mot · GV02Fi11 · 2008-05-07 00:00:00 — Det riskerar att ytterligare undergräva välfärden och därmed rättvisan. Vi socialdemokrater prioriterar investeringar i jobb och välfärd före sänkt skatt. 3.2 Svensk förskola ett föredöme Svensk förskola betraktas internationellt som ett föredöme. Den har uppmärksammats i och i en rad internationella jämförelser för dess höga kvalitet. Till skillnad från många andra länder står förskolan i för långt mer än bara barnpassning. En stor andel högskoleutbildad personal och en strukturerad pedagogisk verksamhet som utgår från en nationell läroplan har gjort förskolan till ett första steg i det livslånga lärandet som garanterar att alla barn oavsett föräldrars utbildningsbakgrund får rätt till de nödvändiga grunderna för kunskapsinhämtandet. En kvalitativt bra förskola som är väl utbyggd över hela landet har också aktivt bidragit till sysselsättning och tillväxt. Tillsammans med en bra föräldraförsäkring är förskolan kanske det viktigaste skälet till att andelen sysselsatta kvinnor i är bland de högsta i världen. Det är ingen tillfällighet att ekonomer runtom i världen lyfter fram den svenska förskolan som modell för länder som brottas med svåra demografiska utmaningar. En förskola som tidigt rustar barnen med goda kunskaper och lägger grunden för en bra skolstart är en väl använd investering för framtiden som den möjliggör för båda föräldrarna att kombinera föräldraskap och arbete. För detta har det funnits en bred majoritet i svensk riksdag och bland forskare och ekonomer. måste förskolan utgå från barnens perspektiv och ha leken som grund. Barnen ska trivas, utvecklas socialt och ha roligt under de timmar de går i förskolan. Vårdnadsbidrag och borgerlig barnomsorgspeng ett hot mot förskolan Mot den bakgrunden är det ytterst anmärkningsvärt att regeringen nu planerar reformer som kommer att urholka kvaliteten i förskolan och som kommer att riskera den svenska modellen med en väl fungerande förskola och hög sysselsättning. Första steget i regeringens nya förskolepolitik är redan taget med förslaget om vårdnadsbidrag. Kommuner och Landsting har beräknat att det kommer att kosta kommunsektorn . Nästa steg är införandet av en barnomsorgspeng. Om förslaget till barnomsorgspeng bara var en fråga om att föräldrar ska kunna få välja mellan olika förskolor men där alla hade samma höga kvalitet är det givetvis varken revolutionerande eller nytt. Det finns stor frihet för föräldrar att välja så länge de bor i kommuner som vill satsa på förskolan. Men det regeringen aviserar är något annat. Alla föräldrar ska få en ersättning motsvarande en barnomsorgsplats som föräldrarna fritt ska kunna använda till all typ av barnpassning. Regeringen skriver uttryckligen att bidraget ska kunna användas till flerfamiljsystem och för att skapa egna barnomsorgslösningar. I det regeringen aviserat saknas helt krav på kvalitet i verksamheten, såsom utbildad personal eller att verksamheten ska följa den nationella läroplanen för att få del av bidraget. Det finns inte heller några krav på att verksamheten ska ske på svenska. Ett sådant system riskerar att förändra förutsättningarna för förskolan. Det gäller säkerligen främst förskoleverksamhet i områden med många föräldrar med låga inkomster där ett ekonomiskt bidrag att själv ordna egna barnomsorgslösningar kan bli ett incitament att ta sina barn från en förskola med bra kvalitet. Vidare har regeringen ökat byråkratin inom förskolorna genom att se till att förskolorna ska bidra i kontrollen av de så kallade VAB-dagarna (vård av sjukt barn). Personalen ska sitta och fylla i intyg i stället för att ta hand om barnen i förskolan. Regeringens prioriteringar på skattesänkningar urholkar också förskolan. Den socialdemokratiska regeringen gav ett riktat statsbidrag till kommunerna för att kunna öka personaltätheten i förskolan. Enligt en rapport från fungerade satsningen väl nästan alla kommuner använde bidraget till att öka personaltätheten och storleken på barngrupperna