ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GW02Ju392 · 2008-09-30 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att möjligheterna till godtagbar förvaring ska avgöra tillstånd för innehav av äldre vapen. Genom den vapenlag som antog vid /2000 har det blivit allt svårare för hembygdsföreningar, museer och enskilda individer att få behålla sina äldre vapen. Vapen som inte längre har en funktionell förmåga men ett desto större kulturellt värde tvingas därför till inlämning då ansökan om vapenlicens inte medges. Släktklenoder från generationer försvinner ur familjers ägor som vi riskerar att gå miste om en del av historia då vapen från vår egen tid och bortemot bakåt inte längre kommer att finnas kvar eftersom vapenlagen kräver att samtliga vapen som inte uppfyller kraven som godkänt jakt- eller tävlingsvapen i praktiken måste förstöras. har vapenlagen visat sig vara otydlig och därmed öppen för olika tolkningar och besked från fall till fall. Någon enhetlig linje för hur lagen skall tillämpas finns inte. En privat samlare i fick exempelvis i ett första steg licensansökan för två äldre vapen godkänd av polisen men när samma person ansökte om licens för ytterligare två äldre vapen (Remington 1873 och Mauser 1896) avslogs ansökan. Något skäl till denna diskrepans angavs aldrig trots uttalad och upprepad fråga. För exempelvis museer som (ett jakt- och fiskemuseum) i norra , innebär vapenlagen också stort byråkratiskt krångel. Uppdragets natur att bevara en del av vårt kulturarv sätts även på spel då människor kan donera sina äldre vapen till museet på grund av att dessa inte längre anses vara värda att bevara åt dem som kommer efter oss eftersom man måste göra alla historiska vapen obrukbara om man inte lyckas få en licens på dem. Historien blir inte ens ett minne. Vapenlagen innebär även att den privata äganderätten riskerar att sättas ur spel när privat egendom de facto konfiskeras av staten. I ett fall konfiskerades exempelvis en äldre bössa som varit obrukbar men som trots detta ansågs utgöra ett hot, vilket pekar på den allt mer orimliga riktning denna lag har tagit. Givetvis skall det finnas tydliga restriktioner när det gäller handhavandet av äldre vapen och utfärdandet av vapenlicenser, men vapenlagen blir kontraproduktiv då den leder till en meningslös destruktion av både äldre vapen och vårt kulturarv samt en ökning av illegala vapen. Vi föreslår därför för regeringen att möjligheten till godtagbar förvaring bör vara avgörande för huruvida äldre vapen utan egentlig funktionell jaktförmåga enligt dagens regler i samlarsyfte skall få innehas och att samma princip skall gälla för innehavet av äldre vapen för museer och hembygdsföreningar.
mot · GW02Ju431 · 2008-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ändra lagstiftningen för att tillåta elpistol även i . Svenska poliser kan använda sig av batong, pepparspray och tjänstevapen och många menar att det behövs en fjärde variant, ett slags mellanalternativ. Allt fler länder använder här elpistol, i finns och som exempel. Användningen av elpistol minskar skador vid svåra gripanden och skulle bidra till att säkrare oskadliggöra personer i nära situationer. behöver också följa med i säkerhetsutvecklingen för att våra poliser ska kunna möta olika hot med olika nivåer på vapen. Elpistol är ett effektivare verktyg för polisen.
mot · GW02Ju446 · 2008-09-30 00:00:00 — Sammanhållna länsrätter i och tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att omstruktureringen av landets länsrätter bör ske i samstämmighet med en ny tänkt regionindelning. överlämnade sitt slutbetänkande med förslag rörande nya regionala indelning. Detta är en viktig bakgrundsfaktor som dessvärre inte beaktats tillräckligt i en av tillsatt utredning, under ledning av ordföranden i Regeringsrätten , som föreslagit att antalet länsrätter i minskas från 23 stycken till 10. I förslaget ligger att länsrätterna i och läggs ned, liksom den uppseendeväckande slutsatsen att såväl som ska delas i förvaltningsjuridiskt hänseende. Förslaget innebär att ärenden som rör och de norra kommunerna i respektive ska behandlas vid länsrätten i , medan mål som rör , och de båda länens södra kommuner ska handläggas i . Förslaget har väckt berättigad kritik i bland annat från landshövding och samt från undertecknad som riktat en skriftlig fråga till justitieministern . Vi ser det som en dränering av den offentliga verksamheten i vårt län och vill varna för en oacceptabel neråtgående spiral. För att vara en attraktiv region får det viktiga samspelet mellan det offentliga och det privata inte sättas ur spel. Ifall förslagets två delar förverkligas innebär det för ett län som alltså att länsrätten försvinner och att en konstgjord juridisk gräns dras rakt mellan länets två största och nära samverkande kommuner, och . Servicen för befolkning skulle försämras och ovanpå detta splittras länet på ett oförsvarligt sätt i förvaltningshänseende. Länsrätten har en viktig funktion att fylla såsom förvaltningsdomstol, då det är dit medborgarna kan överklaga exempelvis beslut fattade av , , och kommunens socialtjänst. I fråga om länsrätten vore det rimliga att vänta med en omstrukturering av länsrätten tills en eventuell ny regionsindelning är på plats, för att inrätta nya regionsrätter med samma geografiska omfattning som de nya regionerna. En grundbult i slutbetänkande rörande nya regionala indelning var att den statliga myndighetsstrukturen skulle följa samma gränser som de tänkta nya regionerna. Den Heckscherska utredningens ställningstagande för en förvaltningsjuridisk klyvning av såväl som strider helt uppenbart mot denna grundläggande princip.
