I anslutning till krav på redovisning kan dock framhållas flera synpunkter på fördelningen av stödet och det, som en del tycker, ogenomskinliga systemet, där partigrupperna lägger beslag på en stor del av resursen. De lägger pengarna på annat. En annan ledamot skriver att det borde vara bättre kontroll av att partierna använder resursen i avsett ändamål. Ännu en röst: Som det är nu tar partiet resursen. 8 En årlig redovisning En redovisning av hur stödet till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i har använts ska lämnas till riksdagsförvaltningen. Redovisningen ska vara styrkt av en behörig auktoriserad revisor. Skyldigheten att redovisa infördes föreskrift om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i (RFS 2005:7 §17). Erfarenheten är ännu begränsad till en årsredovisning för . I fråga om stödet för ledamöternas utrikes resor, den tredje stödformen, finns redovisningsskyldighet reglerad i lagen (1999:1209) om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i (SFS 2006:997 §16). Denna skyldighet för partigrupperna att redovisa användning av stöd från utgör ett visst avsteg från den traditionella frivilliglinje med partiöverenskommelser som präglat det svenska partifinansieringsområdet och som innebär att riksdagspartierna avvisat en reglering som tvingar partierna att offentligt redovisa intäkter och kostnader. I ett internationellt sammanhang har ansträngningarna att öka den demokratiska insynen och minska riskerna för korruption medfört en utveckling i riktning mot en ökad rättslig reglering. I utgör tillsammans med , och undantagen som saknar en författningsreglering på området. Förslag om att införa rättslig reglering av svenska partiers och kandidaters intäkter för att öka allmänhetens insyn presenterades av en utredning men avvisades eftersom partierna inte kunde enas (SOU 2004:22). Redovisningsskyldighet för partigrupper är dock inget främmande inslag för svenska politiker. Med ett ökat internationellt samarbete kommer alltfler i kontakt med krav på redovisningar av användningen av olika typer av medel som anslås till partigrupperna av parlamenten i , liksom i EU. Här är avsikten att ge en kort bakgrund till redovisningskravet i den svenska föreskriften och en sammanfattande bild av redovisning. En central fråga i sammanhanget är hur de olika stödformerna redovisas och om ledamotsstödet kan identifieras samt om de inlämnade uppgifterna ger möjligt till insyn i och information om användningen av stödet. Avsikten är således inte att granska redovisningarnas ekonomiska innehåll utan deras utformning i förhållande till syftet. Vidare uppmärksammas tänkbara problemlösningar i fråga om redovisningar av denna karaktär. 8.1 Förtydligande av regelverket I en riksdagsdebatt , som föregick beslutet om att begära tydligare regler för användningen av stödet till ledamöternas och partigruppernas arbete i , betonades stödets inriktning på ledamöterna och . Syftet med stödet, arbetsuppgifterna, liksom placeringen av de politiska sekreterarna 8 EN ÅRLIG REDOVISNING Det var framför allt Socialdemokraterna som misstänkliggjordes för att använda delar av stödet till partiarbete genom att anställa ombudsmän i distrikten. Debatten utmynnade i att genom ett tillkännagivande begärde ett förtydligande av regelverket (2004/05:KU29, prot. 2004/05:91 och 92). Det som hände var att en majoritet i ställde sig bakom ett ställningstagande som återfanns i en reservation (nr 7) till ett betänkande från (2004/05:KU29) som hade följande lydelse: bör föregå med gott exempel när det gäller regler för hur ekonomiska medel får användas. Det råder oklarheter om hur bidrag som partierna erhåller för sitt arbete i får användas. har beslutats om ökade resurser till partigrupperna för att öka stödet till riksdagsledamöterna. bör skapa tydliga regler för detta. Reservationen fick alltså slutligen även stöd av Socialdemokraterna som i utskottet stod bakom utskottsmajoritetens och inte reservationens förslag. fick därefter i uppdrag att ta fram förslag. Ett sådant resulterade i den ovan nämnda föreskriften som trädde i kraft . Frågan om användning av stödet, liksom redovisningsskyldighet, var föremål för överläggningar bland partiernas gruppledare. Föreskriftens bestämmelse om redovisning, som återfinns i samband med uppföljning och revision, utgör en av flera ingredienser i det regelverk som riksdagsstyrelsen tog fram. Här finns förutom precisering av syftet med ledamotsstödet och dess användning även bestämmelser som är relaterade till kanslierna och basstödet. Dessutom finns bestämmelser om ackreditering av medarbetare vid partigruppernas kanslier, regler om arbetsplatser i samt viss kostnadsfördelning mellan partigrupper och riksdagsförvaltning. En första fråga gäller vilka stödformer som omfattas av redovisningskravet. Tolkningen torde vara att användningen av såväl basstödet som ledamotsstödet ska redovisas enligt föreskriften även om någon precisering av stödformerna inte görs i den aktuella paragrafen som stipulerar en årlig redovisning (§ 17). Den tredje stödformen som omfattas av lagen , nämligen stödet för utrikes resor, redovisas i särskild ordning.70 Några närmare riktlinjer om hur redovisningen av stödet ska utformas ges varken i föreskriften eller i något annat dokument. Eftersom syftet med användningen av stödet ska redovisas innebär det att en kostnadssida förväntas ingå. En grundläggande förutsättning för att stödets användning ska kunna 70 Utrikes resor redovisas separat till riksdagsförvaltningens ekonomienhet med uppgifter om namn, resmål, tidpunkt för resan samt kostnader för resan och eventuellt utnyttjande av bonuspoäng. 