minskade. Den borgerliga regeringen avbröt satsningen 2007, än beräknat, och överfördes från öronmärkning för personaltäthet till det allmänna utjämningsbidraget till kommunerna. visar nu i sin senaste statistik att regeringens åtgärd att dra bort statsbidraget ledde till att den positiva utvecklingen avbröts. Efter det att den socialdemokratiska satsningen upphörde skedde ett tydligt trendbrott, och antalet barn per årsarbetare ökade från 5,1 till 5,2. Det motsvarar ungefär 1600 heltidstjänster i förskolan för hela landet. Kvalitetsprogram för svensk förskola Den borgerliga regeringens försvagning av den svenska förskolan är ett steg på fel väg. Ska vi i kunna behålla vår position som världsledande inom förskolans område krävs att vi är beredda att investera i kvalitet och pedagogiskt innehåll i förskolan. Vi föreslår därför ett kvalitetsprogram för förskolan i sju punkter: Svensk förskola har välutbildad personal. Den senaste rapporten från visar att av årsarbetarna är förskollärare med pedagogisk högskoleexamen och att har en barnskötarutbildning. Trots dessa relativt goda resultat finns oroande tecken. Många kommuner har svårt att rekrytera förskollärare och de enskilda förskolorna har klart lägre utbildningsnivå än de kommunala förskolorna. Därför krävs ytterligare insatser. Vi föreslår en utökad dimensionering av utbildningar på lärarhögskolor som särskilt profilerat sig med inriktning mot förskollärare. Det är viktigt att den gemensamma lärarutbildningen har en tydlig ingång för förskollärare. Vi anser också att högre krav måste ställas på de enskilda förskolorna att rekrytera utbildad personal. Det bör vara ett kvalitetskrav som förutsättning för att få del av offentliga bidrag. Dessutom kan det behövas särskilda fortbildningsinsatser riktade till de förskolor där personalen har lägst utbildningsnivå. Ett sätt som kan bli framgångsrikt för att få fler att ta examen som förskollärare är att erbjuda goda möjligheter för barnskötare att gå utbildningen. Därför måste också högskolor bättre kunna validera barnskötares reella kompetens vid antagning och upplägg av utbildningen. Barnskötare ska också få möjlighet till allmän vidareutbildning och kompetensförstärkning. Satsning på personalens pedagogiska kompetens Vi vill ha pedagogisk utveckling för personalen och att det s.k. lärarlyftet också ska omfatta förskolans personal. Det är orimligt att, som regeringen nu gör, negativt skilja ut förskollärare från andra lärargrupper och inte ge dem samma möjlighet till den fortbildning som är så nödvändig för verksamhetens kvalitet. Det är en helt orimlig negativ markering av regeringen som tyder på bristande insikt om personalens betydelse för den pedagogiska utvecklingen i förskolan. Det är också viktigt att personalen får utbildning för att möta särskilda behov som en del barn har. Det kan exempelvis handla om psykiska funktionshinder, allergiproblem eller dylikt. Vi är övertygade om att förskolan och de tidiga åren i är nyckeln till kommande skolframgångar. En förskola som ger trygg omsorg och som sätter barnens lärande och utveckling i centrum kommer tidigt att upptäcka barn som har svårigheter och kan ge det stöd som behövs redan före skolstart. Vi vill att förskola och grundskola ska vara en del av en gemensam skola men med olika arbetssätt och olika yrkesgrupper som samverkar och lär av varandra. måste förskolan utgå från barnen och bygga på leken som grund. Vi vill stärka förskolans kunskapsuppdrag för att ge alla barn en mer jämlik skolstart. Det ska finnas personal med utbildning och kompetens i barns språkutveckling vid alla förskolor och . Inte minst har det stor betydelse för barn med invandrarbakgrund. Därför vill vi göra avstämningar av barns språkutveckling för att skapa förutsättningar för att sätta in extra insatser för de barn som har de största behoven. Vi vill ta till vara barns nyfikenhet och lust att lära redan i förskolan. Barn som har intresse och mognad att lära sig läsa och skriva redan i förskolan ska