mot · GW02A355 · 2008-10-05 00:00:00 — Vi anser att ensamstående kvinnor bör få tillgång till assisterad befruktning enligt samma villkor som kvinnor som lever i en relation. Utifrån principen om barnets bästa finns det ingen anledning att tro att det barn som tillkommit genom assisterad befruktning av en ensamstående kvinna skulle få sämre uppväxtvillkor än ett barn som adopterats av en ensamstående kvinna eller man eller av någon annan anledning lever med endast en förälder. Den traditionella kärnfamiljen som består av mamma, pappa, barn är en otidsenlig norm där många existerande familjebildningar inte får plats. Mångfalden av familjeformer ökar i skilsmässornas och kvinnofrigörelsens spår, och det är rimligt att lagstiftningen anpassar sig till dessa nya levnadsmönster. är det bara kvinnor som lever i en parrelation som har möjlighet att få tillgång till assisterad befruktning enligt lag (2006:351). Dock är det vanligt att ensamstående kvinnor söker behandling på klinik i t.ex. eller , vilket gör att det föds barn som tillkommit genom assisterad befruktning av ensamstående kvinnor i . Enligt gällande lagstiftning har det barn som tillkommit genom assisterad befruktning enligt lag (2006:351) rätt att få uppgift om vem donatorn är när barnet uppnått tillräcklig mognad. De barn som tillkommit genom assisterad befruktning utomlands saknar ofta den möjligheten. Vi vill även erinra om att socialutskottets majoritet i sitt senaste betänkande förutsätter att regeringen noga följer frågan om ensamstående kvinnors rätt till assisterad befruktning och återkommer till om regeringen finner det motiverat (bet. 2006/07:SoU8). Såvitt vi känner till pågår något sådant arbete ännu inte i . Regeringen bör därför återkomma med förslag till ändring i lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. som innebär att ensamstående kvinnor får tillgång till assisterad befruktning vid allmänt sjukhus. Detta bör begära. 11.1Ensamstående kvinnor och äggdonation har endast den kvinna som lever i en heterosexuell parrelation möjlighet att få tillgång till behandling med donerat ägg enligt bestämmelserna om befruktning utanför kroppen i lag (2006:351). Detta får till följd att de kvinnor som är infertila och lever som ensamstående inte har samma möjligheter till behandling som de kvinnor som valt att leva med en man. Av samma orsaker som lesbiska och bisexuella kvinnor som lever i en relation med en kvinna bör få tillgång till behandling med donerade ägg bör även de kvinnor som är ensamstående få tillgång till sådan behandling. Lagstiftningen kan inte längre utgå från kärnfamiljen som norm utan måste bejaka de familjebildningar som finns i praktiken. Det är inte rimligt att kvinnors möjlighet till behandling med donerade ägg ska vara beroende av civilstånd och sexuell läggning. Regeringen bör därför tillsätta en utredning med uppdrag att se över bestämmelserna om befruktning utanför kroppen i lag (2006:351) och annan relevant lagstiftning i syfte att ge ensamstående kvinnor möjlighet att få tillgång till behandling med donerade ägg. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 12.1Bristande HBT-kompetens hos lärare Rapporten utmaning för heteronormen från projektet ytan visar att av lärarna fått kompetensutveckling kring frågor om sexuell läggning och homofobi. av lärarna anser att deras utbildning har förberett dem för att hantera frågor om sexuell läggning och homofobi. Rapporten visar även att en fjärdedel av lärarna aldrig tar upp frågan om sexuell läggning i en undervisningssituation. svarar hälften av lärarna i enkätundersökningen att det förekommer kränkande jargong på grund av sexuell läggning bland eleverna. Slutsatsen blir att det finns ett stort behov av kunskap och kompetensutveckling kring sexuell läggning, homofobi och heteronormativitet bland lärare. visar i en rapport (2007:17) att av alla brott med homofobiskt