mot · GW02T8 · 2008-10-15 00:00:00 — med anledning av prop. 2008/09:35 Framtidens resor och transporter infrastruktur för hållbar tillväxt avslår regeringens förslag till statlig planeringsram för transportinfrastruktur för perioden 20102021. beslutar att den statliga planeringsramen för transportinfrastruktur för perioden 20102021 i stället ska uppgå till . avslår regeringens förslag att avveckla statsbidraget till trafikhuvudmän för anskaffning av rullande materiel för regional spårbunden kollektiv persontrafik. avslår regeringens förslag till driftsbidrag till icke-statliga flygplatser. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om grunderna för ett nytt system för driftsbidrag till flygplatser. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om sambandet mellan ekonomisk tillväxt och ökad klimatpåverkan. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ge , och i uppdrag att ta fram ett särskilt program för infrastruktursatsningar som förbättrar fordonsindustrins tillgång till en effektiv och miljövänlig infrastruktur. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om de transportpolitiska målen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om lånefinansiering av delar av planeringsramen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om transportsystemets betydelse för att minska utsläppen av växthusgaser. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att prioritera investeringar i ny järnvägskapacitet framför investeringar i vägar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att öka kapaciteten på järnvägen för gods- och persontransporter . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att Ostlänken bör ingå i den statliga planeringsramen för transportinfrastruktur för perioden 20102021. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att Norrbotniabanan bör ingå i den statliga planeringsramen för transportinfrastruktur för perioden 20102021. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att använda intäkterna från trängselskatten i både till investeringar i kollektivtrafik och vägar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa en kilometerskatt för tunga lastbilstransporter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om vad bör driva i förhandlingarna om EU:s bindande koldioxidkrav för nya personbilar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett långsiktigt krav inom EU på koldioxidutsläpp från nya personbilar om maximalt /km . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om nödvändigheten att peka ut strategiska kombiterminaler. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om konkurrensen på järnvägsnätet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om målet för ägandet av . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att avvisa förslaget att höja banavgifterna på järnväg. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att låta jämställdheten vara vägledande för inriktningen av infrastrukturpolitiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om medel för ökad bärighet i skogslänen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att väg E 22 bör ingå i den statliga planeringsramen för transportinfrastruktur för perioden 20102021. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av en blocköverskridande långsiktig överenskommelse om infrastrukturen i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att göra en översyn av sjöfartens avgifter för att öka dess konkurrenskraft i förhållande till andra transportslag. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med konkreta förslag på hur närsjöfarten i kan utvecklas som ett alternativ till vägtransporter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om nödvändigheten av att peka ut strategiska hamnar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att öka de ekonomiska styrmedlen för att föra över resande från flyget till järnvägen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utvidga ansvaret för trafiksäkerhetsfrågorna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att det ska vara obligatoriskt med alkolås i alla nya personbilar . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en snabb översyn av planeringsprocessen för väg- och järnvägsinvesteringar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att pröva funktionsupphandling med helhetsåtagande i ett antal infrastrukturprojekt i närtid. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ge i uppdrag att se över konkurrensen i anläggningsbranschen och föreslå åtgärder för att öka konkurrensen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ge i uppdrag att se över avtalskonstruktionerna på anläggningsområdet i syfte att öka kostnadskontrollen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om medfinansiering som finansieringskälla för infrastrukturen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om försök med trängselskatt i fler kommuner än . Klimatfrågan är vår tids ödesfråga. Om temperaturen fortsätter att stiga i samma takt som kommer det att leda till allvarliga konsekvenser för livet på jorden. Smältande glaciärer, stigande havsvattennivåer och ökad torka, regn eller blåst hotar många av världens ekosystem. Djur- och växtarter riskerar att dö ut och människors möjligheter till försörjning riskerar att försvinna. Redan nu minskar skördarna på många håll i redan fattiga och utsatta regioner. Vi behöver agera . skall gå före och ta sin del av ansvaret. De globala miljöhoten, särskilt klimateffekterna av ökade utsläpp av växthusgaser, skärper utan tvekan kraven på transportsystemet. Det höga oljeberoendet inom delar av transportsektorn påverkar både miljön och den ekonomiska utvecklingen. Det är därför utomordentligt viktigt att bryta beroende av fossila bränslen för transporter. Ett ekologiskt hållbart transportsystem är för oss socialdemokrater en självklar del i arbetet med att öka landets förmåga att stå rustat . För att nå dit behöver transportpolitiken integreras med miljöpolitiken. Vi socialdemokrater anser vidare att tillväxten, näringslivets konkurrenskraft och människors välfärd är beroende av en infrastruktur som har tillräcklig kapacitet för både gods- och persontransporter, och som uppfyller höga krav på tillgänglighet, framkomlighet, säkerhet och kvalitet. Systemet skall också kunna vara tillräckligt flexibelt och kunna anpassas till förändringar i ekonomin, det övriga samhället och vår omvärld. Det är även viktigt att det regionala perspektivet prioriteras i transportpolitiken. Skall hela landet kunna utvecklas är det viktigt att det finns fungerande transporter i alla regioner och kommuner. Detta förutsätter att trafikslagen kompletterar varandra och kan fungera effektivt över läns- och kommungränser. Transportsystemets betydelse för tillväxt och utveckling Det råder ingen tvekan om att infrastrukturen och transportsystemet är av central betydelse för tillväxt och konkurrenskraft, men också för den övriga samhällsutvecklingen. Fungerande gods- och persontransporter behövs för att näringslivets konkurrenskraft skall kunna behållas och långsiktigt stärkas i en globaliserad värld. Detta gäller inte minst små öppna ekonomier som som har ett stort utrikeshandelsberoende med många internationella företag verksamma i flera länder. Skall konkurrenskraften kunna behållas och tillväxten främjas med en god utveckling av sysselsättningen är det därför nödvändigt att transportsystemet har hög tillgänglighet och att kvaliteten i systemet är god. Satsningarna på den svenska infrastrukturen måste hänga med utvecklingen på marknaden. Företagens förmåga och möjligheter att ingå i ett nätverk av företag utspridda över hela världen blir en allt viktigare förutsättning för deras konkurrenskraft. Denna utveckling underlättas av IT-tekniken. Verksamheter och produktion sprids till olika regioner och länder för att dra nytta av ländernas produktionsfördelar. Möjligheterna till kontakter och till fungerande transporter har en stor betydelse i ett sådant nätverk av företag och produktionsenheter. I takt med att marknader utvidgas geografiskt och expanderar skapas också förutsättningar för en ökad specialisering inom olika näringsgrenar och regioner. Dessa snabba förändringar får givetvis återverkningar på både företagens och människors transportbehov. Flera faktorer påverkar företagens behov av transporter: företagens blandning av produkter, fördelningen av omsättningen på den inhemska och utländska marknaden och fördelningen av transporter till hushåll, grossister eller företag. Kraven från olika marknader har lett till en mer differentierad produktion och att en ständig utveckling sker av företagens logistiksystem. Inriktningen går mycket ut på att optimera flödena mellan underleverantörer, producenter och kunder och att välja den rätta nivån på lagerhållningen. I denna miljö skärps kraven på punktliga, leveranssäkra och tillförlitliga transporter, och dagens slimmade organisationer i företagen driver också på denna utveckling. Även basindustrin lever med dessa krav. Användning av enhetslaster (containrar med mera) har ökat. Detta är en av flera saker som ökar behovet av samordning av transporterna mellan olika trafikslag, och kombitransporter används alltmer flitigt av näringslivet. En ökad samordning på transportområdet är också viktig av