ha rätt och möjlighet att göra det under ledning av utbildade pedagoger. Vi vill också öppna upp för att ge förskolebarnen en möjlighet utifrån lust och intresse att få pröva på ett främmande språk. Språklärare från ska kunna gå in också i förskolan och tillsammans med förskollärarna ge grunderna i ytterligare ett språk utöver svenskan. Vi vill att samverkan och samarbetet mellan personalen i förskolan och skolan stärks. Det bör vara lika naturligt för förskollärare att arbeta i skolan som för grundskollärare att ha heltidstjänst eller en del av sin tjänst i förskolan. Vi vill kvalitetssäkra all förskoleverksamhet oavsett form och huvudman och skapa garantier för att verksamheten följer läroplanen och har utbildad personal. Vi avvisar bestämt ett system med barnomsorgspeng utan kvalitetskrav eftersom det riskerar att fler barn börjar skolan utan de nödvändiga grunderna för kunskapsinhämtande. Vi föreslår en särskild kvalitetslag för förskolan som garanterar att all förskoleverksamhet lever upp till kvalitetskraven för att få del av offentliga bidrag. All förskoleverksamhet som finansieras med offentliga medel måste uppfylla vissa grundläggande kvalitetskrav. Det handlar om att all verksamhet måste ha utbildad personal. Därutöver måste all verksamhet följa den nationella läroplanen och all verksamhet ska redovisa hur man arbetar för att nå kvalitet och måluppfyllelse i förhållande till de nationella målen. All verksamhet ska också kvalitetsgranskas och om man inte uppfyller kraven ska verksamheten inte få del av de offentliga medlen. Vi tycker inte heller att det är orimligt att det bland kvalitetskraven finns miniminormer för gruppstorlekar och personaltäthet samt kriterier som omfattar områden som service, tillgänglighet, inflytande från föräldrar och kompetensutveckling för personalen. Vi välkomnar en valfrihet för föräldrar att välja olika förskolor, men föräldrarna måste kunna känna trygghet att alla förskolor oavsett val har samma grundläggande kvalitetskrav. Vidare ska demokratiska organ ha inflytande över var, när och hur många förskolor som etableras. Ett sådant beslut skulle göra det klart att förskolans resurser inte kommer att kunna användas för ren barnpassning av närmaste granne eller av helt outbildad personal. Det skulle skapa trygghet bland all förskolepersonal och bland alla dem som är oroliga för att den svenska förskolan som byggts upp i bred politisk enighet raseras. riksdag bör redan nu ställa sig bakom denna inriktning och tillkännage det för regeringen. Allmän förskola för 3-åringar Förskolan är samhällets första instans i det organiserade livslånga lärandet, och vår långsiktiga målsättning är att den ska vara avgiftsfri. Därför föreslår vi allmän förskola för alla 3-åringar, avgiftsfritt . Det är en reform som motsvarar det som den socialdemokratiska regeringen genomfört för 45-åringar. Vi vill dock betona att detta inte får tas till intäkt för att klyva förskolan i en pedagogiskt strukturerad förskola för 3-åringar och äldre och en förskola med lägre ambitioner för de yngre. Det finns en uppenbar risk att regeringens förslag om vårdnadsbidrag för dem under är en väg mot en klyvning av förskolan. Detta vore djupt olyckligt. Lärande och kunskapsutveckling sker successivt från de tidiga åren, och även de minsta barnen har behov av utbildad personal och väl strukturerad pedagogisk verksamhet. Mer personal i förskolan Förskolan är grunden för det livslånga lärandet. Barnen tar där ofta sina första steg i att lära sig läsa och räkna och de tränar sin sociala förmåga. Ju mer personal det finns i förskolan, desto större blir stödet till det enskilda barnet och förmågan att senare göra bra ifrån sig i ökar. För att hjälpa barnen till en bättre skolstart kommer vi socialdemokrater i budgetmotionen att föreslå att förskolan får fler anställda. Denna satsning på fler anställda i förskolan ska påbörjas där behoven är som störst. kan vi dock identifiera att det finns ett stort behov av fler utbildade