mot · GW02U4 · 2008-10-13 00:00:00 — med anledning av prop. 2007/08:168 Lissabonfördraget Lissabonfördraget är ett steg i fel riktning för EU. Unionen skulle behöva en helt annan inriktning för framtidens utmaningar, framför allt när det gäller klimatfrågorna. Det är märkligt att regeringen lägger fram en proposition om Lissabonfördraget nu eftersom det blev ett nej i den irländska folkomröstningen om fördraget. Det rimliga vore att avbryta ratifikationsprocesserna i eftersom fördraget i sin nuvarande form har fallit. de gröna anser att det är helt centralt att före riksdagsbehandlingen av Lissabonfördraget veta huruvida det kan behövas ett juridiskt bindande protokoll med garantier för att säkerställa att den svenska modellen med kollektivavtalslösningar inte ska kunna överprövas av . har under hela den långa process som funnits med EU-konvent, förslag på och senast Lissabonfördraget lagt fram åtskilliga förslag på hur EU kan göras bättre (se tidigare motioner och reservationer i ) t.ex. i det sammansatta konstitutions- och utrikesutskottet. Regeringen har dock valt att inte ta hänsyn till dessa krav. Beklagligt nog har den borgerliga regeringen valt en passiv linje, och den har inte ens velat lyfta fram förslag som den själv ursprungligen stött. Statsminister () har i stället lojalt slutit upp bakom EU-majoriteten och inte tagit till vara viktiga svenska intressen. Den moderatstyrda regeringen har inte ens försökt förverkliga sitt vallöfte om att arbeta för ett smalare men vassare EU. I stället har vi fått ett bredare och fetare EU. I denna partimotion väljer vi nu att lägga fram några av förslagen igen för att visa på vår övergripande syn på processen och innehållet i Lissabonfördraget. Lissabonfördraget innebär en kraftig förskjutning av makten inom EU från de små länderna till de stora. inflytande i minskar och därmed våra möjligheter att påverka lagförslag. Förslaget om att införa passereller innebär att med enhällighet kan besluta om att avskaffa vetorätten och gå över till beslut med kvalificerad majoritet på områden där fördraget kräver enhällighet. Om Lissabonfördraget går igenom kommer EU att också få en EU-president och en utrikesminister för EU. Medlemsländerna kommer inte längre att vara garanterade representation i , vilket kraftigt undergräver principen att består av representanter från alla EU:s länder. Det nya fördraget är också ett allvarligt hot mot alliansfriheten. Enligt avsnitt 42:3 i förbinder sig medlemsländerna till militär upprustning, och artikel 42.2 innebär att man tar ett principbeslut om upprättande av en EU-armé. Inte heller innehåller det nya förslaget någon miljögaranti som tillåter länder att gå före med en tuffare miljöpolitik. Några nya verktyg för att ta itu med klimatproblemen finns inte heller. De åtaganden som EU gjorde om att t.ex. minska utsläppen till 2020, vilket var ett steg i rätt riktning, gjordes utan att Lissabonfördraget fanns och baserades i stället på ett mellanstatligt beslut. anser att Lissabonfördraget står i strid med grundlag, regeringsformen 10 kap. 5§, rörande principerna för statsskicket och att beslut gällande Lissabonfördraget därför ska ske i enlighet med grundlagsändringar, dvs. två riksdagsbeslut med mellanliggande val. Nya fördragsändringar ska i EU antas enhälligt. Efter att och röstade nej till EU-konstitutionen trodde vi att EU skulle tagit intryck av kritiken och försöka göra något åt sin bristande legitimitet, demokrati och centralisering. Men i stället har man valt att presentera det nedröstade förslaget under ett nytt namn. Huvudsyftet är att driva igenom förslaget utan att ge folk chansen att säga sin mening. ser vi samma utveckling igen med hur EU-eliten inte tar hänsyn till att folk röstat nej till Lissabonfördraget, som därmed måste anses ha fallit. Med de stora överföringarna av makt till EU som föreslås i Lissabonfördraget menar vi att det krävs en svensk folkomröstning. Vi avslutar med att citera vad premiärminister , som är en varm anhängare av den nya EU-grundlagen, sade om midsommaren 2007 när frågan om Lissabonfördraget till stora delar gjordes upp: Huvudbekymret för somliga av mina kolleger runt bordet var att komma överens om ett fördrag som kunde antas utan folkomröstning. Jag är förvånad över att man är så rädd för sin befolkning. 