mot · GV02Fi10 · 2008-05-06 00:00:00 — har upptäckt det själva och vill ändra i fastighetsskatten igen. Den överenskommelse som presenterades och är mindre än gammal ska alltså rivas upp. Regeringen borde ha insett detta och från början i stället gjort en ordentlig beredning av frågan och presenterat en hållbar lösning. Vi menar att de korta beredningstiderna, ofta kortade remissomgångarna och oförmågan att lyssna in och vara flexibel är problematiskt. Kvaliteten på lagstiftningen blir sämre och riskerna för att politik måste rivas upp i samband med val ökar. Regeringspolitiken blir ryckig och svårförutsägbar, vilket i längden är ett hinder för ekonomisk utveckling och kraftsamling kring de riktiga utmaningar som samhället står inför. 6Utanförskapet regeringen är vilse En av regeringens viktigaste valfrågor under valrörelsen var att minska utanförskapet. Begreppet utanförskap har sedan återkommit vid makten. I vårpropositionen 2008 refereras flitigt till utanförskapet och att detta nu minskar. Att minska utanförskapet låter lovvärt. De flesta människor har en intuitiv känsla av att utanförskap är jobbigt och om detta går att minska så är det bra. ställer självklart upp om det handlar om att minska människors utsatthet och verkliga utanförskap, men är det vad regeringen menar? I valrörelsen pratades om allt mellan 12 miljoner människor som står utanför arbetsmarknaden. Begreppet massarbetslöshet användes och används fortfarande av regeringen för att beskriva läget på den svenska arbetsmarknaden. Under valrörelsen användes begreppet bred arbetslöshet där regeringspartierna med i spetsen hävdade att 1,5 miljoner människor i var arbetslösa6. För innebar detta en arbetslöshet på 2005 medan t.ex. mätt på detta sätt hade en arbetslöshet på 30,(diagram 1). Trots det absurda i dessa sätt att betrakta arbetslöshet var det ingen stor fråga under valrörelsen. Källa: 2006:1801. I regeringsställning har begreppet bred arbetslöshet övergivits. Från och med budgetpropositionen används i stället begreppet utanförskapet. I vårpropositionen skriver t.ex. regeringen att antalet personer som får sin försörjning från system som rör ohälsa, arbetslöshet och försörjningsstöd minskade med 121000 personer . I en fotnot förklaras att det egentligen inte alls rör sig om personer utan om helårsekvivalenter. Utanförskap mäts som antalet helårsekvivalenter försörjda med olika sociala ersättningar7. Denna statistik har samlats in av SCB . Enligt SCB:s statisk var 1 020 000 helårsekvivalenter försörjda med sociala ersättningar 20068. Regeringen använder emellertid en variant av SCB:s statistik där även karensdagar och sjuklön som inte ersätts av det offentliga räknas in. Enligt regeringen var därför 1084000 helårsekvivalenter försörjda med sociala ersättningar. Att regeringen räknar i helårsekvivalenter skapar en hel del förvirring och gör att målet med regeringens politik blir väldigt oklart. Sammantaget är det 1,8 miljoner individers ersättningar som är sammanräknade till helårsekvivalenter. Många av dem som därmed räknas in är individer som är frånvarande en mycket kort del av året t.ex. på grund av sjukdom eller kortare tids arbetslöshet. Med regeringens sätt att räkna ingår även personer som är borta från arbetsmarknaden i det s.k. utanförskapet. Detta är så klart mycket missvisande och gör att fokus helt försvinner från de riktiga problemen med människor som verkligen står långt ifrån arbetsmarknaden eller har sociala problem som gör att de har svårt att försörja sig själva. Regeringen gör heller ingen analys av skillnader mellan kvinnor och män när det gäller utanförskapet. Att sjuktalen ser olika ut, att fler kvinnor än män har sjuk- och aktivitetsersättning, att fler kvinnor än män är deltidsarbetslösa och att arbetslöshetstiderna ser olika ut för män och kvinnor tas ingen hänsyn till. Regeringen tar inte heller någon hänsyn till att orsakerna bakom dessa skillnader ofta handlar om att män och kvinnor har olika ställning på arbetsmarknaden. Av de 1,8 miljoner individer regeringen räknar samman i utanförskapet var det ca 450000 som hade inkomst enbart från de aktuella stöden . Övriga 1,35 miljoner individer hade inkomst delvis av arbete eller näringsverksamhet9. 