förskollärare. I socialdemokraternas förslag för fler jobb finns därför en särskild satsning på att bygga ut förskollärarutbildningen med 50 platser , 150 platser och 250 platser . Barnomsorg på obekväm arbetstid Barnomsorg är en förutsättning för yrkesarbetande föräldrar. Familjepolitiken syftar till att stödja föräldrar och familjer i olika sammanhang och konstellationer. Eftersom alla familjer inte består av två föräldrar som arbetar på vardagar är det viktigt att kommunerna ger möjlighet till en trygg och fungerande omsorg, även om föräldrarnas arbetstider är förlagda till sena kvällar, eller nätter. Alltfler arbetar på obekväm arbetstid. Därmed ökar också behovet av tillgång till barnomsorg , nätter och . Ett alltmer föränderligt arbetsliv måste möta de behov som föräldrar har för att få ihop vardagen med arbete och barn. Vi vill därför se över möjligheterna att öka tillgången på barnomsorg , och nätter. 3.3 Investera i en bättre skola En politik som syftar till att skapa jobb och utveckla välfärden måste ha fokus på hela skolsystemet. Utgångsläget är gott. Vi har en relativt jämn och hög utbildningsnivå. Ambitionen är självklart att stärka den positionen ytterligare. Det kräver långsiktiga investeringar och en målmedveten strategi som omfattar hela utbildningssystemet. God utbildning är den punkt varifrån arbetslinjen utgår. Alla barn och ungdomar ska nå skolans kunskapsmål och få utvecklas så långt som möjligt efter sina förutsättningar och i gemenskap med andra. Innehållet i behöver förnyas så att kunskaper, förmågor och arbetssätt bättre motsvarar morgondagens behov. Skolans viktigaste uppdrag är att ge alla elever gedigna kunskaper och utveckla elevernas förmåga att tänka självständigt som en stabil grund för ett livslångt lärande. Ska en modern skola lyckas med sitt uppdrag måste den fånga lusten till lärande och utmana alla barn och unga att vilja utvecklas maximalt efter sin förmåga. Vi vill sätta tydligt fokus på framgångsfaktorer som ger dokumenterat resultat. Det handlar om att sätta tydliga mål som systematiskt följs upp. Det nationella mål- och uppföljningssystemet för behöver förbättras, som den individuella uppföljningen av varje elevs resultat stärks. Skolor som inte lever upp till målen ska arbeta systematiskt för att förbättra resultaten. Tidiga insatser är centrala. Varje enskild elevs kunskapsutveckling måste systematiskt följas upp och utvärderas från första årskurs så att brister upptäcks . Resurser och insatser måste sättas in om något barn riskerar att hamna efter. Det kräver också att resurser styrs till de elever och skolor som har sämst förutsättningar. Lika chanser kräver olika resurser. Skillnader i skolresultat mellan olika skolor och olika elevgrupper måste ligga till grund för målmedvetna och handfasta insatser. Målet måste vara tydligt, ingen elev ska lämna utan att ha nått målen. Tydliga och mätbara mål. Läroplan och kursplan ska bli en helhet med färre och tydligare mätbara mål för att underlätta kunskapsuppföljning och nå en större likvärdighet. Kontrakt för utveckling. De individuella utvecklingsplanerna ska utvecklas till ett verkligt kontrakt mellan skolan, eleven och hemmet. Med den individuella utvärderingen som grund ska skolan skriftligen precisera vilka insatser som görs för att stödja elevens kunskapsutveckling, och eleven och hemmet ska tydliggöra vilka insatser de avser att göra för att ta sin del av det gemensamma ansvaret. Varje elevs kunskapsinhämtning ska systematiskt utvärderas med hjälp av nationellt kvalitetssäkrade prov och tester i läsning, matematik och engelska i de tidiga åldrarna. Fördela efter behov. Inför nationellt styrande regler som garanterar att resurserna i alla kommuner fördelas efter behov så att elever som går i skolor med sämre förutsättningar ges lika chans att nå målen. Ett gemensamt skolsystem. Alla skolor oavsett huvudman ska tillhöra vårt gemensamma nationella svenska skolsystem. Alla skolor ska ha samma rättigheter och skyldigheter. Alla skolor