ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GW02Ju218 · 2008-09-23 00:00:00 — Lagtekniska möjligheter för alkoholutandningsprov beslutar om en ändring i 2 § lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov så att även de bilinspektörer som är civilanställda vid landets olika polismyndigheter får befogenhet att utföra alkoholutandningsprov. När lagen (1976:1090) stiftades var det relevant att i lagtextens andra stycke stipulera att alkoholutandningsprov tas av polisman. har ett stort antal civila befattningshavare anställts vid landets olika polismyndigheter. Ett exempel på sådana civila befattningshavare är bilinspektörerna. Det framställs av såväl företrädare för polismyndigheterna som av bilinspektörerna att denna lagregel utgör ett hinder för bilinspektörerna att på ett fullgott sätt fullfölja sitt arbete med trafikövervakning. Bilinspektörerna är utbildade civila utredare. De har i sin yrkesutövning en direktkontakt med fordonsförare bland annat genom att de utför behörighetskontroll, fordonskontroll och arbetstidskontroll ute i trafiken. Dessa uppgifter sammanfaller med de uppgifter som polispersonal utför. Vid sidan av dessa uppgifter har poliser som arbetar tillsammans med bilinspektörer att rapportera uppdagade brister och brott samt att genomföra det obligatoriska alkoholutandningsprovet. Detta prov enligt 2 § lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov skulle mycket väl kunna utföras av bilinspektören i samband med dennes övriga myndighetsutövning. De bilförare som blir föremål för kontroll gör ingen skillnad på polis och bilinspektör, då båda tillsammans utför sina uppgifter. Sammantaget uppfattas kontrollen som en poliskontroll. Om 2 § lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov justerades så att provet kan tas av tjänsteman vid polismyndigheten som förordnas att genomföra sådana prov skulle trafikövervakningen vid landets polismyndigheter kunna bedrivas på ett mer kostnadseffektivt sätt. i (fp)
mot · GW02Ju219 · 2008-09-23 00:00:00 — Specialiståklagare till familjerelaterade brott tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inrätta särskilda specialiståklagare för arbete med familjerelaterade brott, dvs. våldsbrott riktade mot kvinnor och barn. Våld mot kvinnor och barn samt andra familjerelaterade brott är en stor och utan tvekan ytterst viktig arbetsuppgift för rättsväsendet. Denna typ av våldsbrottslighet är ett stort samhälleligt problem, som av experter uppskattas vara mycket mer omfattande än vad statistiken kan påvisa, då antalet faktiska brott antas vida överskrida antalet anmälda brott. Mörkertalet är med största sannolikhet mycket omfattande. Denna typ av våldsbrott är ett prioriterat arbetsområde för såväl polis som åklagarmyndighet på både central och lokal nivå. har synpunkter på den låga lagföringen framförts i olika sammanhang, inte minst i medierna. Sannolikt beror den låga lagföringen i många fall på svårigheterna att få fram tillräckliga bevis. Våld mot kvinnor och barn utgör en svår problematik för åklagare att arbeta med då dessa brott ofta kan medföra ett svårt bevisläge. I många av ärendena återtas anmälan , i andra ärenden framkommer fullständiga fakta först mycket efter att brottet begåtts. Falska anmälningar kan dessvärre också förekomma. Sammantaget kan man konstatera att våld mot kvinnor och barn är ett mycket komplicerat ämnesområde för åklagare att arbeta med. I svenskt åklagarväsende finns det en rad specialister verksamma inom svenskt åklagarväsende. Dessa specialister arbetar inom ämnesområden som exempelvis ekobrott, narkotika och ungdom. Vidare finns det allmänspecialister som i praktiken ofta har ansvar för familjebrott och för grova våldsbrott. Att utlysa specialisttjänster inom åklagarväsendet för familjerelaterat våld skulle höja statusen för åklagare att arbeta inom ämnesområdet våld mot kvinnor och barn, vilket sannolikt skulle medföra att man lättare kunde rekrytera skickliga åklagare till detta viktiga fält. Därmed skulle väsentliga resultatförbättringar kunna åstadkommas, i enlighet med de av angivna prioriteringarna för rättsväsendet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. i (fp)
mot · GW02Ju220 · 2008-09-29 00:00:00 — Export av jakt- och sportskyttevapen samt ammunition tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om polisens ansvar för kontroll av all export av jakt- och sportskyttevapen samt ammunition. ISP, () är den myndighet som beviljar export av krigsmateriel (KS) och övrig krigsmateriel (ÖK). När det gäller export av jakt- och sportskyttevapen, (ÖK) är det polisens ansvar inom , och ISP:s ansvar utanför . Vare sig vapen för jakt eller sportskytte och ammunition härför kan anses ha någon försvars- eller säkerhetspolitisk betydelse. Polisen har upparbetade rutiner för bedömning av export till . I de fall särskild kompetens krävs för bedömning av land eller mottagare kan ärendet remitteras till ISP för yttrande. För att undvika dubbelarbete och för att höja kompetensen föreslås således att Polisen får hela ansvaret för beviljande av export av jakt- och sportskyttevapen samt härför användbar ammunition.