682000 personer hade ersättning på heltid mer än 200610. Av dessa 682000 var 403000 personer med sjuk- och aktivitetsersättning. 6.1Effekter av regeringens politik Regeringens politik för att minska utanförskapet har handlat om två stora strategier. Dels har man sänkt skatten för dem som arbetar, vilket gör det mer lönsamt att arbeta, dels har man sänkt ersättningarna från trygghetssystemen. Detta har gjort att inkomstskillnaden mellan de som jobbar och de som av någon anledning inte kan jobba har ökat. De verkligt sjuka, och de som verkligen står långt ifrån arbetsmarknaden och trots högkonjunktur inte får jobb, har fått sämre ekonomi. har de som kan arbeta fått mer pengar i plånboken. Tanken med regeringens politik är att fler personer ska jobba och färre ersättas med sociala försäkringar. Hitintills är dock förändringarna små. Ohälsotalet (diagram 3), som är ett mått på sjukfrånvaron, hade redan genom hårt arbete under förra mandatperioden minskat kraftigt före regeringens försämring av sjukförsäkringen. Detsamma gäller antalet långtidssjuka som också fortsatt att minska men inte i snabbare takt än tidigare (diagram 2). Även sjuk- och aktivitetsersättningen har minskat . Källa: FK2008. Diagram 3: Ohälsotalet 20052008 Källa: FK. Inte heller långtidsarbetslösheten har minskat i någon större utsträckning som resultat av regeringens politik. Enligt Arbetskraftsundersökningen har långtidsarbetslösheten i princip inte minskat alls . Diagram 4 och 5 visar långtidsarbetslösheten (personer arbetslösa ) kvartalsvis från till fjärde kvartalet 2007. En viss säsongsvariation syns tydligt i diagrammet men jämför man t.ex. kvartal fyra 2006 med kvartal fyra 2007 är skillnaden för alla åldrar mycket liten. Tittar man i stället på Arbetsförmedlingens statistik har långtidsarbetslösheten totalt minskat mycket marginellt som den ökat för grupper som normalt betraktas stå långt ifrån arbetsmarknaden. Diagram 6 visar långtidsarbetslösheten för ungdomar som efter att ha sjunkit ökat . Källa: AF2008. Likaså har långtidsarbetslösheten bland utrikes födda ökat (diagram 7). Källa: AF2008. Även långtidsarbetslösheten för funktionshindrade (diagram 8) har fortsatt att öka men i snabbare takt än innan regeringen tog över makten. Källa: AF2008. Statistiken ovan bevisar givetvis inte att regeringens politik misslyckats. Däremot ger den en mer nyanserad bild jämfört med den som regeringen för fram där man entydigt säger att utanförskapet minskat. Vad som i själva verket minskat är de korta arbetslöshetsperioderna, vilket är en naturlig följd av den mycket starka arbetsmarknaden och konjunkturen. 6.2Fokus på riktiga problem En politik för att hjälpa människor (individer) bör rimligen definieras utifrån individers ställning i samhället, deras autonomi och möjlighet att påverka sitt eget liv samt sin egen känsla av att vara delaktig eller stå utanför. Till skillnad från regeringen tar vi i parti för individen och hans eller hennes behov. Vi försöker se till människan och varför hon inte kommer in på arbetsmarknaden eller har arbete. Vi menar att politiken om den ska vara meningsfull måste utgå ifrån att det är skillnad på en person som varit arbetslös och trots högkonjunktur inte får arbete och en annan som är arbetslös mellan två jobb. Enligt Arbetskraftsundersökningen () var 39000 av 233000 arbetslösa 2007 arbetslösa . Dessa personer har uppenbarligen stora problem att komma in på arbetsmarknaden. Trots en urstark tillväxt av arbeten står dessa personer fortfarande utan jobb. En fördjupad analys av vilka dessa är, vilka jobb de söker och vilken utbildning de har skulle kunna utgöra ett bra underlag för en effektivare arbetsmarknadspolitik. Åtgärder som dessa personer behöver är troligtvis individuellt stöd och coachning samt möjligheter