ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GW02K247 · 2008-10-01 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att sänka eller ta bort spärren vid personval till . Sedan personvalet blev verklighet 1991 har väljarna haft ett större inflytande över vem som ska få mandat att representera de olika partierna i kommuner, landsting och riksdag. Det är en viktig del i den demokratiska processen och det ställer tydligare krav på kandidater att möta väljarna. I det senaste valet var det relativt få väljare (21,) som använde sig av möjligheten att personrösta i riksdagsvalet. Det finns säkert flera orsaker till detta. En möjlig förklaring till det minskade intresset kan bero på att spärren satts för högt. För att en kandidat ska kunna väljas in i enbart genom personliga röster krävs att de uppgår till av partiets röster i valkretsen. De höga kraven kan både ge den som röstar och den som kandiderar en känsla av att det är svårt att påverka valresultatet med ett kryss, särskilt i större valkretsar. Det leder till att personvalssystemet tappar i legitimitet. Erfarenheter från andra länder visar att personvalet kan mobilisera grupper som inte röstar i lika stor utsträckning, till exempel invandrare. Det är också en viktig demokratiaspekt. Med personval hade vi också fått fler unga och invandrare i . Utan spärr 2006 skulle vi ha 39 i stället för 21 ledamöter med utländsk bakgrund. Personvalssystemet är i grunden bra, men bör reformeras för att öka väljarnas intresse att påverka vem som ska representera ett parti på olika nivåer. Det är dags att sänka spärren eller ta bort spärren till riksdagsvalet så att personvalsreformen verkligen blir det den var tänkt att vara: ett viktigt instrument i den demokratiska processen.
mot · GW02K248 · 2008-10-01 00:00:00 — Det politiska och ideella förtroendeuppdraget tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att värna det politiska och ideella förtroendeuppdraget. Ett trettiotal politiker på har valt att lämna sina politiska uppdrag sedan valet . Avhoppen finns i alla partier och i olika åldrar. Men det är fler män än kvinnor som valt att lämna politiken. är i förhållande till övriga landet inget undantag utan kan här statuera ett tydligt exempel. Tidsbrist, hälsoskäl, studier, flytt från till svenska fastlandet eller från glesbygd i till större tätorter och städer eller andra delar av landet är skäl som politikerna förklarar sina avhopp med. En och annan säger också att det politiska arbetet inte gett så mycket. Ungefär en tredjedel är , och för många unga kan det kännas svårt att få ihop familjeliv, jobb och därtill det i mångt och mycket tunga politiska uppdrag som kräver mer och mer av den enskilde. Jag förstår att människor som tar på sig ett uppdrag också vill göra bra ifrån sig som pressen på de förtroendevalda blivit allt tuffare och hårdare från samhällets sida. Det är många kvällsmöten, utåtriktade aktiviteter, att finnas i mediernas rampljus, inte alltid acceptans från arbetsgivare eller arbetskamrater, politikerförakt som kommer fram i samtal och i personliga möten, hot och utsatthet med mera. som de flesta också känner en stor glädje och tacksamhet över att ha ett förtroendeuppdrag. Ett uppdrag som fått många människor att växa som personer och individer, gett stora kunskaper och öppnat dörrar till områden, möten och kunskap som man annars inte skulle ha fått del av. Därför är det oerhört viktigt att vi tillsammans inom politikens och föreningslivets ram tar ett krafttag kring problemet med att så många, av olika anledningar, väljer att lämna politiken. En del kan man inte styra över men mycket går säkert att göra något åt. De politiska partierna, var för sig, har förvisso ett stort ansvar men om vi inte skall hamna i ett demokratiunderskott och få brist på människor som vill ta på sig politiska uppdrag så måste vi tillsammans stat, kommuner, landsting, Kommuner och Landsting (SKL), fackliga organisationer, föreningsliv med flera se över vad som kan göras för att motverka att vi hamnar i detta demokratiunderskott. Det kan handla om kartläggning, utbildning, informationskampanjer, att skapa arenor med inriktning demokrati och så vidare. Mycket görs säkert men jag tror att det på många håll görs mycket lite eller inget alls. Att säkra demokratin är att också ha människor som kan och vill verka inom ramen för förtroendeuppdraget.
