mot · GW02Fi291 · 2008-09-30 00:00:00 — Det innebär att det måste bedrivas en målmedveten politik för att attrahera, utbilda och rekrytera kunniga och engagerade medarbetare till skolan, vården och omsorgen . Vi måste ta till vara all den kompetens och kunskap som de besitter som jobbat länge i verksamheterna, och vi måste utveckla nya former för att föra den vidare. Vi är övertygade om att många vill arbeta i välfärden. Men det förutsätter bra arbetsgivare och bra villkor. Nyrekryteringen måste ske på ett sådant sätt att den äldre personalens kunskap och erfarenhet kan överföras till de unga på ett systematiskt sätt. Detta kommer att vara avgörande för den fortsatta kvaliteten i välfärdsverksamheterna, att lyckas attrahera unga att utbilda sig och söka arbete i välfärdens tjänst, oavsett om det är offentliga eller privata utförare. Därför bör arbetet med att utveckla välfärden till en attraktiv och spännande sektor att arbeta och verka i prioriteras. Det behövs fler välutbildade anställda, om vi ska klara kvalitet i välfärdens verksamheter. Det handlar om fler behöriga lärare så att klasserna kan bli mindre och kunskapsinhämtningen större, men det behövs också annan professionell personal i skolan för att kunna möta hela elevens behov. Vi vill också att det ska finnas fler möjligheter till specialisttjänster för lärare. I äldreomsorgen krävs en ökad grundbemanning med utbildade undersköterskor och vårdbiträden som kan ge god omsorg och även fler specialister för ökad trygghet och säkerhet. I sjukvården krävs fler läkare och sjuksköterskor för att korta väntetider och även effektivare rutiner så att läkare och sjuksköterskor kan arbeta med vård, inte administration. För oss går fler välutbildade i välfärden före sänkt skatt. Det gäller i kommunerna, i landsting och regioner och även på nationell nivå. Det behövs en bred satsning på kompetensutveckling av all personal inom välfärdsområdet. Kontinuerlig kompetensutveckling ska vara en naturlig del av arbetet i skolan, vården och omsorgen. Kompetensutvecklingsprogram bör utarbetas för de olika verksamheterna och yrkeskategorierna i samarbete med parterna. Vi vill öka antalet utbildningsplatser på högskolan och i KY-utbild-ningarna för att tillgodose behoven av välutbildade välfärdsarbetare. Gymnasieskolans omvårdnadsprogram måste bli ett attraktivt studieval. Alla kommuner, alla landsting och all statlig verksamhet bör ha en konkret plan för omvandling av deltidstjänster till heltid. Det är en fråga om att höja kvaliteten de äldre ska inte behöva möta alltför många olika ansikten i den viktiga omsorgen. Vi vill att alla anställda i välfärdens verksamheter ska ha rätt att själv påverka och få inflytande över arbetstider och hur arbetet organiseras. Vi vill satsa på professionella ledare och chefer i välfärden. Vi vill att det utvecklas särskilda ledarskapsprogram på högskolenivå för chefer inom välfärdens verksamheter. Ett särskilt chefsrekryteringsprogram bör tas fram för att trygga att välfärden kan få del av de bästa cheferna och ledarna . Vi föreslår att det upprättas ledarskapsprogram på högskolenivå samt chefsrekryteringsprogram för skolan, vården och omsorgen. Vi föreslår också att det ska införas krav på konkreta planer för omvandling av deltidstjänster till heltidstjänster. Ge personalen större frihet och ökade befogenheter intraprenader Som ett alternativ till de privata utförarna vill vi gärna se fler organisationer och företag från den sociala ekonomin i offentligt finansierade välfärdsverksamheter. Vi ser också gärna att personalkooperativ eller brukarkollektiv tar över och driver verksamheterna. Men som ytterligare ett alternativ vill vi prova ökade möjligheter att bedriva offentligt ägd verksamhet i nya friare former som ger mer likvärdiga förutsättningar i jämförelser med privata alternativ. Det kan handla om självförvaltande enheter där personalen tar ansvar för ekonomin och kan återföra överskottet till verksamheten eller för att satsa på personalen. På