till utbildning och praktik. var 150000 personer arbetslösa mindre än 26 veckor11. Dessa personer upplever säkert sin arbetslöshet som jobbig men att kalla det för utanförskap är mycket tveksamt. Sannolikt har den s.k. friktionsarbetslösheten ökat påtagligt på grund av att de korta anställningarna och att behovet av vidareutbildning mellan arbeten ökat. En fördjupad analys av friktionsarbetslösheten skulle utgöra ett bra underlag för att bedöma den rimliga arbetslöshetstiden och arbetslöshetsnivån på dagens arbetsmarknad. Det finns en tydlig koppling mellan utbildning och arbetslöshet. Arbetslösheten bland personer med förgymnasial utbildning är , bland personer med gymnasial utbildning och eftergymnasialutbildning 3,9 %12. av de sysselsatta har förgymnasial utbildning men i gruppen arbetslösa utgör de av denna grupp. Detta visar på ett tydligt samband mellan utbildning och chansen att klara sig på arbetsmarknaden och på behoven av fortsatta satsningar på utbildning för att minska den svåra arbetslösheten. Även för de som uppbär sjukpenning eller sjuk- och aktivitetsersättning finns stora individuella variationer liksom skillnader mellan män och kvinnor, som regeringen blundar för. Till exempel finns i gruppen med sjuk- och aktivitetsersättning som anser sig kunna återgå till arbete om arbetsplatsen och arbetstiden anpassades efter deras behov13. En fördjupad analys av dessa personers behov och problem skulle kunna utgöra en bra grund för att förbättra deras möjligheter att gå tillbaka till arbetsmarknaden. Till exempel kan man tänka sig någon form av ekonomisk stimulans till arbetsgivare som ser till att anpassa sina arbetsplatser. En grupp som inte med säkerhet räknas in i regeringens nya mått på utanförskap är de 100000 personer som befinner sig utanför arbetskraften och som säger sig vilja och kunna arbeta (men alltså inte är arbetssökande) samt de ytterligare 32000 personer som säger sig vilja arbeta men inte kunna14. Dessa personer bör erbjudas individuell hjälp och stöd för att åter kunna komma tillbaka. Vår slutsats är att det går att göra mycket för de personer som vi tror har verkliga problem att komma in på arbetsmarknaden. Men en sådan politik kräver lite ansträngning, medkänsla och förståelse för riktiga personer och deras problem. Regeringens helårsekvivalenter skymmer sikten för en sådan politik och gör att regeringen hamnar fel i sina åtgärder. Ett litet ljus i tunneln finns i vårpropositionen på sidorna 6165. Där diskuteras under rubriken ett ramverk för sysselsättningspolitiken de verkliga problemen på arbetsmarknaden. Vi ser detta som ett litet steg på rätt väg och en möjlighet för regeringen att framöver nyansera sin världsbild. 6.3Regeringen ökar människors utanförskap som regeringen lägger mycket krut på att bevisa att ett fiktivt utanförskap minskar har man under sitt första gjort stora förändringar som i stället ökat människors verkliga utanförskap: Regeringen håller på att förstöra arbetslöshetsförsäkringen. lämnade 420000 personer a-kassorna (netto). I princip alla a-kassor förlorade medlemmar. En viktig orsak till att väldigt många lämnade arbetslöshetsförsäkringen var de höjda avgifterna. I snitt minskade medlemskapet . De kassor som haft störst avgiftshöjning har betydligt större medlemstapp (tabell2 nedan). De kassor som tvingats höja avgiften mest är de där det föreligger stor risk för arbetslöshet. Många personer som löper stor risk för arbetslöshet har därför lämnat försäkringen. En annan stor grupp som lämnat är de med liten risk för arbetslöshet. Förhöjd avgift (kr) Förändring, medlemmar (%) Källa: 2008:279. Totalt står uppskattningsvis minst 1,4 miljoner människor (som tillhör arbetskraften) utan en arbetslöshetsförsäkring. Regeringen har sänkt ersättningsnivån i sjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen. För de som verkligen har behov av dessa försäkringar ökar känslan av utanförskap. Människor blir mer oroliga för att råka ut för sjukdom och man blir mer otrygg på