mot · GW02K249 · 2008-10-01 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett nationellt regelverk för den svenska flaggan. Den svenska flaggans proportioner och utseende regleras i lag (1982:269)om flagga. I övrigt finns ingen lagstiftning om den svenska flaggan. Det finns inte heller några flaggregler, endast flaggseder. I står följande att läsa om detta: Flaggseder har i utformats tämligen sent. Ännu användes flaggor huvudsakligen som nationalitetssymboler inom sjöfarten. Därutöver förekom undantagsvis flaggning vid t.ex. regementen och en del offentliga byggnader. När OscarII införde seden att hissa flaggan på för att annonsera kungens närvaro väckte det uppmärksamhet och kritiserades som missprydande och löjeväckande. Med den nationalistiska väckelsen spreds dock seden att flagga, först till bl.a. herrgårdar och prästgårdar, skolor och restauranger. Unionsupplösningen 1905 medförde nationell samling och en stimulans till att skaffa och hissa flaggor (den rena svenska flaggan utan unionsmärket). Dock framstod nationsflaggan för den radikala opinionen länge som en överklassymbol. 1971 avskaffades det grundlagsfästa förbudet att skända nationalsymboler. Det är alltså därefter fritt fram att bränna och skända flaggan bäst man vill. De regler som funnits kring svenska flaggan har också liberaliserats allt eftersom. Norrmännen håller på att invadera från väster, och det är väl i och för sig trevligt och dessutom bra för ekonomin i gränsområdena mot . I ser man den tyska flaggan vaja på många gårdar. Många andra länder har regeln att man få hissa utländsk flagg om den nationella flaggan hänger där under, alltså både en utländsk och en nationell flagga på samma stång. Enligt svensk tradition är detta inte möjligt eftersom en utländsk flagga över en svensk visar på underkastelse när erövrats av ett annat land. är ett mångkulturellt land, vilket är bra. kan man tycka att det är ett problem att den svenska nationalsymbolen är utbytt mot andra nationers nationalsymboler i stora delar av vårt land. har fått en större tyngd genom nationaldagsfirandet och att det blivit . Den svenska flaggan har inte getts samma tyngd och samma skydd. I avsaknad av lagar eller bindande regler kan den svenska flaggan brännas eller bytas ut mot annan nations flagga. bör besluta att den svenska flaggan skall få ett nationellt regelverk som stärker den som nationalsymbol. Av detta regelverk bör också framgå hur utländska flaggor får användas i .
mot · GW02K252 · 2008-10-02 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att planmässigt minska antalet riksdagsledamöter till 249. Den svenska med dess 349 ledamöter är i relation till landets folkmängd mycket stor, inte minst om man jämför med andra länder. En så stor riksdag blir i sig även mycket tungrodd och onödigt kostnadskrävande. Ett mått på hur kostnaderna kraftigt ökar för även inom ramen för dagens antal ledamöter får man om man jämför kostnaderna 1997 med kostnadsutfallet . Förändringen visar på en kostnadsökning från till . En betydande del av ökningen hänför sig till det utökade s.k. ledamotsstödet som beslutats, dvs. ett stöd som ökar kraftigt just på grund av det stora antalet ledamöter. Effekten har blivit en mycket stor och onödigt kostnadskrävande politisk apparat på riksplanet. Från moderat håll har vi länge framhållit att det är angeläget att minska antalet riksdagsledamöter. Många moderater förordade att man borde ha kopplat utökningen av ledamotsstödet (politiska sekreterare) till en samtidig bantning av antalet ledamöter. När man för behovet av en mindre riksdag på tal möts man av ett stort antal motargument. Flertalet av dessa upplever vi emellertid vara tämligen irrelevanta. Om man är ute efter proportionalitet mellan partier över en spärrgräns på t.ex. går det naturligtvis att uppnå med utjämningsmandat även med en mindre riksdag. Att partier blir representerade från olika delar av landet kan också uppnås, bl.a. genom att partier kan använda sig av rikslistor. Bakom motviljan i mot att minska antalet upplever vi ofta att det finns ett helt annat dolt argument. Det känns riskabelt för många som redan sitter i att minska antalet eftersom det kan gå ut över möjligheten att själv bli omvald. Genom att åstadkomma den rimliga minskningen successivt kan man även gå runt denna motvilja mot förändring. Ett lämpligt sätt vore att i den kommande grundlagen ange antalet ledamöter till 249 st. men att minskningen till detta genom övergångsbestämmelser görs med 20 ledamöter per ordinarie val till dess antalet uppnåtts. Genom detta tillvägagångssätt skulle successivt få en storlek som gör den mer ändamålsenlig. skulle också få en ökad legitimitet i medborgares ögon eftersom vi upplever det finnas en bred folklig motvilja mot en alldeles för stor och kostnadskrävande riksdag. Genom att göra detta tillägg till grundlagen kan man på ett strategiskt och välbalanserat sätt effektivisera landets riksdagsförvaltning, vilket får anses som rimligt mot bakgrund av de höga omkostnader som omger hela administrationen. Vi föreslår därför att regeringen i samband med beredningen av kommande förslag beaktar denna möjlighet. Vi hoppas även att i sitt arbete beaktar vår motion.
