mot · GW02U349 · 2008-10-06 00:00:00 — 70 oppositionskandidater ställde upp i det vitryska parlamentsvalet , men ingen fick tillräckligt med röster för att komma in i parlamentet. Före valet syntes en positiv utveckling framför allt genom att flera politiska fångar släpptes fria. Till skillnad mot tidigare valrörelser kunde oppositionen bedriva kampanj, trycka kampanjmaterial och röra sig ute i möten med väljarna. Men det finns ett stort inbyggt problem i valsystemet där varje parlamentsplats är beroende av att man i varje valkrets får av rösterna. Det säger sig självt att tröskeln till parlamentet då blir oerhört hög, särskilt när man som vitrysk oppositionskandidat inte har möjlighet att komma ut i media. Själva valdagen blev också en besvikelse. Myndigheterna hade lovat att observatörerna skulle få vara med vid rösträkningen på nära håll, men av observatörerna har uppgett att de blev hindrade. Det återstår att se om signalen aldrig gavs till de lokala valkommissionerna eller om det finns för många funktionärer som är formade av sovjetsystemet. Valet kan inte sägas ha varit fritt och rättvist, inte minst med tanke på de allvarliga fel som begåtts vid rösträkningen, men också mot bakgrund av exempelvis mediesituationen och det auktoritära klimat som oppositionen måste verka i. Dock vill vi ändå betona att det skett små steg åt rätt håll och de bör uppmuntras. har både en europeisk historia och en europeisk framtid. måste arbeta för att EU erbjuder substantiella handlingsplaner som kan vara ett stöd för nödvändiga reformarbete. EU bör vara öppet för en alltmer ökande integration av i EU:s strukturer och erbjuda att självt avgöra graden av integration som dörren för ett framtida medlemskap står öppen. Söder om utgör , likt floden mellan och , det vatten som måste passeras av fattiga människor för att få chansen att ta del av det ekonomiska välstånd, den frihet och den demokrati som vi européer tar för given. Medias bilder av desperata unga män och kvinnor som ofta utnyttjats av hänsynslösa människohandlare och som vågar livet i rangliga båtar för att nå Europas kuster är hjärtskärande. Den välståndsklyfta vi kan se mellan EU och norra är inte långsiktigt hållbar. Enda lösningen är att skillnaderna i livsvillkor utjämnas. Även här kan EU med sin mjuka makt bidra till stora förändringar genom att i alla avtal och förbindelser peka på behovet av demokratisering och ekonomiska reformer. EU måste också ge dessa länder en möjlighet att sälja sina produkter på den europeiska marknaden. De handelshinder som finns för att skydda europeiska bönder och industrier måste upphöra. Den socialdemokratiska regeringen initierade flera projekt med syfte att få i gång en dialog och att bidra till ökade relationer med EU:s södra grannskap. och det svenska konsulatets i ansträngningar och viktiga roll för detta måste understrykas. erfarenheter bör tas till vara för att öka kontakter och minska misstro mellan kulturer samt stödja processer mot demokrati och mänskliga rättigheter. riksdag har också behandlat ett betänkande om vår relation till den muslimska världen i EU:s närområde. beslut bör ligga till grund för ett fortsatt svenskt engagemang även under en borgerlig regering. Ökad öppenhet och insyn inom EU För allmänheten och även politiskt aktiva och förtroendevalda framstår EU och dess beslutsorganisation ofta som avlägsen, komplex och sluten. Under de år varit medlem i EU har öppenheten ökat väsentligt, och det finns en helt annan attityd inom EU. är dock mångas känsla att EU brister när det gäller öppenhet. Detta beror naturligtvis på vad man jämför med, men det faktum att många medieredaktioner dragit ned på sin EU-bevakning bidrar också. Beslutsunderlag, förhandlingsprocesser och utvärderingar måste göras tillgängliga för medborgarna. har en lång tradition på detta område och måste bidra med erfarenheter och metoder för att ytterligare öppna EU för insyn. Ett föredöme för det internationella samarbetet EU står modell när man i andra delar