mot · GW02U255 · 2008-09-30 00:00:00 — 4Ändamålsenligt och ökat bistånd5 4.1Uppfyll målet öka biståndet5 4.2Sverige trixar med biståndspengar6 4.3Förändring av DAC-regler behövs7 4.4Bistånd på mottagarnas villkor7 6.1Handel på fattiga länders villkor10 6.2En handelspolitik för jämställdhet11 7.1Kraven som motverkar millenniemålen12 7.2.1Sveriges ansvar som långivare13 8.1Internationella restriktioner för vapenexport14 8.2Tydligare regler för svensk vapenexport15 9Tillgång till vatten och minskad slum15 10.1Rätt till abort och minskad mödradödlighet18 10.2Stoppa mäns våld mot kvinnor19 10.3Stärk kvinnorörelserna i syd19 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom EU och andra internationella forum aktivt ska arbeta för att alla givarländer ska leva upp till FN:s mål om att ge 0,av sitt lands BNI i bistånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att skuldavskrivningar och flyktingmottagande alltid ska ske utanför biståndsbudgeten. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringens skrivelse om biståndets resultat ska omfatta en utvärdering av hela biståndsramen, inklusive avräkningar för skuldavskrivningar och flyktingmottagande. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska återställa sitt bidrag till UNDP. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör verka för att de delar av som tillåter att flyktingmottagande och skuldavskrivningar kan användas som bistånd stryks. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska frikoppla sitt utvecklingssamarbete från makroekonomiska krav. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att åtaganden enligt Kyotoprotokollet inte får finansieras med biståndsmedel. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom /DAC ska arbeta för att åtaganden enligt Kyotoprotokollet inte får räknas som utvecklingssamarbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen i EU och WTO bör driva krav på att handelsavtal måste utformas och utvärderas utifrån millenniemålen om fattigdomsbekämpning, hälsa och mänskliga rättigheter.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska verka för att EU tar bort tullmurar mot fattiga länder, att importrestriktioner för fattiga länder avskaffas och att WTO:s handelsavtal ersätts av avtal som tar sin utgångspunkt i fattigdomsbekämpning, utveckling och jämställdhet.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska verka för att alla förhandlingar om nya handelsavtal ska inkludera en analys av hur avtalet förhåller sig till konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska verka för att WTO demokratiseras så att de fattiga länderna får en reell möjlighet att påverka handelspolitiken.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör verka för att de 50 fattigaste länderna får totala och ovillkorade skuldavskrivningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör verka inom IMF och för en översyn av villkoren för skuldlättnader inom HIPC så att dessa inte motverkar uppfyllandet av millenniemålen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska verka för att ett internationellt regelverk för vad en illegitim skuld är ska utformas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en skuldtribunal i FN:s regi tillsätts för att avgöra vilka skulder som kan anses vara illegitima, samt inom ramen för nämnda internationella institutioner verka för att dessa illegitima skulder avskrivs. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska följa exempel och erkänna vårt medansvar och därmed avskriva de illegitima skulder som vi har. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör verka för att en förändring av EU:s uppförandekoder förverkligas och att dessa blir mer restriktiva och vapenexporten till diktaturer, krigförande stater och länder där grova brott mot de mänskliga rättigheterna sker upphör. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att nya riktlinjer för den svenska krigsmaterielexporten behövs som istället för att utgå från snäva näringspolitiska aspekter på krigsmaterielexporten betonar vikten av demokrati, MR-perspektiv och internationella säkerhetspolitiska aspekter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i alla landstrategier bör inkludera strategier för fattigdomsbekämpning för såväl landsbygd som områden. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att den svenska utvecklingspolitiken bör utveckla ett tredje mål som omfattar ett könsmaktsperspektiv. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att återställa anslaget till Unifem. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att av biståndsbudgeten ska öronmärkas för sexuell och reproduktiv hälsa. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att återställa anslaget till UNFPA. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en del av pengarna som öronmärks för att skapa sexuell och reproduktiv hälsa utan att villkoras bör gå till lokala initiativ och verksamheter. 1 Yrkandena 912 hänvisade till NU. Världen är inte rättvis. Klyftorna är stora mellan länder i nord och syd, mellan fattiga och rika, mellan kvinnor och män. dör ett barn av fattigdom. Minst en miljard människor beräknas leva i extrem fattigdom och försöker överleva på mindre än . av dem är kvinnor. En stor del av jordens befolkning är hänvisade till ett liv i extrem fattigdom, utan makt och möjligheter att förändra sin livssituation, fjärran från mänsklig värdighet. En annan värld är möjlig. Det finns tillräckligt med pengar och resurser i världen som skulle kunna mätta jordens hungriga, utrota fattigdomen och ge alla människor ett värdigt liv. Men istället för en rättvis fördelning hamnar det mesta hos den rika delen av världen. Århundraden av kolonial plundring har skapat enorma förmögenheter i och , men fjättrat miljoner människor i syd i den djupaste fattigdom. har en del av vapenmakten ersatts av regler och kontroller för att behålla den fattiga världen på knä. Det är hög tid att den rika delen av världen börjar betala tillbaka. samlades världens länder och enades, i alla fall på pappret, om att göra ett gemensamt krafttag för att bekämpa fattigdomen. Resultatet blev millenniemålen, som består av åtta olika delmål som ska vara uppfyllda . Det handlar bl.a. om att halvera världens fattigdom och hunger, minska mödradödligheten, öka jämställdheten och skapa ett globalt samarbete där länder vidtar åtgärder för att bidra till uppfyllandet av målsättningarna. Skulle millenniemålen uppnås skulle det innebära att vardagen för 100-tals miljoner människor i grunden skulle förändras. Några av målen är på god väg att uppfyllas, andra halkar ohjälpligt efter. Skillnaderna är stora regionalt, men generellt kan sägas att det ser dystrast ut för söder om . I flera riskerar man att inte uppfylla något av millenniemålen. Enligt FN skulle det kosta att uppfylla millenniemålen. Den halvtidsrapport som presenterades (The Millennium Development Goals Report 2007) visar även att det åttonde målet inte ser ut att vara inom räckhåll. Det gäller den rika världens åtaganden. Framförallt handlar det om att de länder som ger bistånd inte har ökat mängden bistånd till utlovade nivåer. I har debatten varit nästan obefintlig kring hur vi ska jobba för att bidra till millenniemålens uppfyllande. De åtta millenniemålen riskerar att avfärdas som målsättningar eller riktlinjer, istället för de mål som de faktiskt är. Alla länder har förbundit sig att nå målen till 2015, inte bara att försöka. Den säger sig vilja minska fattigdomen, men bidrar till att urholka biståndet genom att ta pengar från arbetet med att uppfylla millenniemålen till att finansiera flyktingmottagande i , skuldavskrivningar och åtgärder för att stoppa de klimatförändringar som vi i den rika världen till stora delar skapat. menar att utveckling och fattigdomsbekämpning kräver en rad åtgärder på en rad områden: skuldavskrivningar, ökat bistånd, en klimatpolitik där de rika länderna och de multinationella företagen tar sitt ansvar, ett stärkt regelverk för vapenhandel, en reformering av IMF och , tydligare globala regler för utländska investeringar och rättvisa handelsregler. I grunden krävs en ny ekonomisk ordning med en tydlig omfördelning av makt och resurser från nord till syd. Arbete mot fattigdom är inte en god gest från de rika ländernas sida. Detta bör snarare ses som en möjlighet för världens rika länder att betala tillbaka för den orättvisa fördelning av världens resurser som man bidragit till att skapa. har i denna motion tagit fram förslag på hur kan bidra till att uppfylla millenniemålen. 4Ändamålsenligt och ökat bistånd Rika länder kallar sig gärna för givarländer eftersom det får dem att framstå som snälla och givmilda, men de rika länderna har i själva verket en skuld att betala tillbaka. menar att biståndet ska inriktas på att stärka kvinnors möjlighet och ställning, att stärka folkens egna resurser för att bekämpa fattigdomen. Framgångar i den riktningen är beroende av och en förutsättning för uppbyggandet av demokratiska strukturer underifrån. Allt utvecklingsbistånd ska utgå från respektive mottagarlands egna behov. Det ska respektera dess suveränitet och inte förknippas med politiska eller ekonomiska villkor. anser att regeringen bör verka i internationella forum för att trycka på länder att verkställa sina åtaganden. För del uppfyller vi denna