sin arbetsplats om man inte känner att man har en ordentlig försäkring om man blir arbetslös. Det förekommer alltid en viss arbetslöshet (så kallad friktionsarbetslöshet) som uppstår när människor byter arbete, när företag läggs ned eller i samband med att korttidsanställningar, projektanställningar osv. Regeringens tal om utanförskap gör att människor som är arbetslösa känner sig som sämre människor, trots att deras arbetslöshet kan vara en naturlig följd av arbetsmarknadens funktionssätt. De nya förslagen i sjukförsäkringen och flykten från arbetslöshetsförsäkringen gör att fler människor kommer att behöva försörjningsstöd. Detta är inte bara ett problem för kommunerna som får ökade kostnader utan framför allt för de individer som tvingas till försörjningsstöd. Kanske tvingas de först byta bostad och sälja bilen. Fler människor i försörjningsstöd kan innebära att ett riktigt utanförskap ökar. Sammantaget har regeringen gjort stor skada på de sociala försäkringarna. För individen har otryggheten ökat och ett nytt utanförskap har skapats för många människor. menar att regeringen gripit sig an problemen på arbetsmarknaden utan att se till individen. Om målet är att minska antalet helårsekvivalenter blir politiken därefter. Vi menar att politiken måste utgå från individen. Det är individer som inte kommer in på arbetsmarknaden. Det är individer som är sjuka och behöver rehabilitering. Det är individer som hamnar utanför när arbeten bortrationaliseras. principiella uppfattning är att arbetsmarknadspolitiken ska syfta till att förena människors rätt till arbete med företagens och den offentliga sektorns behov av kvalificerad arbetskraft. Arbetslösheten är fortfarande för hög och prognoserna som visar på stigande arbetslöshet gör situationen än mer bekymmersam. Det gäller i synnerhet bland ungdomar och för personer med annan etnisk bakgrund än svensk. Vi menar att balansen och samordningen mellan åtgärdsarbeten, utbildning och kompetensutveckling inte i tillräcklig utsträckning svarat mot arbetsmarknadens behov. För att klara en ständigt föränderlig arbetsmarknad och nya krav på kunskaper och erfarenheter behövs en arbetsmarknadspolitik som ger människor nya chanser med nya möjligheter till utbildning och omskolning. Speciellt fokus bör inriktas på dem som står långt ifrån arbetsmarknaden. Här behövs individuellt utformat stöd och hjälp. Vi menar också att ekonomisk och social trygghet är en folkhälso- och demokratifråga. Människor som lever under ekonomisk och/eller social press har sämre hälsa. Människor som är sjuka behöver snabbt få den vård de behöver och individanpassade rehabiliteringsinsatser för att kunna återgå till ett aktivt arbetsliv. Trygghetssystemen behöver förenklas och utformas på ett sådant sätt att människor inte ska behöva känna oro när de är sjuka. Trygghetssystemen behöver också bli mer anpassade till människors verklighet, där många har deltids- och korttidsanställningar, studerar längre etc. Vi vill förändra kvalifikationsreglerna så att de bättre passar olika livssituationer. Ett tydligt, enkelt och förutsägbart trygghetssystem behöver utvecklas där individen möts av en dörr in i systemet och individen ges anpassad hjälp. Såväl på samhälls- som individnivå behövs ett större helhetsperspektiv. Det nuvarande målet att halvera ohälsotalet till 2008 års nivå behöver förnyas och moderniseras. Målet var ändamålsenligt i med dramatiskt stigande sjukpenningkostnader. Ohälsotalet är nu nere på mer normala nivåer och målet bör ändras så att det ligger i linje med det nationella folkhälsomålet, dvs. Skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen. Sammanfattningsvis menar att vi måste utveckla trygghetssystemen snarare än att bryta ned dem. Tillsammans med en fungerande utbildnings- och arbetsmarknadspolitik som ser individer kan fler på det sättet hamna innanför och färre utanför. 