det sättet vill vi uppmuntra både personal och brukare till att utveckla olika inriktningar och specialiseringar som ger större variation i utbudet av offentligt finansierade välfärdstjänster. Det kan också vara ett incitament till att bedriva verksamheten effektivt och måna om att ha nöjda brukare. Man ska inte behöva äga sin arbetsplats för att ha inflytande. Ett exempel där bonussystem införts är den socialdemokratiskt styrda kommunen . Där har införts bonussystem för de anställda inom delar av välfärdsverksamheterna med målet att öka delaktigheten och engagemanget hos de anställda och att kvaliteten på verksamheterna ska förbättras. De enheter som når målen som kommunfullmäktige och socialnämnden har satt upp premieras. Vi föreslår att kommuner och landsting ges möjlighet att prova att införa självförvaltande enheter i större skala. Vi föreslår därför statliga medel för en försöksverksamhet med personalstyrda enheter, s.k. intraprenader inom förskola, skola, äldreomsorg och primärvård. Det kan handla om olika verksamheter och om olika sätt att utforma dessa. Det viktiga är att enheterna får möjlighet att själva styra sina verksamheter, att man får ta ansvar för budgeten, att personal, brukare, föräldrar eller andra konstellationer av medborgare är med och tar ansvar för verksamheten samt att möjligheterna att utveckla olika incitament för att öka kvalitet och effektivitet i verksamheterna införs. I intraprenader prövas möjligheten för personalen i offentligt drivna verksamheter att få del av goda resultat i form av lönepåslag, extra kompetensutveckling eller gemensamma satsningar inom verksamheten. Vi vill med detta prova alternativ som innebär utveckling och förnyelse av själva verksamheten, inte bara driftsformen. Vi föreslår en försöksverksamhet med personalstyrda enheter i ett antal kommuner och landsting. Vi avsätter i vårt budgetalternativ 20092011 för detta. Vi säger ja till medborgarnas valfrihet inte till företagens Medborgaren ska stå i centrum och verksamheterna ska finnas nära medborgarna. Medborgarna ska kunna välja mellan olika alternativ, men vi tror inte att människor fäster någon större vikt vid om en verksamhet drivs privat eller offentligt. Det viktiga är att det finns reell valfrihet och att verksamheten håller hög kvalitet. Valfriheten handlar också om att ha möjlighet att påverka och vara delaktig. All välfärdsverksamhet ska utgå från människors behov; de med störst behov i ska ges högst prioritet oavsett var i landet man bor. För att göra det möjligt för medborgare att utnyttja sin reella valfrihet är det viktigt med mångfald. Men det är också viktigt att kunna göra rationella och medvetna val. Därför vill vi som vi beskrivit införa kvalitetskontor i alla kommuner, och vi vill pröva möjligheten att ha flera olika alternativ inom den offentliga verksamheten, intraprenader. Folkhemmet 2.0 bygger på gemensamma värderingar om allas rätt och tillgång till verksamheter av god kvalitet oavsett storleken på den egna plånboken men också på respekten för de gemensamma tillgångarna och vikten av att värna resurserna så att dessa används på ett effektivt sätt och fördelas på ett sätt som motsvarar behoven. Det som är bra för individen är inte alltid ekonomiskt försvarbart ur ett gemensamt perspektiv. När resurserna är ändliga, vilket de alltid är, måste individuella önskemål prövas mot andra alternativ och konsekvenserna för andra individer och verksamheter bedömas. Resurserna måste fördelas utifrån flera kriterier än det fria valet, såsom kvalitet, behov, nytta, tillgänglighet och effektivitet. Med fri etablering och samma ersättning till alla utan hänsyn till de stora skillnaderna i behov kommer utbudet av välfärdstjänster bero på hur kostnadskrävande eller lönsamt det är att bedriva verksamheten i olika områden och för olika grupper. I mer kostnadskrävande områden blir utbudet mer begränsat eller av låg kvalitet. Det är helt oacceptabelt i offentligt finansierad verksamhet där generella krav på