mot · GW02K253 · 2008-10-02 00:00:00 — Gränshinder mellan de nordiska länderna tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att det i samband med att ny lag stiftas i vore angeläget att göra konsekvensanalyser för handeln med de nordiska länderna. Det finns ett stort behov av att ta bort gränshinder mellan de nordiska länderna för att underlätta människors möjligheter till arbete och vistelse. Detta arbete har bedrivits i och kommer att intensifieras för att man ska nå gemensamma politiska beslut i de nordiska länderna för att undanröja dessa hinder. Det är angeläget att det inte skapas nya hinder som arbete pågår för att minska dessa. Vid lagändring i ett enskilt land kan följden bli att nya gränshinder uppstår. Det vore därför angeläget att en rutin införs vid stiftande av ny svensk lag och att en översikt över nordisk lag inom området därför sker. Denna översikt skulle bidra till en konsekvensbeskrivning utifrån ett nordiskt gränshinderperspektiv.
mot · GW02K255 · 2008-10-01 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om jämställdhet i UD. Det är viktigt att kvinnors rättigheter och deltagande inte ses som en biståndsfråga utan som en fråga som rör hela utrikespolitiken. Jämställdhet måste genomsyra helheten och vara en del av visionen om fred, frihet och välfärd för alla. Mot den bakgrunden är det angeläget att klarlägga vilka resurser som avsatts för jämställdhetsområdet. Det behöver klarläggas hur stor andel av UD:s tjänster och hur många personår som avsatts för ansvarområdet jämställdhet i stort alltså hur stor procent av UD:s budget som har avsatts för jämställdhet. Regeringen säger sig prioritera jämställdhet i årets utrikesdeklaration. Det välkomnar vi. Av den anledningen anser vi att det är ytterst viktigt att säkerställa erforderliga resurser inom UD för detta viktiga arbete och att detta redovisas. Tilldelningen av resurser för jämställdhetsområdet ska spegla regeringens intentioner för detsamma.
mot · GW02K258 · 2008-10-02 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör avskaffa presstödet och förenkla möjligheten att driva medieföretag. Fria och oberoende medier är något gott och en i en demokrati. I dagens samhälle har vi en mediebild som inte enbart består av tidningar, tv och radio. av olika sätt att rapportera om nyheter, granska makthavare, lyfta fram problem i samhället och rent allmänt tycka till om vad som händer har ökat markant. Det finns många sätt att göra sin röst hörd och nå ut till andra människor. Presstödet i var en tillfällig lösning som infördes för ; tanken var att det skulle bidra till konkurrensen och mångfalden bland tidningar. Den tillfälliga lösningen finns fortfarande kvar och är synsättet förlegat. Staten ska inte åta sig att bära tidningskoncernernas ekonomi på sina axlar. Tidningar som i denna extrema medietid inte klarar av att hitta kreativa lösningar för att överleva, behöver fundera över vad deras uppdrag är och varför. Presstödet snedvrider mediemarknaden, inte bara när det gäller enskilda dagstidningar, utan det snedvrider hela medieutrymmet och kan i förlängningen vara ett hinder för utvecklingen, för att inte tala om att medias oberoende kan ifrågasättas. Att värna om fri konkurrens bland företag handlar även om fri konkurrens bland medieföretag. Man kan t.o.m. hävda att staten gör dagspressen en otjänst genom att dela ut presstöd. Dess oberoende kan ifrågasättas, och dessutom är det moraliskt tvivelaktigt att dela ut miljoner till tidningskoncerner som redan har kapital och gör vinster på . Det skulle vara en positiv utveckling för medier om beslutar att avveckla presstödet under exempelvis en tvåårsperiod. Att staten förhåller sig neutral i frågan om hur och vilka nyheter som ska rapporteras genom en avveckling av presstödet hindrar däremot inte att beslutar om att förenkla andra regler och förutsättningar som gör det både enklare och mer lönsamt att driva inte bara företag utan även medieföretag.
