mot · GV02A9 · 2008-03-28 00:00:00 — med anledning av prop. 2007/08:95 Ett starkare skydd mot diskriminering tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att DO, Homo, och HO bör sammanföras i en gemensam myndighetsorganisation, men att de separata ombudsmännen bör finns kvar inom organisationen. beslutar med ändring av regeringens förslag att jämställdhetsplaner och handlingsplaner för jämställda löner ska genomföras och av arbetsgivare med minst tio anställda. beslutar med ändring av regeringens förslag att lönekartläggningar för jämställda löner ska genomföras . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i lönekartläggningen upptäckta oskäliga skillnader mellan kvinnor och män ska vara åtgärdade . begär att regeringen omgående återkommer med ett förslag på lagstiftning där bristande tillgänglighet för funktionshindrade utgör diskriminering. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om arbetsgivares och utbildningsanordnares skyldighet till aktiva åtgärder för att motverka diskriminering bör omfatta samtliga sju diskrimineringsgrunder. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att eventuella långsiktiga effektivitetsvinster av den sammanslagna ombudsmannamyndigheten ska återföras till ombudsmännens verksamhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att positiv särbehandling på etnisk grund bör vara tillåten . de gröna välkomnar stora delar av de föreslagna lagändringarna. Många av dem är frågor som vi har drivit . ställer sig bakom sammanslagningen av diskrimineringslagarna. Vi tror att den nya lagen blir enklare att tillämpa för såväl dem som upplever sig diskriminerade som för arbetsgivare och andra samhällsaktörer. Det blir tydligare att den praxis som utvecklas i stor utsträckning är tillämpbar på alla diskrimineringsgrunder. ser positivt på att diskrimineringsförbudet utsträcks till nya samhällsområden och att de två nya grunderna ålder och könsidentitet införs. Som lagstiftare bör vi sträva efter ett så heltäckande samhälleligt diskrimineringsskydd som möjligt. Att unga, äldre och transpersoner inte har skyddats har länge varit en olycklig lucka i lagen. På samma sätt har det varit obegripligt att exempelvis utbildningsverksamheten på folkhögskolor inte har omfattats av diskrimineringslagstiftningen. Att frivilligorganisationer ges talerätt såsom företrädare för enskilda personer i diskrimineringstvister är en angelägen reform. Antidiskrimineringsbyråerna har en viktig roll att fylla, inte minst med tanke på att framför allt ombudsmannen för etnisk diskriminering har blivit allt mer överbelastad. För att möjligheten ska betyda något i praktiken måste dock anslagen till antidiskrimineringsbyråerna ökas. Vi avser att återkomma med förslag om detta i vår budgetmotion. Vi välkomnar införandet av särskild en diskrimineringsavgift. Skadestånden i diskrimineringsmål, ofta runt , har varit för låga för att fungera avskräckande. Förhoppningsvis kan den nya avgiften ha särskild effekt för dem som tillhandahåller varor och tjänster på marknaden, inte minst restaurangägare. Ombudsmännen bör vara kvar men inom ramen för en myndighet ställde sig bakom förslag om att slå samman JämO, HomO, DO och HO till en myndighet, men att låta respektive ombudsman finnas kvar. De bör bilda ett ombudsmannakollektiv i den nya myndigheten. Vi menar att denna lösning innebär ett helhetsperspektiv på diskrimineringsproblematiken utan att skillnaderna mellan de olika diskrimineringsgrunderna suddas ut. Det är angeläget att den som är utsatt för flera typer diskriminering inte faller mellan stolarna utan möts av en myndighet som förmår att anlägga ett s.k. intersektionalitetsperspektiv. är det för de flesta drabbade ingen tvekan om vilken slags diskriminering det är frågan om. Myndigheten måste vara att möta båda dessa grupper. Att bibehålla olika ombudsmän inom ramen för en myndighet skulle säkerställa att myndigheten har en tillräcklig kompetens om var och en av de olika diskrimineringsgrunderna. Även om grunderna har mycket gemensamt så har de också många särdrag. Diskriminering av funktionshindrade har sin särskilda tillgänglighetsproblematik. Könsmaktsordningen innebär en generell diskriminering av mer än halva befolkningen. Homosexuella, bisexuella och transpersoner (HBT-personer) går ofta inte att identifiera utifrån utseende. Åldersdiskriminering är en diskrimineringsgrund full av undantag och som kräver särskild skärpa och analys för att urskilja vad som ska vara acceptabelt och inte. Etnisk diskriminering tar sig ofta uttryck i strukturell