mot · GW02Fi271 · 2008-10-06 00:00:00 — Vi avvisar därför regeringens förslag då vi anser att vårt förslag på ett mer helhetligt sätt tillgodoser behoven av utveckling av all miljöteknik. Nästan hälften av alla bilresor i är kortare än . Arbets- och tjänsteresorna utgör drygt hälften av resorna. Ett sätt att stimulera människor att ställa bilen och välja att cykla till arbetet är att förbättra infrastrukturen för cyklande. Cykeltrafik bör vara en naturlig del av all trafikplanering. Vi ökar därför statens anslag för investeringar till bl.a. cykelbanor med från dagens 200 miljoner till . Även genom gröna skatter kan cykeltrafik gynnas. Vi vill därför ta bort arbetsgivaravgiften och förmånsbeskattningen för cykel i de fall arbetsgivare vill ge sin personal en cykel och därmed få fler att istället för bil ta cykel till arbetsplatsen. 8.2Satsningar på havsmiljö och ekologiskt hållbar utveckling Vi välkomnar att regeringen uppmärksammar och ökar satsningarna på havsmiljön i nivå med vad vi föreslagit . tillhör ett av världens mest hotade ekosystem och åtgärder för att livrädda havet är nödvändiga. Vi vill däremot inte finansiera satsningen på havsmiljön genom minskat anslag till skydd av skog och biologisk mångfald, vilket regeringen gjort, utan utökar istället ramanslaget. Vår satsning på på havsmiljön ligger fast. Vi vill införa ett nytt havsinvesteringsprogram (HIP) för att i likhet med Klimatinvesteringsprogrammet erbjuda medfinansiering för miljömässigt kostnadseffektiva åtgärder för minskade utsläpp till havsmiljön. Havsmiljarden ska även gå till att genomföra aktionsplan för havsmiljön, samt till test av syresättningsprojekt i . För att minska belastningen på bl.a. havsmiljön föreslår vi höjd skatt på handelsgödsel och kemiska bekämpningsmedel. Vi vill införa en båtskatt på fritidsbåtar för att möjliggöra en skattesänkning på miljöanpassad alkylatbensin. Vi stärker i denna budget anslagen till insatser för restaurering av viktiga fiskevatten i storstadsnära områden med kommande . Naturvårdsinsatsen är viktig för ökad reproduktionsmöjlighet för fisk, ökad biologisk mångfald samt för ökad möjlighet för människor som är bosatta i städer att ta del av lokal stadsnära natur. Regeringens politik för att bevara biologisk mångfald är inte seriös då anslagen varierar kraftigt mellan åren och undergräver möjligheten till långsiktiga och stabila skyddsinsatser. Naturskogar som aldrig kan ersättas och många hotade arter i skog kommer att försvinna om inte kraftiga satsningar sätts in. Trots att regeringen i samband med propositionen En skogspolitik i takt med tiden (2007/08:108) behandlades i avvisade vårt förslag att låta ta över skyddsvärd skogsmark från statliga utan ersättning är det positivt att regeringen nu ändå genomför vårt förslag. Detta ökar möjligheterna att nå arealmålet för skyddsvärd skog inom miljökvalitetsmålet Levande skogar till 2010. Hälften av hotade arter finns i skogen, och enligt alla experter behövs det ökade resurser till skogen för att bevara de hotade arterna. Runt 2000 skogslevande arter är upptagna på den s.k. rödlistan, vilket innebär att de är hotade eller missgynnade. Enligt flera statliga rapporter (bl.a. och , samt Statskontoret, ) är naturreservat den mest effektiva metoden att bevara och stärka biologisk mångfald och bevara ekosystemens funktioner. Vi avvisar därför regeringens minskade anslag till området med sammanlagt . Istället återställer vi neddragningen och förstärker så att anslaget uppgår till , med och till . Det innebär mer än regeringen under kommande . Vi föreslår därutöver mer än regeringen kommande för skydd av värdefull skog genom naturvårdsavtal och biotopskydd i skogen. Förutom ovanstående klimatinvesteringar som är kopplade till vårt BNP-mål på 1procent har vi även en rad olika gröna skatter som alla styr mot minskad klimatpåverkan. En viktig styreffekt mot miljövänligare verksamhet och beteenden nås genom att sätta rätt pris på miljöpåverkan. Vi vill fortsätta den gröna