mot · GW02A307 · 2008-10-03 00:00:00 — I praktiken subventioneras mäns lönearbete, karriärmöjligheter och högre pensioner genom kvinnors obetalda arbete. Även i gruppen sammanboende med barn är kvinnors ekonomiska självständighet sämre än mäns, vilket beror på kvinnors större ansvarstagande för hem och familj (budgetprop. 2006/07:1, bilaga 4). Kvinnor är alltså beroende av männens ekonomiska resurser som männen är beroende av kvinnornas obetalda arbete. 7.1Bidrag och bonusar ingen lösning Trots denna kunskap för regeringen en politik som syftar till att upprätthålla den ojämställda ansvarsfördelningen för hem och barn. Regeringen införde ett kommunalt vårdnadsbidrag på max. per barn och månad. Bidraget kan inte betraktas som något annat än en kvinnofälla. Då svårligen går att leva på är i praktiken den förälder som stannar hemma beroende av att bli försörjd av en partner. De föräldrar som är ensamstående har i praktiken ingen möjlighet att utnyttja bidraget. I och där vårdnadsbidrag redan införts är av dem som utnyttjar bidraget kvinnor. Vårdnadsbidraget innebär att skattemedel används för att uppmuntra kvinnor att göra sig ekonomiskt beroende av män och axla rollen som hemmafru. Detta går stick i stäv med regeringens retorik om minskat bidragsberoende och ökade incitament till arbete. Vårdnadsbidraget riskerar dessutom att fördjupa problemen med diskriminering i arbetslivet, som är nära förknippade med det redan ojämna uttaget av föräldraledighet, och därmed drabba alla kvinnor negativt. Regeringen har även infört en så kallad jämställdhetsbonus som ska belöna hushåll där den förälder som tjänar mest tar ut föräldraledighet. Förslaget har fått kritik från flera remissinstanser då det är komplicerat och svåradministrerat. Många familjer med lägre inkomster kommer i praktiken inte att kunna använda sig av bonusen eftersom pengarna betalas ut långt i efterskott. Även denna reform missgynnar tydligt ensamstående föräldrar, av vilka de flesta är kvinnor. Vi menar att jämställdhetsbonusen är en missriktad och ineffektiv metod som befäster föräldraskapet som obligatoriskt för kvinnor, medan män ska lockas att ta sitt ansvar med ekonomisk stimulans. har regeringen genomfört besparingar i miljardklassen på föräldraförsäkringen, vilket innebär sänkta ersättningsnivåer för samtliga föräldralediga, höggravida kvinnor och föräldrar som är hemma med sjuka barn. Det borde vara uppenbart även för regeringen att dessa försämringar riskerar att ytterligare minska männens uttag av dagar med föräldrapenning. För att komma till rätta med dagens situation behöver föräldraförsäkringen reformeras så att ett jämnt uttag mellan föräldrarna uppnås och därmed stärker ett jämställt vårdnadsansvar. menar att en central reform för att förändra den orättvisa fördelningen av obetalt arbete och för att stärka kvinnors position på arbetsmarknaden är att införa en individuell föräldraförsäkring. Detta utvecklar vi i motionen Föräldraförsäkring och ekonomisk barnpolitik (2008709:Sf330). En trygg anställning ger också trygghet när det gäller försörjning och bättre möjligheter att planera framtiden. Den anställningsform som innebär den allra största otryggheten är s.k. behovsanställning. Arbetsgivaren ringer och erbjuder arbete när behov uppstår, kanske först under den dag då man vill att den anställde ska arbeta. Förutom den otrygghet och ovisshet som situationen i sig ger upphov till har det visat sig att behovsanställningar i mycket liten utsträckning leder till fasta jobb. Vidare utgör behovsanställningen ett hinder för arbetstagaren att arbeta i den omfattning hon eller han önskar. Behovsanställningar är vanligast bland LO:s kvinnor i fackförbunden Handels, Fastighets, Transport, och Hotell- och Restaurang. Bland kvinnor som invandrat från utomnordiska länder är andelen med tillfälliga anställningar nästan 50procent. I utredning arbetsrätt för ett föränderligt arbetsliv konstateras att kvinnor, yngre arbetstagare och personer med utländsk bakgrund är överrepresenterade när det gäller tidsbegränsade anställningar. De får även mindre kompetensutveckling och har mindre kontroll över hur arbetet utförs. De har ett sämre hälsotillstånd och upplever större oro för sin ekonomiska situation än personer med trygga anställningar. Frågan om anställningsform har alltså tydliga kopplingar till etnicitet, kön och klass. För att nå målsättningen en jämställd och trygg arbetsmarknad för alla är det av största vikt att andelen visstidsanställningar minskar. menar att tillsvidareanställningar ska utgöra och tidsbegränsade anställningar undantag på den svenska arbetsmarknaden. Vi utvecklar våra förslag för att minska antalet tidsbegränsade anställningar och öka antalet tillsvidareanställningar i motionen Arbetsrätt (2007/08:A344). 