mot · GW02Ju447 · 2008-09-30 00:00:00 — Sexualförbrytare och samordning av polisens dataregister tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att polisen ska samordna sina datasystem över länsgränserna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att polisen ska inrätta ett nationellt dataregister över sexualförbrytare. Vid upprepade tillfällen har utländska stöldligor från framför allt rumsterat runt i . Inte sällan har stöldligorna riktat in sig på äldre och försvarslösa offer, vilket bland annat skedde i . De äldre valdes ut som måltavlor för att de var försvarslösa, som de ofta förvarar stora summor pengar och värdesaker i hemmet. Ligorna tycktes vara medvetna om hur polisens verksamhetsstöd, i form av bland annat datasystem, fungerade eller snarare brast i funktionalitet. Ligorna opererade i ett län för att sedan åka vidare till nästa eller helt lämna landet. Ett problem i polisens arbete var att det inte fanns något samordningssystem för att överblicka stöldräder i intilliggande län. Spåren slutade vid länsgränsen, vilket gav stöldligorna ett ständigt försprång. Nästan innan de första anmälningarna hade lämnats in till polisen hade förövarna lämnat länet. Ytterligare brister i polisens verksamhetsstöd och utredningsrutiner uppdagades i samband med det tragiska flickmordet i i . Bland annat har ett tidigare nationellt register kring grova våldsbrott, Viclas, lagts ned, och rutiner med dna-provtagning vid vålds- och sexualbrott visade sig uppenbart bristfälliga. hade samme sexualbrottsling bragt en 31-årig kvinna om livet i , bara från och förövarens hem i . Det senare mordet i är en hjärtgripande tragedi som kanske aldrig hade ägt rum om polisens rutiner och dataregister fungerat bättre. Att med hänvisning till integriteten mena att personer som upprepat begår allvarliga brott inte kan registreras i ett nationellt register över lagöverträdare finns det ingen förståelse för i det allmänna rättsmedvetandet. Det är också känt att risken för återfall är stor när det gäller till exempel sexualbrott. Det är nu de ansvariga rättsvårdande myndigheternas skyldighet att lära av dessa misstag och brister. Nödvändiga förändringar som krävs för att undvika en upprepning av de ovan beskrivna situationerna måste genomföras.
mot · GW02Ju450 · 2008-09-26 00:00:00 — Rätten att betraktas som oskyldig tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om rätten att betraktas som oskyldig. Att bli anhållen och kanske uthängd i medierna är fruktansvärt integritetskränkande. Även i större städer brukar det inte ta innan den anhållnes namn, ålder, fritidsintressen och privatliv är offentligt gods, och medierna inväntar sällan domstolens avgörande innan de bestämmer vem som är skyldig. Rättsprocesserna kan ta mycket , under vilken det vanliga livet går på sparlåga, den misstänkte är misstänkliggjord och blir annorlunda behandlad av sin omgivning . Även efter en nedlagt utredning kvarstår i många fall omgivningens misstänksamhet, och fler lägger märke till mediernas fällande dom än domstolens eller åklagarens friande. I de fall då ärendet aldrig kommer till domstol, utan utredningen läggs ned finns det inte ens en friande dom för den tidigare misstänkte att visa upp. Att den vanligaste formuleringen vid en nedlagd utredning är brott kan ej styrkas signalerar inte heller helt tydligt till allmänheten att den misstänkte inte längre står under misstanke för brott. Brottsoffers situation har uppmärksammats, och hjälp och stöd i form av målsägandebiträde och har tillkommit, vilket är mycket välkommet. Det offentliga borde även ta ett ansvar för de människor som utsätts för rättsväsendets granskning och far illa på grund av det. Olika förslag finns på hur detta skulle kunna ske, genom att den tidigare misstänkte får rätt att träffa förundersökningsledaren och gå igenom polisutredningen, genom att polis eller annan rättsvårdande personal bistår med att informera personer som hörts, eller grannar, om att den tidigare misstänkte är friad från misstanke, eller rätt att få behålla sin offentliga försvarare till dess ens rättigheter blivit tillvaratagna. Helt klart är att dagens situation är otillfredsställande, och skapar kaos, misstänksamhet och oro i vanliga människors liv. Troligtvis kan man aldrig komma ifrån att oskyldiga misstänks för brott, men det offentliga bör ta sitt ansvar och försöka finna vägar att motverka obehag som åsamkats genom processen. Det bör klarläggas vilka åtgärder som krävs för att möjliggöra ett ökat och mer rättvist skydd av personer i svåra situationer.