skatteväxlingen som både höjer skatter på transporter och annat miljöbelastande, som vi sänker skatter för låginkomsttagare och de som bor i glesbygd. förslag till gröna skattehöjningar Diesel (10-20-20 för miljöklass 1, 2 och 3) Diesel (10-20-20 för miljöklass 1, 2, 3) Bensin (21-46-46) Miljöskatt, fluorerade gaser Koldioxidskatt, icke-handlande sektorn samt jordbruket förslag till gröna skattesänkningar/satsningar Ingen drivmedelsskattehöjning för kollektivtrafiken Fordonsskatt, efterkonvertering gamla bilar 9Ramverket för den ekonomiska politiken 9.1Riktlinjer för finans- och penningpolitiken menar att full sysselsättning ska vara det övergripande och överordnade målet för den ekonomiska politiken. Vi anser att de ramverk och institutionella förhållanden som för tillfället omgärdar finans- och penningpolitiken försvårar en politik för full sysselsättning. Under den nuvarande penningpolitiska regimen bär penningpolitiken huvudansvaret för stabiliseringspolitiken. Men saknar ett mål om att stabilisera produktion och sysselsättning. Penningpolitiken vägleds istället av en ensidig prisstabiliseringsnorm. Förändringar i nominell efterfrågan antas snabbt slå igenom i motsvarande förändringar i priser och löner, utan några mer påtagliga effekter på resursutnyttjandet. Vi menar att penningpolitiken måste baseras på en mer verklighetstrogen grund, där nominella priser och löner är trögrörliga på kort sikt. Detta skapar ibland recessioner och högkonjunkturer. Problemet är att en penningpolitik som enbart vägleds av ett inflationsmål saknar mekanismer för att parera konjunktursvängningarna och understödja en politik för full sysselsättning och även om vi är det enda partiet i som ifrågasätter utformningen av dagens penningpolitiska regim har vi gott stöd utomland. Så skrev förre chefsekonom , tillika Nobelpristagare i ekonomi, om inflationsmålpolitik i allmänhet och de senaste försöken av skilda centralbanker att via räntehöjningar stävja en inflation som bestäms av världsmarknadspriserna: This crude recipe is based on economic theory or empirical evidence; there is no reason to expect that regardless of the source of inflation, the best response is to increase interest rates. One hopes that most countries will have the good sense not to implement inflationtargeting.13 menar att penningpolitiken i stället bör baseras på utvecklingen i den reala ekonomin, där penningpolitik ska understödja det övergripande målet om full sysselsättning i den ekonomiska politiken. Utöver att målen för penningpolitiken bör ändras borde styrningen av demokratiseras. Kombinationen av ett ensidigt mål om prisstabilitet och en lagstadgad oberoende Riksbank medför att finanspolitiska åtgärder i syfte att öka sysselsättningen ofta motverkas av genom räntehöjningar utifrån en argumentation att ökad sysselsättning riskerar att hota inflationsmålet. Detta leder till ett olyckligt s.k. dubbelkommando i den ekonomiska politiken. Räntebesluten bör underställas riksbanksfullmäktige för att få en samverkande finans- och penningpolitik som understödjer det övergripande målet om full sysselsättning. Det finanspolitiska ramverket behöver ses över på flera punkter. För det första finns det synnerligen goda skäl att ifrågasätta överskottsmålet. Detta mål innebär att de offentliga finanserna måste gå med ett överskott på minst 1procent av BNP över en konjunkturcykel. Målet infördes bl.a. mot bakgrund av den kraftiga ökningen av statsskulden under 90-talskrisen. stod bakom överskottsmålet då det infördes för vi menade att det var viktigt att få ner statskulden till rimliga nivåer. Detta syfte med överskottsmålet är uppfyllt, och de svenska offentliga finanserna är bland de absolut starkaste i hela OECD-området. Den offentliga finansiella nettoförmögenheten beräknas uppgå till och den offentliga sektorns konsoliderade bruttoskuld beräknas vara nere i motsvarande 23,8procent av BNP. Bruttoskulden är en av EU:s s.k. Maastrichtkriterier som stipulerar en högsta bruttoskuld på 