miljöskäl. Mycket talar för att en kombitransport med lastbil och spårbunden trafik är konkurrenskraftig ända ner till transportavstånd . Denna utveckling har stora miljömässiga fördelar. Behovet av persontrafik med resenären i centrum Persontrafiken är inte bara viktig för människors välfärd och utvecklingsmöjligheter. Persontransporter är också av stort värde för näringslivets utveckling. Flera olika grupper av människor behöver kunna arbetspendla till och från arbetsplatserna och kunna bo på en annan ort än där man jobbar. Det ökar deras frihet att kunna välja bostadsort. Många företag och arbetsgivare är därutöver beroende av att deras medarbetare kan göra tjänsteresor både i och utomlands. Turismen är en näringsgren som är helt beroende av utbyggda och väl fungerande transporter. I takt med ett ökat handelsutbyte och kontakter med omvärlden får transporterna inom både och till andra länder en allt större betydelse. geografiska läge i norra och stora avstånd inom landet ställer särskilda krav på effektiva och säkra transporter och logistiksystem. Vid sidan av den ökande internationaliseringen ökar också den regionala utvecklingens betydelse. För att säkra tillgången på arbetskraft och för att garantera en god sysselsättningsutveckling i alla delar av landet är det av stor betydelse att de lokala och regionala arbetsmarknaderna kan geografiskt breddas och utvidgas. Nya förutsättningar för transportpolitiken Kraven på transportsystemet varierar för olika grupper av människor: män och kvinnor, yngre och äldre och de som har ett funktionshinder. De skiftande behoven måste så långt som möjligt kunna tillgodoses som olika grupper bör ha någorlunda likvärdiga möjligheter att påverka utformningen av transportsystemet. Inte minst äldre och funktionshindrade har behov som ställer särskilda krav på infrastrukturen. En klok och långsiktig transportpolitik bör fokusera på de olika behoven hos enskilda resenärer. Ett tydligt medborgar- och kundperspektiv bör genomsyra transportpolitiken. Det kan handla om att resenärer får ökade rättigheter och förbättrad service, till exempel ifråga om information, biljetthantering och bytesmöjligheter. Det finns ett behov att öka samordningen mellan kollektivtrafikens olika aktörer i syfte att prioritera olika resenärers behov. Infrastrukturfrågorna är centrala för ett effektivt transportsystem och en konkurrenskraftig industri. Den nuvarande krisen inom fordonsindustrin lyfter fram brister som med begränsade insatser kan åtgärdas. Vi menar att regeringen precis som den socialdemokratiska regeringen gjorde genom det så kallade Trollhättepaketet bör vara beredd att ta hänsyn till krisen och satsa på infrastrukturlösningar som kan underlätta fordonsindustrins framtida utveckling. ska utveckla världens bästa transportsystem. Vi anser att fordonsindustrin och är en idealisk testregion. Förutom investeringar i vägar och järnvägar skall vi också genomföra stora satsningar i kombicentraler och intelligent infrastruktur. Målsättningen är att snabbt införa och testa ny teknik för att se hur det kan effektivisera transporterna. Inom ramen för de totala satsningarna på infrastrukturen bör en naturlig åtgärd vara att genomföra en snabb översyn av planerade väg- och järnvägssatsningar inom det mellansvenska bilbältet och övriga orter med fordonsindustri i syfte att prioritera flaskhalsar mellan och till de viktigaste fordonsorterna. Effekterna av sådana åtgärder är ofta samhällsekonomiskt mycket betydelsefulla eftersom de innebär att avkastningen av tidigare gjorda investeringar ökar. Därför bör , och ges i uppdrag att ta fram ett särskilt program för infrastruktursatsningar som förbättrar fordonsindustrins tillgång till en effektiv och miljövänlig infrastruktur. Dagens system med tydliga mål för transportpolitiken bör enligt vår uppfattning ligga fast. Det övergripande transportpolitiska målet i kombination med dagens del- och etappmål bör behållas som viktiga kriterier som är styrande vid planeringen och för besluten av investeringar i olika delar av infrastrukturen. De är också viktiga för uppföljningen och utvärderingen av transportpolitikens effekter. För att dessa mål skall kunna vara vägledande för politiken är det nödvändigt att det finns ett system som gör det möjligt med en genomskinlig och effektiv utvärdering och löpande avstämning av målen i förhållande till den faktiska utvecklingen. Vi anser inte att det paket av satsningar på infrastrukturen som finns i regeringens proposition ger en optimal måluppfyllelse. Det bör därför justeras på ett antal viktiga punkter. Till att börja med är den totala resursramen för liten och dessutom är det en