mot · GW02Ju444 · 2008-10-07 00:00:00 — Mäns våld mot kvinnor, samkönat partnervåld och hedersrelaterat våld 5Skydd för drabbade kvinnor6 6Livsvillkoren för kvinnor med skyddad identitet7 7Kommunernas ansvar för mäns våld8 7.1Brist på boende för våldsutsatta i kommunerna9 9Terapi för våldsutsatta kvinnor11 10Kostnaderna för mäns våld mot kvinnor11 12Våld i samkönade relationer13 13Hedersrelaterat våld och förtryck15 15Särskilt utsatta grupper av kvinnor18 15.1Våld mot äldre kvinnor19 15.2Våld mot kvinnor med funktionsnedsättning19 15.3Våld mot missbrukande kvinnor21 15.4Våld mot papperslösa kvinnor21 18Mäns våld ett folkhälsoproblem23 19Mäns våld i brottsstatistiken23 20Behandlingsprogram för våldsamma män24 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att våldsutsatta kvinnor bör ha rätt till särskilda kontaktpersoner inom polis och socialtjänst. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att kvinnor som tvingats fly från sitt hem bör ha laglig möjlighet att få återvända för att hämta sina och eventuella barns personliga tillhörigheter i skydd av polis. begär att regeringen återkommer med förslag som kan förstärka besöksförbudet med användning av fotboja. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en översyn av livsvillkoren för kvinnor och barn som lever med skyddade personuppgifter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att länsstyrelsernas verksamhetsuppföljning, återrapporteringskrav och tillsynsansvar över kommunernas arbete mot mäns våld mot kvinnor bör skärpas.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en särskild tillsynsfunktion över kommunernas arbete mot mäns våld mot kvinnor på länsstyrelserna.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att länsstyrelserna bör få i uppdrag att göra en samlad översyn av kommunernas möjligheter att erbjuda boenden till personer som utsatts för våld i nära relationer samt lägga fram förslag på lämpliga åtgärder.1 begär att regeringen återkommer med förslag till en plan för hur staten ska ta sitt långsiktiga ekonomiska ansvar för kvinnojourernas arbete.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en nationell kostnadsberäkning av mäns våld mot kvinnor och barn. begär att regeringen återkommer med förslag till lagstiftning som innebär att överfallsskyddet i hemförsäkringen även ska gälla för en skadelidande som utsatts för våld av en medförsäkrad familjemedlem.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att alla yrkespersoner som möter människor som utsatts för samkönat partnervåld ska ha relevant HBT-kompetens. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett handlingsprogram för hur homosexuella, bisexuella och transpersoner (HBT) som drabbas av partnervåld ska få relevant stöd och hjälp. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör rikta särskilda anslag till den nationella brottsofferjouren för HBT-personer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att det ska finnas enheter specialiserade på mäns våld och samkönat partnervåld inom samtliga berörda myndigheter med särskilt avsatta medel, särskilda policydokument, handlingsplaner och arbetsrutiner på samtliga berörda myndigheter samt att dessa enheter ska ha specifik kompetens om hedersrelaterat våld och om invandrade kvinnors särskilda erfarenheter i övrigt.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ge i uppdrag att ta fram riktlinjer för arbete med mäns våld mot kvinnor, samkönat partnervåld och hedersrelaterat våld.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör ge i i uppdrag att utreda hur samhällets stöd till personer som har brutit med sina familjer på grund av hedersrelaterat våld och förtryck kan förbättras och hur stödet till redan befintliga verksamheter kan förstärkas.1 begär att regeringen återkommer med förslag om skyddat boende för personer som utsatts för eller riskerar att utsättas för hedersrelaterat våld och förtryck.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utforma ett förtydligat uppdrag till i om särskilda medel till ungas egen organisering kring frågor om hedersrelaterat våld och mäns våld i övrigt.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att genomföra de av föreslagna ändringarna avseende sex och samlevnad i grund- och gymnasieskolans kursplaner.3 begär att regeringen lägger fram förslag till lagstiftning som innebär att en särskild brottsrubricering gör det straffbart för föräldrar att gifta bort minderåriga barn. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om inrättande av resursjourer som har kompetens att ta emot kvinnor med missbruk och psykiska funktionsnedsättningar.