av världen bygger upp regionala samarbeten. EU är också en maktfaktor i olika internationella sammanhang och forum, inte enbart i kraft av den ekonomiska eller numerära styrkan utan också utifrån de resultat som uppnåtts inom EU. EU bygger på samarbete mellan demokratiska stater som själva valt att ingå i samarbetet. Hur och om vad EU samarbetar inspirerar andra. EU har ett stort ansvar att internationellt vara en lyhörd, demokratisk, progressiv och solidarisk organisation som tar ansvar, bidrar och inte enbart agerar utifrån egen . EU har en viktig roll att spela i världen och EU:s gemensamma utrikespolitik är en mycket viktigt del av EU-samarbetet. Grunden för den gemensamma utrikespolitiken är strävandet efter gemensamma ståndpunkter. Det här är naturligtvis inte alltid lätt. Ändå är det viktigt och värdefullt att hålla fast vid detta. EU har åstadkommit en fredlig och ekonomisk utveckling som för bara en generation sedan tedde sig som en ouppnåelig dröm. En kontinent som varit så sargad av konflikter och krig har ett samarbete som innebär att vi delar varandras problem och framgångar. finns det dock klyftor, i både ekonomiskt välstånd och demokratisk utveckling, som delar . Utvidgningen måste fortsätta. EU har genomfört flera utvidgningar och fler länder, inte minst och länder på , står på tur. Både för att den utvidgning som redan skett ska lyckas fullt ut och för att kommande utvidgningar ska kunna fungera är Lissabonfördraget viktigt. 27 medlemsländer kan inte arbeta effektivt i ett regelverk som huvudsakligen härstammar från den tid då EU bestod av sex länder. EU:s stora utrikespolitiska styrka är unionens bredd av verktyg för att åstadkomma förändring: Det handlar om handel, bistånd, diplomati, krishanteringsresurser med mera. En ökad samordning av alla dessa verktyg stärker EU:s utrikespolitik. Det är viktigt att EU kan agera gemensamt på utrikes- och säkerhetspolitikens område. Vår röst i världen förstärks och ett samlat EU är en viktig aktör. När EU agerar enigt och starkt har det visat sig att EU också förmår göra skillnad, som när man lyckades hindra ett inbördeskrig från att bryta ut i . Lissabonfördraget stärker den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken genom tydligare struktur och organisation. Bland annat kommer man att inrätta en post som hög representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik. Denna person kommer att vara ordförande i rådet för utrikes frågor men också vara vice ordförande i kommissionen med ansvar för de yttre förbindelserna. Enhällighet kommer att utgöra huvudregel för beslutsfattande om unionens utrikes- och säkerhetspolitik, men i vissa fall kommer också kvalificerad majoritet att kunna tillämpas, dock aldrig i frågor med militära eller försvarsmässiga konsekvenser. Det har varit en hörnsten i socialdemokratisk utrikespolitik att det internationella samfundet har ett huvudansvar för internationell fred och säkerhet. I åttonde kapitel, artikel 52, ges direkt stöd för regionala avtal eller för att en regional organisation som EU ska behandla angelägenheter rörande upprätthållandet av internationell fred och säkerhet. EU har utvecklats till en stor global aktör och bör samarbeta och stödja FN. Att stärka EU:s kris- och konflikthanteringsförmåga också utanför EU:s gränser, samt att den ställs till FN:s förfogande, är en utveckling vi socialdemokrater aktivt har drivit på. Ett av de första exemplen på när EU kunde axla ett sådant ansvar var då en EU-styrka, ledd av och med svenskt deltagande, kunde bidra till att upprätthålla en skör fredsprocess i , ett land hårt drabbat av krig, våld och fattigdom. Dåvarande utrikesminister sade i sitt tal i : den här våren har EU blivit så starkt i den gemensamma utrikespolitiken att när FN bad EU ställa upp så kunde EU skicka trupper till för att bevara freden i . Och det är också ett viktigt exempel på vad EU kan betyda utanför gränser. Fördraget betonar solidariteten mellan medlemsstaterna och att dessa ska stödja varandra