mot · GW02Ju221 · 2008-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om förändringar i vapenlagen. finns ingen myndighetsprövning av anskaffning av materiel till Försvarsmakten, vilket är logiskt och rimligt. Försvarsmakten köper såväl hela vapensystem som enskilda handeldvapen. Någon importlagstiftning finns inte, även om Krut har föreslagit detta. För vapenhandlare gäller samma regler vid import. Själva hanteringen och försäljningen styrs av vapenlagen. I de flesta konflikter i världen spelar handeldvapen, small arms, en betydande roll. Det är inte kanoner och sofistikerade robotsystem som håller konflikter igång, utan tillgång på gevär och ammunition. I syfte att förhindra spridning av handeldvapen och ammunition bör , liksom resten av världen, öka kontrollen av såväl import som export och tillverkning. Med ovanstående motivering föreslås således att vapenlagen förändras så att kontrollen av vapenhandlare och tillverkare kan förbättras liksom att bestämmelser om importtillstånd utformas för denna typ av verksamhet.
mot · GW02Ju222 · 2008-09-26 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett straffrättsligt ansvar för underlåtenhet att bistå nödställd. Det finns i svensk rätt ingen allmän skyldighet att bistå personer som befinner sig i livsfara eller i allvarlig fara för sin hälsa. Under vissa speciella omständigheter kan den som iakttar ett pågående allvarligt brott och som har möjlighet att larma polis eller annan, men underlåter att göra det, straffas för underlåtenhet att avslöja brott. I speciallagstiftning finns också vissa skyldigheter, t.ex. att varna och larma vid brand och att stanna kvar på plats om man har haft del i uppkomsten av en trafikolycka. Jag anser att det bör införas ett straffrättsligt ansvar för den som underlåter att tillkalla hjälp eller att försöka rädda eller på annat sätt bistå en nödställd person som befinner sig i allvarlig fara för liv eller hälsa. I ringa fall skall dock inte dömas till ansvar, och inte heller om ett ingripande inte kunde ske utan fara för den ingripande eller någon annan. I tidigare behandling av motsvarande förslag har justitieutskottet bland annat uttalat att det sannolikt finns ett stöd i det allmänna rättsmedvetandet för att straffrättsligt reglera underlåtenhet att bistå nödställd. har också uttalat att det kan finnas ett värde i att samhället bekräftar den allmänna moraliska skyldighet som finns att hjälpa någon som befinner sig i en nödsituation. blev en ung flicka i attackerad på vägen hem med sin pojkvän och en kompis. Efter ordväxling sprang ett gäng på cirka 20 personer mot henne. De kastade pojkvännen och väninnan över ett staket och sparkade den unga flickan medvetslös. Då räddades hennes liv av att sex unga killar vågade ingripa med fara för sina egna liv. Detta är bara ett exempel av många på att det finns människor med civilt kurage, men tyvärr finns det allt för många exempel på motsatsen. Dessa unga killar föregick med gott exempel för hela , trots att man enligt lag inte är skyldig att ingripa. Jag anser att svensk lagstiftning bör säkerställa att människor efter bästa förmåga är skyldiga att hjälpa nödställda. Senast man utredde frågan kring skyldighet att bistå nödställda var för . Jag anser att frågan bör ses över igen.
mot · GW02Ju223 · 2008-09-24 00:00:00 — Behörighet för ordningsvakter att ge böter vid nedskräpning tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över möjligheten att ge ordningsvakter rätt att utfärda ordningsbot vid nedskräpning. Nedskräpning på allmän plats är förbjuden i lag och straffbart med böter eller vid grova överträdelser upp till fängelse. Risken för negativa konsekvenser för dem som har som vana att sprida sitt skräp varhelst de befinner sig är dock astronomiskt liten. Detta trots att rena och prydliga offentliga platser är något som de allra flesta uppskattar och trots att vi lever i ett samhälle med gott om lätt tillgängliga papperskorgar som sällan är överfulla. Att se till att gällande lagstiftning upprätthålls bidrar till allas trevnad och fler bör uppmärksammas på att det inte är acceptabelt att slänga skräp omkring sig. har en stundtals hårt pressad poliskår grövre brott att hantera varför det kan vara värt att utöka ordningsvakternas befogenheter och ändra lagstiftningen så att dessa ges rätt att, efter lokal prövning av exempelvis kommunen, utfärda ordningbot för nedskräpning. är den rätten strikt förbehållen polisen, och .
