mot · GW02K323 · 2008-10-06 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att med sin särart som ö med vattenväg till övriga bör bilda egen region. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att särskilda förhandlingsmän bör utses för att se till att speciella förutsättningar beaktas i samband med att intentioner om ny organisatorisk indelning och ansvarsförhållanden mellan myndigheter i blir verklighet. presenterade sitt huvudbetänkande (SOU 2007:10 Hållbar samhällsutveckling med utvecklingskraft) kunde konstateras att och bara finns omnämnt på ett enda ställe. Orsaken till detta är förmodligen inte svår att finna: Ön mer än kommunen med sina 57122 invånare (), låt vara om sommaren mångdubbelt fler, passar inte in på nästan något av de kriterier för de nya regionbildningar som ställt upp. Frågan är: Vilka slutsatser bör dra av detta uppenbarade förhållande? Låt oss ange fem utgångspunkter som bör ligga till grund för framtida utveckling. skall även vara en från övriga regioner fristående region, Region Motivering: På grund av särart, främst att regionen är belägen vattenvägen från övriga och utan fast vägförbindelse till resten av landet, därtill att regionen inte uppfyller de krav, främst på befolkningsmässig storlek, som ställt upp för att utgöra en region, är den bästa lösningen för invånarna på att utgöra en egen, särskild region, benämnd Region . Denna fristående ställning måste kombineras med en lång rad avtal på olika områden där Region samarbetar med framför allt men på andra områden, särskilt sjukvården, ingår avtal om specialistkompetenstjänster med sjukvårdshuvudmän runt om i Motivering: Alltsedan 1971 har , både en primär- och sekundärkommun i motsats till alla andra primärkommuner i landet (detta sedan också sjukvårdshuvudmannaskapet för och vid regionbildningarna i och övergick från dessa kommuner till regionerna), omfattande avtal med en rad sjukhus, landsting, regioner och andra för att kunna ge befolkning samma kvalitet i vård och omsorg som alla andra invånare i vårt land har rätt att förvänta sig. Detta samarbete bör kunna utvecklas än mer. Detsamma gäller på andra viktiga samhällsområden som kräver specialistkunskap och insatser utöver det vardagliga, men där den geografiska belägenheten och befolkningsmässiga antalet omöjliggör samma utbud som regioner med en halv miljon människor eller däröver kan erbjuda utan samverkan med andra regioner. Transporterna av människor och gods mellan och fastlandet här avses priser, kostnader, snabbhet, säkerhet, turtäthet och modernitet är och förblir den viktigaste frågan för bofasta invånare och är även så för det stora antal besökare som kommer till , numera inte bara från när utan alltmer från fjärran Motivering: Ön framtida välfärd genom utveckling och konkurrenskraft är beroende av långsiktighet och framsynthet på transportsidan. Om tvingas uppgå i en annan region, är risken påtaglig att denna för invånare, och för det stigande antal turister som alla önskar och förväntas skall besöka , blir en mycket perifer fråga för en regionstyrelse och regionfullmäktige med många andra fokus medan den alltid kommer att vara den jämte sysselsättningsfrågor och välfärdens utveckling överlägset viktigaste frågan för alla gotlänningar. Om exempelvis skulle inlemmas i en framtida Storstockholmsregion, där såväl , , och län ingår, med ett utvidgat (), kanske som ett nybildat Mälardalstrafik (ML) som ytterst ansvarig för flertalet luft- och vattenlägenheter till och från , kan man utgå från att frågan ej alltid kommer att ligga högst på den prioriteringslista som vid vart tillfälle möter ledningen för detta stora kollektivtrafikbolag. Trots all förståelse för att övriga behöver en ny struktur både på den statliga sidan och regionalt, kommer med enbart av befolkning alltid av övriga betraktas som en marginell fråga, detta utan att kritik riktas i demokratiskt, kulturellt eller annat avseende mot hur riksdag och regering i varje enskild fråga hanterat Men att