mot · GW02Sf376 · 2008-10-02 00:00:00 — Utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om hela sjukperioden och utan en bortre tidsgräns. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett stegvis höjt tak i sjukförsäkringen till 10 prisbasbelopp. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om rehabiliteringskedjan. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om handläggning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om hårdare prioritering av resurser till finansiell samordning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om medel för köp av rehabiliteringstjänster. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en vidareutvecklad finansiell samordning på rehabiliteringsområdet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om höjt bostadstillägg för personer med sjuk- och aktivitetsersättning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en rehabiliteringsmiljard. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om riktiga rehabiliteringsåtgärder för återgång i arbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en parlamentarisk socialförsäkringsutredning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om landstingsmiljarden. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om samtal, omställningsavtal för framgångsrik rehabilitering och förutsättningarna för en förstärkt företagshälsovård. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om den arbetslivsinriktade rehabiliteringen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om avstämningsmöten. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en rapport om arbetsgivarens ansvar för åtgärder på arbetsplatsen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om arbetsgivarens skyldighet att medverka vid avstämningsmöte. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om arbetsmiljöns betydelse för friska arbetsplatser och låga ohälsotal.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om kvinnors ohälsa. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en ekonomisk stimulans riktad mot arbetsgivare.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett utvecklat förtroendemannainflytande och ett medborgerligt organ. anvisar med följande ändringar i förhållande till regeringens förslag anslagen under utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom: 1:1 Sjukpenning och rehabilitering m.m. 1:2 Aktivitets- och sjukersättningar 1 Yrkandena 18 och 20 hänvisade till AU. Vi socialdemokrater vill att sjukförsäkringen ska ge ett gott ekonomiskt skydd vid sjukdom och nedsatt arbetsförmåga. Sjukförsäkringen ska vara en standardförsäkring grundad på inkomstbortfallsprincipen och som innebär att man inte behöver gå från hus och hem när man mist arbetsförmågan genom sjukdom eller skada. Genom solidarisk finansiering och bred riskutjämning bidrar sjukförsäkringen till ett gott ekonomiskt skydd för alla. Men försäkringen ska lika mycket betyda en brygga till återgång i arbetslivet. Arbetslinjen är en avgörande och viktig del i sjukförsäkringen inte bara för att försäkringen ska vara ekonomiskt hållbar, utan också för att försäkringen ska värna allas rätt till ett arbete, och därmed också rätten att få återkomma i arbete efter en tids sjukdom. Vår utgångspunkt är att alla människors förmåga till arbete ska tas till vara. Arbetsförmågan och viljan att delta i arbetslivet hos sjuka och funktionshindrade med nedsatt arbetsförmåga måste tillvaratas mycket bättre än . Vi accepterar inte en utveckling där människor slås ut från arbetslivet på grund av sjukdom eller skada. Arbetslivet måste vara så utformat att vi orkar arbeta ett helt arbetsliv och dessutom kunna kombinera det med familj och fritid. Arbetslivets krav måste möta den enskildes förutsättningar och förmåga. Det vinner både den enskilde och arbetsgivare på. Människor som mår bra presterar också bättre. Vi vill investera i en arbetslinje