mot · GW02Ju225 · 2008-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att åtgärder måste vidtas så att personuppklaringen för våldtäkter ökar. Antalet våldtäkter ökar nu framför allt utomhus. Statistiken för hur effektiv uppklarningen är av dessa brott, samt i sin tur hur många av våldtäkterna som leder till fällande domar, är dyster. Enligt (Brå) är den så kallade personuppklarningen för våldtäkter , det vill säga 12 av 100 våldtäkter leder till att gärningsmannen lagförs. Speciellt låg är uppklarningen för våldtäkt utomhus med . Det är dystra uppgifter och ett förhållande, en utveckling, som inte är acceptabel och som måste stoppas. Dessa uppgifter sänder helt fel signaler ut i samhället att våldtäkt inte är ett så allvarligt brott och att risken för att åka fast är försvinnande liten. Enligt Brå finns inga säkra förklaringar till ökningen men man påpekar i ett TT-meddelande att den låga uppklarningen kan bero på att det ofta inte finns en identifierad gärningsman. Det är viktigt att det snabbt utreds vad ökningen beror på och varför personuppklarningen är så märkbart låg vid just dessa brott. Likaså bör det utredas om det finns fog för tidigare framförd kritik om att polisen i dessa fall ger upp för lätt och att våldtäktsfallen är lågt värderade, något som i så fall kan vara en förklaring till den stora mängden olösta fall. Åtgärder måste vidtas för att klara upp dessa brott.
mot · GW02Ju226 · 2008-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över lagen om rättshjälp. Den nuvarande rättshjälpslagen säger att den förlorande parten vid tvistemål måste stå för hela rättegångskostnaden. Ingår rättshjälp i hemförsäkringen står försäkringsbolaget för en del av kostnaderna, men långtifrån för hela beloppet som ofta uppgår till . Antalet tvistemål och antalet överklaganden har till följd av detta blivit betydligt mindre än de var med den tidigare lagstiftningen, och antalet minskar . fick människor hjälp från staten med sina rättegångskostnader genom den gamla rättshjälpslagen. avråds allt fler klienter av sina advokater från att driva sin sak i rätten. Detta innebär att människor utan möjlighet att betala kostnaderna för en eventuell förlust i domstolen är helt utan möjligheter att få sin sak prövad juridiskt. Människor som lever på marginalen saknar i praktiken rättsskydd när det gäller tvistemål i . Det skapar ojämlikhet inför lagen och är i sig ett hot mot rättssäkerheten. Lagstiftningen om rättshjälp behöver därför ses över.
mot · GW02Ju227 · 2008-09-29 00:00:00 — Polisens kompetens inom arbetsmiljöområdet tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att införa obligatorisk utbildning inom arbetsmiljölagstiftningens område i utbildningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av ett närmare samarbete mellan och polisen inom arbetsmiljölagstiftningen. På grund av alltför bristfälliga förundersökningar i samband med utredningar gällande arbetsmiljöbrott läggs de flesta utredningar ner. En av anledningarna till detta är att det inte ingår någon utbildning i arbetsmiljölagstiftningen i utbildningsplan. Det är därför angeläget att det införs obligatorisk utbildning inom arbetsmiljölagstiftningens område i samband med utbildningar. På detta sätt kan samhället ytterligare stärka arbetet för en god arbetsmiljö och förhindra att brott begås på våra arbetsplatser. Det är viktigt att säkerställa att arbetsmiljöbrotten utreds och prioriteras av poliser som har goda kunskaper inom området. För att klara upp ett större antal arbetsmiljöbrott än behövs det även ett närmare samarbete mellan och polisen. Ett sätt är att skapa särskilda enheter som endast arbetar med arbetsmiljöbrott, detta för att renodla verksamheten och ge möjligheter till ökade kunskaper på området. Det finns ett behov av att bygga upp en särskild kompetens inom polisen för att klara upp fler arbetsmiljöbrott. prioriteras inte dessa ärenden lika högt som exempelvis våldsbrott. Arbetsmiljöbrotten läggs åt sidan, vilket får till följd att det blir svårt att bevisa vad som verkligen hände när brottet begicks. För att trygga en likvärdig rätt till laglig prövning i domstol måste kompetensen inom arbetsmiljölagstiftningen höjas. Det ska inte vara någon skillnad mellan om man är utsatt för ett våldsbrott eller ett arbetsmiljöbrott. Rättssäkerheten ska vara densamma. För att detta ska bli verklighet måste kunskapsnivån höjas men även samarbetet måste förbättras för att ett tillfredsställande resultat ska nås.
