mot · GW02U272 · 2008-09-30 00:00:00 — Stöd till demokratirörelsen i tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör fortsätta, och öka, sitt biståndssamarbete med de burmesiska oppositionsgrupper som i och längs gränser arbetar med bl.a. demokratiutveckling, hiv/aidsrelaterade problem, kvinnors och barns rättigheter. folk lever i en av världens mest brutala och slutna militärdiktaturer. Detta har blivit än mer uppenbart för omvärlden då munkledda demonstrationer krossats med våld och en cyklondrabbad befolkning nu förvägras internationell hjälp. Trots hårt arbete från den burmesiska demokratirörelsen och påtryckningar från omvärlden tycks juntans järngrepp om landet alltjämt orubbat. Men kampen för förändring fortsätter, mycket tack vare de eldsjälar som aldrig ger upp hoppet om en bättre framtid. Sedan den första militärkuppen i har landet, som är mycket rikt på naturresurser, blivit ett av världens fattigaste. finns på FN:s lista över least developed countries. valde militärjuntan att förstatliga hela den burmesiska ekonomin, vilket , tillsammans med den utbredda korruptionen, ledde till att landets ekonomi kollapsade. skakades militärregimen då tiotusentals människor krävde demokrati i landet. Ledaren för denna unga demokratirörelse blev snart Aung , som sedermera placerades i husarrest. hölls val i och oppositionen fick av platserna i parlamentet. Militären accepterade dock inte utslaget utan slog hårdhänt ned den spirande demokratin. Många av dem som var aktiva i demokratirörelsen fängslades, mördades eller flydde landet. liberaliserades ekonomin något, men det är en utveckling som inte minskat fattigdomen. , efter de stora demonstrationerna 1998, har en ny folklig demokratirörelse vuxit fram. 100000-tals burmeser har gått ut på gatorna för att kräva demokrati och drägliga levnadsförhållanden. Militären har återigen svarat med våld och många människor har dödats. sitter långt över 1000 demokratiaktivister som politiska fångar i . Många demokratikämpar i tvingas fly för sina liv. De allra flesta flyr till . Årets , är en av dem. Det är dock inte bara demokratiaktivister som flyr, utan många ungdomar tvingas lämna för att få tillgång till utbildning i de stora flyktinglägren. Andra flyr för att kunna arbeta och skicka tillbaka pengar till sina familjer. Längs den thai-burmesiska gränsen bor också mängder av flyktingar från de olika etniska minoriteterna i landet, vars hemtrakter drabbats hårt av inbördeskriget i eller av tvångsförflyttningar till följd av byggandet av dammar eller gaspipelines. är det inte bara i gränsregioner det lever burmesiska flyktingar, antalet interna flyktingar ökar kontinuerligt. I dessa fattiga och/eller krigsdrabbade områden där människor har små försörjningsmöjligheter sprids sjukdomar snabbt. Malaria, tbc och hiv/aids är vanligt. Framför allt i östra är en stor del av marken minerad och olyckor på grund av landminor är vanligt. Sjukvården inne i , inte minst i gränsregionerna, är undermålig och de flesta har ingen möjlighet att få den vård de behöver. Internationella biståndsorganisationer som via militärjuntan försökt arbeta i har ofta stött på stora hinder. Bland annat är restriktionerna så omfattande att många av dem, däribland , har valt att lämna landet. Den burmesiska oppositionsrörelsen består av mycket mer än bara demokratiaktivister. Där ingår förutom de politiska organisationerna som jobbar med demokratiutveckling och mänskliga rättigheter även kvinnoorganisationer som jobbar för kvinnors rättigheter, organisationer som jobbar med flyktingbarnens rätt till skolgång och organisationer som jobbar med sjukvård och/eller hiv/aids. De jobbar i gränsområdena men flera av dem jobbar också inne i landet genom så kallad cross-border-verksamhet. De tar sig in i de värst drabbade områdena, där inbördeskriget fortfarande rasar och dit de internationella organisationerna inte når. Bland dem som arbetar inom den burmesiska oppositionsrörelsen finns bland andra som var en av de nominerade till World for the right of child för sitt arbete med flyktingsjukhuset . De flesta som är aktiva inom dessa organisationer är själva burmesiska flyktingar och det bistånd de får från framför allt västvärlden är fundamentalt för deras fortsatta verksamhet. , via Sida, har tidigare stöttat oppositionsrörelsens arbete, bland annat genom ett samarbete med . Merparten av det svenska biståndet har gått till flyktingarna och flyktingorganisationerna längst den thai-burmesiska gränsen. Främst har det varit bistånd som gått till basförnödenheter, utbildning och sjukvård. 2005/06 uppgick detta bistånd till . Sida har också gett pengar till den oppositionella radiostationen , som sänder från . är ett fattigt land men där finns en mycket stark och aktiv demokratirörelse, vars engagemang sträcker sig utanför det strikt politiska, och det finns en god grund att fortsätta bygga på. Mot bakgrund av detta menar vi att det svenska biståndet till de burmesiska oppositionella och de burmesiska flyktingarna i exil måste fortsätta och öka.