som är värd namnet. Vårt alternativ är en sjukförsäkring som både ger trygghet och erbjuder reella möjligheter för att återkomma i arbete. Detta står i skarp kontrast till det systemskifte som regeringen nu genomför. Den arbetslinje regeringen infört handlar enkom om att till största delen förskjuta hela och åter hela ansvaret på den sjukskrivne själv, med sänkta ersättningar och mot individen ensidigt riktade tidsgränser som enda drivkrafter. Med indragen eller sänkt sjukpenning som enda aktiva åtgärd lämnar regeringen de sjukskrivna åt sitt eget öde och ansvar. Den moderatstyrda regeringens första vid makten har uteslutande handlat om att underminera de trygghetssystem som är till för att sjuka och arbetslösa ska slippa hamna i permanent underläge och fattigdom. Den största delen av de ekonomiska förbättringarna riktas mot den tiondel av befolkning som har det bäst som redan har jobb, är friska, välavlönade eller förmögna. Med höstens budgetproposition fortsätter regeringen i samma spår. Det är en hårdför politik som för tankarna långt bort från strävan efter ett samhälle med social sammanhållning och minskade klyftor. Istället understödjer regeringen en utveckling mot ökad konfliktnivå i samhället och ökad ojämlikhet. Denna utveckling motsätter vi socialdemokrater oss bestämt. Det är en oansvarig, omodern och ineffektiv politik. När socialförsäkringarna urholkas tvingar man fram privata lösningar med orättvisa och klyftor som följd. Tryggheten minskar och därmed försvåras utveckling, omställning och förnyelse. Den moderatstyrda regeringen har sänkt taken i sjukpenningen och i den tillfälliga föräldrapenningen, så att försäkringen inte längre ger reell inkomsttrygghet för vanliga löntagare som sjuksköterskor, lärare och byggnadsarbetare. När välfärden och tryggheten omfattar alla, då vågar människor mer. Socialförsäkringar enligt inkomstbortfallsprincipen underlättar förändringar på arbetsmarknaden och i arbetslivet som är nödvändiga i en modern globaliserad värld med högt förändringstryck. Vi vill ha en sjukförsäkring som ger inkomsttrygghet till breda grupper. Därför vill vi höja taket i sjukförsäkringen. Höjningen sker stegvis och landar på 10 prisbasbelopp 2011. Det är viktigt för legitimiteten och tilliten till våra välfärdssystem, och för att vi ska ha en standardförsäkring som omfattar alla försäkrade. Vi kommer även fortsättningsvis att värna inkomstbortfallsprincipen i sjukförsäkringen. i ersättning är ett viktigt mål. Vi vill utreda förutsättningarna för en sjukpenning, grundad på historisk SGI. Det skulle kunna öka rättssäkerheten och ge möjlighet att komma undan vissa brister som finns i dagens sätt att räkna. Vi ser därför med spänning fram emot att ta del av den utredning som förväntas komma , vilken ska presentera ett förslag till att beräkna historisk SGI. Vi vill också förbättra tryggheten för dem som har sjuk- eller aktivitetsersättning. Vi föreslår höjt bostadstillägg så att förtidspensionärerna får del av samma bostadstillägg som gäller för ålderspensionärer. Därför vill vi höja ersättningsnivån till och taket till för sammanboende och för ensamstående i bostadstillägget för förtidspensionärer. Utförsäkring och ökad utslagning följden av regeringens politik har sjukfrånvaron och kostnaderna för sjukfrånvaron sjunkit kraftigt. Att utgifterna för sjukförsäkringen fortsätter att sjunka i den mån det handlar om att fler kan återgå i arbete är glädjande. Den socialdemokratiska regeringen inledde under förra mandatperioden ett brett och långsiktigt reformarbete för att vända en negativ utveckling och få tillbaka fler i arbete. I fokus låg insatser för ökad hälsa i arbetslivet med tyngdpunkt på aktiva insatser, såväl förebyggande som rehabiliterande, samt förbättringar av sjukskrivningsprocessen. Den positiva utveckling vi märkt kan således knappast tillskrivas den borgerliga regeringens insatser på området, särskilt som mer