mot · GW02Ju228 · 2008-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om utbildning av nämndemän. Samhället ställer stora krav på rättssäkerheten i våra domstolar. Den allmänna uppfattningen har varit att nämndemän inte behöver ha någon särskild utbildning för sitt uppdrag utan att det räcker med att de är samhällsmedborgare. Att nämndemännen inte får kompetensutveckling kan bli ett problem för rättssäkerheten. När lagar förändras hänger inte alltid domstolarnas kunskap med. Ett exempel är införandet av migrationsdomstolarna som gett nämndemännen en ny roll. För att på ett bra sätt kunna fullgöra uppdraget som nämndeman i en migrationsdomstol behöver nämndemännen kunskaper om och flyktingkonventionen. Men det gäller också i frågor hur man ska tolkar ny lagstiftning som exempelvis sexualbrottslagen. har krävt ökad kompetensutveckling för nämndemän, men hitintills har man fått nej. Ansvaret för att nämndemän får öka kompetens måste vila på domstolarna. Ansvaret för utbildning för politiska uppdrag på nivå vilar på nivå. När det gäller nämndemännen bör det ansvaret falla på huvudmannen för verksamheten, det vill säga domstolarna eller . bör därför få i uppdrag att se över på vilket sätt nämndemännen kan få en adekvat utbildning för sitt uppdrag.
mot · GW02Ju230 · 2008-09-30 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om möjlighet att i detaljplan för vindkraftsparker medge dispens från förbudet att bedriva jakt. (PBL) ställer preciserade krav på utformningen av en detaljplan. Prövning av markens lämplighet för bebyggelse och reglering av bebyggelsemiljöns utformning skall ske genom detaljplan för ny enstaka byggnad vars användning får betydande inverkan på omgivningen eller som skall förläggas inom ett område där det råder stor efterfrågan på mark för bebyggelse, om tillkomsten av byggnaden inte kan prövas i samband med prövning av ansökan om bygglov eller förhandsbesked bebyggelse som skall förändras eller bevaras, om regleringen behöver ske i ett sammanhang. Vid anläggning av så kallade vindkraftsparker skall det enligt PBL upprättas detaljplan över det område parken omfattar. Trots den extensiva utformningen av ett sådant område skall det planeras som industrimark. Därigenom kommer ett antal restriktioner för markens användning att införas. Bland annat kan jakt inte tillåtas. För markägaren innebär detaljplanen i sig en inskränkning av det planlagda områdets användning. Vissa begränsningar är naturliga av bland annat miljö- och säkerhetsskäl. I vanliga industriområden är det naturligt med hänsyn till verksamheten att jakt inte tillåts. Vindkraftsparker skiljer sig i flera avseenden från andra industriområden t.ex. är de av miljö- och störningsskäl lokaliserade långt ifrån boende och andra verksamheter. Sådana parker anläggs normalt också i områden där det inte råder stor efterfrågan på mark. Utöver de gjutna betongfundamenten, vindkraftsaggregaten i sig och de servicegator som byggs är det planlagda området i sig oexploaterat. Områdets beskaffenhet ändras enbart i begränsad utsträckning, och möjligheterna att röra sig inom området ändras bara marginellt. Det borde därför vara möjligt att i detaljplaner för vindkraftsparker medge dispens från förbudet att bedriva jakt inom det planlagda området.