ska verka under samma skollag och följa samma nationella läroplan, kursplan och betygssystem. Friskolesystemet måste reformeras. Det ska finnas ett nationellt system för jämförelser mellan skolor som är öppet och tillgängligt för alla elever och föräldrar. Informationen ska innehålla jämförelsetal som är enhetliga för alla skolor och alla kommuner som grund för elevers och föräldrars val av skola. Investera i en modern gymnasieskola Dagens ungdomar har stora förhoppningar om sitt framtida yrkesliv. De drömmer om att få utvecklande och intressanta jobb där de får möjligheter till självförverkligande som de bidrar till helheten. Vi vill ge alla unga de bästa förutsättningarna för att erövra livet efter skolan. Men tyvärr krockar ibland drömmen om yrkeslivet med verklighetens arbetsliv. Många ungdomar har svårt att bilda sig en uppfattning om huruvida utbildnings- och yrkesval leder fram till deras mål. Matchningen mellan de ungas önskemål och arbetsmarknadens behov måste förbättras. Gymnasieskolan ska ge breda kunskaper så att den varken stänger dörrar till att gå vidare yrkesmässigt eller till studier senare i livet. Dagens gymnasieskola måste förändras så att den bättre svarar mot arbetsmarknadens behov. En yrkesutbildning ska vara utformad så att den leder till jobb. Det är viktigt både för elevens motivation och arbetsmarknadens funktion. Kvaliteten och resultaten måste bli bättre, inte minst i de yrkesinriktade utbildningarna. Vi vill skapa nationella och regionala programråd tillsammans med parterna på arbetsmarknaden inom respektive bransch så att utbildningen motsvarar den moderna arbetsmarknadens behov. Regeringen planerar att sänka ambitionerna för de yrkesinriktade gymnasieutbildningarna genom sänkta kunskapskrav i kärnämnena. Det är fel väg att gå. Fler, inte färre, behöver kunskaper för att kunna etablera sig på arbetsmarknaden. Om de yrkesinriktade gymnasieutbildningarna inte längre ger högskolebehörighet hindras en undersköterska från att gå en kurs i omvårdnad, en barnskötare att gå en kvällskurs om barns utveckling och en industriarbetare från att fortbilda sig på högskolan. Det försvagar deras möjligheter att höja sin kompetens och behålla sin anställningsbarhet. Dessutom försvagar det deras position på arbetsmarknaden. Näringslivet vill ha anställda med tillräckliga kunskaper även i teoretiska ämnen. Dagens gymnasieskola står inför helt andra utmaningar än vad som gällde . krävs en gymnasieutbildning för att få ett jobb och för att klara sig i ett alltmer komplicerat och kunskapsintensivt samhälle. Gymnasieskolan måste, på ett helt annat sätt än vad som sker , samverka med företag, arbetsliv och högre utbildning för att höja kvaliteten. Särskilda insatser och behövs för de elever som riskerar att inte klara en fullständig gymnasieutbildning. Skräddarsydda program krävs för dem som har mycket stora kunskapsluckor. Vi är också övertygade om att det krävs ett mer effektivt system för att styra dimensionering och etablering av gymnasieutbildningar. Dagens system har en rad brister. Kommunerna är i många fall för små för att kunna erbjuda tillräcklig kvalitet och bredd, inte minst inom yrkesutbildningen, och utbudet motsvarar inte alltid arbetsmarknadens behov. Inom vissa områden finns en kraftig överetablering medan andra områden och regioner har brist på rätt utbildad arbetskraft. Sammantaget leder detta till att de totala resurserna som samhället satsar på gymnasieskolan inte utnyttjas maximalt. Mycket talar för att bristerna i dagens system kommer att bli än mer tydliga när de stora ungdomskullarna lämnar gymnasieskolan . Staten ska tillsammans med arbetslivet ta ett ökat ansvar för att garantera yrkesutbildningens kvalitet. Det behövs nya timplaner, nya kursplaner och ett nytt innehåll i gymnasieskolan som utformas i nära samverkan med branscherna så att det motsvarar det moderna arbetslivets behov. Yrkesutbildning ska leda till jobb. Det behövs nya program och linjestrukturer med nya utbildningsinriktningar