9Barnomsorg på obekväm arbetstid är det fler och fler människor som arbetar på obekväma arbetstider. Allra mest har arbetstidens förläggning ändrats för LO-medlemmarna, av vilka hälften av kvinnorna och en tredjedel av männen har oregelbunden eller obekväm arbetstid. lever en tredjedel av barnen i med en ensamstående förälder. Den kommunala barnomsorgen är dock illa anpassad till denna verklighet. Enligt en rapport från TCO erbjuder endast hälften av 290 kommuner barnomsorg på obekväm arbetstid. Endast 40 kommuner erbjuder barnomsorg under dygnets alla timmar. De kommuner som inte anordnar barnomsorg under andra tider än kontorstid uppger liten efterfrågan och stora kostnader som skäl. Någon undersökning som kartlagt föräldrars behov av barnomsorg på obekväm arbetstid har dock inte gjorts. När det gäller kostnadsargumentet är det viktigt att se att det även kostar pengar för samhället att inte erbjuda barnomsorg på obekväm arbetstid. Priset får de ensamstående föräldrarna och deras barn betala. Alternativen till barnomsorg är att förlita sig på anhöriga eller att köpa barnpassning privat. yrkesmusikers förbund, vars medlemmar i stort sett är hänvisade till kvällsarbete, har räknat ut att det skulle kosta efter skattereduktion för hushållsnära tjänster att köpa privat barnomsorg per kväll fyra kvällar . Detta är en helt orimlig kostnad för majoriteten av föräldrar, såväl ensamstående som par. Ensamstående föräldrar som är arbetssökande riskerar också att hamna i en svår situation om de erbjuds arbete med obekväma arbetstider. Regelverket i a-kassan tar ingen hänsyn till om kommunen erbjuder barnomsorg utanför kontorstid. Den förälder som tackar nej till ett anvisat jobb därför att barntillsynen inte går att ordna riskerar därför att förlora sin a-kasseersättning. Det är orimligt att ensamstående föräldrar ska få bära konsekvenserna av att kommunen inte erbjuder barnomsorg på obekväm arbetstid. vill därför att regeringen ser över relevanta lagar om rätten till barnomsorg i syfte att anpassa dessa till dagens arbets- och familjeliv. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Den som är arbetslös eller riskerar att bli arbetslös och är arbetssökande på Arbetsförmedlingen kan anvisas till en arbetsmarknadsutbildning om hon eller han enligt huvudregeln är . i arbetsmarknadsutbildning får deltagaren aktivitetsstöd som betalas ut av . Syftet med utbildningen är att stärka den arbetssökandes möjligheter att få ett arbete samt att underlätta för arbetsgivarna att få arbetskraft med lämplig kompetens. Arbetsmarknadsutbildningen är viktig för arbetsmarknadens funktionssätt. har många långtidsarbetslösa som flera branscher lider brist på arbetssökande med rätt kompetens. Trots detta har regeringen valt att kraftigt minska antalet arbetsmarknadsutbildningsplatser. har i budgetmotionen för utgiftsområde 14 valt att utöka antalet platser i arbetsmarknadsutbildningar med 16000. Enligt en promemoria från Statskontoret har andelen kvinnor som deltar i arbetsmarknadsutbildning minskat . Arbetssökande kvinnor har också lägre sannolikhet än män att anvisas till arbetsmarknadsutbildning (se Statskontoret PM 2007/7-5, Styrning av arbetsmarknadsutbildning utgångspunkter, erfarenheter och slutsatser). Arbetsmarknadsutbildningens efterfrågestyrning och det s.k. 70-procentsmålet, dvs. att av deltagarna ska ha arbete senast efter avslutad utbildning, verkar även ha hämmat arbetet med att bryta de könsbundna yrkesvalen. Eftersom arbetsmarknadsutbildningen i första hand riktar sig till mansdominerade yrken har den i praktiken blivit en angelägenhet för män (se Statskontoret PM 2007/7-5, Styrning av arbetsmarknadsutbildning utgångspunkter, erfarenheter och slutsatser). anser att denna utveckling är oroande och måste brytas. Regeringen bör därför ge Arbetsförmedlingen i uppdrag att se över kvinnors respektive mäns tillgång till arbetsmarknadsutbildning i syfte att utjämna könsskillnaderna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.