mot · GW02Ju444 · 2008-10-07 00:00:00 — Ingen av de 56 åtgärderna i regeringens handlingsplan riktas speciellt till äldre kvinnor som utsatts för mäns våld detta trots att tidigare rapporter från såväl som visar att våld mot äldre kvinnor förekommer i en sådan omfattning att det är att betrakta som ett folkhälsoproblem. Våldet som riktas mot äldre kvinnor, är mer upprepat och av ett allvarligare slag än det som drabbar äldre män (se omfångsundersökning Ofrid. Våld mot äldre kvinnor och män, 2001). Mäns sexuella våld drabbar även äldre kvinnor vilket ofta osynliggörs. Dessvärre är kunskapen om mäns våld mot äldre kvinnor bristfällig, bl.a. inom vård och omsorg. Därför bör regeringen ge i uppdrag att i samarbete med SKL (Kommuner och Landsting) ta fram och sprida befintlig kunskap om mäns våld mot äldre kvinnor. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Regeringen bör även ge i uppdrag att ta fram ett utbildningsmaterial om mäns våld mot äldre kvinnor för personalen i äldreomsorgen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 15.2Våld mot kvinnor med funktionsnedsättning har tidigare motionerat om att tillsätta en bred utredning för att undersöka det våld som män utsätter kvinnor och flickor med funktionshinder för. för avskaffande av diskriminering av kvinnor ber i sin rapport att anstränga sig ytterligare för att bekämpa våldet mot kvinnor med funktionsnedsättning. Kommittén beklagar bl.a. att det saknas uppgifter om våldet mot denna grupp av kvinnor och att de utsätts för diskriminering när det gäller skydd mot våld. kom med en rapport om omfattningen av mäns våld mot kvinnor med funktionsnedsättning. Rapporten visade att kvinnor med funktionsnedsättning i allmänhet utsätts för mäns våld i ungefär lika hög grad som kvinnor utan funktionsnedsättning. Det fanns dock vissa skillnader. Det var vanligare att kvinnor med funktionsnedsättning blev kallade nedsättande saker och att männen fick dem att känna sig underlägsna. När det gäller kvinnor med måttlig eller lindrig utvecklingsstörning verkar deras situation vara särskilt bekymmersam. En fjärdedel av kvinnorna som bor i ett förhållande uppger att deras nuvarande partner är våldsam mot dem och en tredjedel hade blivit slagna innan de fyllt . En av fem utvecklingsstörda kvinnor hade försökt ta sitt liv. Enligt en undersökning från () har av de kvinnor som kommer i kontakt med psykiatrin varit utsatta för fysiska eller sexuella övergrepp. Även har i undersökningen av våld mot kvinnor med psykisk funktionsnedsättning (2005) visat på att denna grupp av kvinnor är mer utsatt för våld än andra kvinnor. konstateras att kunskapen och medvetenheten om problemen är starkt begränsad och det leder till att kvinnornas behov ofta förbises. Mäns våld mot kvinnor med funktionsnedsättning kan vara särskilt svårt för omgivningen att upptäcka eftersom kvinnan ofta är beroende av förövaren när det gäller dagliga behov som mat, sömn och hygien. Det kan även vara förövaren som bistår kvinnan när det gäller kommunikation med omvärlden, i kontakter med myndigheter, skola, vänner osv. En kvinna med en funktionsnedsättning kan även ha svårt att själv skaffa hjälp för att komma ur en relation med en våldsam man. Även kvinnor med intellektuella funktionshinder är särskilt utsatta. Enligt saknar många kvinnojourer möjlighet att ta emot kvinnor med psykisk funktionsnedsättning. visar också i en rapport (2003) att kvinno- och brottsofferjourerna har svårt att ta emot kvinnor med fysisk funktionsnedsättning. Vi utvecklar resonemangen kring fysisk funktionsnedsättning och våldsutsatta kvinnor i motionen Handikappolitik (2008/09:So484). Kommunerna bär här det största ansvaret för att se till så att skydd mot mäns våld även blir tillgängligt för kvinnor med funktionsnedsättning. vill därför, som vi redogör för ovan, tillgänglighetsanpassa jourerna samt inrätta resursjourer med kompetens att ta emot kvinnor med psykiska funktionsnedsättningar. Ofta kan själva funktionsnedsättningen försvåra för kvinnan i hennes kontakt med rättsväsendet. Det handlar dels om kommunikations- och samarbetssvårigheter, dels dessvärre också om hur kvinnans trovärdighet bedöms. Mot bakgrund av den extremt svåra situation som dessa kvinnor befinner sig i bör därför frågan om våld mot kvinnor med funktionsnedsättning utredas på ett heltäckande sätt. Utredningen bör komma med konkreta förslag på hur situationen för kvinnor med funktionsnedsättning som är utsatta för mäns våld kan underlättas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I vår motion Dövas, dövblindas och hörselskadades livsvillkor (2008/09:So314) skriver vi mer om våld mot döva kvinnor och vårt förslag om att inrätta en bildtelefon för döva kvinnor som en del av den nationella stödlinjen för våldsutsatta kvinnor vid Nationellt centrum för kvinnofrid. 