med alla till buds stående medel vid naturkatastrofer, terrordåd och väpnade angrepp. Fördraget betonar emellertid också att den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken inte ska påverka den särskilda karaktären hos de alliansfria staternas säkerhets- och försvarspolitik. ska förbli militärt alliansfritt. EU och dess medlemsstater är världens största biståndsgivare, och detta har också en stark påverkan på vår omvärld. Genom olika samarbeten med de länder som finns i EU:s geografiska närområde kan EU arbeta för att skapa en utveckling som gör att skillnaden mellan innanför och utanför EU:s gräns blir lägre än . Genom ett solidariskt handlande kan EU bidra inte bara till välstånd och utveckling inom EU utan också till välstånd och utveckling i hela världen. EU bör rikta starkare krav på medlemsländerna att leva upp till millenniedeklarationens åtagande om av BNP i bistånd. Vi vill att medlemsländerna, inklusive , genom ambitiösa nationella åtaganden banar väg för en överenskommelse om ett nytt Kyoto-avtal. Stora delar av världen måste ställa sig bakom detta och inkludera , , och . Vi vill att arbetet med ett sammanhållande klimatdirektiv inleds samt att gemensam miniminivå för koldioxidskatt i EU införs. Av historiska skäl delar upp sitt arbete mellan och . Det här har gett en flyttcirkus av personer och handlingar som är helt omöjlig att försvara från effektivitetssynpunkt, ekonomisk synpunkt eller miljösynpunkt. Hela flyttcirkusen drar ett löjets skimmer över EU och måste upphöra. måste i alla sammanhang agera för att inom EU väcka opinion och nå ett beslut om att koncentrera verksamhet till en ort. EU-minister bör stå fast vid och driva detta krav hennes eget sedan tiden som Europaparlamentariker. kommer återigen att vara ordförande för . Det svenska ordförandeskapet 2001 var mycket framgångsrikt. Ska återigen hantera sitt ordförandeskap på ett framgångsrikt sätt krävs att ordförandeskapet är väl förberett och har rätt och tydliga prioriteringar. är genom det ständiga arbetet inom EU förknippat med och har hög trovärdighet i frågor som rör arbete, klimat och miljö, människohandel, jämställdhet och utvidgning. EU har ett stort behov av att fortsätta att utvecklas på dessa områden. Vi socialdemokrater vill att under sitt ordförandeskap prioriterar tre tydliga S: Sustainability, och Solidarity Ett hållbart, tryggt och solidariskt . Afrikapolitiken, ett samarbete i förändring uppvisar fler ansikten, nöd och våld är verklighet för många människor. pågår löftesrika förändringar, en afrikansk renässans synes möjlig. Regeringen strävar efter att utveckla ett närmare partnerskap med de framväxande demokratiska samhällena. Vi vill utveckla vårt starka historiska engagemang för en ny tids krav. En nattbild tagen från yttre rymden visar ett där billjus, gatlyktor och neonskyltar håller natten på avstånd. I jämförelse är påtagligt mörkt. Medan lyser av välfärd och hög energikonsumtion har grannkontinenten bara börjat sin utveckling mot välstånd. Globaliseringen denna sammanflätning av aktiviteter och beroendeband mellan länders ekonomier, denna gemenskap av kunskap och framsteg men också av hot och utmaningar innefattar i allt större utsträckning också . är ingen kontinent av offer utan en stolt och rik del av världen som kan och vill utveckla hela sin potential. vill bli en jämlik och respekterad partner på samma villkor som andra, men dess utgångsläge tyngs av historiska arv fattigdomen är utbredd, demokratin på sina håll alltför svag och hot som hiv/aids är tyvärr ett utvecklingens bromsfilter i många länder. består av 54 länder. Varje lands sammansättning av förutsättningar är unik och en politik för måste bygga på kunskap om vart och ett. En första särskiljande faktor är fred och konflikt. Det är fred i nästan alla av 54 länder. Förhållandena i konfliktländerna är tragiska, men är inte konflikternas kontinent. Ett annat faktum är att majoriteten av länderna i är demokratier. har fått 18 nya demokratier. Det är