kvalitet måste ställas, och behoven ska vara styrande för resursfördelningen. Vi kan aldrig acceptera att fördelningen av de gemensamma resurserna bestäms av marknaden på det sättet. Det måste alltid vara ett samhälleligt ansvar att se till att såväl tillgänglighet som fördelning av gemensamma resurser sker utifrån aspekter som tillgodoser människors behov och likabehandling liksom att säkra att resurserna används effektivt. Den nationella politiken måste också markera var det är uppenbart olämpligt och irrationellt att bedriva verksamhet i annat än offentlig regi. Ett sådant område är den högspecialiserade vården som inte bör delas upp i mindre privata enheter därför att samverkan mellan specialistsjukvård, forskning och avancerad utbildning är central i och för medborgarna. Även akutsjukhusen är ett sådant område som har en central roll för att kunna ge högkvalitativ och jämlik vård. Vi motsätter oss varje lösning som innebär att man med privata medel, t.ex. genom privata försäkringar, tillåts köpa sig förtur till offentligt finansierad välfärd. Vi anser inte att det är förenligt med medborgarnas krav på effektivt utnyttjande av skattemedel att överlåta offentlig verksamhet till privata intressen till kraftiga underpriser utan restriktioner eller hinder att sälja dessa vidare. All verksamhet som avyttras ska göras på ett sätt så att det kommer medborgarna till godo och att priser som motsvarar värdena tas ut. Vi föreslår att det utformas resursfördelningsmodeller som tar hänsyn till medborgarnas rätt att välja utförare och även innehåller kriterier för kvalitet, behov, nytta, tillgänglighet och effektivitet och som tar socioekonomiska hänsyn. Vi föreslår en lagstiftning som säkerställer att offentlig verksamhet inte säljs ut till underpriser. Vi motsätter oss att offentligt finansierade sjukhus tillåts ta emot försäkringspatienter och privatbetalande patienter. Vi säger ja till alternativ och mångfald på medborgarnas villkor. Alternativa utförare kan bidra till både mångfald och kvalitetsutveckling inom t.ex. primärvården, äldre- och handikappomsorgen och rehabiliteringen. Vi bejakar alternativa utförare inom lämpliga delar av vården och omsorgen, förskolan och skolan. Men det är olämpligt att tillämpa lagen om offentlig upphandling på dessa verksamheter. Det leder till oönskade och ibland direkt motbjudande konsekvenser. Upphandling är för det mesta en mycket bra metod för att se till att skattebetalarnas pengar används på bästa sätt. Den regelbundna konkurrensutsättningen som sker vid upphandlingar stimulerar effektivitet och nytänkande. Men vård och omsorg skiljer sig i flera avseenden från snöröjning, städning och IT-stöd. Inom vård och omsorg är kontinuitet ett stort värde i sig. Att ha samma läkare som känner mig, att gå till samma sjukgymnast, att det är samma undersköterskor som tar hand om mig och som vet hur jag vill ha det det är värden som är svåra att sätta pris på. Även skola och barnomsorg är verksamheter där kontinuitet är viktigt, och dessa upphandlas därför inte heller. Vi socialdemokrater föreslår nu att lagen om offentlig upphandling () inte ska tillämpas inom vård och omsorg på samma sätt som den inte tillämpas när det gäller barnomsorg och skola. Det bör vara kommunen och som utifrån lokala behov och möjliga partner avgör vilka aktörer som man ska samarbeta med. Det kan vara några av de stora vårdföretag som gör ett bra arbete i många kommuner, men det kan också vara ideella organisationer som vill bedriva verksamhet. En invandrarförening kanske vill ansvara för daglig verksamhet i ett område. Med utvecklade system bör vi kunna lita till att kommunen kan avgöra vilka aktörer som är lämpliga, som man gjort inom barnomsorgen, och man bör kunna teckna avtal om ersättning och villkor utan upphandling. En sådan ordning skulle stimulera till olika alternativ för de äldre att välja bland. Även med en sådan ordning finns det anledning att säkerställa att det sker en kontinuerlig omprövning av