mot · GW02Ju451 · 2008-09-26 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att flytta våldsverkare. Ett problem i dagens samhälle är våldsbrott i hemmet. Många, oftast kvinnor och barn, drabbas av att den närstående, oftast mannen, misshandlar både fysiskt och psykiskt. är den normala lösningen att en kvinna söker skydd, antingen via socialförvaltningen eller via en kvinnojour. Därefter ordnas olika typer av skyddat boende för att skydda de utsatta. Det borde vara på sin plats att vända kvinnans/den misshandlades och barnens rättigheter det borde vara våldsverkaren som flyttas bort från hemmet och ges besöksförbud. Om besöksförbudet kränks borde personen i fråga anhållas och sättas i fängsligt förvar. I och med att vissa kommuner bedriver försöksverksamhet på näraliggande områden finns det dessutom kunskaper att inhämta och omsätta i ett större sammanhang. Det bör klarläggas vilka åtgärder som krävs för att möjliggöra ett ökat och mer rättvist skydd av kvinnor i svåra situationer.
mot · GW02Ju458 · 2008-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om samordnad utbildning för kriminalvårdare och skötare inom rättspsykiatrin. öppnades ett nytt fängelse i och kommer i att bygga en ny rättspsykiatrisk institution. Både och Kriminalvården har uttalat sig mycket positivt till att de två inrättningarna finns nära varandra. har det varit debatt om människor ska dömas till fängelse eller till vård inom rättpsykiatrin. Vi har kunnat se i medier att tingsrätter och hovrätter kommit fram till olika beslut utifrån samma underlag. Även om det är skilda lagstiftningar som styr verksamheternas inriktning inom kriminalvården respektive rättspsykiatrin visar erfarenheten att personalens förhållningssätt är mycket likartat. Ett problem är att den grundläggande utbildningen inte är tillräcklig, utan en särskild internutbildning behövs innan personalen kan utföra ett fullgott arbete. När Kriminalvården och behöver nyanställa många människor i Sala uppstår möjligheten att hitta en ny form av grundutbildning som kan bli vägledande för hela landet. Ständig fortbildning och kompetensutveckling måste alltid finnas, men en gemensam grundutbildning skulle kunna lägga en bättre grund för arbete både inom och inom rättspsykiatrin. Det finns också goda möjligheter att anordna distansundervisning för polisstuderande genom samarbete med någon av polishögskolorna. Behovet av fler utbildade poliser är stort och i Sala finns lämpliga lokaler (gamla polishuset) där det också finns utrymmen som är passande som övningslokaler. I samma hus går det också att skapa utbildningslokaler. Sala har ett ypperligt geografiskt läge med goda kollektiva trafikförbindelser. Detta gör att upptagningsområdet av blivande kriminalvårdare, skötare inom rättspsykiatrin och poliser skulle fungera utmärkt. Genom samverkan mellan Kriminalvården, i och Sala kommun skulle en verksamhet som vänder sig till intresserade av både kriminalvård och rättspsykiatri kunna förläggas till Sala. Utbildningen kan också samordnas med polisutbildningen.