motiv begås av personer som är , varav flertalet är unga män. Att skolan generellt brister i att hantera frågor om homosexualitet, bisexualitet och könsidentitet torde alltså vara en av förklaringarna till att unga människor utsätter HBT-personer för våld och andra kränkningar. För att det ska vara möjligt för lärare och annan personal inom utbildningsväsendet att främja likabehandling och motverka diskriminering måste de ha kunskap om frågor som rör homosexuella, bisexuella och transpersoner (s.k. HBT-kompetens). Regeringen bör därför ge och i uppdrag att ta fram en plan för hur alla anställda inom utbildningsväsendet ska få HBT-kompetens. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 12.2HBT-undervisning vid grundskola, gymnasium och komvux Skolan har en central roll när det gäller att förmedla kunskap om mänskliga rättigheter. Skolan ska inte förhålla sig neutral i HBT-frågor. Tvärtom är det ett av skolans främsta uppdrag att aktivt motverka alla former av diskriminering. om sex- och samlevnadsundervisningen från såväl 1999 som pekar på brister i skolans undervisning om sexuell läggning. Det framgår att undervisningen i HBT-frågor ofta är beroende av den enskilde läraren såväl när det gäller kvantitet som kvalitet. En del klasser får besök av en person från , RFSL eller RFSL Ungdom. För många elever är det den mest konkreta information om homosexualitet och bisexualitet de får under sin skoltid. Av rapport framgår att värdegrundsfrågor som särskilt rör jämställdhet, homosexualitet, bisexualitet och transpersoner måste belysas i sex- och samlevnadsundervisningen. De flesta HBT-ungdomar saknar möjlighet att positivt spegla sig själva någonstans i skolmiljön. De får inte heller stöd och hjälp med att bygga upp en trygg och säker självbild på samma villkor som heterosexuella elever. På så sätt växer många homosexuella, bisexuella och transpersoner upp i en miljö där de är ifrågasatta eller osynliggjorda som personer. Det förekommer även att grund- och gymnasieskolor använder sig att läromedel som direkt kränker HBT-personer. Detta är självfallet totalt oacceptabelt. Det är viktigt att unga människor erbjuds öppna valmöjligheter där de vuxna inte oreflekterat förutsätter att alla elever är, eller är på väg att bli, heterosexuella. En lärare med kunskaper om homosexualitet, bisexualitet och transpersoner samt en öppen och respektfull attityd till att det bland elever finns både homo-, bi- och heterosexuella ungdomar kan då fungera som ett stort stöd. Därför bör HBT-perspektivet integreras i en rad olika ämnen, till exempel social- och samhällskunskap, psykologi, historia, svenska samt religion och livsåskådningsfrågor. Att bara diskutera homosexualitet på biologilektionerna eller under sex- och samlevnadsundervisningen förstärker fördomarna om att homosexualitet enbart handlar om sex. Vi vill att HBT-frågor ska behandlas som ett självklart inslag i undervisningen. Frågorna bör kopplas till grundläggande värderingar om alla människors lika värde och rättigheter. utkom med rapporten I enlighet med skolans värdegrund? (285:2006). I den granskas 24 läroböcker 79 och gymnasieskolans A-kurser i ämnena biologi/naturkunskap, historia, religions- och samhällskunskap med läroplanernas värdegrund som utgångspunkt. Granskningen visar att läroböckerna utgår från att alla människor är heterosexuella. Heterosexualitet framställs som det allmänna och oproblematiska, medan homo- och bisexualitet framställs som det specifika och problematiska. Den homo- eller bisexuelle är inte en namngiven person utan en mer diffus någon annan. Homo- och bisexuella personer gestaltas dessutom endast om det uttryckligen handlar om homo- eller bisexualitet och de får därmed enbart representera sin sexuella läggning. Elever som själva identifierar sig som homo- eller bisexuella kan därmed uppleva läroböckerna som exkluderande, kränkande eller diskriminerande. Regeringen bör ge Myndigheten för skolutveckling i uppdrag att återkomma med förslag på hur frågor om sexuell läggning och könsidentitet ska beröras på ett integrerat sätt i undervisningen i och gymnasieskolan. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 12.3HBT-undervisning vid universitet och högskolor Den nya diskrimineringslagen som träder i kraft innehåller ett förbud mot diskriminering p.g.a. sexuell läggning och könsöverskridande identitet eller uttryck inom utbildningsverksamhet. Begreppet utbildningsverksamhet omfattar bl.a. högskoleutbildning. För att den nya lagen ska fungera i praktiken krävs dock att frågor som rör HBT-personers livsvillkor integreras i utbildningen. Enligt vår mening är det önskvärt att utbildning i HBT-frågor integreras i all grundutbildning som bedrivs vid högskolor och universitet i syfte att ge nödvändig HBT-kompetens. Detta gäller i synnerhet vissa utbildningar inom humaniora, samhällsvetenskap och medicin som t.ex. psykologlinjen, juristlinjen, socionomlinjen, sjuksköterskeutbildningen och läkarlinjen. Regeringen bör därför ge i uppdrag att ta fram förslag till nödvändiga ändringar i högskoleförordningens examensordningar i syfte att integrera HBT-frågor i undervisningen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 13Diskriminering av HBT-personer i arbetslivet Den nya diskrimineringslagen innehåller förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning och könsöverskridande identitet eller uttryck (prop. 2007/08:95). Enligt en undersökning från (Homosexuellas villkor i arbetslivet, 2003) upplever homosexuella, trots forskning som visar att det skett en attitydförändring till det bättre, problematiska situationer i arbetslivet som är relaterade till den sexuella läggningen. Fritt Fram var ett samarbetsprojekt som arbetade mot diskriminering på grund av sexuell läggning i arbetslivet. Fritt Fram utbildade och höjde kompetensen kring sexuell läggning i arbetslivet mellan 20022007, då projektet avslutades. Fritt Fram drevs av arbetsgivare (, Kommuner och Landsting, kommun), fackförbund (, HTF) och intresseorganisationer (RFSL, EKHO). Dylika projekt är självfallet mycket lovvärda. Verksamheter som drivs i projektform är ett nödvändigt komplement till den verksamhet som Homo bedriver. Dock är diskriminering, mobbning och andra kränkningar som HBT-personer får utstå på sina arbetsplatser i grunden en arbetsmiljöfråga. Frågor som rör den psykosociala arbetsmiljön bör därför hanteras av . Alla kränkningar som HBT-personer utsätts för i arbetslivet är nämligen inte möjliga att beivra genom den befintliga diskrimineringslagstiftningen. Ofta handlar det om att personer blir utfrysta, mobbade eller utsatta för mer subtila kränkningar på grund av sin sexuella läggning än vad som krävs enligt lagstiftningen. Det är mot denna bakgrund av stor vikt att utvecklar sina föreskrifter kring HBT-personers psykosociala arbetsmiljö. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. De kulturella uttryckssätten har en stor betydelse för att påverka och förändra attityder och fördomar. De institutioner i samhället som har till uppgift att stödja och stimulera kultur bör uppmärksamma kulturens betydelse för att synliggöra homosexuellas, bisexuellas och transpersoners liv och erfarenheter. och andra anslagsgivande institutioner bör därför på lämpligt sätt verka för att HBT-kompetensen inom kulturlivet förbättras. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. kommer diskrimineringslagstiftningen även att omfatta värnpliktiga. Detta innebär att värnpliktiga får samma juridiska skydd mot diskriminering och kränkningar som anställda. Sakta men säkert börjar detta märkas i Försvarsmaktens policydokument. Det finns emellertid fortfarande mycket kvar att göra för att homo- och bisexuella samt transpersoner ska kunna leva öppet i det svenska försvaret utan att riskera att bli utsatta för diskriminering och trakasserier. För att förstå hur situationen ser ut på förbanden och se vilken effekt utbildningarna ger, bör man kontinuerligt utföra attitydundersökningar. När man genom resultatet av undersökningarna vet vari problemen ligger måste man följa upp genom att tillsätta riktade insatser för att komma åt problemområdena. Av attitydundersökning Ordervägrar försvarsmakten? visar att en av fyra värnpliktiga upplever att det är mindre accepterat att vara HBT-person inom Försvarsmakten än i det civila samhället. Två av tio värnpliktiga har vid ett eller flera tillfällen upplevt att värnpliktiga på något sätt behandlat HBT-personer felaktigt. En av fyra värnpliktiga har svarat att den felaktiga behandlingen utförs av både andra värnpliktiga och av befäl. Intervjuer visar även att HBT-personer ägnar stor energi åt att försöka dölja sin sexuella läggning eller könsidentitet inom Försvarsmakten och att de känner behov av att prestera mer än övriga i gruppen för att inte utmärka sig. Hela Försvarsmakten behöver ställa om till den öppna attityd som eftersträvas . Den gamla, hårda machojargongen som lever kvar är ett stort problem. Genom en utarbetad strategi, exempelvis innehållande kraftfulla policydokument, krav på åtgärdsplaner och bättre uppföljning av konsekvenser, bör man sträva efter en övergripande förändring av hela myndigheten. Utbildning är en viktig del i arbetet mot diskriminering. Befälen är de värnpliktigas förebilder och det är därför mycket viktigt att befälen är tillräckligt kunniga i HBT-frågor för att kunna hantera problem som kan uppstå, samt har förståelse för att en sådan utbildning behövs. Deras attityd till de här frågorna är helt avgörande för de värnpliktigas engagemang. Det är även viktigt att samtliga värnpliktiga får en liknande utbildning av hög kvalitet. Därför avsätter vi pengar i vår budgetmotion 2009 till det pågående arbetet mot diskriminering på grund av kön, etnicitet och sexuell läggning inom Försvarsmakten. Hälso- och sjukvården ska säkerställa rätten till likabehandling utan åtskillnad på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. Därför behövs en medveten strategi för att höja HBT-kompetensen inom vård och omsorg. Undersökningar av unga HBT-personers livssituation har visat att det inom dessa grupper finns en överrepresentation av psykosocial ohälsa. Många har övervägt att begå självmord. Det finns en stor risk att unga människor inte söker hjälp om de upplever att psykiatrin inte respekterar deras livsval. Motsvarande situation torde även gälla för vuxna. Transpersoners situation har knappt synliggjorts överhuvudtaget. Det finns en brist på kunskap om homosexuellas, bisexuellas och transpersoners situation inom psykiatrin, bland psykoterapeuter och inom den övriga hälso- och sjukvården, vilket är en stor brist ur ett likabehandlingsperspektiv. Det finns enligt vår mening stor risk att homosexuella, bisexuella och transpersoner får en sämre hälso- och sjukvård på grund av brister i bemötandet och brist på HBT-kompetens. bör därför ges i uppdrag att se över vilka åtgärder som krävs för att höja HBT-kompetensen inom hälso- och sjukvårdsområdet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Av en rapport från (2005:19) framgår att HBT-personer har en betydligt sämre psykisk hälsa än den övriga befolkningen. Den största skillnaden när det gäller hälsotillståndet finns bland homo- eller bisexuella kvinnor jämfört med heterosexuella kvinnor. Transpersoner mår generellt psykiskt sämre än gruppen homo- eller bisexuella. Vi menar att i högre grad borde uppmärksamma HBT-personers livsvillkor. Regeringen bör därför återkomma med förslag på hur HBT-perspektivet kan stärkas i folkhälsomålen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. visar att självmordsförsök är dubbelt så vanliga bland homo- och bisexuella personer jämfört med den