målsättning. Men använder vi en del av biståndspengarna till att skriva av skulder och ta emot flyktingar. motsätter sig detta och vill istället se en ändamålsenlig biståndspolitik där pengar går till det de ska. 4.1Uppfyll målet öka biståndet Det var inför som 15 EU-medlemmar lovade att öka sitt statliga bistånd till 0,av BNI , i enligt med mål åtta. Under G 8-gruppens toppmöte lovade dess medlemmar även en fördubbling av sitt bistånd till . Men dessa löften är långt ifrån uppfyllda. Sedan millenniemålen antogs har endast anslutit sig till de länder som redan tidigare gav de nämnda 0,7-procenten, dvs. , , och . ökade det statliga biståndet från 0,av BNI till 0,. Men detta berodde främst på stora skuldavskrivningar till framförallt och , samt humanitärt bistånd efter . För av världens fattigaste länder antingen minskade biståndet eller låg det på ungefär samma nivå (UNDP). minskade biståndet med 5,, från 106,8 till 103,9miljarder USD. Enligt DAC () fortsätter biståndsvolymerna återigen att minska . Enligt är det högst tveksamt om de länder som tog på sig att fördubbla biståndet till samt höja biståndet till 0,av BNI kommer att infria sina löften till utsatt tid. För att detta ska ske måste stora ökningar göras i reda pengar. Det räcker inte att några enstaka länder gör detta. För att det ska bli någon effekt krävs att alla givarländer sluter upp. anser att har en skyldighet att trycka på de rika länder som inte lever upp till de gemensamt satta målsättningarna. Inom EU och andra internationella forum bör aktivt arbeta för att så ska ske. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 4.2Sverige trixar med biståndspengar På pappret uppfyller enprocentsmålet. Men i själva verket går inte alla dessa pengar till fattigdomsbekämpning. En betydande del av pengarna går till att skriva av skulder, en annan del går till internt flyktingmottagande samt att åtgärda klimatförändringar som den rika världen till stora delar skapat. skedde det en urholkning av biståndsbudgeten (). 2,5miljarder av det som budgeterat till bistånd går till att ta emot flyktingar. av det som EU-länderna budgeterar till bistånd går till att skriva av skulder (CONCORD, 2007). Den ökningen av bistånd som skedde gick i huvudsak just till skuldavskrivningar och till den s.k. kampen mot terrorismen, något som inte är att betrakta som fattigdomsbekämpning. Av ökningen på 60,2miljarder USD , har endast 0,gått till millenniemålen och andra program för fattigdomsbekämpning (DAC, 2006). anser att bör ta kampen mot fattigdom på allvar. Biståndspengar måste gå till rätt ändamål, ett trixande med biståndspengar drabbar i slutändan endast de fattiga och millenniemålens uppfyllande. Skuldavskrivningar och flyktingmottagande bör således alltid ske utanför biståndsbudgeten. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Någon utvärdering av hur regeringens skuldavskrivningar och flyktingmottagande har påverkat millenniemålen har inte gjorts. Detta gäller även påverkan på politik för global utveckling (PGU), som styr biståndspolitik samt för fram tanken att målet om en hållbar och rättvis utveckling i världens ska genomsyra samtliga politikområden. anser att en utvärdering av hur regeringens skuldavskrivningar och flyktingmottagande som finansierats genom bistånd har påverkat millenniemålen och PGU ska genomföras. Det är därför avgörande att regeringen, när den återkommer till med en skrivelse om biståndets resultat, gör en utvärdering av hela biståndsramen inklusive avräkningarna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Regeringen valde att dra ned anslaget till (United Nations Developement Program) , från 800miljoner till 720miljoner kronor. Detta tycker vi är ytterst märkligt eftersom UNDP är det organ inom FN som fått ansvar för att jobba för att uppfylla millenniemålen och spelar en avgörande roll i att i synnerhet mål ett, om halverad fattigdom, ska genomföras. anser att åtminstone bör återställa bidraget till UNDP. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 4.3Förändring av DAC-regler behövs Enligt DAC-reglerna är det tyvärr tillåtet att använda biståndspengar till skuldavskrivningar och flyktingmottagande, något som regeringens företrädare gärna låter påminna om. Regeringen har även fått till stånd en diskussion inom för att vidga dessa regler, så att även militära utgifter skulle kunna bokföras som bistånd. Men eftersom detta endast mötte gehör hos och , blev diskussionen aldrig verklighet. Övriga länder menade att ett sådant förslag skulle gå rakt mot målet att bekämpa fattigdomen i världen. För är det självklart att dåliga bestämmelser ska ändras. Regler är inte statiska de både kan och bör omprövas vid behov. I en motion föregående år yrkade således på att ska verka för att styrka skrivningar i som tillåter att biståndspengar kan användas för skuldavskrivningar och flyktingmottagande. Vi upprepar nu dessa krav, eftersom utskottet ställt i våra ögon mycket otillfredsställande krav i betänkande 2007/08:UU2. Vad gäller skuldavskrivningar konstateras endast att budgeten står i överensstämmelse med DAC:s riktlinjer och att enligt dessa klassas skuldavskrivningar som bistånd. Det är i själva verket detta som anser att ska verka för att förändra. Vad gäller flyktingmottagande skriver utskottet vidare att ökningen av biståndsbudgeten beror på ökade kostnader för asylsökande från utvecklingsländer, främst . Vi ser inte svarets samband med det yrkande vi ställde. Självklart ska asylrätten alltid uppfyllas, men det ska inte sammanblandas med biståndsbudgetar. anser att bör verka för att de delar av som tillåter att flyktingmottagande och skuldavskrivningar kan användas inom ramen för bistånd stryks. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 4.4Bistånd på mottagarnas villkor utgångspunkt är den internationella solidariteten. Därför vill vi att utvecklingssamarbetet ska utgå från mottagarnas prioriteringar, inte från våra egenintressen i nord eller som ett maktmedel mot mottagarna. En förutsättning för en framgångsrik fattigdomsbekämpning och därigenom att millenniemålen ska uppfyllas är att det politiska och ekonomiska självbestämmandet i syd ökar. Varje land har sin egen historia och sin egen unika situation. Det finns inte en enda väg till utveckling. Därför måste besluten om landets utveckling tas av invånarna själva detta är grunden för demokrati. Syds befolkning måste tillåtas att formulera sina egna mål och visioner och styra sin egen utveckling. Allt utvecklingsbistånd ska utgå från respektive mottagarlands egna behov. Det ska respektera dess suveränitet och inte förknippas med politiska eller ekonomiska villkor. I ett internationellt biståndsmöte i ändrades riktlinjerna för bistånd. I den s.k. Parisdeklarationen framgår det att utvecklingsländernas ägande av utvecklingssamarbetet måste öka. Men fortfarande återstår mycket arbete innan det går att tala om ägandeskap för utvecklingsarbete. Ägandeskap är en fråga demokrati men också om effektivitet. Ska biståndsmedlen leda till långsiktiga förändringar krävs att mottagaren äger sin egen utveckling. För att framgångarna inom ramen för arbetet med millenniemålen ska bli permanenta krävs att arbetet för att nå dem genomsyras av ett starkt ägandeskap av arbetet i syd. och ställer liksom alla banker upp villkor för att ett land ska beviljas lån eller för att gamla lån ska avskrivas. Det är i sig inget anmärkningsvärt att sätta upp villkor, utan det frågan gäller är hur kraven ser ut och på vilka grunder de har tillkommit. Många givare väljer att koppla sitt utvecklingssamarbete till IMF:s konditionalitet, vilket sätter ytterligare press på mottagarlandet. I realiteten är det omöjligt för många utvecklingsländer att självständigt utforma sin ekonomiska politik eftersom det skulle äventyra både lån, skuldavskrivningar och bistånd. För att få vissa lån och skuldavskrivningar har utvecklingsländer tvingats genomföra nedskärningar i de offentliga utgifterna, öka statens intäkter genom högre priser på vatten och el samt devalvera för att på så sätt öka exporten och begränsa importen. För andra lån har det krävts avregleringar, avskaffande av förmånliga lån till bönder och småföretagare, privatiseringar av statsägda företag, färre hinder för att flytta kapital över gränser och avskaffa investeringshinder för utländska industrier och banker. Flera länder har beslutat att inte koppla sitt utvecklingssamarbete till IMF:s makroekonomiska krav, bl.a. och . bör göra detsamma. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Klimatförändringarna är ett stort och växande hot mot utvecklingsländer och ett enormt hinder för fattigdomsbekämpning. Klimatförändringarna hotar alla målens genomförande. Det sjunde målet omfattar därför miljö- och klimatfrågor. ska principerna om hållbar utveckling ha integrerats i länders politik och trenden med minskande naturresurser vänts. Andelen människor som saknar tillgång till rent dricksvatten och sanitet ska ha halverats. Redan fattiga länder i syd kommer att drabbas värst när effekterna av klimatpåverkan blir allt tydligare, enligt FN:s klimatpanel. I riskerar t.ex. produktionen av livsmedel att halveras . När den odlingsbara marken och sötvattensresurserna minskar kommer detta att skapa flyktingströmmar och ökad konkurrens, vilket i sin tur ökar riskerna för konflikter. Om inte nord