mot · GW02Ju476 · 2008-09-26 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om kravet på fotboja vid besöksförbud till följd av stalkning. Kvinnor är den grupp som ofta drabbas av brott med direkt koppling till fysiskt våld och hot. Hoten har växt sig starkare, och lagstiftningen som ska skydda är inte fullgod. Känslan av trygghet är en demokratisk rättighet och hörnsten i ett normalt liv. Verkligheten som målats upp av diverse undersökningar är skrämmande och pekar på ett tydligt samhällsproblem. Kvinnor är den grupp som drabbas hårdast, och det är viktigt att samhället tar ansvar och värnar om den trygghet som det inte får kompromissas om. I annat fall riskerar vi en urholkning av rättsväsendet. En form av brott som slagit rot är det vi kallar stalkning från engelskans stalking. Det betyder ovälkomna besök, telefontrakasserier, oönskade brev och e-post som innehåller kränkningar. Det är en typ av manisk förföljelse som i stor utsträckning drabbar just kvinnor. Problemet verkar ha vuxit fram som en konsekvens av att lagen inte är förmögen att förhindra eller avskräcka den här typen av beteende. Det hjälper inte med en stark opinion i frågan, lagen måste utformas så att den garanterar trygghet. Kommittédirektivet från regeringen konstaterar att problemet måste åtgärdas genom förstärkning av de skyddsåtgärder som används . Bland annat antyder man att besöksförbudet kan bli mer effektivt. Det är naturligtvis i linje med visionen om ett mer handfast rättsväsende och en del av den framtidssyn många delar. Den här typen av kränkande brott som präglar mångas tillvaro är mycket allvarlig, varför denna motion uppmanar till att en översyn som ämnar stärka besöksförbudet görs. (Brå) har kommit ut med en rapport som har utvärderat användandet av lagen och konstaterar att det finns brister. Framför allt riktas kritik mot riskbedömning, uppföljning och information om förbudet till drabbade. Hand i hand med en brottsstatistik som eskalerar och faktumet att fler kvinnor drabbas stärks behovet av ett effektivare besöksförbud. Intensivövervakning med elektronisk kontroll (IÖV), även kallad elektronisk fotboja, har blivit ett attraktivt alternativ till fängelse. Försöken med IÖV har gett väldigt goda resultat hos förbrytare som använder tekniken. Det finns flera fördelar, bland annat att de flesta följer de regler som satts upp samt att risken för återfall till brottslighet är mindre för dem som avtjänar sitt straff med fotboja. I kombination med de goda resultaten som tekniken kan uppvisa och de rådande förhållandena borde regeringen närmare studera möjligheterna till att införa elektronisk fotboja som en effektiv metod i strävan att motverka stalkning och grova överträdelser av besöksförbudet. Beslut som leder till att fotboja används vid överträdelse av besöksförbud föreligger ej varför motionen syftar till att framhäva vikten av att en sådan lag införs.
mot · GW02Ju8 · 2008-09-30 00:00:00 — med anledning av prop. 2008/09:25 antagande av rambeslut om ändring av rambeslut /475/RIF om bekämpande av terrorism tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inte inskränka tryck- och yttrandefriheten. Det är viktigt att samhället har förmåga att bekämpa grov organiserad brottslighet, såsom terrorism. Alltsedan terrordåden i 2001 har en rad olika åtgärder vidtagits för att ytterligare stärka vårt skydd mot terrorism vidtagits. Vi har tack vare vårt samarbete inom EU nu en gemensam terroristbrottslag och en ny lag som syftar till att bekämpa finansiering av terrorism. Vidare har beslut om gemensamma utredningsgrupper och en europeisk arresteringsorder genomförts. Inom ramen för har det gränsöverskridande polissamarbetet utvecklats, både på nordisk nivå och på EU-nivå. Terrorism utgör ett hot mot det öppna, demokratiska samhället. Kampen mot terrorism handlar om att försvara de mänskliga fri- och rättigheterna. Därför är det viktigt att det finns en balans mellan de åtgärder som vidtas för att bekämpa terrorismen och de inskränkningar de medför. Regeringen presenterar nu ett utkast till rambeslut. Rambeslutet innebär en förpliktelse för medlemsstaterna att vidta nödvändiga åtgärder för att vissa handlingar ska betraktas som brott med anknytning till terroristverksamhet. De definitioner som rambeslutet berör är uppmaning till terroristbrott, rekrytering för terroristsyften och utbildning för terroristsyften. Särskilt problematiskt är rambeslutets rekvisit för uppmaning till terroristbrott som visar på otydlighet och som mycket väl kan innebära att det krävs ytterligare kriminalisering för del, en kriminalisering som ligger farligt nära tryck- och yttrandefrihetens gränser. skriver i sitt remissvar att otydligheten medför att det blir omöjligt att förutse vilka meddelanden som kommer att omfattas av lagstiftningen. När det gäller den ytterligare kriminaliseringen skriver regeringen i propositionen: Mot bakgrund av de synpunkter som framförts av remissinstanserna beträffande denna fråga, bör det därför inte nu helt uteslutas att rambeslutets kriminaliseringskrav när det gäller offentlig uppmaning till terroristbrott förutsätter ett vidare straffansvar än vad stämplingsbestämmelsen medger. Vi socialdemokrater menar att det krävs en stor försiktighet när det gäller kriminalisering av handlingar som ligger så nära tryck- och yttrandefrihetens område. Trots att det införs bestämmelser i rambeslutet om att det inte ska medföra krav på att medlemsstaterna ska vidta åtgärder som står i strid med grundläggande principer som rör yttrandefrihet och tryckfrihet, hyser vi oro för att en ytterligare kriminalisering riskerar att just kränka dessa fri- och rättigheter. Vi menar att det inte i propositionen finns en tillräckligt grundlig analys på området samt att regeringen inte på ett tillräckligt tydligt sätt visar hur en kriminalisering kan ske utan att kränka tryck- och yttrandefriheten. Vi menar även att ytterligare kriminalisering bör undvikas.
