mot · GW02Fö204 · 2008-09-24 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska avbryta allt samarbete som bidrar till militariseringen av EU.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska verka för att EU upprättar handlingsplaner för implementering av FN:s resolutioner och 1820.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att säkerhetsstrategin bör hänvisa till förslagen i FN:s resolutioner och 1820 och uttala en politisk förpliktelse att leva upp till dessa förslag.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör avsäga sig ett deltagande i NBG en andra beredskapsperiod . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör lämna . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör verka inom EU för att unionen ska bli en kärnvapenfri zon.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inte ska inleda några förhandlingar eller vidta andra åtgärder i syfte att ansöka om medlemskap i tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör tacka nej till erbjudandet att delta i Nato Response Force. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska lämna Partnership For Peace. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att Nato inte ska tillåtas öva på svensk mark eller vatten. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska dra tillbaka sin representation i Natos högkvarter.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör säga upp . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att alla internationella militära insatser ska ske på FN:s uppdrag.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör upprätta en handlingsplan för arbetet med att förebygga väpnade konflikter.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör upprätta en organisation med ansvar för arbetet med att förebygga väpnade konflikter.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör upprätta en regeringsskrivelse som redogör för gjorda insatser samt formulerar framtida prioriteringar i arbetet med att förebygga väpnade konflikter.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att civila och militära insatser alltid bör hållas separerade.1 1 Yrkandena 13, 6, 7, 11 och 1317 hänvisade till UU. har sakta men säkert övergivit en traditionell och framgångsrik säkerhetspolitik som byggt på alliansfrihet, fredliga lösningar på konflikter, nedrustning, stöd till FN och solidaritet med tredje världen. Sedan vårt medlemskap i har den svenska militära alliansfriheten urholkats. är med och bidrar till militariseringen av EU, vårt samarbete med Nato förstärks och vi ställer inte längre krav på att de militära insatser som vi deltar i ska ha FN-mandat. är emot denna utveckling och vi anser dessutom att , som neutralt land, har en viktig uppgift i världen. Som opartisk aktör kan agera medlare i internationella konflikter och ställa upp som värdland för fredsförhandlingar. Vår alliansfrihet stärker också vår trovärdighet när det gäller vår biståndspolitik. Det pågår en militär upprustning i EU och är med och bidrar. Unionens säkerhetsstrategi Ett säkert i en bättre värld handlar om hur EU ska försvara sin säkerhet och främja sina värderingar. Strategin fokuserar på militära lösningar på kriser och konflikter, och målsättningen är att medlemsländerna ska få en så enhetlig och likriktad försvars- och utrikespolitik som möjligt. värnar om en oberoende och militärt alliansfri utrikespolitik och därför anser vi att ska avbryta allt samarbete som bidrar till militariseringen av EU. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. vill att frågan om kvinnors säkerhet lyfts i EU. Brist på makt, inflytande och rörelsefrihet, brist på sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter samt mäns våld mot kvinnor är viktiga säkerhetsfrågor både nationellt och internationellt. antog resolution Kvinnor, fred och säkerhet som handlar om att stärka kvinnors rättigheter och deltagande i fredsprocesser. För att vidare understryka de förödande effekterna av genusrelaterat våld i konflikter antogs resolution . I den krävs att sexuellt våld upphör i konflikter och sexuellt våld erkänns som en typ av handling som bidrar till att konflikter förstärks och att fredsprocesser hejdas. anser att ska verka för att EU upprättar handlingsplaner för implementering av FN:s resolutioner och 1820. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. antogs den europeiska säkerhetsstrategin som innehåller riktlinjer för hur EU:s medlemsländer ska agera internationellt samt hur den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken ska utformas. Säkerhetsstrategin innehåller stora brister. Med hänvisning till lyfts jakten på terrorister fram som ett av de viktigaste säkerhetspolitiska målen. och Nato omnämns på flera ställen som de absolut viktigaste samarbetsparterna. I strategin förespråkas även pre-emtive war, föregripande krig, dvs. att man ska vara beredd att ingripa militärt utomlands innan en kris uppstår för att försvara unionens intressen. Ingenstans problematiseras underliggande orsaker till terrorism såsom fattigdom och brist på respekt för de mänskliga rättigheterna. Det diskuteras inte heller hur den egna politiken och det egna agerandet påverkar människors säkerhet, varken inom gränser eller utanför. Just nu pågår en revision av strategin som planeras anta . Som medlemmar i och förespråkare för fredliga lösningar på konflikter är det viktigt att är med och deltar i detta arbete genom att lyfta viktiga säkerhetspolitiska frågor. Mest grundläggande är att det säkerhetskoncept som tillämpas i strategin tydliggörs. Det bör vara människor och människors behov som sätts i centrum. Säkerhetsstrategin bör explicit erkänna att europeiska medborgare inte är säkra förrän alla människor är det, oavsett vilken region de bor i eller vilket kön de har. Det civila samhällets roll i säkerhetsarbetet bör lyftas fram och samarbetet och dialogen med civila organisationer utökas. Vikten av att koppla jämställdhet till säkerhetspolitiken har det redan redogjorts för i tidigare stycke. Med hänvisning till detta anser att man bör hänvisa till förslagen i FN:s resolution och FN:s resolution i säkerhetsstrategin samt skriva in en politisk förpliktelse att leva upp till dessa förslag. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. , battlegroups, är de som operativt ska genomföra de uppgifter som säkerhetsstrategin slår fast. har varit ramnation för Nordic Battlegroup, NBG. har bidragit med 2300 soldater, med 200, med 150, med 80 och med 50. Kärnan i Nordic Battlegroup är en skyttebataljon som ska kunna agera på platser från . EU har dessutom gett sig själva möjligheten att angripa militärt utan att FN har gett sitt godkännande. Det har riktats mycket kritik mot de svenska förberedelserna kring den nordiska stridsgruppen och det har varit svårt att få information och inblick i verksamheten. Det har bl.a. framkommit allvarliga brister i utbildning, utrustning och personalförsörjning. Det rekryteringsmaterial som i första hand har vänt sig till värnpliktiga har kritiserats för att vara alltför romantiserande. Trots att man vet att hög kvinnorepresentation är viktig vid framgångsrika internationella insatser lyckades inte Försvarsmakten rekrytera mer än 4procent kvinnor till NBG. Detta visar på ett stort systemfel i organisationen. har EU inte skickat ut någon stridsgrupp och det har visat sig att det fattas organisation till att göra det. Beredskapstiden för den nordiska stridsgruppen har gått ut men , , och har visat intresse för att fortsätta samarbetet. Även har anmält sin avsikt att utifrån erfarenheter från beredskapsperioden organisera en andra stridsgrupp med start . motsätter sig ett sådant åtagande och anser att ska avsäga sig ett vidare deltagande. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Produktion och utveckling av krigsmateriel är en mycket viktig del av EU:s säkerhetspolitik. Det gäller att exportera och sälja så mycket vapen som möjligt i världen. Starka krafter styr utvecklingen mot en gemensam politik och upphandlingsprocess för försvarsmateriel inom EU. bildades den europeiska försvarsbyrån, . Byråns syfte är att utveckla försvarskapaciteten, stärka samarbete om krigsmateriel, stärka försvarsindustrin i samt främja militär forskning och utveckling. växer och har anställd personal på plats. menar att är en del av EU:s militarisering och upprustning och anser att bör lämna . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Även i EU bör vara en stark röst mot kärnvapen och för en nedrustning inom unionen. Två av medlemsländerna är kärnvapenstater, och , och de verkar inte ha några planer på att avskaffa dem. Vidare finns det ett stort antal amerikanska kärnvapenmissiler utplacerade i flera av EU:s medlemsländer. De amerikanska kärnvapnen är inte bara utplacerade på dessa länders territorium, de kan också användas av det aktuella landet i händelse av krig. Detta strider mot icke-spridningsavtalet som innehåller ett förbud mot att överlåta kontroll av kärnvapen från kärnvapenländer till icke-kärnvapenländer. Med anledning av detta bör regeringen verka inom EU för att unionen ska bli en kärnvapenfri zon. Detta bör ge regeringen till känna. Samarbetet mellan EU och Nato har utvecklats successivt. I lyfts Nato fram som den i särklass viktigaste militära samarbetspartnern. Av EU:s 27 medlemsländer är 21 stycken medlemmar i . I finns det inget folkligt stöd för ett Nato-medlemskap. En Sifo-undersökning visar att endast 29procent av svenskarna kan tänka sig ett medlemskap medan hela 53procent säger nej. Trots bristen på folkligt stöd väljer den att inleda samarbeten med Nato på flera olika områden. anser att den svenska militära alliansfriheten är en grundbult i vår utrikes- och säkerhetspolitik. bör därför inte inleda några förhandlingar eller vidta andra åtgärder i syfte att ansöka om medlemskap i . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. deltar i Nato-ledda krishanteringsinsatser, exempelvis i och Kosovo. När deltar i internationella insatser under Nato-befäl förstärks bilden av att skulle vara en del av Nato. Eftersom Natos konflikthanteringsperspektiv bygger på militära lösningar leder detta till att förtroende som fredsaktör undergrävs. En aktuell diskussion är även ett svenskt deltagande i Natos planerade snabbinsatsstyrka Nato Response Force, NRF. Ett sådant engagemang skulle ytterligare försvåra för ett svenskt oberoende internationellt fredsarbete. anser att bör tacka nej till erbjudandet att delta i NRF. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. är med i Partnership for Peace, PFP. Det är ett samarbete som utvecklas mellan Nato och andra länder i , och södra . PFP-länderna samordnar och övar regelbundet med Nato. Ett syfte är att utveckla samverkansförmågan mellan de olika ländernas styrkor så att de ska kunna agera gemensamt vid krishanteringsoperationer. anser att deltagande i PFP leder till ytterligare harmonisering med Nato och anser att bör lämna Partnership for Peace. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. samarbete med Nato växer genom att de EU-ledda stridsgrupperna är öppna för Nato-länder samt att , som inte är med i EU men är medlem i Nato, ingår i den nordiska stridsgruppen. Nato-ledda övningar har även ägt rum i . motsätter sig denna utveckling och anser att Nato inte bör öva på svensk mark eller vatten. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. samarbete med Nato innefattar även , . EAPR fungerar som ett forum för informationsutbyte och en säkerhetspolitisk dialog mellan Nato och partnerskapsländerna. På ambassadörsnivå sammanträder man och därutöver pågår ett brett arbete i olika arbetsgrupper. har representation på med ett tiotal man samt en ambassadör. tycker inte att det är rimligt med svensk representation på när vi inte är medlemmar i militäralliansen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. har sagt ja till att delta i samarbetet kring strategiska flygplantransporter, SAC. Initiativet till SAC kommer från Nato. Förutom och är de övriga länder som är aktuella för ett deltagande i SAC Nato-länder. Dessutom sker anskaffning och förvaltning av flygplan och kringutrustning med stöd av Nato via dess organisationsenheter och , Namo/Nama. sträcker sig även över 30år och omfattar en driftskostnad på ca . Sedan tillkommer en kostnad på ca . sammanlagda kostnad för blir därmed ca 7450 miljoner. Huvuddelen av beloppen ska betalas oavsett om någon flygtid utnyttjas. anser att detta är en orimlig kostnad. Vi motsätter oss även militära avtal som sträcker sig över en så . bör, som ett militärt alliansfritt land, inte förstärka sitt samarbete med Nato. anser att bör säga upp . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Regeringen har valt att stegvis öka resurserna för fredsfrämjande . Målsättningen är att bidrag i freds- och säkerhetsfrämjande insatser ska öka. Det svenska försvaret har den dubbla uppgiften att värna landets territoriella integritet och att bidra till fred och säkerhet. Mellan dessa två uppgifter måste det råda balans. Att prioritera och dimensionera för internationella insatsstyrkor, där all framtida utbildning ställs om i syfte att verka i andra länder, riskerar att ge negativa effekter och visa sig vara en felsatsning för det svenska försvaret och försvarsförmågan inom vårt eget territorium. Vid internationella insatser är det alltid behovet i de krisdrabbade områdena som ska styra och aldrig svenska intressen. Det är viktigt att varje ny internationell insats debatteras och beslutas i . För att ska bli trovärdigt i sitt internationella engagemang krävs det att landet har en oberoende utrikespolitik och är militärt alliansfritt. Därför bör fredsskapande, fredsbevarande och fredsframtvingande åtgärder enbart ske på FN:s uppdrag. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Världen lider ingen brist på militära styrkor och förband, men det finns ett stort underskott på humanitära insatser. har slagit fast att behovet är stort av åtgärder för att förebygga väpnade konflikter. anser att , istället för att satsa på militära insatser, bör inrikta sin internationella säkerhetspolitik på att förebygga kriser samt återuppbyggande av utsatta områden. Våra arbetsområden bör innefatta fattigdomsbekämpning och hjälp med att utveckla demokrati och fungerande rättssamhällen. Hantering av de kriser som kan följa i spåren av förändringarna i klimatet och miljöpåverkan bör också vara en av de stora utmaningarna som svensk säkerhetspolitik står inför. Arbetet med att förebygga väpnade konflikter tycks inte få det utrymme som det bör ha enligt fastslagna prioriteringar i utrikes- och säkerhetspolitiken. måste våga fortsätta prioritera det förebyggande arbetet som är långt mer samhällseffektivt, både vad gäller mänskligt välmående, ekonomi och socialt kapital. Det arbete som vidtar för att förebygga väpnade konflikter måste också vara tydligare kopplat till konkreta risksituationer. Det kan inte enbart vara inriktat på ett mer allmänt förebyggande arbete som först på lång sikt och indirekt kan kopplas till fredsbyggande och undanröjande av risker för väpnad konflikt. Givetvis är sådana indirekta insatser, som kan handla om utvecklingssamarbete och nedrustningsarbete, av godo men de kan inte tillåtas dölja behovet av mer konkreta insatser. bör därför prioritera det förstnämnda arbetet i högre utsträckning och synliggöra just denna typ av arbete i regeringens rapporter och utvärderingar. För att arbetet med att förebygga väpnade internationella konflikter ska konkretiseras krävs det att regeringen upprättar en heltäckande handlingsplan. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Varje konfliktsituation är unik och det finns ingen standardmall att följa. Potentiella konfliktområden måste också uppmärksammas på ett tidigt stadium. För de aktörer som vill bidra till att fredligt lösa en konfliktsituation krävs flexibilitet, analysförmåga och anpassningsförmåga till den specifika situationen. måste flera olika instrument kombineras, ofta av flera aktörer i samverkan. Att inneha en samlad bild över dessa instrument tillsammans med förmågan till kritisk utvärdering av deras effektivitet är nödvändig för att man ska kunna avgöra vilka instrument som är att föredra i en specifik situation. För att arbetet med att förebygga väpnade konflikter ska bli effektivt krävs det att regeringen upprättar en organisation för detta ändamål. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En sådan enhet kan ha en samlad bild över det internationella läget utifrån ett perspektiv som är relevant för att förebygga väpnade konflikter. Utifrån ett gott underrättelseläge kan politiska åtgärder rekommenderas i tidigt skede. Åtgärderna kan variera, såsom diplomatiska, politiska, ekonomiska och folkrättsliga insatser. Vid insatser ska enheten göra en god uppföljning och återrapportering samt ge kontinuerliga rekommendationer för vidare åtgärder. Eftersom det förebyggande arbetet är en så viktig och prioriterad komponent i den traditionella utrikes- och säkerhetspolitiken är det också av största vikt att kunskapen om vad gör inom detta område måste spridas till den svenska allmänheten. ska också kunna granska den förda politiken. Regeringen måste därför regelbundet utarbeta en regeringsskrivelse om arbetet med att förebygga väpnade konflikter. En sådan skrivelse bör både utvärdera tidigare insatser och diskutera framtida prioriteringar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.2Civil/militär samverkan Att använda biståndsmedel för militära insatser är förknippat med en mängd risker och problem. Först och främst är det de civila insatsernas opartiskhet och integritet som kan ifrågasättas. Detta försvårar naturligtvis biståndsorganisationernas arbete. När civil personal förknippas med militär ökar också risken för våld mot den civila personalen. ser på den här problematiken med stort allvar. Vi anser att det är mycket viktigt att civila och militära insatser hålls separerade både när det gäller personal, materiel och ekonomiska resurser. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.