diskriminering; för många av dem som drabbas är steget att ta hjälp av en statlig myndighet särskilt långt. Kraven på jämställdhetsplaner och lönekartläggningar får inte urholkas Jämställda förhållanden i arbetslivet är en grundbult för ett jämställt samhälle. Särskilt central är frågan om jämställda löner. Egen lön och möjligheter till självförsörjning handlar i grunden om självständighet och frihet. En lägre värdering av kvinnors arbete och yrkesval gör att kvinnor begränsas i löneutveckling, karriärmöjligheter och det innebär lägre ersättningar vad gäller socialförsäkringar och pension. Kvinnors lägre lön och långsammare löneutveckling i kombination med huvudansvar för hem och familj är påtagliga faktorer i det icke jämställda samhället. Således är åtgärder för jämställda löner helt avgörande för att åstadkomma ett jämställt samhälle. Lönediskrimineringen är oacceptabel och ansvaret för hem och anhöriga bör delas jämställt mellan män och kvinnor. Enligt SCB är kvinnors löner, sett till hela arbetsmarknaden, av männens löner. Hälften av denna löneskillnad kan förklaras med att kvinnor och män har olika utbildning, befattningsgrader, arbetstider och finns inom olika sektorer. Olikheter består exempelvis av att män i högre grad finns i branscher med högre löneläge än kvinnodominerade branscher. Det finns också påtagliga skillnader mellan privat och offentlig sektor. Män finns på högre positioner än kvinnor och har därmed högre löner. Men om dessa skillnader räknas bort genom så kallad standardvägning återstår fortfarande en löneskillnad mellan kvinnor och män på som inte kan förklaras på annat sätt än att kvinnor och män värderas olika på arbetsmarknaden. Jämställdhetsplaner bör upprättas av arbetsgivare med mer än tio anställda Mot denna bakgrund är det anmärkningsvärt att regeringen i propositionen lägger förslag som innebär att förutsättningarna för ett jämställt arbetsliv försämras. Förslaget om att jämställdhetsplan och handlingsplan för jämställda löner bara ska upprättas var tredje år och då bara av arbetsgivare med fler än 25 anställda bör avslås. Att jämställdhetsplan inte upprättas innebär en risk att kontinuerligt jämställdhetsarbete på arbetsplatsen ersätts med skrivbordsarbete . Bland annat JämO vittnar om vilken betydelse arbete med jämställdhetsplaner har. Många är de arbetsgivare och chefer som genom arbetet med planerna har skapat sig kunskap och förståelse för jämställdhet. Vi anser att dagens ordning bör behållas, dvs. att jämställdhetsplaner ska upprättas av arbetsgivare med mer än tio anställda. I ett avseende bör dock dagens regler skärpas. Det är inte acceptabelt att upptäckta brister som ska resultera i lönejusteringar får ta upp till . Vi anser att justeringen ska vara avklarad . Att som regeringen föreslår undanta arbetsgivare med färre än 25 anställda innebär att över en miljon arbetstagare kommer att arbeta på arbetsplatser utan vare sig jämställdhetsplan eller handlingsplan för jämställda löner. Det är allvarligt då vi vet att jämställdhetskunskaperna också behövs hos arbetsgivare med mellan 10 och 25 anställda. I propositionen föreslås att arbetsgivares skyldighet att kartlägga och analysera löneskillnader mellan kvinnor och män ändras till att endast gälla . Att lönekartläggningar bara genomförs innebär att rutiner bryts. Det riskerar att uppfattas som en signal om att jämställdhetsarbetet inte behöver prioriteras lika hårt. Det gäller särskilt då vissa arbetsgivarorganisationer agiterar för att slopa hela skyldigheten till lönekartläggning. har genomfört en undersökning som visar att de nuvarande reglerna kring lönekartläggningen fungerar bra. Undersökningen visar att av landets kommuner och landsting har genomfört kartläggningsarbetet. Resultatet av dessa lönekartläggningar är att man hittar osakliga löneskillnader. Av de kommuner och landsting som har gjort lönekartläggning uppger drygt hälften att de har osakliga löneskillnader, och nästan alla har upprättat en handlingsplan med åtgärder. Bristande tillgänglighet bör utgöra diskriminering har konstaterat att bristande tillgänglighet är en av de största orsakerna till att funktionshindrade diskrimineras. samlade handikapprörelse har påtalat behovet av en diskrimineringslag som inkluderar bristande tillgänglighet. De lämnas nu besvikna när propositionen presenteras. delar bedömning att de som omfattas av lagens förbud mot diskriminering inte ska få missgynna en person med funktionshinder genom att underlåta att vidta skäliga åtgärder för tillgänglighet. I en verksamhet där man yrkesmässigt