verksamheterna. Det är viktigt att kunna pröva önskemål om etablering utifrån tillgänglighet, behov, ekonomi och kvalitet. När det uppstår situationer med sviktande brukarunderlag, t.ex. minskade barnkullar, är det viktigt att neddragningar görs på ett ekonomiskt försvarbart sätt. Det enda rimliga är att alla enheter som finansieras med skattemedel ingår på lika villkor i prövningen av hur många enheter som bör finnas kvar och var dessa lämpligen lokaliseras. Kommuner och landsting har också ett ansvar att värna om ordning och reda på arbetsmarknaden. Offentligt finansierad verksamhet måste gå i bräschen för att begränsa den svarta ekonomin. Vi säger nej till den borgerliga regeringens föreslagna möjlighet för kommuner och landsting att ge företag inom vård och omsorg fri etableringsrätt (lag om valfrihet), och vi motsätter oss regeringens avisering om att alla landsting ska vara tvungna att tillåta vårdföretag att få etablera sig där de finner det mest lönsamt utan att ta hänsyn till var de behövs. Vi vill istället att kommuner och landsting, utöver vår föreslagna nationella certifiering och kvalitetssäkring, ska ta med medborgarnas behov, tillgänglighetsaspekter och ekonomiska överväganden vid val av de utförare som ska bedriva skattefinansierad välfärdsverksamhet. Vi vill ersätta dagens lagstiftning med regler och system som bygger på avtal med tydliga krav från politiken och en öppen beslutsstruktur där alla aktörer, privata såväl som offentliga, ideella organisationer, personalägda enheter och kooperativ har rätt att vara med att bedriva offentligt finansierad verksamhet med likvärdiga villkor. En ny modell får dock aldrig leda till att man ställer lägre krav på arbetsgivaransvaret. Kollektivavtal ska gälla i all verksamhet, personalens meddelarfrihet och rätt till kompetensutveckling och även i övrigt goda arbetsvillkor måste säkerställas. Vi säger nej till regeringens diskussioner om att kommunerna inte längre ska ha något inflytande över etableringen av fristående skolor. Vi vill tvärtom att kommunernas inflytande ska öka så att villkoren för alla skolor blir lika, oavsett huvudman. Vi föreslår en lagstiftning som tillåter kommuner och landsting att ersätta med en ny modell för etablering av utförare av offentligt finansierad välfärdsverksamhet med större möjlighet att ta hänsyn till kvalitet och behov. Vi föreslår att meddelarskydd ska omfatta alla anställda inom alla offentligt finansierade skolor, förskolor, vård och omsorgsverksamheter. Vi motsätter oss regeringen förslag att kommuner och landsting ska kunna införa modeller inom vård och omsorg med rätt för företag att etablera sig där de finner det mest lönsamt utan att ta hänsyn till var de behövs. Vi föreslår att kommunerna får ett större inflytande över etableringen av fristående skolor. Vi säger ja till lika villkor för alla utförare. Våra valfrihetsreformer handlar om att utveckla ett styrsystem för alla välfärdsverksamheter som jämställer offentligt och privat drivna. Vi vill införa starkare nationell kvalitetssäkring av verksamheterna med tydliga uppföljningsbara mål. Där samma regler för etablering och finansiering, samma kvalitetskrav, samma uppföljning och samma insyn ska gälla. Det handlar om system där besluten även fortsatt tas nära medborgarna, och det handlar om att ge människor verktyg för sina val, att stärka medborgarnas rättigheter och underlätta för dem att utöva dem. Människor ska kunna vara säkra på att valet av utförare ger samma möjligheter till insyn, delaktighet och påverkan oavsett om de är offentliga eller privata. När företag och organisationer väljer att delta i upphandlingar eller andra system för att tillhandahålla skattefinansierade tjänster inom välfärdens områden måste de vara införstådda med att det är andra regler och krav som gäller än enbart konkurrens på en öppen marknad. Medborgarna kan förutom att ställa krav på hur den egna tjänsten ska tillhandahållas också kräva att de gemensamma skattemedlen används på ett för alla