8 EN ÅRLIG REDOVISNING redovisas är dock att stödet måste kunna identifieras och vara synligt i redovisningen. Friheten för partierna att själva bestämma vilken typ av redovisning som ska lämnas in till riksdagsförvaltningen har resulterat i varierande grad av måluppfyllelse. inlämnade redovisningar kan delas in i framför allt två kategorier. Den ena utgörs av redovisningar av bokslutskaraktär som omfattar både koncern och enheter av typen moderorganisation, moderförening eller riksorganisation. , och har valt den typen av redovisning. I redovisning återfinns en klumpsumma för partistöd (till partiets allmänna verksamhet) och stödet till riksdagsledamöterna och partigrupperna. I resultaträkning finns olika offentliga stödformer särredovisade i en not, bl.a. partigruppsstöd, men därefter kan kostnaderna för partigruppen i inte spåras. Utifrån räkenskaper kan inte heller partigruppernas stöd och användning utläsas; här återfinns endast en samlad post benämnd statligt partistöd. Gemensamt för dessa tre redovisningar är således att riksdagsgruppens ekonomi inte särredovisas, och därmed inte heller stödet till partigrupperna, utan integreras i enheternas samlade räkenskaper. I samtliga fall utgör riksdagsgruppen inte heller en egen juridisk enhet utan ingår i respektive riksorganisation. Den andra kategorin av inlämnade redovisningar är sådana som identifierar både riksdagsgrupp och i viss utsträckning även stöd. Här återfinns , och samt . Hos både Socialdemokraterna och är respektive riksdagsgrupp en juridisk organisation (med organisationsnummer) som avger egen årsredovisning och bokslut med resultaträkning, balansräkning och revision (med auktoriserad revisor). Båda har således lämnat sina respektive partigruppers årsredovisningar till riksdagsförvaltningen. har visserligen en gemensam organisation för riksdagsarbetet och partiorganisationen men har lämnat in en redovisning som benämns Partigruppsstödets användning och som granskats av auktoriserad revisor. har lämnat en redovisning som omfattar räkenskaperna för hela riksorganisationen 2006 men har bilagt en översiktlig redovisning där riksdagskansliets intäkter och vissa utgifter kan identifieras. Inom den andra kategorin finns betydande variationer i utformningen av redovisningarna. Vissa inslag minskar klarheten på både intäkts- och kostnadssidan och därmed även jämförbarheten mellan partigrupperna. Exempelvis finns en förvirring kring stödens benämning, och på intäktssidan används en flora av beteckningar av typen partistöd (Socialdemokraterna), erhållna medel (), partistöd och medlemsavgifter (). använder posterna partigruppsstöd och gruppresebidrag EU för personal. Inte heller inom denna grupp är det möjligt att följa en enskild stödforms användning. Socialdemokraterna har som enda partigrupp uppgifter om me- 8 EN ÅRLIG REDOVISNING delantal anställda med fördelning på kvinnor och män, sjukfrånvaro m.m. i riksdagsgruppen. Uppgifter om kostnader är ofta knapphändiga och rör framför allt mer sammanfattande poster av typen personalkostnader, verksamhetskostnader. utgör här ett undantag som har en mer utförlig redogörelse av kostnaderna. Sammanfattningsvis indikerar en integrering av partigruppsstöd i riksorganisationens redovisning ett problem: existensen av en gråzon mellan stöd som ska gå till partigruppernas och ledamöternas parlamentariska arbete och partiverksamhetens domäner. Genomgången av redovisningar visar att redovisningskrav utan närmare riktlinjer ger ett ytterst begränsat informations- och insynsvärde. Här återfinns redovisningar som befinner sig långt från det grundläggande målet att visa användningen av stödet medan andra ger redogörelser där användningen i viss mån framgår men med varierande tydlighet. Jämförbarheten är mycket bristfällig. Vid samtal med partigruppernas kanslichefer har några också framhållit att de har problem med att redovisa t.ex. ledamotsstödet eftersom bokföringen inte är upplagd så att det går att urskilja detta stöd och andra former av anslag från till partierna. Kanslichefer har även påtalat att det saknas riktlinjer som ger klarhet i hur de årliga redovisningarna ska utformas. 