betydande förändringar, med undantag av sänkta ersättningsnivåer och sänkt inkomsttak, införts så sent som . befinner sig dock allt för många människor i långvarig sjukskrivning eller i sjuk- och aktivitetsersättning. Det totala antalet personer med sjukskrivningstid uppgick till drygt 60000 personer och det totala antalet med sjuk- och aktivitetsersättning till drygt 540000 personer. Av dessa får drygt 22000 aktivitetsersättning, dvs. Detta är en grupp som fortsatt att öka. Särskilt allvarligt är att en betydande del utgörs av unga som varit etablerade på arbetsmarknaden men som mött sådana svårigheter där att de blivit långvarigt sjukskrivna och sedan fått sjuk- och aktivitetsersättning. Antalet personer med sjukersättning minskar . Detta beror på såväl minskat inflöde som ökat utflöde, detta delvis som en följd av ett ökande antal ålderspensionärer. finns dock närmare 520000 personer med sjukersättning. På område efter område ser vi att den politik som regeringen bedriver är otillräcklig och inte når de grupper som befinner sig längst från arbetsmarknaden. Åtgärderna är inte utformade utifrån någon problemanalys där behov av individuellt, behovsanpassat och arbetsplatsrelaterat stöd ingår. Utförsäkring av sjuka människor till öppen arbetslöshet innebär inte någon förstärkning av arbetslinjen i sjukförsäkringen även om sjukfrånvarostatistiken förbättras och anslagsbelastningen hos sjunker. Det innebär endast att försörjningskostnaderna övergår till kommunerna eller arbetslöshetsförsäkringen. Regeringen sviker därmed alla de människor som istället hade behövt ett aktivt stöd. Det regeringen är ute efter är att minska statens kostnader för sjukförsäkringen och att successivt lämna standardförsäkringen till förmån för en grundtrygghetsmodell vars ersättningsnivåer är så pass låga att kompletterande försäkringar blir nödvändiga. Genom att försämra trygghetsförsäkringarna finansierar den borgerliga regeringen sina skattesänkningar. Det är skattesänkningar som inte heller kommer de till del som är sjuka eller saknar arbete. går vi mot ett allt hårdare klimat i arbetslivet, där kraven och tempot vrids upp ytterligare. får en grupp av människor friska och högpresterande i jobb och en som ställs allt längre utanför. Med regeringens politik blir den här utvecklingen allt tydligare. Men vi tror inte som regeringen att utslagning från arbetslivet och från trygghetssystemen är lösningen på problem. Vi tror inte som regeringen att vi löser några problem genom att individualisera de problem som har sitt upphov i arbetsmarknaden och dess struktur. Den moderatstyrda regeringens medicin är och har varit att öka arbetskraftsutbudet genom piska och sänkta ersättningar i såväl sjukförsäkringen som arbetslöshetsförsäkringen. Men det är en kontraproduktiv politik, som snarare leder till att fler arbetsgivare blir obenägna att anställa personer som varit sjukskrivna eller arbetslösa . måste anpassningsarbetet på arbetsplatserna rustas upp. Till det ska vi foga en sjukförsäkring som aktivt kan ge människor både stöd och trygghet för att utvecklas och kunna återgå i arbete. Principiella utgångspunkter för det reformarbete som krävs på socialförsäkringsområdet Många är alltså ännu långtidssjukskrivna, och bristande rehabiliteringsinsatser och frånvaro av stöd gör ännu att många inte kan återgå i arbete. Denna utveckling medför lidande för den enskilde, problem för arbetsgivare och utsätter även våra välfärdssystem för belastning. Att inte samhället räcker till att inte alla erbjuds rätt stöd för att få en plats i arbetslivet, och att människor därmed hindras från att bidra med sin arbetsinsats är ett av vårt samhälles största misslyckanden. Avsaknad av drivkrafter och sanktioner för att säkra att olika aktörer som är inblandade i ett sjukfall fullföljer sina åtaganden utgör ett av de största problemen. Ansvaret för rehabiliteringen ligger hos arbetsgivaren medan bara