medborgare effektivt sätt. Det betyder att kommuner och landsting ska kunna styra användningen av resurser dit de bäst behövs. Kommuner och landsting bör, som finansiärer, ha motsvarande insyn i de välfärdsverksamheter som bedrivs av företag och organisationer som man har i de offentliga välfärdsverksamheterna. Privata utförare bör ha samma skyldigheter som offentliga att lämna statistikuppgifter, redovisa resultat, delta i jämförelser, och uppföljningar m.m. Kommuner och landsting måste kunna, utifrån objektivt framtagna kriterier, väga in alla utförare i bedömningen av såväl nyetablering som nedläggning av enheter ur behovssynpunkt. Personal som arbetar i skattefinansierad privat verksamhet inom vården, förskolan, skolan och omsorgen bör ha samma meddelandeskydd som personal i offentlig verksamhet. Kollektivavtal är en självklarhet. Det ska finnas en tydlig reglering av vad som gäller för möjligheterna att erbjuda tjänster utöver vad som ingår i det offentliga åtagandet. Samma regler ska gälla för offentliga och privata utförare när det gäller sådana tjänster som inte bekostas av gemensam finansiering. En stor restriktivitet bör gälla för detta. Vi föreslår att lagstiftningen ses över för att kunna garantera lika villkor för alla utförare av offentligt finansierad välfärdsverksamhet oavsett om de är privata eller offentliga. En sådan lagstiftning ska förhindra att skattemedel plockas ut som ohemula vinster istället för att finansiera kvalitetshöjningar. Vi säger ja till lokalt och regionalt ansvar för välfärdens offentligt finansierade verksamheter oavsett om driften är offentlig eller privat. En förutsättning för att de olika verksamheterna ska kunna utformas och bedrivas med utgångspunkt i specifika brukares behov och krav är att de utformas nära människorna. Att genomföra och organisera verksamheterna i kommuner och landsting ger dessa förutsättningar och incitament till att anpassa verksamheten till de människor det gäller. Förskolans öppettider ska kunna styras av att det på orten finns många verksamheter som har oregelbundna arbetstider. Gymnasieskolans utbud ska kunna påverkas av näringslivets behov av arbetskraft och elevernas val av utbildning. Det handlar också om möjlighet för brukarna att kunna ha dialog med och utkräva ansvar av sina folkvalda ombud. Det politiska ansvaret ska därför vara tydligt och finnas nära verksamheterna. Vi vill därför värna kommunernas och landstingens ansvar för våra välfärdsverksamheter. De måste få rimliga förutsättningar att ansvara för verksamheten och kunna kvalitetssäkra denna. Vi tror inte att exempelvis ett förstatligande av skolorna i skulle innebära högre kvalitet och större möjlighet till individuella lösningar. Det behöver skapas incitament för de lokala och regionala nivåerna för att öka samverkan mellan såväl kommuner som landsting för att erbjuda medborgarna bättre anpassad verksamhet. Specialiserad vård ska t.ex. inte bedrivas i alla landsting och ett antal kommuner är för små för att själva kunna erbjuda alla gymnasieprogram. Kvalitetshöjningar i välfärdens verksamheter I denna motion har vi betonat vikten av att satsa på kvalitet i välfärdsverksamheterna. Vi har föreslagit särskilda satsningar som ska skapa förutsättningar för att bedriva verksamhet av god kvalitet och med likvärdiga villkor i hela landet. För att höja kvaliteten i de olika verksamheterna görs i vårt budgetalternativ satsningar på ytterligare resurser och på personalen i verksamheterna. För oss socialdemokrater är investeringar i människors välfärd viktigare än regeringens skattesänkningar. Investeringarna ska garantera alla medborgare likvärdiga villkor och verksamheter av hög kvalitet. Den socialdemokratiska regeringen gav ett riktat statsbidrag till kommunerna för att kunna öka personaltätheten i förskolan. Enligt en rapport från fungerade satsningen väl nästan alla kommuner använde bidraget till att öka personaltätheten och storleken på barngrupperna minskade. Den borgerliga regeringen