7Långsiktigt hållbar ekonomisk utveckling På beror den ekonomiska utvecklingen på faktorer som tillgången på utbildad arbetskraft, befolkningens hälsa, infrastruktur, tillgången till ny ren energi, ekosystemtjänster och biologisk mångfald. Förutom detta behövs politiska institutioner som klarar att hantera komplexa problem och som har en beredskap att hantera de stora utmaningar som samhället står inför. grundläggande syn på samhället och naturens tjänster och resurser bildar också grunden för vår syn på den ekonomiska politiken. Naturen tillsammans med människan skapar de resurser som vi har att tillgå för ekonomisk verksamhet. Förbrukar vi mer resurser än vad som nybildas kommer ofrånkomligen våra egna möjligheter till ekonomisk utveckling att begränsas. Om produktionen och det reala kapitalet ökar på bekostnad av det kapital som våra naturresurser och ekosystem erbjuder är vi inne på en väg som inte är hållbar och därmed inte är förenlig med ekonomisk utveckling. utvärdering av de Svenska miljömålen15, IPCC:s vetenskapliga utvärdering av klimatforskningen16, Sterns beräkningar av kostnaderna för att inte lösa klimatfrågan17 och FN Millennium Ecosystem Assessment18 över tillståndet hos våra ekosystem är några i raden av stora omfattande utredningar som tydligt belägger att vi lever över våra tillgångar på ett icke hållbart sätt och därmed på ett sätt som inte är förenligt med en sund ekonomisk utveckling. En framåtblickande ekonomisk politik måste ha sin grund i dessa långsiktigt viktiga resurser och att de utvecklas på ett bra sätt. Vi menar att regeringen inte gett uttryck för ett långsiktigt förhållningssätt. Tvärtom har många av de politiska reformer som regeringen genomfört haft karaktären av quick fix där man försökt lösa stora strukturella problem genom små förändringar av skatter och avgiftsnivåer. Vi menar att regeringen fortfarande i grunden är blind för de utmaningar som samhället står inför och vars kärna fångas av hållbar utveckling. finns stora krav på arbetskraften att klara snabba omställningar. Kunskaps- och utbildningskraven ökar och behoven av fortbildning är stora. Omvandlingstakten i ekonomin är hög och för att klara ett helt yrkesliv måste människor ha stora möjligheter att ställa om. Behoven av högutbildad arbetskraft kommer att fortsätta att stiga. Trots den höga utbildningsnivån i finns brist på kompetens inom många yrken. Mycket tyder på att brist på utbildad arbetskraft kommer att vara ett problem även framöver. har stora grupper i fortfarande svårt att få arbete och vara delaktiga på arbetsmarknaden. De långsiktiga problemen på arbetsmarknaden behovet av utbildad arbetskraft och möjligheterna för människor att ställa om löses inte i grunden genom skattesänkningar utan genom satsningar på utbildning, forskning, större möjligheter till rörlighet på arbetsmarknaden, stöd och hjälp till dem som blir arbetslösa och genom arbeten som skapar utrymme för alla att kunna delta på arbetsmarknaden. Förebyggande insatser på folkhälsans område kan vara mycket viktiga för att öka utbudet av arbetskraft. 7.2Teknik, kunskap och nya företag Ekonomisk utveckling och nya arbetstillfällen skapas huvudsakligen i små och medelstora företag inom tjänstesektorn. Samhället går från ett industrisamhälle till ett tjänste- och kunskapssamhälle i den meningen att allt fler av de sysselsatta finns inom dessa näringar (diagram 9). Värdeskapande och handlar om kreativitet och möjligheter att förnya sig själv. Allt fler arbeten blir unika med behov av unika kunskaper och erfarenheter. En långsiktig ekonomisk politik bör ta fasta på dessa underliggande drivkrafter. Tjänstesektorn måste ges erkännande som den viktiga del av svenskt näringsliv den utgör. Utbildningssystem, forskning och olika stödsystem måste utformas så att de också tar hänsyn till tjänsteföretagen. Tjänsteföretagen utgör också mycket viktiga agenter i omställningen mot ett hållbart samhälle. Hitintills har mycket fokus riktats på att förbättra och effektivisera industriproduktionen och dess processer. För att nå verklig hållbar utveckling måste dock hållbara lösningar skapas i