mot · GW02Ju9 · 2008-09-25 00:00:00 — med anledning av prop. 2008/09:16 Godkännande av Dataskyddsrambeslutet tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen ska ta initiativ till förstärkningar av Dataskyddsrambeslutet. I takt med att EU-samarbetet har fördjupats i frågor om utbyte av personuppgifter på det rättsliga området, så är det viktigt att trygga ett gott skydd för uppgifterna. Vi välkomnar därför Dataskyddsrambeslutet, men tycker att det finns vissa brister. Dessa brister har lyfts fram av Datainspektionen, Europeiska datatillsynsmannen och cheferna för dataskyddsmyndigheterna i EU:s medlemsstater och vi ska här lyfta fram några av de punkterna. I hela världen finns en oroande utveckling som innebär att man gör undantag från rättssäkerheten på alltfler områden. I rambeslutet märks detta genom det undantag som säger att rambeslutet inte är tillämpligt på nationell säkerhetstjänst. Att det bör ställas upp rättssäkerhetsgarantier även när det gäller detta område är för oss självklart. Vidare finns det i rambeslutet en otydlighet vad gäller ändamålsprincipen. som det anges att uppgifter endast får användas för de syften för vilka de samlats in, finns ett undantag som säger att om ett land som har lämnat en uppgift till ett annat land godkänner ett utvidgat användningsområde så är detta tillåtet. Detta är mycket problematiskt eftersom ändamålsprincipen är grundläggande för dataskydd och denna formulering bör regeringen försöka förändra. Datainspektionen har även lyft fram problemet med att personer som anser sig felaktigt registrerade kommer att få problem om uppgifter sänts till ett annat land. I dessa fall kan man tvingas driva processer i andra länder, vilket självklart är svårt. I stället anser inspektionen att man ska kunna vända sig till sitt eget lands myndigheter. Slutligen finns i rambeslutet varken regler om att uppgifter ska åtskiljas med hänsyn till tillförlitlighet eller om att skilja registrerade personer åt beroende på om de är exempelvis misstänkta eller brottsoffer. Inte heller finns bestämmelser om gallring av uppgifter, vilket är en annan väldigt grundläggande dataskyddsprincip. I stället sägs att uppgifter får lagras så länge det behövs för ändamålet. Regeringen bör ta initiativ till att Dataskyddsrambeslutet förstärks i dessa avseenden. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Även om vi alltså inte är helt nöjda konstaterar vi att alla länder inom EU även fortsättningsvis är bundna av de regler som följer av . Man får då förutsätta att den följs. Det finns dock anledning att oroa sig för att EU-länder framöver kommer att se rambeslutet som miniminivå för dataskydd och att roll förminskas. Amineh Kakabaveh (v)
mot · GW02K201 · 2008-09-17 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att avskaffa landstingen. Staten och kommunerna kan med fördel t.o.m stor fördel sköta det som gör . Då landstingen dessutom har en förkärlek för att syssla med så mycket som inte har med sjukvård att göra finns det ännu större anledning att avskaffa landstingen. Jag har föreslagit detta . såg jag med viss förvåning att förre statsministern tagit bladet från munnen och sagt vad han tycker. Så ärlig var han inte då han var statsminister då försvarade han landstingen, eller, som han sa, då försökte han undvika frågan. Dags att avskaffa landstingen således.