avbröt satsningen 2007, än beräknat, och överfördes från öronmärkning för personaltäthet till det allmänna utjämningsbidraget till kommunerna. visar i sin senaste statistik att regeringens åtgärd att dra bort statsbidraget ledde till att den positiva utvecklingen avbröts. I vårt budgetalternativ avsätter vi därför till mer personal i förskolan. Vi föreslår ett kvalitetsprogram för förskolan i sju punkter: Vi föreslår en utökad dimensionering av utbildningar på lärarhögskolor som särskilt profilerat sig med inriktning mot förskollärare. Det är viktigt att den gemensamma lärarutbildningen har en tydlig ingång för förskollärare. Vi anser att högre krav måste ställas på de enskilda förskolorna att rekrytera utbildad personal. Det bör vara ett kvalitetskrav som förutsättning att få del av offentliga bidrag. Dessutom kan det behövas särskilda fortbildningsinsatser riktade till de förskolor där personalen har lägst utbildningsnivå. Ett sätt som kan bli framgångsrikt för att få fler att ta examen som förskollärare är att erbjuda goda möjligheter för barnskötare att gå utbildningen. Därför måste också högskolor bättre kunna validera barnskötares reella kompetens vid antagning och upplägg av utbildningen. Barnskötare ska också få möjlighet till allmän vidareutbildning och kompetensförstärkning. Satsning på personalens pedagogiska kompetens Vi föreslog redan i vår vårmotion att det så kallade lärarlyftet också ska omfatta förskolans personal. Vi vill att förskola och grundskola ska vara en del av en gemensam skola men med olika arbetssätt och olika professioner som samverkar och lär av varandra. Vi vill stärka förskolans kunskapsuppdrag för att ge alla barn en mer jämlik skolstart. Det ska finnas personal med utbildning och kompetens i barns språkutveckling vid alla förskolor och . Inte minst har det stor betydelse för barn med invandrarbakgrund. Därför vill vi göra avstämningar av barns språkutveckling för att skapa förutsättningar för att sätta in extra insatser för de barn som har de största behoven. Språklärare från ska kunna gå in också i förskolan och tillsammans med förskollärarna ge grunderna i ytterligare ett språk utöver svenskan. Vi vill att samverkan och samarbetet mellan personalen i förskolan och skolan stärks. Det bör vara naturligt för såväl förskollärare att arbeta i skolan som för grundskollärare att ha hela eller en del av sin tjänst i förskolan. Vi föreslår en särskild kvalitetslag för förskolan som garanterar att all förskoleverksamhet lever upp till kvalitetskraven för att få del av offentliga bidrag. All förskoleverksamhet som finansieras med offentliga medel måste uppfylla vissa grundläggande kvalitetskrav. Det handlar om att all verksamhet måste ha utbildad personal. Därutöver måste all verksamhet följa den nationella läroplanen och all verksamhet ska redovisa hur man arbetar för att nå kvalitet och måluppfyllelse i förhållande till de nationella målen. Allmän förskola för 3-åringar Vi föreslår allmän förskola för alla 3-åringar, avgiftsfritt . Regeringen föreslår allmän förskola för 3-åringar först men vill införa barnomsorgspeng 2009. Mer personal i förskolan För att hjälpa barnen till en bättre skolstart föreslår vi socialdemokrater i budgetmotionen per de kommande tre åren till mer personal i förskolan. Det finns ett stort behov av fler utbildade förskollärare, och därför ska en del av de nya högskoleplatser vi föreslår riktas till lärosäten som bedriver förskollärarutbildning. Barnomsorg på obekväm arbetstid Vi vill se över möjligheterna att öka tillgången till barnomsorg , och nätter. 7 Skola och fritids Vi vill att skolor som inte lever upp till målen ska arbeta systematiskt för att förbättra resultaten. Vi vill sätta starkt fokus på de framgångsfaktorer som ger dokumenterat resultat. Men det kräver att skolorna har de resurser som behövs för att klara uppdraget. Det behövs fler lärare i skolan för att kunna arbeta i mindre grupper och för att kunna stödja de elever som behöver extra resurser.