mot · GV02U26 · 2008-04-03 00:00:00 — med anledning av skr. 2007/08:89 politik för global utveckling 10Konflikter och sviktande situationer13 10.1Vikten av att hålla isär militära och civila insatser13 11Regeringens resultatskrivelse för biståndet14 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att dagens två huvudmål för svensk politik för global utveckling (PGU) ska kompletteras med ett jämställdhetsperspektiv. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen i det fortsatta arbetet med PGU ska problematisera förhållandet mellan ekonomisk tillväxt och fattigdomsbekämpning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen i det fortsatta arbetet med PGU ska utgå från mer heltäckande perspektiv rörande begreppet ekonomisk tillväxt. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen i sitt fortsatta arbete med PGU ska stödja fattiga länders möjligheter att diversifiera och utveckla sin produktion, både med bistånd och i handelspolitiska beslut. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen i sitt fortsatta arbete med PGU ska följa Monterreyöverenskommelsen och inte räkna skuldavskrivningar som utvecklingssamarbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen inom ramen för det fortsatta arbetet med PGU bör ta initiativ till att driva frågan om illegitima skulder på internationell nivå. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen i implementeringen av PGU bör inkludera frågan om att verka för att ett hållbart system för långivning på internationell nivå kommer till stånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen i implementeringen av PGU ska driva att regelverket i OECD-DAC ska omprövas med målet att de paragrafer som tillåter urholkning genom användande av biståndsmedel för flykting- och studentmottagande i industriländerna samt skuldavskrivningar tas bort. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen i samband med halvtidsutvärdering av Parisagendan ska verka för att en betydligt större andel av det totala biståndet ska gå till fattigdomsbekämpning än vad som sker . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen i den fortsatta processen med att ta fram ett nytt röstsystem inom IMF ska stödja det förslag som förespråkas av G24-gruppen, ett system med dubbel majoritet som även tar hänsyn till antalet länder som stöder ett beslut. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen inom ramen för arbetet med PGU presenterar en mer ingående redogörelse för agerande i IMF och och hur agerat för att stärka utvecklingsländernas inflytande i IMF och . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen i implementeringen av PGU ska understryka vikten av utvecklingsländernas demokratiska ägarskap över politiken samt att ekonomiska policyvillkor som kör över demokratiska processer i utvecklingsländerna bör upphöra. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att flyktingmottagande i inte ska räknas som bistånd utan i stället hänföras till utgiftsområde 8 Migration. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att även i fortsättningen bör avstå från att finansiera egna åtaganden enligt Kyotoprotokollet med biståndsmedel. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen även inom och bör arbeta för att åtaganden enligt Kyotoprotokollet inte får räknas som utvecklingssamarbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen i det fortsatta arbetet med PGU bör arbeta för att upphör att finansiera investeringar i icke-förnybar energi. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att svenskt bistånd inte ska användas till militära insatser. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att den svenska krigsmaterielexportpolitiken inom ramen för arbetet med PGU får ett större utrymme samt att krigsmaterielexporten i regeringens implementering av PGU sker på ett sätt som inte motverkar en rättvis och hållbar global utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringens skrivelse om biståndets resultat ska omfatta en utvärdering av hela biståndsramen på 32 miljarder, inklusive avräkningar för skuldavskrivningar och flyktingmottagande. är i stort positivt till regeringens uttalade ambition i skrivelse 2007/08:89 om att försöka föra in svensk politik för global utveckling (PGU) i insatsområden. Ett resultatorienterat arbete inom regeringen ökar möjligheten till genomslagskraft för målen. Likaså är konkreta verktyg som PGU-konsekvensbedömningar och samrådsgrupper mellan departement bra initiativ. Vi förstår också att goda intentioner ligger bakom regeringens fokusering kring de sex globala utmaningarna men är kritiska till flera av de tydliga omprioriteringar som regeringen gjort. Vi upplever att regeringen genom sin skrivelse stärker fokus på svenska egenintressen inom utvecklingsarbete på bekostnad av länderna i syds ägandeskap. Målet med PGU är att samtliga politikområden samstämmigt ska bidra till en rättvis och hållbar global utveckling. Skrivelsen utgår från de två perspektiv som enligt PGU ska genomsyra all svensk politik: de fattigas perspektiv och rättighetsperspektivet. I regeringens skrivelse är jämställdhetsperspektivet alltför bristfälligt i många delar och i andra helt frånvarande. Eftersom tvärtom vill att jämställdhetsfrågorna ska genomsyra svenskt utvecklingssamarbetet anser vi att dagens två huvudmål ska kompletteras med ett jämställdhetsperspektiv. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. Utöver detta anser vi att regeringens fokus på fattigdomsbekämpningen genomgående är alldeles för svagt. I stycket ekonomiskt utanförskap tar man i stort bara upp handel och investeringar och utgår i alldeles för hög grad från svenska egenintressen. Något som vi starkt har kritiserat , senast i vår framlagda motion med anledning av regeringens skrivelse om (skr. 2007/08:67). I den första, framåtsyftande, delen i skrivelse 2007/08:89 reagerar vi starkt på att regeringen har ersatt begrepp som social trygghet och utveckling och jämställdhet med ekonomiskt utanförskap och migrationsströmmar. När det gäller synen på vad som utgör de fattigas perspektiv och vilken politik som bidrar till en rättvis och hållbar utveckling skiljer sig och regeringens syn åt i de flesta avseenden. Detta gäller inte minst synen på handelspolitikens roll och hur dess möjligheter att påverka ser ut. Kortfattat innebär detta även att våra slutsatser om den svenska politikens överensstämmelse med PGU inte alltid är desamma som regeringens. Trots att skrivelsen är relativt osammanhängande och ostrukturerad har vi nedan tagit upp en del av de frågor där vi finner att skillnaden mellan och regeringens syn är som störst då det gäller vilken politik som kan leda till en rättvis och hållbar global utveckling. Regeringens resultatskrivelse och planering för det kommande PGU-arbetet handlar i princip enbart om ökat marknadstillträde, frihandel och avregleringar inom handelspolitiken. Enligt regeringen syftar en modern politik för global utveckling till att bidra till tillväxt. Budskapet är att ekonomisk tillväxt bekämpar fattigdom och höga tillväxtsiffror indikerar utveckling. Det är självklart en ytterst förenklad bild av verkligheten som inte ställer sig bakom. Ekonomisk tillväxt som ett vapen mot fattigdom blir intressant först när resurser omfördelas och satsningar på samhällsnyttig infrastruktur, fattigdomsbekämpning och välfärd görs, vilket kräver medvetna strategier (se vidare i lagda motion med anledning av regeringens skrivelse 2007/08:67 om ). Detta, menar , är grundläggande för en modern politik för en rättvis och hållbar global utveckling. Regeringens ska därför i kommande skrivelser som rör den globala utvecklingspolitiken problematisera förhållandet mellan ekonomisk tillväxt och fattigdomsbekämpning. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. Att som regeringen driva avregleringar och liberaliseringar på handelsområdet är inget nytt. Många utvecklingsländer genomförde snabba och omfattande marknadsorienterade reformer. Ett av resultaten är att jordbruket är mer avreglerat i utvecklingsländer än i industriländer. Men de positiva effekterna lyser i de flesta fall med sin frånvaro. Erfarenheter visar i stället att t.ex. en alltför snabb liberalisering av importen riskerar att slå ut industriproduktion, försvåra ansträngningarna att diversifiera ländernas ekonomi och minska de statliga inkomsterna kraftigt. Liberaliseringar leder alltså inte automatiskt till högre tillväxt och tillväxt minskar inte självklart fattigdomen. I sin iver att förespråka avregleringar bortser regeringen helt från de fattiga ländernas behov av att i olika grad under vissa tider skydda sektorer och att inte tvingas begränsa sitt politiska handlingsutrymme genom t.ex. investeringsavtal. I skrivelsen menar regeringen att ekonomiskt utanförskap ska brytas genom ett ökat ekonomiskt deltagande och marknadstillträde till den internationella marknaden. Men utgör handeln en lika stor, eller större, del av de fattiga ländernas BNP som av de rikas. Dock har inte det ekonomiska utanförskapet brutits. Att den ekonomiska globaliseringen, som regeringen skriver, har medfört en skådad inkomstökning på global nivå har i många fall lett till större sociala klyftor, som i fallet , eller till en kortare medellivslängd, som i fallet . Stora grupper får aldrig någon del av de enorma inkomstökningar som regeringen talar om, utan har i stället fått en sämre livssituation. I många utvecklingsländer har tillväxten, som framför allt skapats genom tillfälligt höga råvarupriser, resulterat i en tillväxt i bankkontor och lyxvillor för eliten, inte i en tillväxt i antalet skolor och vårdcentraler. anser därför att regeringen i det fortsatta arbetet med PGU ska utgå från ett mer heltäckande perspektiv rörande begreppet ekonomisk tillväxt och ekonomiskt utanförskap. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. Under målformuleringen för Ökad export av jordbruksprodukter från utvecklingsländer skriver regeringen att man ska verka för breda . Med detta menas vanligen avtal som omfattar investeringar, tjänster, offentlig upphandling etc., med andra ord de s.k. Singaporefrågorna, vilka de flesta utvecklingsländerna har motsatt sig inom WTO. Den huvudsakliga kritiken är att Singaporefrågorna kommer att stärka stora multinationella företags ställning på bekostnad av utvecklingsländers möjligheter att utforma sin egen politik och ta social och miljömässig hänsyn. Eftersom frågorna har stoppats inom WTO har de i stället förflyttats in i de bilaterala avtal som sluts med å ena sidan EU och och å andra sidan länder och regioner i syd. Trots att stora protester alltså hörs från de fattiga länderna hör till de länder som står bakom Singaporefrågorna och driver på EU både i WTO och i de bilaterala handelsförhandlingarna för breda avtal. Många utvecklingsländer och NGO:er har pekat på att det i stället skulle behövas policy space, dvs. politiskt handlingsfrihet för utvecklingsländerna att utforma sin ekonomiska politik utan att behöva ta alltför stor hänsyn till globala regelverk som avtal och krav från och . Länderna skulle då kunna utforma lagar som ligger i linje med de prioriteringar och utvecklingsstrategier som landet har. Policy space är viktigt om utvecklingsländerna ska kunna utveckla stabila politiska institutioner och stater. Om detta nämner regeringen ingenting i skrivelsen. ska, enligt PGU, bedriva en handelspolitik som i sin helhet ska bidra till en rättvis och hållbar global utveckling, genomsyrad av rättighetsperspektiv och de fattigas perspektiv. menar att regeringens handelspolitik, med alltför vidlyftiga liberaliseringar och breda , går emot PGU:s intentioner. Vi har tidigare ställt krav på regeringen att man i fortsatta förhandlingar om frihandelsavtal inte ska ta upp Singaporereglerna (se bland annat motion 2007/08:U225). Det handlar om att fattiga länder ska ha rätt att bedriva sin egen utvecklingspolitik och att detta måste respekteras. Ingen ska pressas att gå med på breda som man inte vill ha. En fråga som regeringens skrivelse inte berör handlar om den utveckling av monokulturer som sker i allt högre utsträckning i framför allt fattiga länder. För att motverka detta anser att regeringen i sitt fortsatta arbete med PGU bör stödja fattiga länders möjligheter att diversifiera och utveckla sin produktion, både med bistånd och i handelspolitiska beslut. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. Den enorma skuldbörda som många fattiga länder har burit på utgör ett av de största hindren för en rättvis och hållbar global utveckling. Trots detta nämner regeringen i princip inte alls skuldavskrivning i skrivelse 2007/08:89. Detta är en stor brist i en skrivelse som denna. För är frågan fundamental. Vi driver bl.a. kraven att ska verka för totala skuldavskrivningar för de 50 fattigaste länderna i världen och att ska erkänna förekomsten av s.k. illegitima skulder (se nedan). Vi anser dessutom att ska erkänna medansvar för sådana illegitima skulder samt att vi ska verka för att så sker även internationellt. Se vidare motion 2007/08:U220. För oss är det självklart att man i en skrivelse som ska behandla svensk utvecklingspolitik i världen tar skuldfrågan på allvar. Man kan inte som regeringen nöja sig med att konstatera att skuldlättnader till de fattigaste länderna har skapat bättre förutsättningar, som skuldberget fortsätter att växa och är uppe i nästan . Det är en ökning med nära en tredjedel bara . Effektivitet har blivit ett av modeorden inom svensk biståndspolitik, trots detta har urholkningen av biståndet ökat. av biståndet gick 2005 till fattigdomsprogram. Ska biståndet i realiteten bli effektivare och kvaliteten höjas, så att arbetet med att minska fattigdomen och öka respekten för de mänskliga rättigheterna i världen förstärks, måste denna utveckling vändas. Enligt OECD-DAC:s regler kan givarländerna räkna skuldavskrivningar som bistånd. anser att det är nödvändigt med omfattande skuldavskrivningar, vilket vi utvecklar i motionen Skuldkrisen i syd (2007/08:U220), men anser att skuldavskrivningar och bistånd inte får ske på varandras bekostnad. Se vidare under avsnitt 6 Urholkningen av biståndet. Den nuvarande regeringen har utnyttjat möjligheterna att inom biståndsramen finansiera skuldavskrivningar, detta trots att den förra regeringen i Monterreyöverenskommelsen förband sig att inte använda bistånd till skuldavskrivningar. har fastslagit att utvecklingssamarbetet inom unionen ska ligga i linje med Monterreyöverenskommelsen. bör följa Monterreyöverenskommelsen och inte räkna skuldavskrivningar som utvecklingssamarbete. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. Illegitima skulder är inte ett juridiskt begrepp som accepteras av alla, men diskuteras trots detta på alla nivåer och låg till grund bl.a. för stora skuldavskrivningar till fem länder . Dessvärre saknas mekanismer för att avgöra en skulds legitimitet. anser att regeringen inom ramen för det fortsatta arbetat med PGU ska ta initiativ till att driva frågan om illegitima skulder på internationell nivå, på samma sätt som den norska regeringen har gjort. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. Ett annat problem då det gäller skulder är avsaknaden av ett internationellt system som garanterar att utlåning sker på ett hållbart sätt. Fattiga länder riskerar därmed att åter hamna i skuldfällan de just tagit sig ur. Ett system för ansvarsfull långivning skulle säkerställa att lån inte ges till odemokratiska regimer eller till projekt i utvecklingsländer som inte är socialt eller miljömässigt hållbara. I fall skulle det konkret kunna handla om att implementera tydliga kriterier för exportkreditnämnden (EKN) om att t.ex. inte ge den typen av garantiförbindelser på som man gav i samband med Saabs försäljning av ett militärt radarsystem till *1. Med ett system för ansvarsfull långivning kan detta kanske undvikas . Det är viktigt att någon form av bindande internationellt regelverk för ansvarsfull utlåning upprättas. Regeringen ska därför i implementeringen av PGU inkludera frågan om att verka för att ett hållbart system för långivning på internationell nivå kommer till stånd. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. En stor del av jordens befolkning är hänvisad till ett liv i extrem fattigdom, utan makt och möjligheter att förändra sin livssituation. förklarade därför FN att fattigdomsbekämpning måste vara ett överordnat mål. Världens länder enades om de åtta millenniemålen, där bl.a. halverad fattigdom och ökad tillgång till utbildning och jämställdhet mellan män och kvinnor ingår. Om målen uppnås innebär det att vardagen för 100-tals miljoner människor i grunden förändras, men tyvärr tyder allt på att det inte bli så; en rad länder, framför allt i , kommer inte att uppnå något av de åtta målen. En rättvis värld kräver en ny ekonomisk världsordning för långsiktigt hållbar utveckling, såväl ekonomiskt som ekologiskt och socialt. Biståndet kan spela en roll i denna process, men då krävs en reformering och en ökning av det samlade biståndet från nord. har möjlighet att spela en avgörande roll i en sådan utveckling. är därför starkt kritiskt till den urholkning som pågår av det svenska biståndet. använder biståndsmedel till att finansiera både flyktingmottagning i och till avskrivningar av exportkreditskulder, detta trots att har gett sitt stöd till den resolution som togs vid i om finansiering av FN:s millenniemål där man fastställde att biståndet inte ska finansiera skuldavskrivningar. Ett tredje sätt att urholka biståndet sker genom att kostnader för att ta emot utländska studenter räknas som bistånd. Detta är dock inget som försiggår i . De två första sätten att urholka biståndet, kostnader för flyktingmottagning och mottagande av utländska studenter, innebär att biståndspengarna över huvud taget aldrig lämnar givarlandet. Det tredje sättet, skuldavskrivningarna, innebär förvisso att utvecklingsländer får en del av de resursöverföringar som är en del av den rika världens ansvar enligt FN:s åttonde millenniemål, men problemet är att det behövs både skuldavskrivningar och bistånd om övriga mål ska nås. anser därför att regeringen i implementeringen av PGU inom ska driva att regelverket i OECD-DAC ska omprövas med målet att de paragrafer som tillåter urholkning genom användande av biståndsmedel för flykting- och studentmottagande i industriländerna samt skuldavskrivningar tas bort. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. kommer en halvtidsutvärdering och revidering av den s.k. Parisagendan att genomföras i , . Inom ramarna för Parisagenda och i samband med detta möte bör verka för att en betydligt större andel av det totala biståndet ska gå till fattigdomsbekämpning än vad som sker *2. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En av det ekonomiska utanförskapets allvarligaste konsekvenser är den brist på makt som många utvecklingsländer lider av. och () är två institutioner som många fattiga länder är beroende av men som båda har ett stort demokratiskt underskott. bör verka för att styrningen av IMF och ska vara effektiv och att utvecklingsländernas inflytande stärks. I skrivelse 2007/08:89 diskuterar regeringen bl.a. det arbete med kvothöjning för underrepresenterade länder som pågått . menar att dessa kvothöjningar är alltför marginella och därför inte kommer leda till den demokratisering som bl.a. vi önskar se. Regeringen bör därför i den fortsatta processen med att ta fram ett nytt röstsystem inom IMF stödja det förslag som förespråkas av G24-gruppen, ett system med dubbel majoritet där både en majoritet av rösterna och en majoritet av medlemsländerna vägs in. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. Regeringen skriver vidare att verkar för att chefen för , liksom för , ska tillsättas i en tydlig och transparent urvalsprocess, baserad på kandidaternas meriter och lämplighet. Men trots denna tydliga position avstod från att protestera både vid tillsättningen av som chef för och vid tillsättningen av som chef för , som i praktiken skedde utan öppenhet och transparens. Sammantaget menar att det i skrivelse 2007/08:89 är otydligt hur har agerat för att stärka utvecklingsländernas position i IMF och . Regeringen ska därför i kommande skrivelser presentera en mer ingående redogörelse för hur agerande i IMF och har lett till en mer effektiv styrning av IMF och samt hur vi bidragit till att utvecklingsländernas inflytande har stärkts. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. Till och med IMF:s egen oberoende utvärderingsenhet slår fast att kraven om vilka sektorer som ska drivas i privat respektive offentlig regi etc. ofta är alldeles för detaljerade i samband med bistånd eller nya lån. Rigida krav på låga inflationsnivåer och tak för offentliga utgifter har förhindrat satsningar på infrastruktur, välfärd och fattigdomsbekämpning, vilket IMF:s egen utvärderingsenhet IEO påtalat. Detta har dock inte föranlett några som helst initiativ från regeringens sida. Denna detaljstyrning av fattiga länders politik som de båda institutionerna ägnar sig åt i samband med bistånd och nya lån är oacceptabel då det leder till en urholkning av det demokratiska ägarskapet över politiken. Om detta nämner regeringen inget i skrivelsen. Man valde dock att , utan att ställa några krav, öka stödet till utvecklingsfond . I implementeringen av PGU ska regeringen därför understryka vikten av utvecklingsländernas demokratiska ägarskap över politiken samt att ekonomiska policyvillkor som kör över demokratiska processer i utvecklingsländerna bör upphöra. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. Med anledning av skrivelsens avsnitt 2.3 Migrationsströmmar vill klargöra att vi anser att svenska biståndsmedel inte ska användas till att återsända flyktingar och inte heller för att ersätta flyktingmottagande i . Vi är djupt kritiska till den hårdnande linje som regeringen företräder i flyktingpolitiken där människor återsänds till krig, förföljelse och svåra motsättningar i hemlandet. Vi menar att detta sker i strid med svensk lagstiftning och internationella konventioner. Det är inte rimligt att biståndsmedel går till verksamheter i . Rätten att söka asyl är en mänsklig rättighet enligt FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna (artikel 14) som förbundit sig att följa. Detta är oberoende av den svenska biståndspolitiken. Att finansiera flyktingmottagande genom avräkning av biståndsramen är förvisso tillåtet enligt , men har länge vänt sig mot ett sådant förfarande. i denna motion har vi uppmanat regeringen att verka för att ändras i detta avseende i stället för att man utnyttjar detta kryphål i regelverket (se avsnitt 6 Urholkningen av biståndet). I det framtida arbetet med PGU bör regeringen inte räkna in flyktingmottagandet i i biståndsbudgeten utan i stället hänföra det till utgiftsområde 8 Migration. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. är överlag djupt kritiskt till den linje som regeringen företräder i asyl- och migrationspolitiken, så väl nationellt som inom EU. Vi ställer oss inte bakom en ökad harmonisering av asyl- och migrationspolitiken, som skulle innebära ett ökat skydd för flyktingar inom . Militariseringen av EU:s yttre gränser, transportörsansvar, visumtvång och Dublinbestämmelser hindrar människor som är i behov av skydd undan krig och förföljelse att söka asyl inom EU och tvingar i stället människor i händerna på flyktingsmugglare.