ett stort problem att många av dem är svaga, outvecklade och omogna men de är demokratier. En tredje faktor är tillväxten. Undantaget de länder som är i konflikt är tillväxttakten i söder om i genomsnitt och har så varit . Människors levnadsvillkor har förbättrats; fler får sjukvård och går i skolan. Allt detta utgör positiva, konkreta förändringar som sällan får uppmärksamhet. Därmed inte sagt att vi inte måste fokusera på de stora utmaningarna: Sjukdomar som hiv/aids, malaria och tbc, sociala frågor som urbanisering och arbetslöshet, brister i demokratin som korruption och etnisk exploatering samt långsiktiga utmaningar som fred och säkerhet och miljö- och klimatfrågorna. Ett första steg i en svensk politik för måste därför vara att uppdatera den allmänna bilden av . Vår brist på kunskap och vår fördomsfulla inställning hindrar oss att utveckla bredare och djupare relationer med människor, företag och institutioner i . Alltför många människor i är fortfarande fattiga. Fattigdomen är utbredd och sammansatt. Det handlar inte enbart om avsaknad av materiella resurser utan också om brist på möjligheter att påverka sin levnadssituation och att göra sin röst hörd. Sammantaget har dock sannolikt aldrig haft bättre förutsättningar att möta sina utmaningar och att skapa utveckling och välfärd för sina medborgare. Men det finns inga garantier att detta sker per automatik. Likaväl som historien tagit önskade vägar förut kan så ske igen. Vad som händer i påverkar oss i , i och i världen som helhet. Slaveriet, kolonisationen och råvaruexploateringen har i sina spår lämnat efter sig sargade folk och länder. förvandlade till en arena för supermakterna. Det finns självklart en oro att den utveckling som sker nu återigen ska leda till en ny geopolitisk kamp om makt och råvaror. är det de asiatiska tillväxtekonomierna framför allt som är huvudaktörer i . makalösa tillväxt kräver råvaror som finns i . Handeln mellan och ökade . Vissa ser som hopp, ett land som kommer med billiga lån och icke öronmärkta investeringar. Andra ser som det stora hotet mot jobben och småföretagen. Den afrikanska inhemska marknaden för produkter som textilier slås ut av billig kinesisk import och arbetslösheten ökar. är de nya tillväxtmarknaderna i viktiga för de afrikanska ländernas export. Vilken väg utveckling kommer att ta beror också på hur man förmår att ta till vara de egna förutsättningarna och se till att de blir framgångsmotorer. Medan har en centralplanerad plan för sin Afrikapolitik saknar de afrikanska länderna en gemensam strategi för hur den kinesiska anstormningen ska mötas. är de ungas kontinent. Majoriteten av befolkningen är och i allt större utsträckning lämnar människor landsbygden och flyttar till städerna. Det unga är både dess hopp och dess orosmoln. Ungdom, urbanisering i kombination med fattigdom och arbetslöshet är som ett recept för sociala konflikter. Ekonomisk tillväxt måste kombineras med en aktiv fördelningspolitik. Hur en rättvisare fördelning av mark och förmögenhet kan bidra till fattigdomsbekämpning bör bli föremål för analyser. Svensk politik måste beakta detta och ta vara på tidigare vunna erfarenheter. Afrikanska unionen och enskilda länder ska tas till vara som partner för en internationell politik. EU:s politik påverkar vad gäller bistånd, jordbruk, fiske och handel men också den övergripande politiska situationen. EU bör söka former för att intensifiera en dialog med . Det senaste toppmötet mellan och var viktigt ur flera aspekter. skiljer som afrikanska flyktingar från europeiska länder. Människor utnyttjas och omkommer under färden för en bättre framtid. Handel, kultur, idrotts- och kyrkoutbyte utgör alla områden där ökade kontakter och ökad intensitet gynnar båda parter. Att utveckla kontakterna mellan våra kontinenter utgör ett ömsesidigt intresse. Svenskar med rötter i kan bidra till att ompröva och komplettera vår bild av . Internet och tillgång till globalare medier kan påverka vår Afrikabild respektive afrikaners bild