som lockar till sig både killar och tjejer. Det kan exempelvis vara utbildningar som innehåller både vård och teknik eller kombinerar byggande och arkitektur. Det behövs särskilda kursplaner i svenska, engelska och matematik anpassade för varje yrkesutbildning utifrån arbetslivets krav det är möjligt utan att sänka kraven, utan att ta bort högskolebehörigheten och utan att skapa återvändsgränder. Ett nytt system behövs för att styra dimensionering och etablering av gymnasieutbildning. Politiken och arbetslivet måste ta ett tydligare ansvar för omfattning, resurser, arbetsmarknadsrelevans och kvalitetskriterier för all gymnasieutbildning. Dagens IV-program ska ersättas med ett basår i gymnasieskolan motsvarande det som finns i högskolan. Elever som saknar fullständig behörighet ska inom ramen för ett gymnasieprogram kunna skaffa sig den nödvändiga behörigheten och påbörja delar av gymnasiestudierna inom det program de är intresserade av. Skapa nationella och regionala programråd tillsammans med parterna på arbetsmarknaden inom respektive bransch så att utbildningen motsvarar den moderna arbetsmarknadens behov. En modern lärlingsutbildning. Det behövs en ny gymnasial lärlingsutbildning med samma innehåll och mål som de yrkesförberedande programmen men där utbildningen till stor del förläggs på arbetsplatser. Information om jobb efter utbildning. Förbättra informationen om förutsättningarna att få jobb efter avslutad gymnasieutbildning. Alla grundskoleelever ska ha med sig den kunskapen innan de gör sina val till gymnasiet. Stärk samarbete mellan gymnasie- och högskola. För att bredda rekryteringen till högskolan ska varje högskola få i uppdrag att samarbeta med gymnasieskolorna i länet. De beslut politikerna fattar i skolfrågor får stor betydelse för våra barns och ungdomars framtid och därmed för konkurrenskraft. De människor som arbetar i skolan lägger ofta ned ett oerhört engagemang i sitt arbete. Föräldrar och ideella föreningar lägger ned mycket tid på trygghet och utveckling i skolan. Vi socialdemokrater har en lång tradition av att sitta i regeringsställning men ändå söka blocköverskridande överenskommelser inom de politikområden som är av störst vikt för medborgarna. Skolan är helt klart ett sådant område. Skolan ska inte behandlas som en experimentverkstad eller ett inrikespolitiskt slagträ. Elever, lärare och föräldrar förtjänar bättre. En långsiktig blocköverskridande överenskommelse som håller över flera mandatperioder och som stärker konkurrenskraft borde stå högt på alla partiers skolpolitiska dagordning. 3.4 Investera i en bättre sjukvård Svensk sjukvård har länge hållit en hög standard. Men framstegen inom den medicinska forskningen och ökade krav från medborgarna gör att vården ständigt måste utvecklas. Personalen ska vara välutbildad. Vården ska vara öppen för nya forskningsresultat och bidra till utveckling och förbättring. Servicenivån ska vara hög, människor ska känna sig välkomna när de besöker en vårdcentral eller ett sjukhus. Samma höga kvalitetskrav måste gälla för alla offentligt finansierade verksamheter. Tillsynen och kontrollen måste stärkas. har tillgängligheten inte varit den bästa. Under den socialdemokratiska regeringen påbörjades ett arbete för att korta köerna. Resultaten var positiva. Exempelvis nästan trefaldigades antalet starroperationer och antalet höftledsoperationer ökade . Men resultaten har ändå inte varit tillräckliga. Även om svensk sjukvård generellt sett håller mycket hög nivå så vet vi att det finns stora skillnader mellan olika landsting men också mellan olika kliniker. En behandling som är standard i ett landsting genomförs inte i ett annat. Även när det gäller kön, klass och etnicitet finns skillnader. rapporterade att landstingen har gjort en rad insatser för att öka jämställdheten inom vården men att det fortfarande återstår skillnader som behöver förklaras och åtgärdas. Kvalitet och rättvisa hör ihop. Bra välfärd för några kan inte uppväga att andra får det sämre.