mot · GW02Ju231 · 2008-09-30 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tillåta pepparsprej i självförsvarssyfte. Många kvinnor känner en oro för att utsättas för någon form av våldsbrott som misshandel, överfall eller rån, och många undviker därför att gå ut själva eller om natten. I Brottsförebyggande rådets nationella trygghetsundersökning framkommer att kvinnor i betydligt större utsträckning än män anpassar sitt beteende efter otryggheten. av kvinnorna i upplevde en oro för att utsättas för någon form av våldsbrott efter mörkrets inbrott. Över hälften av alla tillfrågade kvinnor svarade att de undvek att gå ut , medan av männen uppgav samma svar. I ett värdigt samhälle har alla människor rätt till personlig integritet och trygghet. Alla ska känna att polisen är ett skydd för dem, att rättsväsendet försvarar de utsatta och att det finns ett skyddsnät för dem som drabbas av våld och övergrepp. Mycket kan göras för att underlätta för kvinnor att känna sig trygga i samhället och för att förebygga våld mot kvinnor. Att tillåta innehav av pepparsprej i självförsvarssyfte kan för många kvinnor innebära ett verktyg för att inte behöva leva i oro. Rätten att inneha pepparsprej och annan skyddssprej är reglerat i vapenförordningen (1996:67). likställs det i vapenlagen (1996:67) med skjutvapen. I vapenlagen 1 kap. 3 § punkt e står det: Vad som sägs om skjutvapen gäller också tårgasanordningar och andra till verkan och ändamål jämförliga anordningar. Det fordras alltså polismyndighetens tillstånd att få ha sådana anordningar. Att föra in dem i landet kräver införseltillstånd, som också ges av polismyndighet. Tillståndsgivningen är mycket restriktiv. Vapenlagen bör skilja på skjutvapen och skyddssprej samt pepparsprej eftersom de inte går att likställa. Lagen måste vara tydlig och skriven så att kvinnor som önskar inneha pepparsprej i självförsvarssyfte tillåts det. För att kvinnor ska känna sig tryggare i vardagen och inte behöva begränsa sin rörelsefrihet krävs en lagändring av vapenlagen. Pepparsprej är ett viktigt redskap för de kvinnor som känner att deras vardag skulle bli tryggare vid ett sådant innehav.
mot · GW02Ju232 · 2008-09-24 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om 11 kap. . Den ekonomiska brottsligheten i omsätter stora ekonomiska värden och är ofta kopplad till annan kriminell verksamhet. Bedömningarna om hur stor den svarta oredovisade sektorn i är varierar, men de flesta bedömare menar att den omsluter betydligt mer än . Kampen mot den ekonomiska brottsligheten måste föras på många plan med en bra kontrollverksamhet, förenklingar i regel- och redovisningssystem och en levande debatt om allas vår etik och moral. För att minska den oredovisade sektorn i svensk ekonomi krävs en lagstiftning som är transparent och har tydliga bedömningsgrunder. Det sista är också en viktig aspekt när det gäller rättssäkerheten i rättsprocessen. Stora delar av den brottslighet som förekommer i näringsverksamhet bedöms enligt lagstiftning i 11 kap. . Det har gjorts en större översyn av 11 kap. som resulterade i SOU 1996:30 Borgenärsbrotten en översyn av 11 kap. . Denna översyn resulterade i ett antal förslag. Ett av dessa förslag handlar om precisering av det grova bokföringsbrottet där en departementsskrivelse (2002:57) har dragit upp riktlinjer. Förslaget om precisering angående beskrivning av grovt bokföringsbrott tog , men finns ingen lagtext på detta område. Andra oklara områden är frågan om obeståndstidpunkt, den misstänkte gärningsmannens förhållande till obeståndet och frågan om bevarande av räkenskapshandlingar och information. Min uppfattning är att det krävs en revidering och konkretisering av 11kap.
mot · GW02Ju233 · 2008-09-24 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om skadeersättning till brottsoffer. Många medborgare drabbas av brott. Förutom den kränkning som det innebär att bli utsatt för brott och den påfrestning som en rättegång innebär tvingas brottsoffer, efter att de fått sitt skadestånd prövat av domstol, att lägga ner omfattande arbete på att försöka få ut skadeersättningen från gärningsmannen eller via sitt eget försäkringsbolag om man nu har en egen försäkring. För att brottsoffret skall kunna vända sig till krävs att han eller hon visar att gärningsmannen saknar utmätningsbara tillgångar. Därefter kan brottsoffret begära ersättning från myndigheten. gör sedan en självständig bedömning av skadeersättningens storlek. Detta förfarande är, när domstolarna har sakprövat skadeståndsyrkandet från brottsoffret, en onödig och författningsmässigt tvivelaktig metod. Det kan inte vara rimligt att en myndighet överprövar en lagakraftvunnen dom. Det enda rimliga borde vara att brottsoffret med en lagakraftvunnen dom kan vända sig till för att få ut den ersättning som domstolen dömt ut. Staten kan sedan regressivt kräva gärningsmannen på skadeersättningen. Genom att inte sakprövar de skadeersättningar som prövats av domstol och att brottsoffret inte tvingas visa att förövaren saknar utmätningsbara tillgångar kan processen förenklas och bli snabbare.