4.3Svenska regeringen passiv i förhandlingarna9 4.4Den omdöpta EU-konstitutionen, Lissabonfördraget10 4.5Irländska folket röstar nej11 5.2Principen om en EU-kommissionär per land avskaffas12 5.3Det blir en EU-president13 5.4EU-kommissionen går mot att bli en EU-regering13 5.6De nationella parlamentens roll15 5.11Medborgarinitiativet borde vara kraftfullare18 5.12Inget slut på flyttcirkus18 6EU:s utrikes- och försvarspolitik19 6.3Det blir en upprustningsplikt20 6.4Militära operationer i EU:s namn20 7Mer makt i rättsliga och inrikes frågor21 7.2Nej tack till EU-polis22 7.3Nej till harmonisering av straffrätten22 8.2EU som juridisk person24 9Nej till en enhetlig asyl- och invandringspolitik25 10Ökad öppenhet i EU?25 10.2Kräv meddelarfrihet för EU-anställda26 11.3Euratom blir tyvärr kvar27 13Inget undantag från EMU28 14Kan godkänna fördraget enligt grundlagen?29 15Reflexionsgruppen för nya EU har börjat30 16Sverige måste ha en folkomröstning30 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att röststyrkan för små länder, som , inte ska minska. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att varje land i EU ska ha en egen EU-kommissionär. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att EU inte ska ha en EU-president eftersom det innebär en maktkoncentration. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att det inte ska vara tillåtet att vara både EU-president i rådet och ordförande i på samma gång. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska utse ordförande i och ledamöter i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att EU inte ska ha någon utrikesminister. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att EU:s medlemsländer ska ha rätt att föra en egen utrikespolitik. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ett lagförslag automatiskt ska dras tillbaka från om en tredjedel av de nationella parlamenten protesterar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att förklaring 17, gällande EG-rättens företräde framför medlemsländernas lagar och som är fogad till fördraget, bör avskrivas helt. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att artikel 308, den s.k. flexibilitetsklausulen, ska tas bort eftersom den ger EU möjlighet att med enhällighet anta rättsakter på områden som inte angetts i fördraget och där EU inte har makt. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att passerellerna ska tas bort eftersom dessa gör det möjligt för EU att övergå från mellanstatligt till överstatligt beslutsfattande. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att medborgarinitiativet borde vara mer kraftfullt. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att flyttcirkus ska upphöra och att parlamentet endast ska ha ett säte. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att den öppna samordningsmetoden inte ska omformuleras till att bli en metod att försöka överta behörigheten från medlemsstaterna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att den svenska alliansfriheten urholkas med föreslagna skrivningar i Lissabonfördraget. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att varje enskilt medlemsland i EU själv ska förfoga över sitt försvar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att artikel 42.7 gällande ömsesidiga försvarsåtaganden bör utgå från Lissabonfördraget. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om artikel 42.3 bör tas bort så att det ska vara tillåtet för ett medlemsland i EU att militärt nedrusta. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att EU inte borde ha någon solidaritetsklausul enligt artikel 222 där militära resurser ska tillhandahållas av medlemsstaterna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att vetorätten inom de s.k. rättsliga och inrikes frågorna ska vara kvar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att den fria rörligheten för personer i EU är viktig och bör utvidgas till hela . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att polisiära frågor ska fortsätta vara en nationell angelägenhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inte ska ha operativa befogenheter i enskilda medlemsländer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att polissamarbete ska ske i mellanstatliga internationella samarbetsorgan, som t.ex. . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inte EU-harmonisera straffrätten. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inrättandet av en åklagarmyndighet i EU dels inte är sakligt befogat, dels är ett steg i riktning mot att göra EU till en stat och därför inte bör genomföras. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om garantier för att säkerställa att den svenska modellen med kollektivavtalslösningar inte ska kunna överprövas av . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utländska företag som verkar i ska följa samma regler som svenska företag och att kollektivavtalen ska skyddas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att EU inte ska få status som juridisk person. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att de enskilda medlemsstaterna i EU ska ha rätt att föra en mer solidarisk och generös asyl- och invandringspolitik än den EU anger. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen måste verka med kraft, oavsett om EU-grundlagen antas eller inte, för att ge de nationella parlamenten rimliga möjligheter att utföra sina demokratiska kontrollfunktioner. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att EU-anställda ska ha stärkt meddelarfrihet bl.a. för att våga avslöja bedrägerier och oegentligheter i EU-byråkratin. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att miljö- och klimatkraven bör höjas och tydliggöras för att på så sätt skapa reella politiska verktyg på EU-nivå i miljö- och klimatfrågorna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att Lissabonfördraget borde innehålla en miljögaranti, dvs. rätten för ett medlemsland att införa strängare regler på miljöområdet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att Euroatomfördraget bör strykas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ett protokoll om hållbar utveckling bör införas i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att rymdpolitik inte ska överföras till EU och få en rättslig grund i artikel 172a i EUF-fördraget. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska ha ett juridiskt bindande undantag från det tredje steget i den ekonomiska monetära unionen, EMU. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att Lissabonfördraget står i strid med grundlag, regeringsformen 10:5 principerna för statskicket. beslutar att beslut gällande Lissabonfördraget ska ske i enlighet med grundlagsändringar, dvs. två riksdagsbeslut med mellanliggande val. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att reflexionsgruppens mandat behöver klargöras och begränsas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en folkomröstning om Lissabonfördraget ska hållas i . avslår Lissabonfördraget om ändring av fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen samt de protokoll som har förtecknats i slutakten till fördraget. avslår regeringens förslag om ändring i lagen (1994:1500) med anledning av anslutning till Europeiska unionen. har de fördrag som reglerar hur EU styrs skrivits om ungefär en gång . Varje förändring har inneburit att EU fått ytterligare makt över medlemsstaterna. infördes majoritetsbeslut när det gällde den inre marknaden genom den s.k. enhetsakten. På ett toppmöte gjorde man upp om , som bland mycket annat innehöll beslutet om EMU och de första stegen för en utrikespolitik för EU. kom Amsterdamfördraget och . Så fort en fördragsändring har trätt i kraft börjar man arbetet på nästa. Vid i Laeken diskuterade EU-ledarna hur medborgarna i EU:s medlemsländer skulle komma närmare EU, eftersom EU hade svårt att engagera vanliga människor. EU-ledarna beslöt därför att inkalla ett framtidskonvent. Framtidskonventet bestod av representanter för medlemsländernas regeringar och parlament, och . Den svenska delegationen bestod av sex personer, dock ingen EU-kritiker. Till konventets ordförande valdes den f.d. franske presidenten dEstaing. En av de första sakerna han gjorde var att föreslå att EU borde byta namn till . Så blev det tack och lov inte, men konventet antog flera förslag som gick i denna riktning. Framtidskonventet presenterade sitt förslag och det överlämnades då till EU-ländernas stats- och regeringschefer som slutförhandlade det. Det fanns en stor kritik i riksdag mot många av förslagen, och den kritiken kom inte bara från EU-motståndare. Majoriteten i riksdag uttalade sig t.ex. mot förslaget om att inrätta en EU-president, mot de s.k. passerellerna, mot att skriva in i fördraget att EG-rätten ska stå över svensk lag och mot att avskaffa principen om att varje land ska ha en EU-kommissionär. Dåvarande statsminister () lyckades dock inte få gehör för de svenska ståndpunkterna, och på kom regeringscheferna överens om att EU-konstitutionen i princip skulle se ut som konventets förslag. Folkomröstningar genomfördes i , , och och var också planerade på , i , , och . I hade samtliga de tre stora partierna lovat en folkomröstning under föregående parlamentsval. I samlade den tvärpolitiska kampanjorganisationen in mer än 120 000 namn för en folkomröstning, men och de borgerliga partierna sade bestämt nej till en svensk folkomröstning. I folkomröstningarna i och i vann ja-sidan klart. I och vann dock nej-sidan