mot · GV02U20 · 2008-04-01 00:00:00 — med anledning av skr. 2007/08:109 Mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik 4.1Snävt perspektiv på mänskliga rättigheter3 4.2Tilläggsprotokoll till konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter4 6Internationella brottmålsdomstolen (ICC)6 7Kvinnors åtnjutande av mänskliga rättigheter7 8Handelspolitik och mänskliga rättigheter8 2 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att framöver avser att i alla strategier som rör mänskliga rättigheter utgå från FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna och de som inkluderar såväl politiska och ekonomiska som sociala och kulturella rättigheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska verka för att ett tilläggsprotokoll till konventionen om de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna antas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen tydligare måste visa hur den avser att öka sitt stöd till det civila samhället. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att roll i förhållande till den s.k. kampen mot terrorismen måste klargöras. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att omgående ska implementera Romstadgan för den genom ny lagstiftning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tydliggöra att genom konkreta initiativ ska prioritera arbetet med att bekämpa människohandel över hela världen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen på alla sätt ska understödja att svenska multinationella företag undertecknar globala ramavtal. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tydligt bör motsätta sig att Singaporefrågorna inkluderas i några handelsavtal. I skrivelse 2007/08:109 redogör regeringen för sina ambitioner och prioriteringar när det gäller arbetet för de mänskliga rättigheterna i svensk utrikespolitik. Vad avser regeringens övergripande prioriteringar för detta arbete har i stort inte mycket att invända. Att det ska genomsyra alla utrikespolitikens områden och att regeringen vill arbeta för att ?FN:s råd för de mänskliga rättigheterna ska bli ett effektivt och slagkraftigt organ är bra. De övergripande prioriteringar och ambitioner som utrycks i inledningarna stämmer dock inte alltid överens med de analyser och åtgärder som sedan följer i skrivelsen. Den beskrivning av situationen vad gäller mänskliga rättigheter i olika delar av världen som regeringen lämnar i skrivelsen är bristfällig. Om man menar allvar med att mänskliga rättigheter ska vara odelbara och universella så duger inte dessa godtyckliga beskrivningar som i alltför hög grad tycks bygga på ideologiska grunder då det gäller kritik eller icke kritik av ett land. Regeringen måste bedöma alla världens länder utifrån samma kriterier. Mest anmärkningsvärt i detta avseende torde vara regeringens minst sagt okritiska och alltmer lojala inställning gentemot . I spåren av framför allt s.k. krig mot terrorismen fortsätter brotten mot mänskliga rättigheter att öka runt om i världen. Genom sina beskrivningar i skrivelsen ställer regeringen sig indirekt bakom ett synsätt där det handlar om att man betraktas som demokrat alternativt terrorist beroende på hur man förhåller sig till den rådande världsordningen. Mänskliga rättigheter, såsom de definieras i FN:s allmänna deklaration och , och verklig demokrati med lika rättigheter för alla är grundläggande värden som försvarar. Mötesfrihet, organisationsfrihet, strejkrätt, yttrandefrihet samt allmänna, fria och hemliga val är nödvändiga beståndsdelar i varje demokratiskt samhälle. Men mänskliga rättigheter enligt FN behandlar inte enbart demokratiska fri- och rättigheter. Lika stor vikt läggs vid sociala framsteg, förbättrade levnadsvillkor och mäns och kvinnors lika rättigheter. Det innebär att rätten till arbete, utbildning, bostad, vård etc. är nödvändiga beståndsdelar för ett människovärdigt liv och ett demokratiskt samhälle. Ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter (ESK) har samma dignitet som politiska och medborgerliga rättigheter. Dess lika värde fastslogs inte minst under FN:s stora för Mänskliga rättigheter 1993 då man tydligt uttalade sig om de mänskliga rättigheternas odelbarhet, inbördes beroende och universella giltighet. i innebar också ett stort framsteg för att införliva jämställdheten mellan kvinnor och män i de mänskliga rättigheterna. Det är därför inte befogat att behandla ESK-rättigheterna som mindre viktiga. De är en fullt integrerad del av FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna. De mänskliga rättigheterna är oavsett hur de presenterats i konventionerna universella, odelbara och ömsesidigt beroende. 