mot · GW02K262 · 2008-10-02 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en översyn av den del av presstödet som avser driftstöd. Presstödet har kostat skattebetalarna sedan det infördes, men har aldrig uppfyllt sitt syfte. I dagens medielandskap, där mångfalden av olika medier är större än någonsin, framstår ett dyrt statligt stöd till vissa papperstidningar som mer omotiverat än . På dagens mediemarknad, där tidningsutgivning är en integrerad verksamhet i de stora medieföretagens utbud, råder konkurrens mellan de olika aktörerna. Gamla och nya verksamheter konkurrerar om tittarna, lyssnarna och läsarna. Ny projekt och idéer prövas ständigt på mediemarknaden, exempelvis i form av nya tidskrifter, nya tv-format eller nya Internetbaserade medier. I detta medielandskap finns inte enbart traditionella medieföretag. Telekomföretag, IT-företag och spelföretag är också med och konkurrerar om uppmärksamheten samt annonsintäkterna. Selektiva subventioner till ett antal papperstidningar passar naturligtvis dåligt i detta hårt konkurrensutsatta och entreprenörsbetonade medielandskap. Konkurrensen snedvrids när vissa aktörer erhåller subventioner. Antingen sker snedvridningen gentemot andra papperstidningar eller gentemot andra medieslag om de företag som tar emot subventionerna därigenom satsar på att utveckla andra projekt än papperstidningar. Presstödets driftstödsdel är alltså inte bara dyrt för skattebetalarna utan också skadligt för mediebranschen. Presstödets driftstödsdel omfattar en stor del av statens budget för kulturverksamhet. Det förefaller därför märkligt att en stor del av kulturbudgeten går till subventioner av utvalda papperstidningar, eftersom utbudet på dagens medielandskap är större än . Dessutom skulle flera av de stödmottagande, vinstrika medieföretagen kunna fortsätta att ge ut tidningar även utan driftstöd. Istället för att utveckla tidningar så att de blir lönsamma på läsarnas och marknadens villkor har driftstödet kommit att fungera som en bidragsfälla, eftersom driftstödet kommit att bli ett permanent stöd för många av de största mottagarna av stödet. Det faktum att driftstödet saknar bortre parentes och att det inte ställs några som helst krav på mottagarna att genomföra rationaliseringar eller effektiviseringar, visar hur otidsenligt stödet är. Stödet bör därför avvecklas i samband med att en översyn görs av andra finansieringsbehov inom kulturbudgeten.
mot · GW02K265 · 2008-10-02 00:00:00 — Spärr i valen till kommunfullmäktige tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om spärr i valen till kommunfullmäktige. Den representativa demokratin är en kompromiss mellan å ena sidan människors möjligheter att påverka det samhälle man lever i och å den andra sidan de krav på effektivitet som man också måste ställa på det kollektiva, demokratiska beslutsfattandet. Att alla människor i alla de frågor där beslut fattas i riksdag, landsting och kommuner själva skulle gå till omröstning är bara undantagsvis en lämplig form för utövandet av demokratin. Men även den representativa demokratin måste leva upp till effektivitet. Ett uttryck för detta är den spärr som finns till () och landstingsfullmäktigen (). Genom denna spärr minskas proportionaliteten mellan de avgivna rösterna och de mandat som fördelas, men systemet bidrar till att det blir lättare att bilda stabila majoriteter som också har kraft att leva upp till krav på effektivitet vilket långsiktigt är en förutsättning för förtroendet för ett demokratiskt styrelsesätt. Denna typ av spärr finns alltså till såväl som men inte till kommunfullmäktige. Det finns inget skäl till varför bara valet till kommunernas fullmäktigeförsamlingar saknar en sådan spärr. Därför bör även valen till kommunfullmäktige ha en 3- eller 4-procentsspärr. Regeringen bör återkomma till med förslag som går i denna riktning.