inlemma en ö som i en annan region och söka bevaka och bevara dess särart på samma gång som medborgarinflytande skall utövas och politiskt ansvar utkrävas är nära gränsen för det omöjliga eller åtminstone ogenomförbara. Motivering: särart talar också i demokratiskt avseende inte minst utkrävandet av politiskt ansvar för att Region klarar medborgarinflytandet bäst om kommunen inte inlemmas i en annan mycket stor region och där kommer att ha kanske 60000 invånare av cirka 2000000, alltså och i en tänkt regional församling på 149 ledamöter representeras av 4 ledamöter. Även om primärkommunen blir kvar med i fall 71 fullmäktige-ledamöter, kommer särarten att göra det svårt för vanliga väljare att utkräva ansvar av de tänkta 4 ledamöter som företräder ön i en församling där 145 andra beslutsfattare i praktiken haft möjlighet att köra över önskemål från öns företrädare. Skillnaden mot riksdagsval är att ideologiska bevekelsegrunder för partival alltid är mycket tydligare och dessutom är sammanfallande mellan gotlänningar och alla övriga svenskar som uppträder i riksdagsvalet i motsats till de ofta mer särfrågeinriktade regionala valen. Låt oss exemplifiera med den regionala kollektivtrafiken. Om skulle bli en del av hur än denna region kommer att se ut är risken påtaglig att beslut som rör den lilla men viktiga kollektivtrafiken på inte blir viktigare än en fotnot i det storföretag som SL eller ML, eller lokaltrafik, utgör, med sina tunnelbanor (finns ännu inte på ), pendeltåg (finns ännu inte på ), spårvagnslinjer (finns ännu inte på ), snabbusslinjer (finns ännu inte på ) och vanlig linjebusstrafik finns på . Hur den lokala kollektivtrafiken skall vara organiserad, liksom finansieringen, vem som skall utföra den och omfattningen, gör sig bäst för lokala beslut med möjlighet till samarbetsavtal, kanske även med SL/ML. Förslag om särskild förhandlingsman för föreslog i sitt avlämnade slutbetänkande att särskilda förhandlingsmän skulle utses för norra, mellersta och södra delen av för att gå vidare med beredningsarbetet. utsåg regeringen förre verkställande direktören för dåvarande att vara en sådan förhandlingsman. Har detta fungerat för del? Vi är, i likhet med på remissvar av på betänkande, benägna att svara nej. I stället bör prövas förslaget att föreslå en särskild förhandlingsman/förhandlingsdelegation med uppgift att bereda Gotlandsfrågan eftersom den skiljer sig så mycket från övriga regioners förutsättningar. Att i hela slutbetänkandet SOU 2007:10 bara nämns på ett enda ställe, i kapitel åtta, kan spegla att i sin strävan att åstadkomma en indelning i stora regioner och en statlig organisation lika över hela landet, kommit att utan att på minsta sätt önska detta bortse från särskilda förutsättningar som nämnts ovan. Noteras kan i sammanhanget också att av de 510 remissinstanser som ålagts eller beretts möjlighet att komma in med synpunkter och förslag på slutbetänkande, kom endast två på och från ön. Även om det kan vara en tillfällighet, ligger det likväl i farans riktning att särart inte tillräckligt observeras och beaktas i den fortsatta beredningen. Det var mot den bakgrunden som på föreslog att förslag om särskilt ansvariga förhandlingsmän för norra, mellersta och skulle kompletteras med särskilt utsedda personer som har att i det fortsatta beredningsarbetet påminna om och i kontakter med andra förhandlingsmän, regioner och kommuner samt inte minst riksdag och regering verka för att betydelse för övriga och omvänt tas med. Som lämpliga personer inte nödvändigtvis bosatta på men med synnerligen god kunskap och insikt om de särskilda förhållanden som gotlänningar lever med föreslogs därför att regeringen som särskilda Gotlandsförhandlare skulle tillsätta endera eller båda före detta svenska statsministrarna () och (), personer med ostridigt förtroendekapital både på och i övriga och därtill synnerligen väl förtrogna med möjligheter och problem. Med dessa motiveringar bör besluta enligt det inledande beslutsförslaget.