4.1Snävt perspektiv på mänskliga rättigheter För varje gång regeringen i något sammanhang yttrar sig kring mänskliga rättigheter tycks begreppet stramas upp ytterligare. Tyvärr skiljer sig skrivelsen i detta avseende inte från tidigare uttalanden från sittande regering. Regeringens snäva syn sträcker sig till att gälla enbart de politiska och medborgerliga rättigheterna. är inte ensamt om denna kritik. Regeringens oförmåga eller ointresse av att lyfta upp ESK-rättigheterna har kritiserats av svenska frivilligorganisationer. I skrivelse 2007/08:109 nämns ESK-rättigheterna bara på enstaka utspridda rader. Denna aspekt av rättigheterna återkommer varken i problemanalyser eller då det gäller åtgärder, vilket är beklagansvärt. På så vis framgår det inte att exempelvis även fattigdomsbekämpning och fackliga rättigheter är viktiga delar av de mänskliga rättigheterna. Enligt är ESK-rättigheterna dessutom en förutsättning för att alls uppnå politiska och civila rättigheter. En långsiktigt hållbar utveckling och tillväxt förutsätter därför att alla regeringar, utan diskriminering, respekterar även ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Att den väljer att prioritera kampen för politiska rättigheter är i sig inte fel och vi har heller inte för avsikt att kritisera regeringen för vad den avser att göra i detta fall. Det finns många bra åtgärder beskrivna i skrivelsen, såsom värnandet av rättsstatens principer, arbetet för stärkt yttrandefrihet, avskaffande av dödsstraffet etc. Vår kritik utgår från att regeringens fokus på de politiska rättigheterna inte är ett utslag av prioriteringar, utan av ett ideologiskt perspektiv där mänskliga rättigheter rangordnas och ges olika betydelse. Vi menar att det är fel att, som regeringen gör, så ensidigt betona insatser för att främja demokrati och god samhällsstyrning inom utvecklingssamarbetet som en lång rad andra mänskliga rättigheter i det närmaste helt ignoreras. Man kan inte på detta sätt plocka ut delar ur FN:s konvention och helt ignorera andra och ändå tro att man ska kunna hitta helhetslösningar. FN menar alltså att rätten till ekonomisk och social utveckling är en förutsättning för att medborgerliga och politiska rättigheter ska kunna förverkligas för fler än en bemedlad elit. Inom FN-systemet har därför fokus generellt ökat på ESK-rättigheterna. Bland annat genom att man har inrättat särskilda rapportörer på de olika områdena. Det är hög tid även för att genomföra en sådan uppgradering. Detta kommer dock inte hända om sittande regerings oförmåga att erkänna inskränkningar i de ekonomiska och sociala rättigheterna som brott mot mänskliga rättigheter fortgår. anser att framöver i alla strategier som rör mänskliga rättigheter ska utgå från FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna och de som inkluderar såväl politiska som ekonomiska och sociala rättigheter. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. 4.2Tilläggsprotokoll till konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter Då det gäller det tilläggsprotokoll till konventionen om ESK-rättigheterna, rörande enskild klagorätt, som har diskuterats så säger skrivelsen inte mycket. Regeringen konstaterar bara att en individuell klagorätt reser komplicerade frågor. Det är förvisso sant, men bör inte hindra att under pågående förhandlingar inom FN ska ha som mål att ställa sig bakom ett tilläggsprotokoll. Protokollet är nödvändigt för att ge grupper och enskilda möjlighet att, i sista hand, vända sig till för konventionens efterlevnad () för att på så sätt få upprättelse när rättigheterna kränkts. Möjligheten finns redan när det gäller de medborgerliga och politiska rättigheterna. Tilläggsprotokollets klagomöjlighet skulle bland mycket annat kunna ge just den djupare förståelse för ESK-rättigheterna som generellt efterlyser i skrivelsen. ska därför verka för att ett tilläggsprotokoll till konventionen om de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna antas. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. Skrivelsens ambition att stärka sambandet mellan mänskliga rättigheter, demokrati och utveckling utifrån rättsstatens principer är naturligtvis bra. Det civila samhället spelar en betydande och ibland helt avgörande roll då det gäller att bygga demokratier baserade på mänskliga rättigheter runtom i världen, något som inte är helt tydligt i skrivelsen. I sammanhanget kan vikten av fria och oberoende fackliga organisationer inte underskattas. Vi upplever att regeringens strategier för att stärka det civila samhället är oklara och skulle önska oss tydligare och konkretare strategier på detta område. Om insatser till stöd för ökad respekt för de mänskliga rättigheterna, demokrati och rättsstatens principer ska ge hållbara resultat menar vi att regeringen på ett tydligare sätt måste visa hur man avser att öka sitt stöd till det civila samhället. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. När det gäller skrivelsens inställning till den s.k. kampen mot terrorismen anser vi att regeringens kontakt med verkligheten brister något. Som det ser ut bedrivs kampen mot terrorism allt annat än effektivt och legitimt med full respekt för folkrätten, rättsstatliga principer och de mänskliga rättigheterna. Såsom regeringen säger sig önska. menar att roll i detta globala problem måste vara mycket tydligare och mer kritisk än det som skrivelsen beskriver. Vi anser att regeringen inte med trovärdighet kan påstå sig verka för att åtgärder som syftar till att bekämpa och förebygga terrorism ska bedrivas i enlighet med de mänskliga rättigheterna och med respekt för rättsstatens principer utan att problematisera roll. Trovärdigheten blir i detta sammanhang dessutom låg när det gäller att stå upp för världens maktlösa och fattiga som får sina rättigheter kränkta. Även om regeringen i några korta rader nämner att kränkningar mot de mänskliga rättigheterna och mot den humanitära rätten har begåtts i kampen mot terrorismen så betonar man detta alldeles för lite. I de olika inledande avsnitt som berör frågan fastslår man tydligt vilken tyngd man lägger på vad. Man berör exempelvis inte alls den massiva kritik som har fått utstå från världens medborgarrättsorganisationer då det gäller de grova brott mot mänskliga rättigheter som följt i spåren av stormaktens kamp mot terrorismen. I sammanhanget är det värt att poängtera att även , med den nuvarande och dåvarande regeringens goda minne, är och har varit djupt delaktiga i s.k. krig mot terrorismen. har därigenom gjort sig skyldigt till brott mot de mänskliga rättigheterna på ett sätt som ligger klart utanför rättsstatens principer, t.ex. utvisningen av de två egyptierna och . ställer sig fortfarande bakom EU:s terroristlista trots omfattande kritik och trots dess djupa problem när det kommer till rättssäkerhet, se vidare motion 2007/08:U219 Terroristlistor och rättssäkerhet. Regeringen säger sig vilja intensifiera arbetet för att motverka intolerans och extremism, men var denna intolerans och extremism står att finna framgår inte. Att det inte handlar om står i alla fall klart. I stället säger regeringen att den vill öka förmågan hos länder i , att respektera de mänskliga rättigheterna vid terrorismbekämpning. Vi menar att detta, med tanke på världsläget, är ett häpnadsväckande uttalande. I kan man läsa hur det s.k. kriget mot terrorismen har lett till en enorm urholkning av de mänskliga rättigheterna. Stater återvänder till ett förfaringssätt som varit förbjudet i internationell lag och försöker rättfärdiga detta med hänvisning till nationell säkerhet. The has become a world leader in avoiding human rights accountability; a case in point is the reliance of the government on private military contractors, which has helped create virtually rules-free zones sanctioned with the American flag and firepower. Med tanke på hur stor roll denna kamp mot terrorism spelar , och vilket enormt inflytande den har haft på brott mot de mänskliga rättigheterna världen över, menar att regeringen kritiskt bör analysera situationen utifrån hur den faktiskt ser ut och klargöra hur roll ska se ut i förhållande till en sådan analys. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. 