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ge i uppdrag att i samarbete med SKL (Kommuner och Landsting) ta fram och sprida befintlig kunskap om mäns våld mot äldre kvinnor.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ge i uppdrag att ta fram ett utbildningsmaterial om mäns våld mot äldre kvinnor för personalen i äldreomsorgen.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tillsätta en utredning i syfte att se över hur situationen för våldsutsatta kvinnor med funktionshinder kan underlättas.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att missbrukande kvinnor utsatta för mäns våld ska erbjudas behandling i könsseparerade grupper.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utreda hur kvinnor som lever gömda utan uppehållstillstånd ska få nödvändigt stöd och skydd mot mäns våld.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om inrättande av familjevåldsenheter över hela landet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om samarbete och inrättande av s.k. barnahus i alla större kommuner i landet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att frihet från könsrelaterat våld bör bli ett nytt delmål inom folkhälsopolitiken.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om inrättande av regionala centrum för kvinnofrid i varje sjukvårdsregion.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ge i uppdrag att utveckla ett kodningssystem för brott där kvinnor misshandlats där könet på gärningsmannen och relationen mellan gärningsman och offer framgår. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om skyndsam beredning av förslagen i rapporten barns upplevelser. 1 Yrkandena 58, 1418, 2126, 29 och 30 hänvisade till SoU. 2 Yrkande 10 hänvisat till CU. 3 Yrkande 19 hänvisat till UbU. Mäns våld mot kvinnor är ett allvarligt samhällsproblem som berör många människors liv och vardag. anmäldes över 26000 fall av våld mot kvinnor och över 4700 våldtäkter. Polisen, kvinnojourerna och (Brå) uppskattar att endast 2025procent av allt våld mot kvinnor anmäls till polisen. dödas i genomsnitt 17 kvinnor av en närstående man. Undersökningen Slagen dam (2001) visar bl.a. att 25procent, eller var fjärde kvinna, upplevt fysiskt våld från någon man efter sin 15-årsdag. 56procent av alla kvinnor har trakasserats sexuellt. Totalt sett har 46procent, alltså nästan hälften av alla svenska kvinnor, erfarenheter av någon form av våld från en man efter sin 15-årsdag. Antalet anmälda fall av mäns våld mot kvinnor har ökat med 20procent . Enligt Brå beror ökningen på att fler kvinnor anmäler men också på att våldet har ökat. Brottsstatistiken visar att i majoriteten av fallen är de utsatta kvinnorna bekanta med eller har en nära relation till männen som slår, hotar och dödar. Nästan alla fall av mäns våld mot kvinnor sker i en privat sfär, ofta inom hemmets fyra väggar. Detta är en av förklaringarna till det stora mörkertalet. för avskaffande av diskriminering av kvinnor har i sin senaste rapport (2008) uttryckt sin oro över att våldet mot kvinnor och flickor, särskilt våld i hemmet och hedersrelaterat våld, är så pass vanligt. Kommittén uppmanar därför att se till att det finns omfattande åtgärder för att bekämpa alla former av våld mot kvinnor och att avsätta tillräckliga ekonomiska medel för att se till att handlingsplan mot mäns våld (skr. 2007/08:39) genomförs effektivt. Det finns olika sätt att analysera och förklara relationen mellan kön och våld. Förklaringar på individnivå där män antas vara våldsamma på grund av social utsatthet, alkoholmissbruk, psykisk sjukdom eller integrationsproblem förminskar problemet. Kulturella förklaringar tar också fasta på det annorlunda och lyfts fram endast när det gäller icke-svenska eller icke-västerländska kulturer. Vi ser att mäns våld är kopplat till den ojämlika fördelningen av makt mellan könen i samhället. Denna skeva maktfördelning underlättar för enskilda män att bruka våld mot kvinnor. Arbetet för att stoppa våldet och ge våldsutsatta skydd och stöd måste därför ske utifrån insikten om att våldet har sina rötter i den rådande samhällsstrukturen där män är överordnade och kvinnor underordnade. Patriarkala föreställningar om kön och sexualitet samt maktrelationen mellan kvinnor och män är den samhälleliga ram i vilken våld i nära relationer utförs. Vi vill i den här motionen även lyfta upp frågor om våld i andra nära relationer än mellan heterosexuella män och kvinnor. Vårt fokus på mäns våld mot kvinnor har ibland gjort att kvinnor och män som utsatts för partnervåld i samkönade relationer hamnat i skymundan. Detsamma gäller kvinnor och män som utsatts för hedersrelaterat