15.3Våld mot missbrukande kvinnor redovisar i rapporten mot missbrukande kvinnor (2005) att det är mycket vanligt att missbrukande kvinnor utsätts för våld, ofta av sina missbrukande män. Rapporten kritiserar myndigheterna för att våldet ofta ses som en effekt av missbruket snarare än som ett kvinnofridsbrott som kan drabba alla kvinnor. Det är nödvändigt att även missbrukande kvinnor får hjälp och skydd mot män som utsätter dem för våld. Det är därför viktigt att kunna erbjuda behandling mot missbruk för kvinnor i könsseparata grupper. Våldsutsatta kvinnor ska inte behöva genomgå behandling i samma grupp som sin förövare. Dessutom kan kompetens vad gäller både missbruksproblematik och våld mot kvinnor samlas på ett ställe. På så sätt kan kvinnan få hjälp både med sitt missbruk och att ta sig ur en våldsam relation. Därför bör regeringen arbeta för att missbrukande kvinnor som är utsatta för mäns våld ska erbjudas behandling i könsseparerade grupper. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 15.4Våld mot papperslösa kvinnor Kvinnor som lever gömda i utan uppehållstillstånd är en grupp som är extra utsatt när det gäller mäns våld. Enligt en rad internationella konventioner som anslutit sig till är det samhällets ansvar att ge alla våldsutsatta kvinnor rätt till skydd. Gömda kvinnor som lever i utan uppehållstillstånd och som misshandlas får dock sällan skydd eller hjälp. Det är få kvinnojourer som har möjlighet att ta emot dessa kvinnor. Anledningen är ofta att kommunerna inte ger jourerna någon ersättning för skydd till gömda kvinnor, men också att kvinnans behov ser annorlunda ut och att många jourer har varken kompetens eller resurser att hantera dessa. Gömda kvinnors situation hänger också ihop med asylsökande kvinnors villkor. Det finns kvinnor som söker asyl på grund av hedersrelaterat våld men får avslag på sin ansökan, framför allt för att saknar kunskap om mäns våld mot kvinnor och barn och vilka uttryck det s.k. hedersrelaterade våldet kan ta sig. Några av dessa kvinnor tvingas leva gömda. Regeringen har helt glömt bort de papperslösa kvinnorna i sin handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer (skr. 2007/08:39). Jämställdhetsministern har uttryckt att de inte kan skriva in skydd för gömda kvinnor i ett regeringsdokument eftersom det skulle ge signaler till kvinnorna om att de är välkomna att stanna. Men det är regeringens ansvar att se till att alla våldsutsatta kvinnor, oavsett om de är papperslösa eller inte, får skydd. Därför bör regeringen utreda hur kvinnor som lever gömda ska få nödvändigt skydd och stöd mot mäns våld. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. För är det önskvärt att inrätta särskilda enheter inom rättsväsendet med spetskompetens kring mäns våld mot kvinnor och barn. Dessa enheter kan inom sina respektive myndigheter utveckla handläggning och kompetens som de sinsemellan kan skapa effektiva samarbetsformer. Omhändertagande av misshandlande män kan exempelvis ske som anmälan kommer in. Enheterna har också lättare för att bygga upp nära samarbeten med sociala myndigheter och organisationer som finns till för omhändertagande av drabbade kvinnor och barn. Förra mandatperioden fick till stånd en specialisering av arbetet mot mäns våld mot kvinnor och barn. Det skedde bl.a. genom en omorganisering av åklagarväsendet, bildandet av ett utvecklingscentrum och skapande av familjevåldsenheter i samarbete mellan polis, åklagare, socialtjänst. Ett bra exempel på specialisering inom rättsväsendet är just de familjevåldsenheter som finns på några håll i landet. Särskilt