6Internationella brottmålsdomstolen (ICC) I avsnitt 3.7.4 behandlar regeringen den (). Man lyfter fram hur viktigt det är att vinna acceptans för stadgan och att aktivt bidrar till ICC:s arbete genom politiskt och finansiellt stöd. Man glömmer bort att nämna att fortfarande inte har implementerat Romstadgan och att vår nationella lagstiftning därför är otillräcklig för att döma personer för de brott som framgår av stadgan folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser oavsett var brotten är begångna och vem som är gärningsman och vem som är offer. publicerades betänkandet om Internationella brott och svensk jurisdiktion (SOU 2002:98). När remissrundan var klar året efter tillstyrkte i princip samtliga remissvar de lagförslag som lämnades i betänkandet. Efter detta har inget hänt, och den nuvarande justitieministerns senaste besked var att Romstadgans införande i svensk rätt inte kan tidsbestämmas annat än till . Om det skulle dröja ända till slutet av mandatperioden har det gått utredningen lade fram sitt förslag. är skyldigt att genomföra en anpassning av lagstiftningen så att den överensstämmer med Romstadgan, och vi menar att det inte ska behöva ta upp till att genomföra en sådan ändring. I skrivelsens avsnitt 3.7.4 bör således införas att avser att omgående implementera Romstadgan för den genom ny lagstiftning. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. 7Kvinnors åtnjutande av mänskliga rättigheter stödjer fullt ut regeringens avsikt att verka för att jämställdhetsperspektivet ska genomsyra all verksamhet i multilaterala forum och att särskild uppmärksamhet ska ges åt kvinnors fulla åtnjutande av de mänskliga rättigheterna i fredsfrämjande insatser. Det är också utmärkt att regeringen avser att ge särskild prioritet åt kvinnors deltagande i demokratiseringsprocesser och utvecklingssamarbete. Vidare säger regeringen att den speciellt ska uppmärksamma och motverka våld mot kvinnor och flickor samt främja kvinnors åtnjutande av sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter. Även detta är utmärkt. Men precis som skrivelsen påpekar visar verkligheten på många bakslag och stort motstånd från många stater i genomförandet av kvinnors rättigheter. Trots detta ägnar regeringen bara en mening åt människohandel, s.k. human trafficking. Vi anser inte att dessa få rader är tillräckliga i en skrivelse från en regering som under rubriken mänskliga rättigheter säger sig vilja motverka det ökande våldet mot kvinnor och flickor världen över. Europol uppskattar att det säljs cirka en halv miljon människor till . Offren är främst kvinnor och barn, och majoriteten utnyttjas för sexuella ändamål. I hela världen faller mellan 600 000 och 4 miljoner människor offer för trafficking . På grund av handelns illegala karaktär är statistiken inte helt tillförlitlig, men FN:s uppskattning är att mer än 1,2 miljoner barn i världen säljs som slavar . Hälften av alla som drabbas tros vara barn, och av det sammanlagda antalet drabbade beräknas vara av kvinnligt kön. menar att människohandel är en av de grövsta och mest utbredda formerna av våld mot kvinnor. I sammanhanget kan nämnas att kriminella nätverk uppskattas tjäna på trafficking, och enligt FN är människohandeln det snabbast växande området inom organiserad brottslighet. Med tanke på detta anser att denna förbjudna och kränkande slavhandel bör ha högre prioritet i ett dokument som behandlar mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik. Regeringen bör tydliggöra att med konkreta initiativ kommer att prioritera arbetet med att bekämpa människohandel över hela världen. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. 8Handelspolitik och mänskliga rättigheter Inledningsvis vill vi påpeka att regeringen än en gång brister då det gäller att inse betydelsen av de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna, kopplat till handelsfrågor. Påtvingade handelsliberaliseringar i utvecklingsländer riskerar att påverka flera av ESK-rättigheterna på ett negativt sätt, bl.a. tillgången på mat. Många är överens om att dessa risker föreligger, men oavsett vilket så borde regeringen ha lyft fram frågan och byggt sina ställningstaganden på någon slags konsekvensanalys. Det framgår på intet sätt att man skulle ha gjort så. Tvärtom är idéerna i skrivelsen om att ökad handel, liberaliseringar och privatiseringar leder till tillväxt och utveckling grova förenklingar och baserade på snäva nyliberala teorier än en konsekvensanalys av verklighet. I samband med detta vill än en gång påpeka vikten av att utvecklingsländer garanteras rätten att själva utforma