har ett samordningsansvar. Några sanktioner mot arbetsgivare som inte fullföljer sitt ansvar finns inte. Inte heller finns några verkningsfulla stimulansåtgärder för arbetsgivarna. Med vetskapen om att vi socialdemokrater skulle ha gjort mera står vi beredda för ett större reformarbete behövs på området. För trots att vi förra mandatperioden pekade ut sjukskrivningarna och de höga ohälsotalen som en av de största utmaningarna, var inte åtgärderna tillräckliga. Att individen ska stå i centrum låter sig lätt sägas, men är i praktiken svårare. växte insikten om att det inte skulle räcka med att lappa och laga i de befintliga systemen. Ett större och mer samlat grepp om hela sjukskrivningsfrågan krävdes. Därför tillsattes bland annat som presenterade sina analyser. finns underlag för den parlamentariska utredning som har varit och är angelägen att tillsätta. Men för var dag som går utarmas alltmer förutsättningarna för de breda lösningar som vore önskvärda. Vi beklagar att den moderatstyrda regeringen föregripit utredningen och genomfört omfattande förändringar på sjukförsäkringsområdet, det handlar inte minst om den utsorteringskedja som trädde i kraft . Våra generella utgångspunkter är givna. Vid sjukdom och ohälsa ska de individuella behoven sättas i centrum, och tiden som sjukskriven ska inte vara längre än vad sjukdomen kräver. Vi vet att alla har en vilja att komma tillbaka till arbetslivet för att efter förmåga kunna bidra och få de bästa chanserna att öka sina livsinkomster. Det gemensamma nätet ska vara tätt. Ingen ska behöva tveka kring att stödet och tryggheten alltid finns där. Vi socialdemokrater värnar standardtrygghetsmodellen i sjukförsäkringen grundad på inkomstbortfallsprincipen. Vi vill att den ska vara generell och obligatorisk, solidariskt finansierad och ge alla försäkrade en rimlig inkomsttrygghet. Ersättningar och ersättningstak måste vara på sådana nivåer att de innebär ett reellt skydd för flertalet försäkrade. Vi vill förstärka arbetslinjen i sjukförsäkringen med de klara utgångspunkterna: att den ska förebygga ohälsa samt öka drivkrafterna för rehabilitering och snabbare återgång i arbetslivet. Nedmonteringen av sjukförsäkringen fel väg Den borgerliga regeringens tydligaste insatser på området utgörs av sänkta ersättningsnivåer, sänkt tak i sjukförsäkringen samt den s.k. rehabiliteringskedjan som infördes . Men det är inte fråga om någon rehabilitering utan endast om utsortering och ifrågasättande av ersättning. Regeringen har dessutom själv beskrivit den som att den i första hand innebär att bedömningsgrunden för rätten till ersättning ändras efter . Alltså en ren utsorteringskedja med strikta tidsgränser ensidigt inriktade på den enskilde. Trots massiv kritik från remissinstanserna infördes regler som bland annat innebär att den som är sjuk riskerar förlora både sin ersättning och anställning . prövas om den som är sjukskriven kan klara av andra arbetsuppgifter hos den egna arbetsgivaren. prövas arbetsförmågan mot hela arbetsmarknaden. Arbetsdomstolen bedömde i sitt remissvar på förslaget att de nu genomförda förändringarna i vissa fall kan leda till att det uppstår en situation där den försäkrade arbetstagaren visserligen inte kan sägas upp, men likväl stå utan såväl lön som sjukpenning. Enligt de nya sjukskrivningsreglerna ska sjukpenning endast kunna betalas ut . Möjlighet till förlängning vid fortsatt nedsatt arbetsförmåga finns med ytterligare i ersättning efter ansökan från den sjukskrivne. kan alltså redan tidigt i sjukskrivningen ifrågasätta ersättningen för den som är sjukskriven men inte återgått till sin tidigare arbetsgivare om personen ifråga anses klara av andra arbetsuppgifter på arbetsplatsen, eller besitta arbetsförmåga för annat på arbetsmarknaden normalt förekommande arbete. De nya reglerna för sjukersättning innebär också att möjligheten till tidsbegränsad sjukersättning upphör. finns det närmare 