60procent av BNP. Mot denna bakgrund är det svårbegripligt att kräva att de svenska offentliga finanserna fortsatt ska gå med stora överskott som det finns betydande eftersatta behov inom sjukvården, skolan, äldreomsorgen osv. De kommande demografiska utmaningarna möts inte genom ytterligare sparande utan genom kloka investeringar i infrastruktur, forskning och utbildning, sjukvård m.m. Bara genom folk i arbete kan vi möta framtidens utmaningar. Utgiftstaken sätter en övre gräns för de statliga utgifterna framåt. Systemet med utgiftstaken gör det svårare att genomföra olika typer av sociala reformer på statsbudgetens utgiftssida som något motsvarande golv för statens inkomster saknas. Utgiftstaken är problematiska ur demokratisk synvinkel eftersom systemet gör det svårare för folkliga krav på förbättrad välfärd att slå igenom som praktisk politik. De treåriga utgiftstaken leder till, i synnerhet i kombination med det sätt på vilket man bokför investeringar i statsbudgeten, att många för samhället viktiga investeringar riskerar att inte kommer till stånd. Detta system bör avvecklas eller reformeras. Förändrade eller slopade normer i den ekonomiska politiken leder inte i sig till full sysselsättning. Men den nuvarande finans- och penningpolitiken har mycket få inslag av stabiliseringspolitik i syfte att stabilisera produktion och sysselsättning. Detta riskerar att leda till onödigt stora variationer i produktion och sysselsättning, dvs. att arbetslösheten riskerar att bli högre än nödvändigt i en lågkonjunktur, och vi vet att detta tenderar att också få långsiktiga effekter. De europeiska erfarenheterna pekar tämligen entydigt på att stora tillfälliga ökningar av arbetslösheten även får permanenta effekter. Vår kritik av de nuvarande ramverken som omgärdar finanspolitiken ska ingalunda tolkas som att vi emotsätter oss starka offentliga finanser. En stark offentlig förmögenhetsställning stärker omvärldens förtroende för den svenska ekonomiska politiken och stärker finanspolitiska åtgärders genomslagskraft om ekonomin skulle gå in i en kraftig lågkonjunktur med stora budgetunderskott som följd. Vi vet att det i allmänhet blir de vanliga människorna som får ta de största smällarna om de offentliga finanserna raseras. Vi såg det , under och i efterdyningarna av 90-tals krisen.14 På motsvarande sätt ska vårt ifrågasättande av det ensidiga inflationsmål som penningpolitiken baseras på inte tas till intäkt för att vi tar lätt på inflationen. Vi förordar naturligtvis ingen penningpolitik som sätter i gång en pris- och lönespiral av det slag vi såg under t.ex. , där priser och löner jagade varandra vilket bl.a. resulterade i en mycket svag reallöneutveckling. Vi vet också att en höginflationsekonomi riskerar att utlösa en utlånings- och spekulationskarusell som vanligtvis gynnar de redan kapitalstarka på de vanliga människornas bekostnad. Vad vi vill ha igång är en diskussion inom den breda vänstern om verkligen dagens ramverk för finans- och penningpolitiken är de mest ändamålsenliga för att understödja våra gemensamma mål om full sysselsättning, makroekonomisk stabilitet och kloka framtidsinvesteringar. Dagens ramverk skapades för att hantera det sena 80-talets och tidiga 90-talets problem, dvs. en galopperande inflation och stora budgetunderskott. Det ekonomiska läget i är väsensskilt, med extremt starka offentliga finanser, stora och löpande överskott i bytesbalansen och en mycket låg underliggande inflation. Det förefaller därför inte självklart att de ramverk som skapades för att hantera det sena 80-talets och tidiga 90-talets problem är bäst lämpade att möta framtidens utmaningar. Om detta borde vi kunna föra en seriös debatt i sak, utan att beskyllas för att vara oansvariga eller lättsinniga. För det är som sa i (17/5): vår miljöskuld är betydligt allvarligare än vår statsskuld. 