av européer. har befolkning ökat från omkring 200 miljoner till 800 miljoner människor. Livslängden ökar, barnadödligheten minskar. I genomsitt föder en afrikansk kvinna 5,1 barn. En uppges aldrig ha levt så länge som . Den demografiska bilden kan börja ritas om. Kvinnors rättigheter med makt över sitt eget liv, tillgång till självständigt yrkesliv, en jämställd plats i samhället liksom på beslutfattande positioner är viktigt för kvinnan, men även för hela samhället. Många politikområden, bland andra handel, utvecklingssamarbete, konfliktlösning, fördelningspolitik, utbildning och miljö- och jordbrukspolitik, måste samverka för att det ska vara möjligt. Samarbete mellan universitet i och länder bör stimuleras liksom utbyte mellan unga i och bör uppmuntras. Arbetet med att förnya den svenska politiken för samarbete med bör bedrivas brett med kunskapsutbyte med företrädare för forskning, kulturområdet, näringsliv och fackföreningar med bas såväl i som i . Organisationer, kyrkor och samfund, afrikanska parlamentariker och människor som lever i men har rötter i besitter stor kunskap som bör tas till vara. För att öka vår kunskap om och därigenom kunna bredda och utveckla våra relationer och vår politik är det viktigt exempelvis med den verksamhet som bedrivs vid . Vi socialdemokrater vill bryta den ensidiga bilden av som fattigt, svältande och hjälplöst mot en nyanserad bild som speglar en helhet och också visar på utvecklingsmöjligheterna. Gamla koloniala bindningar behöver ännu ifrågasättas. Medlemskapet i EU har ökat politiska räckvidd. har den dominerande relationen med varit genom olika typer av bistånd. Det har snarare förstärkt än minskat den ojämna maktrelation som kolonisationen skapade. Trots ambitionen om ett partnerskap mellan givare och mottagare har bilden bestått av en närande och en tärande part. En breddning av relationerna mellan och innebär att den dominerande relationen, biståndet, behöver förändras och fördjupas. Millenniedeklarationen undertecknades av världens stats- och regeringschefer . De åtta millenniemålen togs fram för att förverkliga dagordningen för global utveckling, och halva tiden för dess uppfyllande har redan gått. har tillsammans med det internationella samfundet ansvar för att understödja processer för att länder ska uppnå millenniemålen. Det står klart att såväl de afrikanska länderna själva som omvärlden måste intensifiera sina ansträngningar om målen ska nås. En grundläggande förutsättning är att fortsätter att upprätthålla enprocentsnivån i biståndet i överensstämmelse med DAC-kriterierna. Den borgerliga regeringen skriver vackert om biståndssamarbetet med , men sanningen är ju den att det svenska biståndet urholkas mer och mer för varje budget som regeringen lägger, bl.a. genom skuldavskrivningar som till stor del är rena luftsiffror. Självklart drabbas våra afrikanska partner också när världens fattiga får vara med och betala regeringens skattesänkningar. har genom politiken för global utveckling, PGU, beslutat om en inriktning som innebär att alla politikområden, inte bara bistånd, ska bidra till en rättvis och hållbar utveckling utifrån rättighets- och fattigdomsperspektiv. Det övergripande gemensamma målet för utvecklingssamarbetet är att bidra till att skapa förutsättningar för fattiga människor att förbättra sina levnadsvillkor. PGU måste naturligtvis vara en grundläggande del av Afrikapolitiken. Inom ramen för pågår just nu ett arbete för utveckling av biståndet, den s.k. Parisagendan. Denna process syftar till en effektivisering av biståndet genom en arbetsfördelning mellan olika givarnationer. Agendan och fördelningen ska ske utifrån mottagarlandets egna prioriteringar och den komplementaritet som olika givare utgör. Detta är ett välkommet arbete. Dock är det viktigt att i sammanhanget försäkra sig om att människor, exempelvis parlamentariker och det civila samhället, i både givar- och mottagarländer har möjlighet att delta i och påverka dessa processer. Särskilt angeläget är