90000 personer med tidsbegränsad sjukersättning vars rätt till ersättning nu alltså successivt kommer att omprövas. Endast personer med s.k. stadigvarande nedsatt arbetsförmåga kommer fortsättningsvis, dvs. efter pågående ersättningsperiod, kunna beviljas fortsatt sjukersättning. Med detta avses nedsatt arbetsförmåga för all överskådlig framtid. På grund av övergångsreglerna slår effekterna av de nya sjukskrivningsreglerna igenom kraftigt . Enligt prognoser har då 60 000 sjukskrivna förbrukat det maximala antalet sjukpenningdagar. Av dem beräknas så många som 33 000 att bli utförsäkrade. När regeringen lade fram de nya sjukskrivningsreglerna saknades besked om vad som händer efter utförsäkring. Inte heller i höstens budgetproposition kom några åtgärdsförslag. Regeringen fortsätter att bereda frågan, och stödet till den enskilde uteblir. Åtgärderna innehåller inga ökade möjligheter till jobb för den som drabbats av ohälsa. Den ställer inga krav på arbetsgivaren och ger inte eller Arbetsförmedlingen nya möjligheter att ge stöd till individen. Regeringens huvudlösa åtgärder saknar krav på motprestationer av andra aktörer. Istället har tryggheten i försäkringarna monterats ner, och kostnaderna för ohälsa och utslagning överflyttas till kommunernas socialkontor. Med regeringens nya regler har vi dessutom gått mot en mer diagnosbaserad sjukpenning, där vissa sjukdomar är berättigade till den högre nivån från sjukförsäkringen. Men vem tror att den som har drabbats av stroke, cancer eller utmattningssyndrom blir mer arbetsför för att den blir fattigare? Försämrad ekonomi förbättrar inte förutsättningarna att orka med arbetsprövning, rehabilitering och omskolning. Sambandet mellan inkomstrelaterade trygghetsförsäkringar och viljan att arbeta har tydliggjorts i ett antal studier. Men det är ett samband som regeringen konsekvent väljer att bortse ifrån. Ingen blir friskare för att arbetsgivarens ansvar för rehabiliteringsutredning tas bort. Fler får inte heller rätten till rehabilitering när regeringen tar bort 1,5 miljarder från rehabiliteringsanslag och kraftigt minskar antalet anställda. En regering som har orsakat sådan arbetsbelastning och oreda hos den myndighet som ska verkställa alla beslutade regelförändringar som hastats fram utan ordentlig beredning borde agera med handlingskraft och självrannsakan. Regeringen försitter den chansen och väljer istället att skjuta ifrån sig ansvaret. Det är slarvigt och oansvarigt. Arbetslinjen kan inte hävdas om det bara är den enskilde själv som ska bära ansvaret för sin rehabilitering. Krångliga regler för sjukpenning och sjukersättning skapar varken fler tillfällen till arbetsträning eller ökar arbetsgivarnas incitament för att ta sitt rehabiliteringsansvar. Sammantaget har fått en sjukförsäkring som vilar på en i högsta grad rättsosäker grund. Konsekvenserna av uteblivet stöd till den enskilde och övervältring av kostnaderna på kommunernas socialkontor kommer att märkas socialt, mänskligt och ekonomiskt. Vi socialdemokrater avvisar dessa åtgärder. För oss socialdemokrater hänger trygghet och utveckling ihop. ska vara ett välfärdsland. Vi accepterar inte denna hjärtlösa behandling av sjuka människor. Sjukpenningen ska ligga kvar på hela sjukperioden och den bortre gränsen upphöra. Rehabiliteringsgarantin inget reellt tillskott inför regeringen en rehabiliteringsgaranti. Men det här är bara ännu ett exempel på hur regeringen flyttar om befintliga resurser och låtsas att det innebär ett tillskott. Det är en otillständig politik som bedrivs på de sjukas bekostnad. Merparten av den s.k. garantin finansieras genom att omfördela befintliga medel från och från . På så vis har regeringen gjort det möjligt för staten att träffa överenskommelser med Kommuner och Landsting om företagshälsovård och en rehabiliteringsgaranti. Det faktum att detta skett genom att dra undan resurser från rehabiliteringsanslag nämner inte