stor svaghet att regeringen inte nu fördelar planeringsresurserna mellan vägar och järnvägar. I den socialdemokratiska regeringens proposition 2001/02:20 Infrastruktur för ett långsiktigt hållbart transportsystem, som presenterades , var den totala resursramen i det årets priser . Regeringens resursram på räcker inte ens för att kompensera för inflationen om man jämför ramen med den gamla på 381miljarder. Vi avvisar därför regeringens bedömning att man nu satsar mer på infrastrukturen än vad den tidigare socialdemokratiska regeringen gjorde. Vi anser i stället att resursramen bör höjas från 417miljarder kronor till 457 miljarder för perioden 20102021 för att åstadkomma den nödvändiga resursförstärkning till infrastrukturen som regeringen argumenterar för. Däremot anser vi att den föreslagna ramen för insatser till drift och underhåll av väg- respektive järnvägsnätet är tillräckliga och väl avvägda för planeringsperioden. Det finns ett eftersatt underhållsbehov i transportsystemet som behöver rättas till. Ökad användning av lånefinansiering Regeringen föreslår i propositionen att av planeringsramen skall lånefinansieras. föreslår man att inga nya projekt skall lånefinansieras och öppnar för att vissa gamla projekt som har lånefinansierats i stället skall finansieras med anslag. Vi socialdemokrater menar att detta är fel väg att gå. Vi anser att en större del av investeringarna kan lånefinansieras. Det finns olika sätt att finansiera investeringar i infrastrukturen, och båda dessa innebär en skattefinansiering. Mest vanligt är att investeringar finansieras via anslag som, efter ett riksdagsbeslut, ger den centrala förvaltningsmyndigheten möjligheter att besluta om olika investeringar. Alternativt kan en investering finansieras med lån i Riksgälden, och det innebär att kapitalutgifterna på investeringen i form av amorteringar och räntor finansieras löpande med anslag. I stället för att utgiften för investeringen belastar statsbudgeten direkt vid investeringsbeslutet fördelas vid lånefinansiering i stället kapitalutgifterna under investeringens ekonomiska livslängd. Skälen för att mer använda lånefinansiering av investeringar i infrastrukturen ökar också av att investeringar i infrastruktur i regel skall vara samhällsekonomiskt lönsamma. Det innebär att de ger en avkastning för hela samhället, även när man tar hänsyn till räntekostnaderna på lånet. är det förstås viktigt att staten långsiktigt kan bära de utgifter som kostnaderna för samtliga tagna lån betingar. En ökad lånefinansiering har också den fördelen att den underlättar en snabbare utbyggnad av kapaciteten för olika delar av infrastrukturen än vad som är möjligt vid en traditionell anslagsfinansiering. Dessa fördelar blir särskilt tydliga för stora och komplexa investeringar som behöver komma igång snabbt utan kraftiga förseningar av byggstarten till följd av en långsam beslutsprocess. För vissa strategiska projekt är därför lånefinansiering ett bra komplement till vanlig anslagsfinansiering. Men det ska handla om särskilda projekt som pekar ut som av särskild strategisk betydelse. Vi vill därför öka upplåningen i Riksgälden med i förhållande till regeringens förslag som en del av finansieringen av planeringsramen för transportinfrastruktur. Vi konstaterar att regeringen inte har utnyttjat tillfället att i denna proposition presentera förslag till investeringar i IT som stärker den digitala infrastrukturen. Denna del av infrastrukturen är utomordentligt viktig för tillväxt och konkurrenskraft. och övriga nordiska länder, särskilt , har tillsammans med alltjämt ett försteg på detta område. Det är viktigt att dessa konkurrensfördelar på IT-området kan behållas. Det är också på detta område som utvecklingen går mycket snabbt. har därför inte råd att tappa tempo när det gäller insatser för att stärka och utveckla vår infrastruktur på IT-området. Genom regeringens senfärdighet och brist på konkreta förslag i denna proposition har vi redan drabbats av tempoförluster. Vi anser därför att regeringen snart bör komma tillbaka till med en proposition som innehåller förslag till underhåll, utveckling och förstärkning av den digitala infrastrukturen. Vi socialdemokrater kommer att presentera ett samlat program för IT-politiken som formas i dialog med branschen. Transportsystemet står inför en stor klimatutmaning. Hela transportsystemet står för av de svenska växthusgasutsläppen. Godstransporter på väg svarar för och ökar. Vi menar att man därför behöver göra tydliga prioriteringar när infrastrukturen byggs ut . De beslut som vi fattar kommer att påverka den svenska transportstrukturen för . Investeringar i ny infrastruktur