8.3 Det norska regelsystemet Det kan vara av intresse att helt kort se på de nya riktlinjer för redovisning av partigruppsstöd som beslutats av det norska presidentskap (talmanskonferensen). Ännu har detta inte prövats eftersom 2007 blir det första räkenskapsåret. Partigrupperna i har haft krav på sig att föra räkenskaper och ansvara för att både en godkänd räkenskapsrapport och en revisionsrapport insänts till presidentskap. I likhet med den svenska stöd till partigruppernas och riksdagsledamöternas arbete ska den norska motsvarigheten användas till arbete i parlamentet. Till skillnad från finns i ett uttryckligt krav på att politiska sekreterare (motsvarande) ska vara placerade vid parlamentet. Bakgrunden till att nya och tydligare regler infördes var den starka tillväxten av stödet som gav partigrupperna en helt ny ekonomisk situation med ökade möjligheter att utveckla och bredda verksamheten. Det skulle, enligt presidentskapets bedömning, även öka svårigheterna att värdera vad som kan anses stortingsrelevant arbeid i och inte. Det norska regelsystemet innefattar utöver bestämmelser om räkenskaper och revision även ett förtydligande av partigruppernas rättsliga ställning (som egna juridiska enheter), stödet vid olika förändrade förutsättningar (vid valresultat, återbetalningsregler m.m.) samt förhållande till partiorganisationen. Det senare innefattar följande riktlinjer (Innst. Nr 241 2005/2006): Det ska vara en klar skillnad mellan det offentliga medel som går till partiorgani- 8 EN ÅRLIG REDOVISNING sationen och det stöd som staten beviljar över budget till stortingsgrupperna. Huvudregeln är att inga medel ska kunna överföras till partiorganisationen centralt, inte heller i köp av tjänster från eget parti. Undantag från detta är löne- och räkenskapshantering som kan köpas från den egna partiorganisationen. Anställda i stortingsgrupperna ska ha sin arbetsplats i och inte i partiorganisationen centralt eller partikanslier lokalt i distrikten. Personalen får användas något friare i samband med valkampanj. I fråga om räkenskaper och revision fastslås i riktlinjerna att stortingsgrupper är att betrakta som juridiska enheter som ska föra räkenskaper. De ska inkomma med årlig räkenskapsrapport till presidentskapet före påföljande år. Rapportens utformning är preciserad. Så ska exempelvis antal anställda i stortingsgruppen anges. Närmare bestämmelser om räkenskapsrapportens utformning ges i en gemensam mall. Rapporteringsmallen har utarbetats i samarbete med partigrupperna.71 Där framkommer exempelvis att kostnadssidan inte enbart gäller löner utan lönekostnader i vidare mening, olika typer av administrativa kostnader samt verksamhetskostnader av olika slag. Räkenskaperna förda av stortingsgrupper och oberoende representanter ska revideras av en auktoriserad revisor (dvs. en revisor som är gemensam för samtliga partigrupper) som fått uppdraget av presidentskap. Räkenskapsrapport och revisionsberättelse görs offentliga när de inkommer till presidentskapet. Ett av problemen med offentliga bidrag till partier är att anslagen tenderar att expandera och att det sällan eller aldrig tycks finnas behov av att skära ned på sådana medel. En framgångsrik strategi, som används både i och i flera andra länder, är att differentiera stöden och ständigt finna nya former. Resultatet minskar genomskinligheten men ökar även förvirringen hos mottagarna! Redovisningarna talar här sitt tydliga språk. För att skapa insynsmöjligheter i partiernas och partigruppernas årliga redovisningar krävs mer preciserade riktlinjer av liknande karaktär som de norska. Här har man även försökt att finna lösningar på känsliga problem som rör ekonomiska överföringar mellan partigrupp och partiorganisation och gränsdragningen mellan reguljärt partiarbete och parlamentariskt arbete. Enligt föreskriften ska även en mer omfattande uppföljning genomföras av stödets användning och av hur de enskilda ledamöterna uppfattar stödet. För uppföljningen ska en extern oberoende expertis anlitas. Det kan tyckas ambitiöst att genomföra omfattande uppföljningar . Under förutsättning att riktlinjer utvecklas som skapar god insyn och förbätt- 71 Enligt uppgift från () tillsattes en arbetsgrupp med representanter för administrationen och två av grupperna som tillsammans utarbetade förslag till ny rapportmall. Förslaget gick på remiss till grupperna och samtliga gav sina synpunkter. Efter att man så långt möjligt tagit hänsyn till synpunkterna gjordes ett slutligt förslag som lades fram för presidentskapet för godkännande. 8 EN ÅRLIG REDOVISNING rad jämförbarhet av stödets användning mellan partierna borde en mer omfattande uppföljning en gång per valperiod vara tillräcklig. Föreliggande förslag till styrelsen innebär att beslut fattas om att den uppföljning av stödet till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i som enligt anslagsdirektivet ska planeras genomförs under ledning av professorn i statskunskap vid , med början . Uppföljningen ska redovisas senast .