övriga befolkningen. Särskilt vanligt är detta bland HBT-ungdomar. Så många som hälften av de tillfrågade transpersonerna uppgav att de övervägt att ta sina liv. I och Statens folkhälsoinstituts förslag till ett nationellt program för att förebygga självmord som presenterades 2006 uppmärksammades trots detta inte HBT-personers speciella utsatthet. I regeringens proposition En förnyad folkhälsopolitik (prop.2007/08:110) nämns inte heller gruppen HBT-personer särskilt. I tre nya regeringsuppdrag för att förhindra självmord till bland annat och lyser också HBT-perspektivet med sin frånvaro. Regeringen bör därför ge och i uppdrag att utreda hur samhällets fördomar och heteronormativiteten påverkar självmordfrekvensen för HBT-personer samt komma med förslag på verktyg för att förebygga självmord inom denna grupp. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Heterosexualitet är i samhället, även inom äldreomsorgen. För det stora flertalet heterosexuella äldre kvinnor och män finns det oftast inte anledning att fråga sig vad det innebär att inte bli behandlad och bemött som en hel människa. För de cirka 80 000 homo- och bisexuella som är i ser situationen väldigt annorlunda ut. Många av dessa kvinnor och män har blivit betraktade som sjukdomsstämplade brottslingar under en stor del av sin livstid. var det enligt svensk lag totalt förbjudet att ha homosexuella förbindelser. tog bort sjukdomsbegreppet. För många är det därför svårt eller otänkbart att komma ut som bög eller lesbisk som äldre. Därför måste personalen inom äldreomsorgen kunna se och bemöta homo- och bisexuella på att värdigt sätt. Dessvärre saknas tillräcklig kunskap om äldre HBT-kvinnors och mäns levnadsvillkor. Inom vård och omsorg gäller heteronormen och HBT-personer osynliggörs. Det kan handla om en person som lever i en dold relation med en partner av samma kön. En god vän kan ibland visa sig vara en partner. Då gäller det att personalen inom äldreomsorgen är tillräckligt lyhörd och uppmärksam. Öppet homosexuella ska bemötas med respekt, men personalen måste även vara lyhörda mot dem som på grund av långvarig diskriminering inte är öppna med sin sexualitet. Regeringen hänvisar ofta till att privatiseringarna av äldreomsorg och vård ska lösa problemet med bristande HBT-kompetens. Men privatiseringar garanterar inte per automatik att vare sig de boende som är HBT-personer eller HBT-personer bland personalen kommer att behandlas med respekt för sin sexuella läggning eller sin könsidentitet. lyfter i sin kunskapsöversikt Det dubbla utanförskapet mångfald och sexuell läggning fram ett antal områden där insatser behöver göras. All personal inom äldreomsorgen behöver självklart ha HBT-kompetens och kunskap. Där fattas mycket . Den kunskapen måste också kopplas till att livsvillkoren för äldre homosexuella kvinnor respektive män ser olika ut. En grundförutsättning är att HBT-personer inte osynliggörs vare sig de är personal eller äldre kvinnor och män med behov av service och omvårdnad. Alltmer insatser görs av anhöriga. Det är därför viktigt vilka föreställningar som finns kring vilka som är homo- och bisexuellas anhöriga och att de synliggörs när det gäller anhörigstöd. I t.ex. om anhörigstöd saknas skrivningar om homo- och bisexuellas situation. För många äldre homo- och bisexuella kvinnor och män kan gemenskapen tillsammans med andra äldre med samma erfarenheter göra att de mest av allt önskar komma till ett HBT-äldreboende. Men det är inte självklart att alla äldre HBT-personer vill bo på ett äldreboende med särskild HBT-inriktning, inte minst med tanke på att många av de äldre vuxit upp i ett samhälle som varit ännu mer fördömande gentemot homo- och bisexualitet än . bör därför få i uppdrag att se över vilka åtgärder som behövs för att HBT-kompetens ska finnas inom hela äldreomsorgen (se vidare i vår motion om en jämställd äldreomsorg, 2008/09:So554).