vänder sig till allmänheten bör det kunna krävas att det i möjligaste mån skapas förutsättningar för att funktionshindrade ska kunna ta del av verksamheten. Ett exempel är att kunna ta sig in i en butik och ta del av de varor som erbjuds där. Regeringen anser nu att frågan om tillgänglighet bör utredas ytterligare. Men i betänkande är frågan grundligt utredd. Det finns ingen anledning att vänta . bör uppdra åt regeringen att omgående återkomma med ett nytt lagstiftningsförslag. Arbetsgivare bör vara skyldiga att vidta aktiva åtgärder vad gäller alla diskrimineringsgrunder Propositionen innebär att arbetsgivares skyldighet att vidta aktiva åtgärder endast omfattar diskrimineringsgrunderna kön, etnisk tillhörighet och religion eller annan trosuppfattning. De aktiva åtgärderna innebär att arbeta målinriktat och i samverkan med arbetstagarorganisationerna med att genomföra rimliga åtgärder för att säkerställa att arbetsförhållandena lämpar sig för alla arbetstagare. Vidare ska arbetsgivaren verka för att alla ges möjlighet att söka lediga tjänster. menar att dessa aktiva åtgärder, i enlighet med förslag, ska omfatta samtliga diskrimineringsgrunder. I praktiken är kraven på aktiva åtgärder inte särskilt högt ställda. De innebär ett krav på eftertanke från arbetsgivaren. Hon eller han förväntas reflektera över hur öppen och tillgänglig arbetsplatsen är ur ett antal perspektiv. Vid rekrytering ska uppmärksamhet ägnas åt att de kanaler som används inte i praktiken är diskriminerande. Det finns flera skäl att kräva aktiva åtgärder för alla diskrimineringsgrunder. De hänsyn som gör sig gällande vad gäller jämställdhet och etnisk och religiös diskriminering gör sig i hög grad gällande även vad gäller de övriga diskrimineringsgrunderna. Varför skulle det vara mindre angeläget att kräva att arbetsgivaren ställer sig frågan om den valda utlysningsmetoden i praktiken bara når nyutbildad, yngre arbetskraft? Eller att omklädningsrummen går att använda för en transperson? För arbetsgivaren är aktiva åtgärder i regel en vinstaffär. Bredare rekryteringsmetoder ger bättre underlag för en bra rekrytering. En öppnare arbetsplats minskar ohälsan och gör att medarbetarna presterar bättre och stannar . Genom att diskrimineringsförbuden är desamma som kraven på de aktiva åtgärderna blir lagstiftningen mer lättbegriplig och överskådlig för arbetsgivaren. Utbildningsanordnares aktiva åtgärder bör omfatta samtliga diskrimineringsgrunder Utbildningsanordnare har krav på sig att upprätta likabehandlingsplaner och att aktivt förhindra och förebygga trakasserier. De skäl som anförts vad gäller arbetsgivares aktiva åtgärder gör sig i än högre grad gällande för utbildningsanordnare. Lika tillgång till en kvalitativ utbildning är en grundläggande samhällelig rättighet. Kravet på aktiva åtgärder för utbildningsanordnare bör omfatta samtliga sju diskrimineringsgrunder. Effektivitetsvinster ska återgå i ombudsmännens verksamhet Även om sammanslagningen av ombudsmännen initialt kommer att innebära en kostnadsökning, i form av exempelvis flyttkostnader, så kan man anta att vissa effektivitetsvinster kommer att uppstå. Den nya myndigheten lär t.ex. bara behöva en verksledning och en administration. Det är angeläget att klargör att dessa långsiktiga besparingar ska återgå i verksamheten. Inte minst DO har haft otillräckliga resurser för att möta behovet av hjälp från människor som upplever sig diskriminerade. återkommer i budgetmotionerna med förslag på förstärkningar av ombudsmännens anslag. Etnisk positiv särbehandling bör vara tillåten anser att positiv särbehandling på etnisk grund visserligen innebär ett avsteg från likabehandlingsprincipen, men ändå bör vara tillåten under vissa omständigheter. Den arbetsgivare eller utbildningsanordnare som efter en grundlig analys vill använda sig av positiv särbehandling som en av flera åtgärder för få bukt med en snedfördelning på arbetsplatsen bör inte vara förhindrad att göra det. Det råder ingen tvekan om att en lång tids diskriminering i samhället har snedvridit sammansättningen på många arbetsplatser och inom många utbildningar. I samhället sker just nu en process där många aktörer söker vägar att motverka diskriminering och hitta kompensatoriska åtgärder för en historisk obalans. I ett sådant arbete kan positiv särbehandling vara en användbar åtgärd. Det bör dock klargöras att det är en oinskränkt likabehandlingsprincip som bör gälla . Öppningen för positiv särbehandling bör omprövas löpande och avskaffas när dagens stora samhällsskillnader har börjat gå tillbaka.