regeringens företrädare. Regeringens modell bygger på att varje landsting självt väljer om man vill ansluta sig. Sedan är det upp till arbetsgivaren om man vill upphandla företagshälsovård med sjukvården. Vi säger inte nej till en förstärkt företagshälsovård. är det inte fler recept mot snuva som är det primära behovet, utan krafttag kring den arbetsrelaterade ohälsan alltså inte att i första hand utföra det jobb som sjukvården redan har kompetens för. Hanteringen är dessutom tveksam eftersom man tar resurser från den allmänna sjukförsäkringen, avsedda för samordnade rehabiliteringsinsatser och köp av rehabiliteringstjänster, för att finansiera verksamhet som endast anställda med tillgång till företagshälsovård får del av. Vi är dessutom oroade över att vi i förlängningen riskerar gå mot en uppdelad sjukvård och med de nackdelar en sådan utveckling för med sig en sjukvård för friska och anställda på arbetsplatser med tillgång till företagshälsovård, och en underfinansierad sjukvård för äldre, sjuka och arbetslösa. Arbetsinriktade åtgärder med aktiva parter Vi omfattar en grundsyn som innebär att alla människor behövs. Med rätt stöd och uppmuntran är vi övertygade om att många fler vill och kan bidra i samhället. Vi är också övertygade om att det inte går att långsiktigt få fler tillbaka i arbete utan aktiv medverkan från arbetsplatserna. Ett positivt arbetsklimat innebär för det mesta stora vinster i form av ökad närvaro, arbetstrivsel, ökad kvalitet och produktivitet. Tidiga insatser för att förebygga sjukskrivningar är bra både rent mänskligt och företagsekonomiskt. För det är i arbetslivet man bäst vet vilka problemen är och hur de bäst kan lösas. Ofta är det en lyhörd och framsynt ledning med intresse för sin personal som är nyckeln till framgång och hälsa på arbetsplatsen. Strategier för att skapa arbetsplatser där människor kan prestera och må bra måste åter bli en diskussion som förs in i styrelserummen lika väl som affärs- och finansieringsstrategierna. Både det förebyggande och systematiska arbetsmiljöarbetet och hur man hanterar situationen när någon väl blivit sjuk måste prioriteras hårdare. Erfarenheterna av omställningsavtalen har varit positiva, och modellen kan med fördel också tillämpas för att ge rätt till omställningsinsatser även för dem som är sjukskrivna från sitt arbete. Att byta arbetsplats eller jobb kan vara en viktig del för att komma tillbaka i arbetslivet. Tillsammans med en utvecklad företagshälsovård kan då mer reell rehabilitering komma till stånd och arbetslinjen i sjukförsäkringen värnas på allvar. Företagshälsovården har återkommande pekats ut som en nyckelaktör. En sjukförsäkring som ger möjlighet att använda de samlade resurserna där de gör bäst nytta, i samverkan med en företagshälsovård som svarar mot både individens och arbetsgivarens behov, är viktigt. En utveckling av omställningsavtalen bör vara ett viktigt inslag i det reformarbete vi ser framför oss. Arbetsmarknadens parter bör få ett kraftfullare ansvar för den framtida företagshälsovården, som bör utformas med inriktning på problemslösning på arbetsplatsen i vid mening. Vi vill se en företagshälsovård där den preventiva och arbetsinriktade rehabiliteringen är i fokus, med hjälp av tekniska, medicinska och psykosociala instrument att förfoga över. Vi menar att samtal mellan staten och arbetsmarknadens parter bör inledas. Parterna är nyckelaktörer när förändringar ska genomföras. Men någon framgång i ett sådant reformarbete kan inte uppnås så länge regeringen driver igenom förändringar som ensidigt undergräver den ena partens ställning. En långsiktig lösning kräver också ett brett politiskt samförstånd. Det är arbetsmarknadens parter väl medvetna om. Av båda dessa skäl måste regeringen upphöra med att försämra de sjukskrivnas och förtidspensionerades villkor och undergräva fackföreningarnas förutsättningar att svara för alla löntagares intressen.