företag som producerar tjänster. Hållbara transporttjänster, kommunikationslösningar och återvinning är alla olika typer av tjänster som måste utvecklas i tjänsteföretag för att ett hållbart samhälle ska kunna skapas. Regeringens syn på tjänstesektorn har hitintills varit väldigt begränsad. De reformer som regeringen presenterat har ensidigt fokuserat på den relativt lilla gruppen tjänsteföretag som är mycket arbetsintensiva, och reformerna har ensidigt handlat om att öka efterfrågan på dessa arbetsintensiva tjänster genom att sänka kostnaden för dem. Den politiken minskar omvandlingstrycket och främjar inte effektivisering och produktivitetsutveckling. 7.3Klimat, miljö och ekosystem finns starka samband mellan ekonomisk tillväxt och ökade miljöproblem liksom ökad energi- och koldioxidanvändning. Dessa trender måste brytas. Inom flera sektorer, såsom transportsektorn (se diagram 10) och när det gäller energitillförsel, växer volymen visserligen inte lika snabbt som BNP, men det är fortfarande en absolut tillväxt i volym som är problematiskt så länge det också innebär ökade utsläpp och ökad energianvändning. Källa: SCB miljöräkenskaperna. Enligt Energimyndigheten och prognoser fortsätter både utsläppen av koldioxid och energianvändningen att öka enligt deras grundscenario (se diagram 11)19. Källa: och . I rapporten i sikte gör ett antal forskare en kalkyl över olika möjliga scenarier för att klara en utsläppsminskning motsvarande den som krävs för att globalt klara tvågradersmålet till 2050. Enligt deras modellberäkningar kan vi klara klimatmålet om volymerna i transport- och energianvändningen ligger kvar på dagens nivå som den potential som finns till teknisk effektivisering genomförs20. En utmaning är alltså att skapa ekonomisk utveckling som inte medför ökning i volym när det gäller transporter, boendeyta, energianvändning utan i stället en ekonomisk utveckling som skapar mervärde genom bättre kvalitet på de varor och tjänster som produceras. I stället för att göra som regeringen hitintills gjort och blundat för dessa problem måste vi utnyttja tillfället och utveckla ekonomin i en hållbar riktning. Omställningen är förvisso stor men bör ses som en möjlighet till ekonomisk utveckling som i större utsträckning bygger på kvalitet i stället för kvantitet. , liksom övriga EU, står inför demografiska utmaningar som innebär att alltfler äldre ska försörjas av relativt sett färre unga. och EU har en svagt positiv befolkningsutveckling enbart genom den nettoinvandring som sker. För att upprätthålla befolkningens mängd (och alltså undvika att befolkningen minskar) behöver födelsetalet (antal barn per kvinna) vara ungefär 2,1. Historiskt har födelsetalen sjunkit . I EU hade inget land födelsetal över 2003. Många länder ligger så lågt som 1,2 till 1,321. Längre livslängd och låga födelsetal gör att försörjningskvoten (antal personer som ska försörjas delat med antalet som arbetar) ökar i hela EU de kommande 25 åren. Detta betyder att fler äldre ska försörjas av relativt sett färre i arbetskraften. I stiger försörjningskvoten från 1,6 till 1,75 enligt FN:s prognos 200422. I t.ex. , som har ännu lägre födelsetal än , stiger den från 1,53 till 1,81. Brist på arbetskraft kommer framgent vara ett stort problem i hela . Konkurrensen om arbetskraften kommer att öka. För att klara den här situationen och inte hamna i ett läge där befolkningen krymper behövs tre strategier: Vi behöver skapa bättre villkor för arbetskraftsinvandring. samarbetar i den här frågan tillsammans med regeringen med att skapa långsiktiga stabila spelregler för arbetskraftsinvandring. För oss är det självklart med öppna gränser, vilket också är en förutsättning för ekonomisk utveckling . Sysselsättningsnivån bland utrikes födda måste öka genom minskad diskriminering och utestängning från arbetsmarknaden. används inte all den kunskap, erfarenhet och utbildning som finns i landet. Många människor jobbar inte så mycket som de vill utan är utestängda från arbetsmarknaden.