behöver sammantaget bidra till att minska utsläppen och det kräver en prioritering av projekt som bidrar till en sådan utveckling. Vi behöver därför stödja ny miljövänlig teknik och bränslen, stimulera människor att lägga om sina resvanor och investera i järnväg och kollektivtrafik. olika geografiska förutsättningar, de långa avstånden och de vitt skilda levnadsvillkoren för människor som bor i städer jämfört med på landsbygd och i glesbygd, är en av våra viktigaste utgångspunkter. I städer är det nödvändigt att investera för att få fler att resa kollektivt i större utsträckning än om klimatet skall hålla. På landsbygden kommer bilen även att vara viktig för persontransporter. Men bilismen skall vara smartare, renare och effektivare . Näringslivets behov av goda transportmöjligheter med liten klimatpåverkan måste tillgodoses oavsett var företaget ligger, vad som produceras eller vilka tjänster som säljs. Sambandet mellan ekonomisk tillväxt och ökad klimatpåverkan från transportsektorn behöver dock brytas. Ekonomin skall kunna växa och transporterna öka utan att utsläppen ökar. Därför krävs prioriteringar. I propositionen 2001/02:20 Infrastruktur för ett långsiktigt hållbart transportsystem som den socialdemokratiska regeringen lämnade gjordes en sådan prioritering. satsades i nyinvesteringar i järnväg och satsades i nyinvesteringar i väg. har klimatfrågan blivit alltmer uppmärksammad. Forskarna har visat att världen för att undvika att klimatförändringarna skenar iväg måste hejda den globala medeltemperaturökningen till maximalt två grader i förhållande till förindustriell nivå. FN:s klimatpanel IPCC visar att om det målet skall nås så måste de globala utsläppen börja minska . Till 2050 måste de globala utsläppen halveras. I har frågan behandlats bland annat i den parlamentariska klimatberedningen (SOU 2008:24). Beredningen kunde tyvärr inte nå enighet kring vilken ambitionsnivån bör vara för de framtida svenska utsläppen. Däremot var partierna överens om de konkreta förslag som beredningen presenterade. Beredningen skrev bland annat: Investeringar som bidrar till att långsiktiga klimatmål kan nås bör därför ges betydligt större tyngd än . Den kommande infrastrukturpropositionen ger regeringen möjlighet att tydliggöra denna inriktning. I ljuset av detta finns stor anledning att kritisera propositionen. Regeringen för förvisso allmänna resonemang om klimatfrågan och transportsektorns inverkan på densamma. saknas i stort den grundläggande insikten att prioriteringar mellan olika transportslag direkt påverkar sektorns möjligheter att minska sina utsläpp och klara miljömålen. I avsnitt 6.1 nämns överhuvudtaget inte klimatfrågan som något som kommer att inverka på regeringens val mellan investeringar i järnväg respektive väg. Att regeringen inte nu fastställer fördelningen mellan väg och järnväg bidrar inte enbart till en större osäkerhet i myndigheternas planering utan visar också tydligt att regeringen inte förmår ta klimatfrågan på tillräckligt stort allvar. I stället har regeringen, bland annat finansminister på DN-debatt , hävdat att Alliansen vill öka resurserna till vägtransporter. Detta bekräftades av regeringens närtidssatsning, där två tredjedelar av satsningen går till vägar, enbart en tredjedel till järnväg och inget till kollektivtrafik. I den socialdemokratiska budgetmotionen föreslår vi mer pengar till närtidssatsningen. Av dessa tillskott fördelar vi till nya investeringar i järnväg, kollektivtrafik och strategiska gröna framtidsinvesteringar. Vi socialdemokrater vill öka satsningarna på tåg och järnväg och vi vill fortsätta att på det sätt som gjordes i infrastrukturpropositionen 2001 prioritera järnväg före väg. Tågtransporter är ekologiskt hållbara, de utgör en oerhört viktig tillväxtfaktor och de håller ihop . Vi är övertygade om att rejäla investeringar i järnväg är bra för långsiktigt ökad tillväxt, för effektiva, bekväma och säkra resor och inte minst för att flytta över fler godstransporter från väg till järnväg. Erfarenheter från tidigare järnvägsutbyggnad visar att tågresandet ökar mer än prognoserna visat och att vinsterna i form av ökat nyföretagande, fler jobb och möjligheterna att bo kvar underskattats. Vi vill att tågresorna skall fortsätta att öka, både de regionala och de långväga persontransporterna. Detta skall åstadkommas genom utbyggnad av järnvägskapaciteten och genom ökad samordning mellan transportslagen. Med ett ökat kundfokus som innebär god tillgänglighet för alla, enklare sätt att köpa biljett samt en god och tillförlitlig information. Klimatberedningen var enig om att järnvägen i behöver byggas ut och att investeringarna bör öka.