9.2Ny budgetlag för långsiktiga investeringar För att möjliggöra stora satsningar på nya spår och järnvägar, samt öka bostadsbyggandet av hyreslägenheter, krävs ett ändrat tänkesätt kring investeringar. Statens nuvarande budgetsystem ser inte en investering som något långsiktigt, utan som kortsiktig konsumtion. Investeringar i väg och järnväg sker i regel genom att staten tar upp kostnaden för investeringen under ett utgiftsområde. Det betyder en direktavskrivning, vilket är ett ganska ovanligt förfaringssätt jämfört med vad som är brukligt i andra sektorer. Om staten vill investera i byggandet av nya hyresrätter blir resultatet likadant: kostnaden tas upp under ett och . Grunderna för hur statens investeringar i anläggningstillgångar m.m., exempelvis väg och järnväg, ska finansieras finns i lagen om statsbudgeten (1996:1059). Enligt 22 § ska andra tillgångar än sådana som används i statens verksamhet finansieras med anslag på statsbudgeten och således i sin helhet belasta statsbudgetens utgiftssida som investeringen genomförs. När infrastrukturinvesteringar finansieras med anslag innebär det att anslag tas i anspråk i takt med att utgifterna uppstår. Det finns därmed även en risk för att projekt drar ut och ökar totalkostnaden, om staten anser att inte hela summan kan tillföras under ett och . Men det är inte alltid en investering skrivs av under ett och . Budgetlagen öppnar i 23§ för att kan besluta om att finansiera infrastrukturinvesteringar genom lån i . Lånefinansiering används för att kunna tidigarelägga vissa projekt. Lånen återbetalas sedan med anslag över en förutbestämd amorteringsperiod, vilken kan variera. Kostnader för planering av projektet täcks som regel av anslag och lånen börjar oftast återbetalas när vägen/järnvägen tas i drift. Vi anser att staten ska införa en investeringsbudget, vilket innebär att kostnaden för investeringen fördelas över dess livslängd. Det är ett system som används av företag, kommuner, landsting, bostadsrättsföreningar m.m. Så gott som alla utom staten delar upp sin budget i en drift- och investeringsdel. Även hushåll agerar så i praktiken, eftersom det är få som kan betala av sitt hus eller sin bil som köpet görs. Ett kommunalt bostadsföretag skulle aldrig komma på tanken att betala den totala kostnaden för nya hyreslägenheter som huset byggs. En investering ska ses som något man kan konsumera . Hus, vägar och järnvägsspår är typiska investeringar. Löner, livsmedel och dryck är exempel på konsumtionsvaror som naturligtvis tas upp i en driftbudget. Det finns de som hävdar att om man låter investeringar finansieras genom lån i stället för anslag, så lämnar man en skuld till nästa generation. Det är en bakvänd syn. Det är snarare så att om man betalar hela investeringskostnaden under ett och , låter man dagens generation stå för hela kostnaden, fast det är uppenbart att ett hus eller en järnvägssträcka kan användas av många generationer framöver. Vill man ha en rättvis fördelning av kostnader ska dagens generation betala för allt som konsumeras upp , medan det som kan konsumeras , dvs. en investering, ska delas upp under en längre amorteringstid. Vi vill mot bakgrund av ovanstående införa en investeringsbudget. Konsekvensen för statens offentliga finanser innebär att utrymmet under utgiftstaket ökar om man vill, eftersom investeringssumman flyttas från en utgiftspost till ett lån. Investeringarna får då även ses som del i en expansiv finanspolitik, vilket bl.a. leder till ökad sysselsättningsgrad och minskad arbetslöshet. Det är samhälleliga investeringar som behöver komma till stånd för en rationell hantering av statens resurser nu och på medellång sikt. En budgetprocess där någon form av investeringsbudgetering är en integrerad del öppnar i sig för en rimligare och mer långsiktigt inriktad demokratisk debatt kring prioriteringar och en syn på ekonomisk politik som en del av ett samhällsbyggande snarare än en kameral hushållning. Mot bakgrund av ovanstående bör regeringen återkomma med förslag till hur 2223 §§ budgetlagen kan ändras så att huvudprincipen för en infrastrukturinvestering sker genom lån hos . Detta bör begära. 