när enheterna innehåller specialiserade åklagare fungerar de väl eftersom det snabbar på processer och ingripanden avsevärt. Således bör regeringen inrätta familjevåldsenheter över hela landet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Barn som bevittnar våld eller som själva är utsatta för våld är en särskilt utsatt grupp. De är alltid medvetna om våldet, och risken för ohälsa hos barn som bevittnat våld är nästan lika stor som för de barn som är direkt våldsutsatta. Stödet till dessa barn måste utvecklas och professionaliseras, och samverkan mellan aktörerna måste öka. Kvinnojourerna gör stora insatser för att stödja drabbade barn men måste även själva få tillräckligt med stöd och resurser. Socialtjänst, hälso- och sjukvård samt skola måste ha kunskap om hur våldet påverkar barn. Kommunerna har skyldighet att ta ansvar för barn som bevittnat våld eller som blivit utsatta för direkt våld. När det uppstår en misstanke om att ett barn har utsatts för brott inleds flera olika utredningsprocesser inom såväl rättsväsendet som och hälso- och sjukvården. Utredningarna drivs ofta parallellt och innebär att barnet slussas runt i olika miljöer. De barnahus som startat på flera håll i landet för barn som utsatts för våld och övergrepp är ett bra exempel på hur ansvariga myndigheter kan samarbeta kring barnet. Myndigheterna har en skyldighet att samverka, men barnahusen går ett steg längre. Här förs samarbetet in under samma tak och barnet behöver därmed bara komma till en plats som kvaliteten i utredningarna förbättras. vill att samarbete kring s.k. barnahus ska inrättas i alla större kommuner i landet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 18Mäns våld ett folkhälsoproblem Mäns våld mot kvinnor är så vanligt förekommande att det bör ses som ett folkhälsoproblem. Våldet kan bestå av olika former av fysiskt, psykiskt och sexuellt våld. Också hot om våld och rädsla för våld påverkar kvinnors fysiska och psykiska hälsa och livssituation. I förlängningen påverkar våldet alla kvinnors liv och handlingsutrymme. Kvinnor lär sig olika strategier för att hantera sin rädsla för övergrepp. På så sätt blir mäns våld en del av alla kvinnors vardag. har föreslagit att frihet från könsrelaterat våld bör bli ett nytt delmål inom folkhälsopolitiken. Det är ett bra förslag eftersom det visar problemets omfattning. Därför bör frihet från könsrelaterat våld bli ett nytt delmål inom folkhälsopolitiken. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det är viktigt att samhällets stöd når alla kvinnor som är i behov av det. Därför krävs det goda kunskaper och ett bra samarbete mellan hälso- och sjukvården, kommunerna, polis, rättsväsende, kriminalvård och kvinnojourerna. Rikskvinnocentrum har ombildats till ett nationellt centrum för kvinnofrid. Vi menar att det nu är dags att inrätta regionala centrum för kvinnofrid i varje sjukvårdsregion. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 19Mäns våld i brottsstatistiken anmäldes 26857 fall där kvinnor blivit misshandlade. Av brottsstatistiken framgår att i 7 260 av dessa fall var gärningsmannen obekant med offret och i 19597 fall var gärningsmannen bekant med offret. 15251 av misshandelsfallen med en bekant gärningsman begicks inomhus (se Brå). En stor del av fallen med bekanta gärningsmän torde röra mäns våld mot närstående kvinnor. Ett stort problem med dagens statistik är att det inte går att se om kvinnan blivit misshandlad av en närstående man, t.ex. pojkvän eller sambo, eller av någon annan bekant som en granne, ett syskon eller en kompis. är det ett tidsödande arbete för forskare att gå igenom samtliga anmälningar där en kvinna misshandlats för att se om hon blivit utsatt för en närstående mans våld eller inte. För att vi ska få mer kunskap om mäns våld mot kvinnor och hur utvecklingen ser ut över tiden är det nödvändigt med statistik som redovisar vem det är som misshandlat henne och vilken relation kvinnan har till förövaren. för avskaffande av diskriminering av kvinnor uppmanar att samla in omfattande statistik uppdelad på kön, ålder och våldstyp samt förhållandet mellan gärningsmannen och brottsoffret när det gäller våld mot kvinnor. Regeringen bör därför ge i uppdrag till att utveckla ett kodningssystem för brott där kvinnor misshandlats där könet på gärningsmannen och relationen mellan gärningsman och offer framgår. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 20Behandlingsprogram för våldsamma män Inom provas i bl.a. ett behandlingsprogram för män som misshandlat sin partner . Man använder sig av programmet Idap (Integrated Domestic Abuse Programme) som bygger på kognitiv beteendeterapi där männen ska lära sig att se hur våldet påverkar deras partner och eventuella barn samt lära sig att ta ansvar för våldet och hitta alternativa handlingssätt. Idap finns i , , och . På tre olika anstalter har man tidigare även provat programmet Våld i nära relationer (VIN) som bygger på ett hot- och riskbedömningsinstrument där syftet är att, under pågående behandlingstid, garantera säkerheten för kvinnor. Relationer och samlevnad () är ett behandlingsprogram för sexualbrott som har provats vid specialanstalterna för sexualbrottslingar. Dokumentationen är tyvärr bristfällig, och inga utvärderingar har ännu gjorts. Utredningen i luften (SOU 2004:121) menar att Kriminalvårdens uppdelning i separata program (VIN och ) för misshandel respektive sexualbrott är ineffektivt och vittnar om en kunskapsbrist på området mäns våld mot kvinnor. vid i har uttryckt att viss behandlingsforskning samt vissa regelrätta behandlingar av partnermisshandlare letar efter t.ex. adhd eller alkoholmissbruk för att diagnostisera männen som slår. Behandlingen anpassas efter individuella avvikelser trots att man vet att en stor del av våldet utövas av vanliga, välfungerande män. En internationell utblick visar att kognitiv beteendeterapi är den metod som används mest och har störst framgång. Könsroller, kvinnosyn, jämställdhet och maktförhållanden står i centrum för behandlingen. Fokus ligger på att män som slår ska erkänna, förstå och ta ansvar för sitt beteende. Att män som slår ska få adekvat behandling är en viktig del i arbetet med att stoppa och förebygga mäns våld mot kvinnor och barn. Det är dock viktigt att behandlingens innehåll diskuteras ingående. Tyvärr är det många våldsutövande män som inte får möjlighet till någon form av behandling över huvud taget. Det är en stor brist som måste åtgärdas. vill införa halvtidsfrigivning, vilket skulle frigöra resurser som vi menar ska gå tillbaka till Kriminalvården för exempelvis olika behandlingsprogram. Behandlingsprogram riktade till dömda sexualbrottslingar och misshandlande män ska vara en viktig del av dessa resurser. Även kvinnor som misshandlar sina partner bör självfallet erbjudas samma möjligheter till behandling inom som misshandlande män. Det är viktigt att synliggöra att misshandel kan förekomma inom lesbiska relationer även inom . Rapporten barns upplevelser presenterades av den tidigare regeringen. Rapporten är en kartläggning och beskrivning av verksamheter som syftar till att få män att sluta använda våld mot kvinnor och barn samt verksamheter riktade till flickor och pojkar som upplever mäns våld mot kvinnor i sin familj. Enligt rapporten finns ett stort intresse av att motverka mäns våld mot kvinnor och barn. Dock är vissa områden eftersatta och det finns problem som kräver åtgärder både på kort och på lång sikt. finns 50 verksamheter runtom i landet riktade till män som utövar våld mot kvinnor och barn. I rapporten delas verksamheterna in i fem olika kategorier: interventioner inom ramen för Kriminalvården och rättspsykiatrin, generella manscentrum/kriscentrum för män eller mansmottagningar med fokus på våld, interventioner inom ramen för myndighetssamverkan samt en ny form som är en samverkan inom . Rapporten föreslår åtgärder som bl.a. ett nationellt koordinerat utvärderings- och utvecklingsprogram med syfte att utveckla modeller för dokumentation, uppföljning och utvärdering som kan implementeras nationellt samt att det bör byggas upp en hållbar och regionalt anpassad struktur för erfarenhetsutbyte och fortbildning på området interventioner mot mäns våld mot kvinnor. Dessa förslag är mycket angelägna. Regeringen bör därför skyndsamt bereda förslagen till förändringar i rapporten barns upplevelser. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.