senvåren 2005. Därmed hade EU-konstitutionen fallit eftersom alla länder måste vara överens. stod det klart att EU-konstitutionen sannolikt skulle falla i ytterligare länder, bl.a. i och . Den traditionella EU-metoden när ett medlemsland har röstat nej till ett nytt är att man väntar ungefär och sedan utlyser en ny folkomröstning om ungefär samma sak. Det var den metod som tillämpades i 199293 och på 20012002. Den här gången var det dock inga små länder som hade röstat nej. och tillhör EU:s grundarländer och man kan inte vifta bort deras folkviljor hur som helst, trodde många. EU:s ledare utlyste då en tankepaus, som varade . Det var dock betydligt mer paus än tanke. Vad man definitivt inte gjorde under pausen var att tänka efter vad det var som var fel med EU-konstitutionen och hur man skulle kunna göra EU bättre. I stället verkade den gå åt att fundera på hur man skulle kunna få EU-ländernas medborgare att gå med på samma förslag som redan förkastats. 4.3Svenska regeringen passiv i förhandlingarna Det tyska ordförandeskapet med förbundskansler i spetsen bestämde sig för att väcka liv i EU-konstitutionen igen . beslutade att utlysa en ny regeringskonferens för att skriva om EU-konstitutionen, och redan här drogs riktlinjerna upp ändra så lite så möjligt. Den har fört en ytterst passiv linje i dessa förhandlingar och arbetat för att så lite som möjligt skulle förändras. Den linjen har i stort sett varit framgångsrik, vilket beklagar. Som en skarp kontrast till den borgerliga regeringen har drivit att regeringen skulle ta tillfället i akt att försöka genomföra förbättringar av förslaget. Vi har bl.a. föreslagit att regeringen skulle driva de krav som ställde när förslaget ursprungligen förhandlades fram. Det gäller t.ex. motstånd mot EU-president och att medlemsländerna även i fortsättningen ska vara garanterade en EU-kommissionär. EU-minister gav uttryck för liknande åsikter, fast det var innan hon blev EU-minister. I skrev hon att varje land bör även fortsättningsvis ha varsin kommissionär. Likaså är förslaget med en EU-president olyckligt. argumenterar ofta för ett smalare men vassare EU, vilket borde betyda att man vill ha mindre centralmakt. Men sedan blev minister och är med i regeringen låter det annorlunda. Den borgerliga regeringen har inte velat driva några krav på förbättringar öve huvud taget. Regeringen motiverar sin passiva politik med att den är rädd att den kompromiss om EU-konstitutionen som EU:s ledare enades om skulle falla samman om man började diskutera förbättringar. Den vill alltså att EU ska möta kritiken mot EU genom att komma tillbaka med samma förslag en gång till. tror att det är helt fel strategi. EU borde ta tillfället i akt och genomföra ordentliga förändringar av fördraget som bättre lever upp till medborgarnas förväntningar på EU och vad EU ska syssla med. har förutom de institutionella ändringarna som nämnts ovan också krävt tydliga förbättringar med miljö- och klimatskrivningar i fördraget, som införandet av en miljögaranti och att EU ska få mindre att säga till om, t.ex. inom jordbrukspolitiken. Men det är inte bara den borgerliga regeringen som är passiv. Vid ett möte mellan de fyra borgerliga partiledarna och Socialdemokraternas ledare kom de överens över partigränserna om linjen att inget väsentligt ska förändras i EU-konstitutionen. Till detta möte var varken eller inbjudna. Dock öppnade de fem partiledarna för att EU skulle passa på att ta in konkreta skrivningar om klimatet och miljön (TT, ). senare hade de konkreta klimatskrivningarna som skulle driva i EU ändats till en text om klimatet förutsatt att den inte ger EU ytterligare befogenheter (refererat på Europaportalen ). Huvudlinjen inför det kommande blev i stället från den borgerliga regeringen och Socialdemokraterna: gör inget. 4.4Den omdöpta EU-konstitutionen, Lissabonfördraget lade fast huvudlinjerna. Det beslutade att man skulle behålla den gamla fördragsstrukturen som innebär att EU styrs av två huvudfördrag: och . Tanken tidigare med EU-konstitutionen var att de skulle slås samman till en enda text, av vilken man dessutom skulle göra omfattande förändringar. Det nya upplägget blev i stället att Lissabonfördraget blir ett ändringsfördrag, vilket innebär att de förändringar som föreslogs i EU-konstitutionen skrivs in i och var för sig. Poängen med att möblera om bland paragraferna och ändra fördragsstrukturen på detta sätt var att möjliggöra för regeringarna i länder som och att säga att de har övergett idén om en och att det därför inte behövdes någon nationell folkomröstning. I stället återfanns det mesta av EU-konstitutionens