10En trygg arbetsmarknad med plats för alla Full sysselsättning är det överordnade målet med ekonomiska politik. Arbetslöshet är destruktivt både för den enskilde, för löntagarna som kollektiv och för samhället som helhet. Det är därför ett grundläggande politiskt ansvar att skapa förutsättningar för att alla ska beredas arbete. Att bryta de könsdiskriminerande strukturer i samhället och i arbetslivet som ger kvinnor sämre löner och arbetsvillkor är en särskilt prioriterad uppgift. Vi utvecklar våra konkreta förslag som rör jämställdhet i arbetslivet i stycket En feministisk politik längre fram. Vi vill med vår politik skapa förutsättningar för ett arbetsliv som präglas av trygghet och goda möjligheter till inflytande och utveckling i arbetet, där alla har en plats efter sin individuella förmåga. Den viktigaste aktören för att förbättra villkoren i arbetslivet och öka de anställdas inflytande över situationen på arbetsplatserna är de fackliga organisationerna. Till skillnad från regeringen vill vi främja facklig organisering och skapa bättre förutsättningar för demokratiskt inflytande i arbetslivet genom fackligt arbete. Vi vill göra det billigare att vara med i facket och återställer den av regeringen slopade avdragsrätten för fackligt medlemskap. Vi återinför anslaget till facklig styrelseutbildning, arbetsmiljöutbildning och facklig EU-bevakning. Vi återinför också stödet för kortare utbildningar som fördelats av de fackliga organisationerna. Vi vill genomföra en rad reformer som stärker löntagarnas makt och inflytande genom stärkt yttrandefrihet i arbetslivet, lagstadgad rätt till heltid och förstärkt anställningstrygghet. De allt vanligare visstidsanställningarna utgör ett särskilt allvarligt och ökande hot mot de anställdas trygghet och möjligheterna till fackligt arbete. Allra hårdast drabbade är ungdomar, i synnerhet unga kvinnor och invandrade inom LO-yrken, som genom otrygga anställningsformer i praktiken fungerar som en buffertarbetskraft med mycket små möjligheter till inflytande och utveckling i arbetet. vill minimera de otrygga visstidsanställningarna och stimulera tillsvidareanställningar genom förändringar i LAS. Vi vill dessutom höja arbetsgivaravgiften för allmän visstidsanställning med 5procent som kompensation för de högre utgifter dessa medför för samhället genom fler arbetslöshetsperioder och ökad ohälsa. En solidariskt finansierad arbetslöshetsförsäkring som ger löntagarna inkomsttrygghet vid arbetslöshet är en central del i den gemensamma välfärden och för en väl fungerande arbetsmarknad. I synnerhet i lågkonjunktur fyller arbetslöshetsförsäkringen en viktig funktion som automatisk stabilisator för att hålla efterfrågan uppe. Vi är djupt bekymrade över vilka konsekvenser regeringens dramatiska försämringar av arbetslöshetsförsäkringen kommer att få för både enskilda och för samhällsekonomin när arbetslösheten nu beräknas öka. föreslår därför i vårt budgetalternativ en kraftigt ökad skattefinansiering, lägre egenavgifter, lägre kvalifikationskrav och bättre inkomstbortfallstäckning. Vi höjer den högsta dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringen och aktivitetsstödet per dag. Från höjs grundbeloppet från dagens 320 till per dag. Ersättningsnivån i aktivitetsstödet höjs på motsvarande sätt. En aktiv arbetsmarknadspolitik är en väsentlig ingrediens i den svenska arbetsmarknadsmodellen. Arbetsmarknadspolitiken ska underlätta strukturomvandling i arbets- och näringsliv, förbättra matchningen på arbetsmarknaden och ge särskilt stöd till människor som har svårt att göra sig gällande på arbetsmarknaden. I konjunkturnedgångar spelar den aktiva arbetsmarknadspolitiken en särskilt viktig roll för att erbjuda meningsfull sysselsättning för de arbetslösa som förbättrar möjligheterna att återgå till reguljära jobb när konjunkturen vänder. avsätter betydligt mer medel för aktiva arbetsmarknadspolitiska program än vad regeringen gör. De konjunkturberoende programmen måste öka när arbetslösheten stiger och