mot · GW02K267 · 2008-10-01 00:00:00 — Stärkande av statschefens ställning tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om möjligheten att stärka statschefens ställning som en partipolitiskt obunden symbol för hela landet. Sedan regeringsformen (baserad på den så kallade Torekovskompromissen) har statschef ytterst få uppgifter knutna till sin person, bortsett från de i sig viktiga representativa och ceremoniella. Det är en ovanlig ordning för en konstitutionell monarki där statschefen oftast har någon mer formell roll kring exempelvis regeringsbildningen. Problemen med det visade sig exempelvis i samband med regeringsskiftet då den på alla sätt utmärkta och fina företrädaren () skulle hantera en situation där hans parti förlorat kraftigt och ansvaret skulle överlämnas till ett nytt kabinett. En oberoende statschef som föreslagit ny regeringsbildare för hade på många sätt varit en smakligare ordning. I den nu pågående grundlagsutredningen har det diskuterats nya organ men också att på olika sätt stärka ställning. Den traditionella maktdelningen bygger på en lagstiftande, en exekutiv och en dömande församling. Att synliggöra och tydliggöra roll som folkets företrädare kan lämpligen ske i samverkan med statschefen som symbol för just hela landet. Kungen kan i olika sammanhang agera som en partipolitiskt oberoende person. En förebild för hur detta fungerar är dagens på många sätt funktionella utrikesnämnd där statschefen sitter som ordförande. Det kan finnas situationer då det är bra att markera självständighet gentemot såväl de politiska partierna som den exekutiva makten. I samband med att grundlagsutredningens olika förslag bearbetas och görs om till propositioner att läggas på bord för beslut bör möjligheten att stärka statschefens ställning vägas in.
mot · GW02K268 · 2008-10-01 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över om offentlighetsprincipen missbrukas i syfte att planera och begå brott. har en omfattande offentlighetsprincip som vi ska vara stolta över. Öppenheten motverkar maktmissbruk från offentliga myndigheter, och den ger medborgarna möjlighet att kontrollera t.ex. de förtroendevaldas arbete så att de kan utkräva ansvar. Den säkerställer även att handlingar kring myndighetsbeslut är öppna så att alla kan granska att förvaltningsbeslut är korrekta. Även om offentlighetsprincipen är viktig måste man våga ställa frågor om hur den används. De som använder den svenska öppenheten gör det inte alltid för att kontrollera makthavare. Det finns grupper i samhället som använder uppgifterna i brottsliga syften. har det uppmärksammats hur nynazister utnyttjat bl.a. passfoton och andra offentliga uppgifter för att kartlägga sina meningsmotståndare. har det rests varningsflaggor för att även djurrättsaktivister använder offentlig information för att kartlägga bl.a. djuruppfödare. På samma sätt kan universitet, forskare och företag som bedriver djurförsök kartläggas. I finns det en utvecklad kontroll och uppföljning av dem som håller djur eller som genomför djurförsök. När det gäller djurförsök finns det noggranna prövningar i djurförsöksetiska nämnder innan någon får starta arbetet med försöksdjur. I handlingarna från dessa nämnder finns uppgifter om forskare, djur, djurens inhysning etc., uppgifter som lätt kan missbrukas av dem som struntar i de demokratiska spelreglerna för att de sätter sina egna åsikter högre än samhällets gemensamma värderingar. När samhället har konstaterat att forskare följer reglerna för att minimera smärtor för djuren måste rättsväsendet vara berett att skydda den fria forskningen och ingripa mot aktivisterna. Offentlighetsprincipen är viktig för att både medier och medborgare ska kunna granska exempelvis de djurförsöksetiska nämndernas beslut. Öppenheten måste dock balanseras mot enskilda personers säkerhet och att lagliga verksamheter ska kunna bedrivas utan att aktivister saboterar, hindrar eller hotar. För att stärka samhällets skydd mot de krafter som kan tänkas missbruka offentlighetsprincipen bör man se över om och i så fall hur offentlighetsprincipen missbrukas och även föreslå eventuella åtgärder för att förebygga missbruk .
mot · GW02K270 · 2008-10-02 00:00:00 — tillkännager för riksdagsstyrelsen som sin mening vad som anförs i motionen om finansieringen av tidningen . Tidningen har getts ut , och det är som är administrativ huvudman för tidningen. Riksdagsstyrelsen har beslutat om en ekonomisk ram för tidningen. innebar det att nettoramen högst fick uppgå till . Det verkliga anslagstillskottet blev nästan . Att väljer att finansiera en tidning på det sätt som sker med Riksdag & Departement är en snedvridning av konkurrensen. I dagens samhälle och medievärld finns det många olika sätt att bevaka och informera om beslutsprocessen inom regering och riksdag. Ju fler aktörer som vill kritisk granska verksamheten, desto bättre. Det är inte och ska inte vara en uppgift för en enda tidning. Genom att Riksdag & Departement blir direkt gynnade, finansieringsmässigt, av finns det en tydlig fara för intressekonflikter. Därför bör också riksdagsförvaltningens finansiering av tidningen upphöra.