mot · GW02So581 · 2008-10-07 00:00:00 — utgår statsbidrag med per heltidsanställt ombud. Kommuner ansöker om pengar hos . Potten är totalt 110 miljoner, kronor, vilket räcker till 360 heltidstjänster. 4.5.4Full statlig finansiering och koppling till brukarorganisationer Statsbidraget kan översiktligt sägas täcka tre fjärdedelar av löne- och overheadkostnad. Vi menar att man bör ändra denna konstruktion och i stället ge fullt statsbidrag till de personliga ombuden. Det skulle innebära en ekonomisk lättnad för kommunerna, både de som har verksamhet med personligt ombud och de som ännu inte har anställt sådana. Vi avsätter för detta ändamål. Vi föreslår också att man förändrar konstruktionen på ett sådant sätt att de personliga ombuden kopplas till brukarorganisationerna i stället för till kommunerna. Fördelar för förändrat huvudmannaskap är att man bygger bort det indirekta beroendeförhållande som är inbyggt i konstruktionen. Det är svårt att stå fri i sin kritik gentemot sin egen arbetsgivare. Det är också ett sätt att ge de psykiskt funktionshindrade en verklig ombudsmannafunktion. Man kan se de personliga ombuden som en anpassad konstruktion av den samhälleliga ombudsmannafunktion som ju i alla andra sammanhang finansieras med statliga medel. Vi anser att ett övergripande avtal behöver göras mellan och en paraplyorganisation för brukarorganisationerna, medan den praktiska hanteringen regionalt utgår från . Regeringen bör återkomma med förslag på hur denna konstruktion löses på bästa sätt. Kommunerna har kvar ansvaret, men med full statlig finansiering till dess en ny organisationsform trätt i kraft. Vi anser för övrigt också att man bör ställa krav på att Arbetsförmedlingen och centralt ska ingå i samarbetsforum för uppföljning av reformen. Det bör ingå i deras respektive regleringsbrev. Det är meningen att kontinuerliga träffar mellan AF, FK, intresseorganisationer, SKL och på central nivå ska göras för att lyfta upp strukturfrågor som verksamhetens personliga ombud har inringat. Ett stort problem har varit att AF och FK uteblir från dessa träffar. Detta är problematiskt eftersom att lyfta upp strukturfrågor är en oerhört viktig del av de personliga ombudens funktion, och det är avgörande att man hos berörd myndighet tar till sig problembilden och försöker göra något åt den för att en förändring ska ske. I annat fall kommer nya individer att bli utsatta för samma brister i systemet gång på gång. 4.5.5Psykoterapins och andra terapiers roll i vården Många personer beskriver att de blir erbjudna läkemedelsbehandling vid besök hos läkare för olika former av psykisk ohälsa. Betydligt mer sällan erbjuds samtalsterapi i någon form, detta trots att individen kanske själv mycket hellre vill ha detta, antingen enbart eller i kombination med läkemedel. För människor i allmänhet är det mycket oklart om man har möjlighet att få terapi via eller om det är något som bara är möjligt om man själv betalar stora pengar, eller om det enbart är till för dem som har mycket svåra problem. I olika länder har man löst det på olika sätt. I såväl , , , som finns t.ex. olika konstruktioner som gör att psykoterapi är ett självklart och vedertaget inslag i vården som står till buds för patienterna. Vi föreslår att en utredning tillsätts som ser över psykoterapins och andra terapiformers ställning inom sjukvården i förhållande till läkemedel. Här ska ingå att göra en översyn över andra länders lösningar samt föreslå en svensk konstruktion för hur människor i större utsträckning ska kunna få tillgång till sådana terapiformer, både för att förebygga och för att rehabilitera psykisk ohälsa. Beroende av förskrivna narkotiska läkemedel är ett omfattande och mycket allvarligt problem som berör upp till en kvarts miljon personer. Det berör både den som drabbas av det, dennes anhöriga och betydligt vidare kretsar än så. Det är ett folkhälsoproblem som skär rakt igenom hela samhället där alla samhällsklasser och yrkeskategorier finns representerade. Vi menar att detta behöver uppmärksammas särskilt i folkhälsoarbetet. Eftersom har ansvaret för uppföljningen av folkhälsoproblem orsakade av beroende av alkohol, tobak, narkotika, spel och dopning anser vi att det vore logiskt och viktigt att även beroende av narkotiska läkemedel förs in under målområde 11 och att får ansvaret för uppföljning av beroende av narkotiska läkemedel. har inte bemött denna fråga närmare trots att den tagits upp i tidigare motion. avsätter i vårt budgetförslag för att ska ta över detta ansvar. 4.7Utveckla det lokala folkhälsoarbetet Vi anser att aktiviteter på det folkhälsopolitiska området behöver främjas. har ansvar för uppföljningen av de 11 folkhälsopolitiska målområdena på nationell nivå. För att nå folkhälsomålen krävs ett aktivt och medvetet arbete med särskilda satsningar. För att de verkligen ska få genomslag anser vi att det behöver finnas ett samordningsansvar på regional nivå. Aktivt och praktiskt arbete behöver ske närmare de konkreta verksamheterna. Ett exempel på ett väl utvecklat folkhälsoarbete är det som sker i , där en särskild folkhälsoenhet finns i regionens regi och som fungerar som motor för både kommunerna och regionen som helhet. Vi anser att landstingen/regionerna bör ges ett samordningsansvar för arbetet med de 11 folkhälsopolitiska målen på regional nivå. Detta ansvar bör lagstadgas. Vi avsätter därför i vårt budgetförslag för att förstärka detta arbete, fördelat utifrån länens storlek. Därtill