innehåll som ändringsförslag i de tidigare fördragen och som har getts samlingsnamnet Lissabonfördraget. Den brittiska tankesmedjan har jämfört Lissabonfördraget paragraf för paragraf och kommit fram till att innehållet till är identiskt med EU-konstitutionen. premiärminister instämmer i detta då han i säger: The good thing is that all the symbolic elements are gone, and that which really matters the core is left. Det övergripande målet under EU-ledarnas tankepaus var uppenbarligen inte ett försök att fundera på varför tidigare förslag inte var bra och använda tiden till skapa något nytt och bättre. Nej, syftet var i stället att försöka undvika nationella folkomröstningar som slutar med ett nej från folket. För EU:s ledare är det viktigare att försöka få igenom EU-konstitutionens innehåll än att lyssna på sina folk. 4.5Irländska folket röstar nej har som enda land genomfört en folkomröstning om Lissabonfördaget. Grundlagen på är nämligen solklar på denna punkt, när det gäller överföring av makt till EU. röstade av det irländska folket nej till Lissabonfördraget, medan röstade ja. Valdeltagandet var förhållandevis högt, för att vara folkomröstningar på , . Frågor som låg till grund för många att rösta nej och som debatterades livligt var arbetsrätten med anledning av Lavaldomen, små staters inflytande i EU och antalet EU-kommissionärer. Till skillnad från när och röstade nej till fördraget beslutade sig EU-ledarna för att inte avbryta processen med att godkänna Lissabonfördraget i andra länder. Detta trots att dagens fördrag är mycket tydligt att om alla fördragsändringar ska godkännas av samtliga länder, och eftersom nu sagt nej borde hela Lissabonfördraget ha fallit. president är EU:s ordförandeland sade efter nej att måste genomföra en andra folkomröstning för att få rätt svar, dvs. ett ja till Lissabonfördraget. Detta visar på ett tydligt sätt hur EU:s ledare ser på folkets röst och på de spelregler man själv skapat, dvs. att alla länder måste vara överens för att ändra i fördraget. EU-ledarnas tidtabell var att Lissbonfördraget skulle kunna träda i kraft , före valet till och när den nya väljs . Det står alltmer klart att det är en omöjlighet. består av en minister från varje land inom det politikområde som ska avhandlas. När ska rösta om förslag, där de fattar beslut med kvalificerad majoritet, har medlemsländerna olika antal röster per land. Stora länder har fler röster än små länder. , , och har 29 röster var. har 10 röster, vilket är av rösterna. För att man ska kunna fatta ett beslut krävs att ett förslag får minst 255 röster av 345, vilket motsvarar . Förutom kravet på en kvalificerad majoritet av rösterna krävs även att en majoritet av medlemsländerna stöder förslaget. Dagens system är tänkt att ersättas med ett nytt system av dubbla majoriteter, enligt vilket det krävs stöd av av medlemsstaterna vilka ska representera av befolkningen för att ett beslut ska kunna fattas. Det innebär att ländernas röstvikt blir proportionell mot deras befolkning, vilket kommer att gynna de stora länderna. Det faktum att gränsen dessutom sänks från till innebär också att det blir lättare att hitta en beslutande majoritet och köra över de länder som är emot ett förslag. befolkning är strax av EU:s som helhet, och det innebär alltså att vår röststyrka minskar. Sammantaget innebär förändringarna att förmåga att stoppa nya EU-lagar blir mindre. Under drev igenom en kompromiss där den nya röstviktningen inte kommer att införas . Om något land kräver röstning enligt det nuvarande systemet , så blir det så . Med det nya förslaget till röstregler får de fyra största länderna , , och tillsammans av rösterna. Det finns en klar risk att de fyra stora länderna helt kommer att dominera beslutsfattandet. Detta kommer att få stor inverkan på förhandlingsmönstren, vilket troligen leder till att små länder, som , löper risk att marginaliseras. För del innebär förslaget att vår förmåga att stoppa beslut i ministerrådet mer än halveras. har den en niondel av de röster som krävs för att förhindra ett dåligt beslut; med det nya förslaget skulle vi bara ha en nittondel. Det påstås ofta att det är nödvändigt att förändra röstviktningen i EU för att EU ska kunna fungera, inte minst om fler länder blir medlemmar i . Den faktiska grunden för sådana påståenden är dock svag. Det finns ingenting som tyder på att de stora länderna missgynnas eller att den nuvarande röstviktningen leder till svårigheter att fatta beslut undersökningar har visat att mängden ny EU-lagstiftning faktiskt har ökat sedan EU:s stora utvidgning med tio nya medlemsländer 2004.