våld och förtryck. Partnervåld i samkönade relationer liksom hedersrelaterat våld och förtryck är, liksom mäns våld mot kvinnor, ett uttryck för föreställningar om kön och sexualitet kopplade till känslor av makt och kontroll hos den som utövar våldet. Regeringen har tagit fram en handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer (skr. 2007/08:39). Detta är både nödvändigt och lovvärt. Regeringen väljer dock i handlingsplanen att förklara våldet utifrån ett individualistiskt perspektiv. anser att det är svårt att ta ett samlat grepp på problemet om den grundläggande analysen av våldet saknas. Vår feministiska förståelse av våldet har till stor del utvecklats ur kvinnojourernas praktiska arbete med kvinnor som utsatts för mäns våld. Förutom att regeringen i sin handlingsplan helt bortser från de strukturella orsakerna till mäns våld mot kvinnor finns det en rad andra åtgärder som dessvärre är bristfälliga. Enligt undersökningar, bl.a. Brå:s rapport våld mot kvinnor i nära relationer (2001:11), utförs uppemot 90procent av det dödliga våldet mot kvinnor av närstående män. Det är ett stort misslyckande när samhället inte lyckas stoppa våldet och ge utsatta kvinnor skydd och hjälp. har även tidigare lagt fram förslag om att förstärka myndigheternas ansvar genom en nationell som utreder de fall där en kvinna mördats av en närstående man. Syftet är att hitta brister i myndigheternas agerande och förbättra rutinerna i det förebyggande arbetet och förhindra att fler kvinnor mördas. Därför är det glädjande att regeringen i handlingsplanen avser att ge i uppdrag att utreda och analysera förutsättningarna för ett system för utredningar då kvinnor har avlidit med anledning av brott i nära relationer. satsar 5miljoner kronor av anslaget till polisen för att inrätta den nationella . Se även motion Utgiftsområde 4 Rättsväsendet (2008/09:Ju346). 5Skydd för drabbade kvinnor En kvinna som har utsatts för våld eller hot om våld från en närstående man måste få möjlighet till hjälp från samhället. Hjälpen kan omfatta skydd, juridisk upprättelse, terapi eller hjälp att skilja sig. vill bland annat att de personer som utsätts för våld i nära relationer ska få särskilda kontaktpersoner hos polisen och . Att vara utsatt för våld av en närstående person är traumatiskt, och tröskeln för att anmäla ett sådant brott är extra hög. Därför kan det kännas svårt att redogöra för sin situation gång på gång för olika personer. En kontinuerlig och stabil kontakt vore därför värdefull. Den vetskapen skulle också fungera förtroendestärkande för polisen och och göra att det känns mer meningsfullt för den utsatta kvinnan att vända sig till dessa myndigheter. Kvinnans vetskap om att någon har en helhetsbild av hennes situation kan också stärka hennes beslut att lämna relationen. Våldsutsatta kvinnor bör således ha rätt till särskilda kontaktpersoner inom polis och socialtjänst. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. föreslår också att kvinnor som tvingats fly från eller har lämnat sin man, och känner fruktan för eller hot om våld från honom, bör ha laglig möjlighet att få återvända till sitt hem för att hämta sina och eventuella barns personliga tillhörigheter i skydd av polis. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. har medverkat till att förbättra lagstiftningen om besöksförbud, bl.a. genom att införa möjligheten till besöksförbud i det egna hemmet. Enligt en rapport från (2007:2) är majoriteten av dem som ansöker om besöksförbud kvinnor och de allra flesta ansökningar avser män. Mycket ofta rör det sig om personer som har eller har haft ett förhållande. meddelades 33 beslut om besöksförbud avseende gemensam bostad. hade antalet meddelade beslut ökat till 112 stycken. Brås rapport visar att majoriteten av de sammanboende flyttat isär innan eller i samband med att ansökan om besöksförbud gjordes. Hälften av de tillfrågade i Brås enkät uppgav att besöksförbudet överträtts minst en gång. Överträdelserna bestod vanligtvis i trakasserier och hot per telefon eller sms. av de tillfrågade uppgav att de under besöksförbudet blivit misshandlade av den person de ska skyddas emot. av de svarande har bra erfarenheter av polisens bemötande samt uppger att de som helhet är nöjda med besöksförbudet. Besöksförbudet har medfört att de lämnats i fred och fått en ökad trygghet i tillvaron. Att en stor andel av besöksförbuden överträds och att det är vanligt med upprepade överträdelser visar enligt Brå på att bättre uppföljning och tydligare reaktioner på överträdelser är nödvändigt. anser att de personer som vid upprepade tillfällen har överträtt ett besöksförbud bör förses med en elektronisk övervakning, dvs. en fotboja med en gps-sändare. Det skulle kunna fungera som ett larm både till brottsoffret och till polisen. Regeringen bör lägga fram förslag som kan förstärka besöksförbudet med användning av fotboja. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6Livsvillkoren för kvinnor med skyddad identitet Många av de problem som drabbar våldsutsatta kvinnor och barn är komplexa. Detta gäller särskilt de kvinnor och barn som tvingas leva under skyddad identitet. En rad problem uppstår i vardagen för de kvinnor som tvingas fly från närstående män. Det kan handla om att kvinnan alltid får förseningsavgifter då räkningarna kommer till hennes adress för sent eftersom posten vidarebefordras via . Vidare blir det svårt att hyra en lägenhet eller till och med att skaffa ett betalkort för den kvinna som har skyddad identitet. Myndigheterna har ofta problem med att hantera frågor om skyddade personuppgifter. Det förekommer att myndigheter av okunskap bryter sekretessen så att den förföljande mannen får kännedom om var kvinnan och barnet befinner sig. Flera kvinnor vittnar om hur de tillsammans med sina barn tvingas flytta gång på gång och hur påfrestande detta är, inte minst för barnen. Det finns exempel på barn som bytt namn så att de inte längre kommer ihåg vad de heter. Vidare får kvinnor som lever med skyddad identitet ofta ekonomiska problem. Misshandlade och förföljda kvinnors och barns rättigheter och möjligheter att leva ett drägligt liv ska inte hänga på en enskild handläggare. föreslår därför en översyn av livsvillkoren för de kvinnor och barn som lever med skyddade personuppgifter i syfte att förbättra deras situation. Regeringen bör göra en översyn av livsvillkoren för kvinnor och barn som lever med skyddade personuppgifter och därefter återkomma med förslag på nödvändiga förändringar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 7Kommunernas ansvar för mäns våld Såväl utredningen om kvinnofridsuppdragen (SOU 2004:121) som utredningen om stöd för våldsutsatta kvinnor (SOU 2006:65) konstaterar att det finns en rad brister i kommunernas stöd till våldsutsatta kvinnor. Handlingsplaner för arbetet med våldsutsatta brottsoffer finns i ca 70procent av kommunerna och är på gång i de flesta övriga. Däremot saknar flertalet kommuner rutiner och riktlinjer för att bemöta våldsutsatta kvinnor. Vidare saknas samordning mellan kommunerna. En kartläggning i av stöd till våldsutsatta kvinnor och flickor och barn som bevittnat våld (i län, 2008) visar lika nedslående siffror. Ungefär hälften av kommuner och stadsdelar saknar en kvinnofridssamordnare. Vidare saknar hälften av kommunerna och stadsdelarna aktuella handlingsplaner för arbetet. uppger cirka hälften av respondenterna att det inte finns tillräckligt med insatser för de utsatta kvinnorna i deras kommun/stadsdel. för avskaffande av diskriminering av kvinnor är i sin rapport oroad över att stöd till våldsutsatta kvinnor varierar mellan kommunerna och att vissa kommuner inte kan erbjuda skyddat boende för alla våldsutsatta kvinnor, bl.a. kvinnor med särskilda behov. Det är nu hög tid för regeringen att ta dessa uppenbara brister på allvar. För att kommunerna på bästa sätt ska kunna ta sitt ansvar för att tillgodose våldsutsatta kvinnors behov måste bl.a. kunskapen om mäns våld mot kvinnor bli bättre. Ökad kompetens är t.ex. en av de åtgärder som i föreslår i sin kartläggning (2008). anser att samtliga anställda inom den kommunala bör delta i kompetensutveckling om sexualiserat våld och s.k. hedersrelaterat våld samt mäns våld mot kvinnor med funktionsnedsättningar eller missbruksproblem. För att stimulera en kompetensutveckling inom och personal som arbetar med människor med funktionsnedsättning avseende könsrelaterat våld i nära relationer avsätter . Pengar för detta ändamål föreslås i motion för utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg. Enligt den nya förordningen med instruktion (SFS 2007:825) ska det bl. a. finnas en särskild sakkunnig i jämställdhetsfrågor vid . Vidare framgår det att ska integrera ett jämställdhetsperspektiv i sin verksamhet. I regleringsbrev för anges att ska bidra till att uppnå de jämställdhetspolitiska målen i länet samt redovisa vilka insatser som gjorts. Detta är lovvärt men vi efterlyser en tydligare reglering av länsstyrelsernas tillsyn över hur kommunerna arbetar mot mäns våld mot kvinnor. I enlighet med utredningen om kvinnofridsuppdragen (SOU 2004:121) anser att länsstyrelserna bör göra mer ingående granskningar av kommunernas arbete mot mäns våld mot kvinnor. Därför bör länsstyrelsernas verksamhetsuppföljning, återrapporteringskrav och tillsynsansvar över kommunernas arbete mot mäns våld mot kvinnor skärpas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Vi anser även att det behövs en särskild tillsynsfunktion över kommunernas arbete mot mäns våld mot kvinnor vid . Denna tillsynsfunktion kan med fördel samordnas med de vid sakkunniga i jämställdhetsfrågor. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 7.1Brist på boende för våldsutsatta i kommunerna Den som utsätts för våld i en nära relation får i många fall problem med sitt boende. Dels kan den våldsutsatta bli utslängd från sin partners lägenhet, dels kan hon tvingas fly för att undkomma våldet. I många kommuner är det i praktiken kvinnojourerna som står för insatser när det gäller skyddat boende till utsatta kvinnor och barn (se nedan). Bristen på ekonomiska resurser för långsiktiga lösningar till exempel när det gäller frågan om boende är ett av de problem som lyfts upp i kartläggningen av arbete med våldsutsatta kvinnor (i , 2008). Det finns bl.a. behov av fler skyddade boenden i de granskade kommunerna/stadsdelarna men även andra typer av mellanboendeformer. av kommunerna/stadsdelarna i kartläggningen köper boende i andra kommuner vid behov. Problemet med att kommunerna inte kan erbjuda våldsutsatta personer ett lämpligt boende handlar till stor del om den generella bristen på bostäder. Den av regeringen initierade utförsäljningen av allmännyttan som pågår främst i storstadsområdena gör inte saken bättre. Att det byggs bra lägenheter till rimliga priser är en grundläggande förutsättning för att kommunerna ska kunna ta sitt ansvar för våldsutsatta kvinnors och barns boende. Kommunerna måste också bli bättre på att samarbeta över gränserna när det gäller boendefrågan, t.ex. genom att bilda resurspooler med boenden för de personer som utsatts för våld i nära relationer. Läs mer om våra förslag när det gäller skyddat boende nedan under rubriken våld och förtryck. Regeringen bör ge länsstyrelserna i uppdrag att göra en samlad översyn av kommunernas möjligheter att erbjuda boenden till personer som utsatts för våld i nära relationer samt lägga fram förslag på lämpliga åtgärder. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Våld i nära relationer är en politiskt brännande fråga som ofta behandlas med en provocerande likgiltighet. Frivilliga eldsjälar organiserade i tjej- och kvinnojourer gör enorma insatser för samhället när de i stor utsträckning står för de praktiska stödinsatserna till utsatta flickor och kvinnor. Detta är ett ansvar som kommun, landsting och stat egentligen bör ta. Genom kvinnors ideella frivilligarbete i jourerna kan brottsoffer få relevant hjälp trots att samhällets insatser brister. Kvinnojourernas styrka ligger i att de är skapade av kvinnor för kvinnor. Det är en frizon där ingen ifrågasätter kvinnors och barns upplevelser av våld. Tjej- och kvinnojourerna spelar också en central roll när det gäller att synliggöra och sprida kunskap om våldets mekanismer och konsekvenser. Trots jourernas erfarenheter och kunskap om mäns våld mot kvinnor existerar de fortfarande under osäkra förhållanden. Detta är en paradox då företrädare för polis, socialtjänst och sjukvård själva anser att de lokala kvinnojourerna ger ett mer heltäckande stöd till utsatta kvinnor än vad de själva kan erbjuda. finns det kvinnojourer i ungefär hälften av landets kommuner och antalet kvinnor som söker hjälp ökar stadigt. Statistik från för kvinnojourer och tjejjourer i (ROKS) visar att medlemsjourerna bara kunde erbjuda skyddat boende till hälften av de kvinnor som var i behov av det. ökade antalet förfrågningar från kommun, polis och skola med . Detta visar att det behövs mer resurser till jourerna. Förra mandatperioden var med och genomförde en satsning på närmare 100miljoner kronor på resurser till våldsutsatta kvinnor och barn. Medlen fördelades till kommuner och ideella kvinno-, tjej- och brottsofferjourer för att utveckla omhändertagandet av brottsoffer. Tyvärr har det visat sig att det är svårt för kvinnojourerna att göra långsiktiga planeringar för sin verksamhet. I handlingsplanen mot mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer meddelar regeringen sitt beslut att tillföra kommunerna utvecklingsmedel i syfte att förstärka kvinnojoursverksamheten och kvalitetsutveckla stödet till våldsutsatta kvinnor och barn på lokal nivå. Detta är lovvärt men långtifrån tillräckligt. Kvinnojourerna behöver kontinuerlig finansiering för att kunna bedriva ett fungerande arbete på lång sikt. Vi saknar även uppgifter från regeringen om hur stor satsningen blir och när den ska genomföras.