tar sitt ansvar kommer konsekvenserna för syd att bli enorma. Regeringen har lanserat en satsning på klimatbistånd. Även vill se ett ökat fokus på klimatbistånd. Men medan regeringen vill att denna satsning sker genom att befintliga biståndsmedel omfördelas inom biståndsramen vill att satsningar på klimatbistånd görs utöver det enprocenstmål som redan förbundit sig till. Regeringens förslag innebär, till skillnad från , att viktiga resurser kommer att undandras satsningar för att uppfylla de övriga millenniemålen. I budgetförslag föreslås att 0,5miljarder avsätts 2009, utöver den föreslagna biståndsramen, till förebyggande klimatåtgärder som motverkar konsekvenserna av de klimatförändringar vi redan ser. Vi menar att detta bistånd till klimatåtgärder bör öka till 1miljard för att 2011 uppgå till 1,5miljarder. Att satsa på klimatåtgärder får dock inte tas som förevändning i Nord att finansiera sina egna åtaganden enligt Kyotoprotokollet med biståndsmedel. Det skulle i så fall innebära att världens fattiga bestraffades dubbelt, först genom klimatförändringar de inte gett upphov till och sedan genom uteblivet bistånd. samarbetar Sida med om ett tvåårigt utbildningsprogram inom ramen för Kyotoprotokollet. Projektet avser , och . menar att detta är en korrekt hantering av klimatinsatser när det gäller klimatinsatser som omfattas av Kyotoprotokollet. bör därför även i fortsättningen inte finansiera våra egna åtaganden enligt Kyotoprotokollet med biståndsmedel. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. , (), utarbetar riktlinjer för sina medlemsländer om vad som räknas som bistånd. Bistånd, Official Development Assistance (), ska enligt reglerna utgå i form av direkta överföringar av medel eller genom varor och tjänster. Enligt räknas även insatser som leder till minskning av växthusgaser i atmosfären eller anpassningar och förberedelser inför klimatförändringar som bistånd enligt dessa regler. Inom ramen för Clean Development Mechanism (CDM), som ger utvecklingsländer möjlighet till en miljöanpassad utveckling, kan även i vissa fall insatser från givarländer räknas som bistånd. Risken är därför att medlemsländerna finansierar sina egna åtaganden enligt Kyotoprotokollet med biståndsmedel och därigenom minskar övrigt utvecklingssamarbete som klimatåtgärderna inte ökar i omfattning. Det skulle vara en ytterst dålig utveckling av nords utvecklingssamarbete. bör därför inom och utveckling () och dess biståndskommitté (DAC) arbeta för att åtaganden enligt Kyotoprotokollet inte får räknas som utvecklingssamarbete. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. som den rika världen påstår sig prioritera fattigdomsbekämpning har den kontroll över viktiga internationella institutioner, såsom (), i syfte att behålla sina ekonomiska positioner gentemot de fattiga länderna. Bara de tullmurar som EU sätter upp och den dumpning som genomförs kostar utvecklingsländerna mer än vad de får i bistånd. För fattigdomsbekämpning och därigenom genomförandet av mål ett är en rättvis handel viktigare än bistånd. För att handel ska kunna ske på rättvisa villkor måste de svagare få fördelar. Utvecklingsländer måste få större handlingsutrymme att själva utforma sin handelspolitik och avgöra när och i vilken grad näringar och marknader ska öppnas upp mot de transnationella bolagen. anser att måste driva på reformeringsarbetet inom EU och WTO så att fattiga länder får större möjligheter att utforma en handelspolitik som stödjer landets egen utvecklingsstrategi. Handelspolitiken får inte motverka uppfyllandet av millenniemålen. Det är därför av avgörande betydelse att handelsavtal beaktar hur väl de når FN:s mål om halvering av fattigdomen . Regeringen bör därför i EU och WTO driva krav på att handelsavtal måste utformas och utvärderas utifrån millenniemålen om fattigdomsbekämpning, hälsa och mänskliga rättigheter. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6.1Handel på fattiga länders villkor Det formella målet när WTO bildades var att få bort alla handelshinder över landsgränserna, men i själva verket har de rika länderna behållit en stor del av sina handelshinder. Det existerar ingen frihandel . När de rika länderna utformar regler för internationell handel, ser de till att skydda och prioritera sina egna och storföretagens ekonomiska intressen. Detta blev särskilt tydligt när WTO:s medlemsländer samlades för att förhandla fram ett nytt handelsavtal, inom den s.k. Doharundan. De rika länderna vägrade gå med på att tillåta en säkerhetsmekanism för att utvecklingsländerna ska kunna höja tullarna på import av vissa jordbruksvaror när importen hotar fattiga jordbrukares utkomstmöjligheter.