sin politik för utveckling och fattigdomsbekämpning, i enlighet med landets prioriteringar och förutsättningar. borde tydligt arbeta för att rätt till mat överordnas handelspolitiken. De övergripande åtgärder som regeringen presenterar i avsnitt 4.3 är i övrigt bra. En fördjupad dialog med, och starkare stöd till, svenska företag i arbete som rör mänskliga rättigheter och socialt ansvarstagande är självklart positivt. Men med tanke på att svenska internationella företag har visat upp stora brister vad gäller socialt ansvarstagande anser vi att regeringen är väl okritisk i skrivelsen. Det finns anledning att sikta högre då det gäller kraven på svenska företags internationella ansvarstagande i handelsfrågor, eftersom det finns en lång rad exempel på hur svenska företag har agerat och fortfarande agerar runt om i världen som inte på något sätt föranleder oss i att känna stolthet. har i lyft fram några sådana exempel, bl.a. övergrepp i och i . Tyvärr är det bara en bråkdel av alla fall där svenska företag inte tagit sitt sociala och miljömässiga ansvar. Då det gäller frågor rörande grundläggande rättigheter i arbetslivet i relation till handelsfrågor är regeringen inte heller tydlig. Den roll som fria fackföreningar spelar för fattigdomsbekämpning och ökad social rättvisa måste betonas. Svenska företags del av ansvaret för att så sker måste bli tydligare. Uppförandekoder och dylikt är egentligen inget annat än en policy som är ensidigt antagen av företaget. Sådana kan naturligtvis fylla en viss funktion på vägen mot en ökad rättvisa, men de är inte tillräckliga. Arbetarna har inte haft något inflytande över dessa policydokument, och de kan behandlas relativt godtyckligt i eventuella konfliktsituationer. Ett alternativ är globala ramavtal som är en typ av mindre detaljerade globala kollektivavtal. Avtalen tecknas mellan det multinationella företaget och den organisation som faktiskt företräder arbetarna på plats. Allt fler företag sluter sådana ramavtal, och vi anser att regeringen på ett mycket tydligare sätt måste lyfta fram vikten av dessa samt på alla sätt understödja att svenska multinationella företag skriver sådana avtal. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. De s.k. Singaporefrågorna, som inkluderar regler för investeringar, offentlig upphandling och konkurrensregler, skulle kraftigt försvaga länders möjlighet att ställa krav på utländska förteg och ta social och miljömässig hänsyn vid upphandling. Efter massiv kritik från många länder i syd och ett stort antal frivilligorganisationer avfördes Singaporefrågorna från WTO:s dagordning. Tyvärr har de återuppstått i EU:s regionala handelsavtal, där motparten har varit i ett för svagt förhandlingsläge för att kunna motsätta sig dem. Singaporefrågorna ska enligt regeringen inkluderas i med ett stort antal länder i , och . Även i förhandlingarna om associationsavtal med och Andinska gemenskapen har Singaporefrågorna förts upp på dagordningen. bör i stället tydligt motsätta sig att Singaporefrågorna inkluderas i några handelsavtal. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. har vid åtskilliga tillfällen i olika sammanhang lyft fram problem som finns med och Internationella valutafondens (IMF) agerande. Regeringens skrivelse ger oss tyvärr inga skäl till tystnad i detta avseende. Man lyfter genomgående fram dessa institutioners förträfflighet och har uppenbarligen inga avsikter att försöka förändra delar som fungerar illa. Ett stort antal av länderna i syd är starkt beroende av lån och ekonomiska bidrag från IMF och . Tyvärr ser vi hur dessa två institutioner genom att villkora lån och ekonomiskt stöd snarare försvårar förutsättningarna för utveckling, demokratisering och fattigdomsbekämpning. Krav som ställs gäller bl.a. handelsliberaliseringar, utgiftstak för hälsosektorn och privatiseringar i mottagarländerna. Vid ett flertal tillfällen har IMF och till och med ställt krav som stått i strid mot demokratiskt fattade beslut. Kritiken mot dessa krav är omfattande, bl.a. från flera frivilligorganisationer. Regeringen väljer trots detta att inte alls ta upp problematiken i sin skrivelse. menar att detta inte är acceptabelt och att regeringen i stället borde ha betonat att man avser att verka för att antalen villkor vid utlåning och ekonomiskt stöd minskar. Se vidare motion 2007/08:U226 och . Amineh Kakabaveh (v)