det i nationer där demokratins institutioner och politiska partier inte tillfredsställande ger medborgarna möjligheter till reellt inflytande. bör verka för ett ökat internationellt bistånd till och en snabbare och mer omfattande skuldavskrivning av de allra fattigaste ländernas skulder. Utvecklingssamarbetet har ett brett stöd hos svenska folket. Det bistånds- och opinionsarbete som görs av det civila samhället och folkrörelserna ska utökas. Partnerskap bygger på att parterna känner och respekterar varandra. är en sammansatt kontinent, och det är nödvändigt att förhålla sig till såväl enskilda länder som kontinenten som helhet. Den landkoncentration som genomförts av den borgerliga regeringen utelämnar tyvärr en rad länder i som är strategiska för . Närvaro är avgörande för förståelse och uppbyggnad av partnerskap, men tyvärr lägger regeringen ned svenska beskickningar utomlands också i bl.a. som en följd av landkoncentrationen inom biståndet. Regeringen talar om ökat fokus på , men i realiteten har landkoncentrationen inneburit en ytterst marginell ökning av resurser till . Utvecklingssamarbete som ska övergå i ett bredare bilateralt samarbete ska konkretiseras och få en organiserad övergång med angivet stöd innan det upphör. Vi känner oro för att samarbete med länder med en positiv utveckling avslutas för . Demokratiska tendenser är inte liktydigt med att demokratin befästs. Ett viktigt fokus är att stödja fackliga rättigheter och stärka fackliga organisationer i . Fackliga företrädare utsätts för övergrepp, och lagliga förutsättningar för facklig organisering begränsas. Samarbete och att stärka fackföreningsrörelser är en viktig grund för en hållbar fattigdomsbekämpning. Processen som ledde fram till landkoncentrationen var sluten. Många aktörer ställdes utan möjlighet till insyn eller inflytande. Vi vill i ett brett perspektiv se över den genomförda landkoncentrationen och de konsekvenser den för med sig. Det anges också att landstrategierna framöver ska ha en mycket styrande roll, och vi vill slå vakt om att de utformas i en bredare process, exempelvis att betänkanden får reell inverkan på följdbeslut. Arbete, tillväxt och fackliga rättigheter Arbete är en avgörande länk mellan ekonomisk tillväxt och minskad fattigdom. Fokus på sysselsättning är därför en viktig del i arbetet med att samordna rättighets- och utvecklingsperspektiv. I regeringens skrivelse om Afrikapolitik nämns tillväxt över 80 gånger, men arbetarnas rättigheter nämnas i stort sett inte alls. Vi socialdemokrater ser nödvändigheten av tillväxt och fördelningspolitik för en effektiv fattigdomsbekämpning, men i denna bild måste arbetstagarnas rättigheter finnas med liksom hänsyn till sociala och miljömässiga frågor. är på många sätt en rik världsdel. I vissa regioner finns enorma naturtillgångar, men alltför ofta förnekas människor rätten att själva få del av landets resurser. Det är viktigt att ländernas egna resurser som diamanter, mineraler och olja kommer den egna befolkningen till del. Kimberlyprocessen, ett initiativ som lett till certifiering av diamanter, har varit och är viktig på många sätt genom att den har visat på kopplingen mellan råvaror och krig och konflikter och ekonomisk brottslighet. Därigenom finns erfarenheter som gäller för flera råvaror och i fler geografiska områden. Förutsättningar finns för ökad transparens vid utvinning och handel. Konflikter, underutveckling och brist på framtidsmöjligheter bildar grogrund för så kallad brain drain. Inom sjukvård och andra områden lockas välutbildad arbetskraft av de möjligheter som erbjuds av vårdjättar och andra länder i såväl den privata som offentliga sjukvården i , vilket innebär att fattiga länder förlorar sin bäst utbildade arbetskraft. Det finns fler sjuksköterskor från i brittiska än kvar i hemlandet. Och i framförs att det finns fler etiopiska läkare i än kvar i hemlandet. Afrikapolitiken bör ha som mål att stödja en hållbar och hög tillväxt, full sysselsättning och rättvis fördelning.