sysselsättningen viker. Både antalet platser i program med aktivitetsstöd och olika former av anställningsstöd behöver öka. Istället för att, som regeringen, koncentrera alla arbetsmarknadspolitiska program till olika former av garantier för långtidsarbetslösa vill vi satsa på tidiga insatser för de arbetssökande som löper risk att bli långvarigt arbetslösa. Det handlar om personer som saknar relevant utbildning och arbetslivserfarenhet, men också om personer som invandrat till och de som vill börja arbeta igen efter långvarig sjukfrånvaro. För det syftet utökar vi antalet platser i arbetsmarknadsutbildningar med 16000, samt inför anställningsstöd för nyanlända flyktingar och kraftigt förbättrade anställningsstöd till långtidssjukskrivna som vill börja jobba. För långtidssjukskrivna inför vi dessutom ett förstärkt högriskskydd, som undantar långtidssjukskrivna från sjuklöneperioden under första anställningsåret. Vi ger också Arbetsförmedlingen ett högre förvaltningsanslag än regeringen, där särskilda medel till personal som ska anställas för att stödja och lotsa funktionshindrade och långtidssjukskrivna in i arbetslivet ingår. Vi avsätter också medel för de personer som ska lotsa nyanlända flyktingar in i arbetslivet. Invandrades alltför höga arbetslöshetstal måste bemötas med både insatser mot diskriminering och riktade åtgärder för att stärka invandrades möjligheter att delta i arbetslivet på lika villkor. Bland annat vill vi satsa på förbättrad sfi-undervisning som kan kombineras med anställningsstöd och bättre möjligheter att få yrkeskunskaper och examina översatta och värderade. Vi avvisar regeringens förslag om tredje fasen i jobb- och utvecklingsgarantin och satsar istället på mer kvalitativa och meningsfulla insatser för långtidsarbetslösa. Vi återinför och bygger ut de s.k. plusjobben, de förstärkta anställningsstöden och programmet Gröna jobb. avsätter också för en särskild utbildningssatsning för långtidsarbetslösa unga som saknar gymnasieutbildning. Det är den grupp unga som har allra svårast att hitta jobb, eftersom gymnasiekompetens är ett minimikrav för i stort sett alla jobb på den svenska arbetsmarknaden . Vi menar därför att det är motiverat att erbjuda en möjlighet för dessa ungdomar att inom ramen för ett tidsbegränsat arbetsmarknadspolitiskt program skaffa en yrkesutbildning på gymnasienivå. Efter utbildningen ska de deltagare som önskar kunna beredas plats på komvux för att läsa in högskolekompetens. Insatsen för den här gruppen ska ses som ett led i den breda satsning på utbildning som gör. Det är oacceptabelt att unga kan gå igenom i skolan utan att ha fått det stöd de behöver för att klara kunskapskraven. Vi gör därför omfattande satsningar på både grund- och gymnasieskolan. Vi satsar också på att bygga ut komvux och återinför rekryteringsbidraget för personer som behöver läsa in grundskole- eller gymnasiekompetens. Vi återinför också arbetslivserfarenhet som merit vid antagning till högskolan och satsar på höjda studiemedel med . Vi vill också genomföra en omfattande satsning på vidareutbildning i äldreomsorgen. I anslutning till den satsningen kommer utbildningsvikariat att införas som arbetsmarknadspolitiskt program som anvisas av Arbetsförmedlingen. Tillsammans med ett brett utbud av arbetsmarknadsutbildningar är detta en politik för att ge alla människor, oavsett bakgrund, förutsättningar att vidareutbilda sig genom hela livet. Till skillnad från regeringen ser vi värdet av en hög generell utbildningsnivå och en arbetsmarknad som präglas av goda villkor och utvecklingsmöjligheter för var och en. Det allt hårdare tempot i arbetslivet och allt högre produktivitetskrav gör att människor med funktionsnedsättningar fått allt svårare att göra sig gällande i arbetslivet. Insatser för att stödja och lotsa personer med funktionsnedsättningar in i arbetslivet är därför högt prioriterade. Lönebidragsanställningar är för många i denna grupp en bra möjlighet att komma in på den reguljära arbetsmarknaden.