vill vi avsätta anslag till konkreta projekt kopplat till ett eller flera av de folkhälsopolitiska målen. Projektansökningar ska ske av kommuner och landsting/regioner gemensamt men kan givetvis även gälla frivilligorganisationer eller på annat sätt sammansatta projekt. Kommunen och /regionen ska dock vara eniga om projektbeskrivningen och dess koppling till ett eller flera av de folkhälsopolitiska målen. För detta ändamål avsätts . Medlen ska förslagsvis sökas hos . Frågan har tagits upp även i motion 2007/08:So378 Politik för jämlik hälsa, liksom i motion med anledning av prop. 2007/08:110 En förnyad folkhälsopolitik. hänvisade i betänkande 2007/08:SoU 11 till det omfattande arbete som pågår, bland annat genom att fått i uppdrag att bistå aktörerna på lokal, regional och nationell nivå i arbetet med hälsokonsekvensbeskrivningar och ansåg att inga ytterligare initiativ var nödvändiga från sida. Vi anser inte att detta är tillräckligt. Den satsning vi gör anser vi vara mer långsiktig och ska göras i stället för den satsning som regeringen inlett inom det folkhälsopolitiska området med . 4.8Nationell satsning på hiv- och STI-prevention har ökad smittspridning skett av sexuellt överförbara sjukdomar (sexual transmitted infections), STI. har visat på en dramatisk ökning av hiv och även en kraftig ökning av klamydia. Klamydia kan obehandlad leda till barnlöshet. En förändrad attityd till kondom är ett skäl. Nya generationer har inte samma inställning som tidigare till smittorisk. För att vända nuvarande trend för sexuellt överförbara sjukdomar och kontinuerlig information till nya grupper som gör sexuell debut behövs ökade resurser för preventivt arbete. Det budgetanslag som handlar om insatser mot hiv/aids och andra smittsamma sjukdomar har legat still och behöver utökas. Vi anser därför att en årlig ökning behöver göras med . vill skapa ett barnombud som står helt på barnens sida! Vi vill tillsätta regionala barnombudsmän, kopplade till som förslagsvis skulle kunna finnas på länsstyrelserna. I vissa kommuner har man inrättat lokala barnombud. Det är en utveckling som har vuxit fram och som vi ser positivt på och gärna skulle se vidareutvecklas så att lokala barnombud finns över hela landet. Hur de arbetar ser lite olika ut, men de arbetar dels gentemot barn och unga med exempelvis deras rättigheter, dels gentemot kommunen och andra berörda aktörer. Vi anser dock att det för att stärka barns rättssäkerhet utifrån ett barnperspektiv också finns ett tydligt behov för statligt finansierade men regionalt placerade barnombudsmän. De ska kunna arbeta med strukturfrågor som rör barn i den regionala verksamheten men framför allt kunna arbeta med enskilda barn. Kontakten med enskilda barn ska vara prioriterad. De ska kunna vara på barnens sida vid svåra vårdnadstvister, omhändertaganden även om det alltid ska finnas ett ombud för barnen i rätten vid LVU finns skeenden när dessa inte är inkopplade jobbiga hemförhållanden etc. De ska även kunna företräda barnen. En särskilt viktig funktion är att barn som är placerade och inte har det bra ska kunna höra av sig själva till denna helt oberoende funktion med barnperspektiv. Även om alltid ska ha barnperspektivet för ögonen finns en risk att de tar ett vuxenperspektiv, lierar sig med familjehemmet, psykologiskt har svårt att se att den placering man medverkat till inte är bra för barnet osv. Det finns många skäl till varför barnen inte vågar lita på att de kan se situationen ur deras perspektiv. De regionala barnombudsmännen ska naturligtvis omfattas av sekretesslagstiftningen, men det viktigaste är att de är till för barnen och inte ska agera utan att barnet gett sin tillåtelse. I de fall det även finns lokala barnombudsmän ska de kunna samarbeta i vissa frågor. menar att en utredning bör se över och komma med förslag på hur detta ska kunna ordnas. Vi har lyft upp denna fråga även i tidigare sammanhang, t.ex. i motion 2007/08:So27 med anledning av skr. 2007/08:111 Barnpolitiken en politik för barnets rättigheter. Den behandlades i socialutskottets betänkande 2007/08: SoU14 där man skrev i Utskottet delar bedömningen att inrättande av barnombud kan vara en bra lösning för vissa kommuner och landsting, men anser att den frågan primärt är en fråga för de kommunala och landstingskommunala huvudmännen. Från sida menar vi att man därmed missförstått den konstruktion vi anser att de regionala ombuden ska ha, och som i högsta grad är en statlig angelägenhet. 4.10Insatser för män som slår Mäns våld mot kvinnor är ett område där mycket behöver göras. Den mansroll och mansnorm som fortfarande råder i samhället lägger grunden för många av de problem som rör bristande jämställdhet, såväl i samhällsperspektiv som i nära relationer. Förändringsarbete behöver ske på många olika nivåer i vårt samhälle. Inom ramen för socialt arbete med mera som ryms i utgiftsområde 9 föreslår vi här två satsningar som vi anser kan bidra på ett verksamt sätt. 4.10.1Riksorganisationen för män och nationella samordnare inleddes ett nationellt arbete angående samordning av landets verksamheter som riktar sig till män. Två nationella samordnare utsågs tack vare ekonomiska medel från dåvarande jämställdhetsenhet. Men när regeringens handlingsplan lades fram fanns dessa inte medtagna. Verksamheten har därför upphört, så även det rikskansli som fanns tidigare. menar att det nationella samordningsarbetet är av stor vikt för att kunna bygga en fungerande verksamhet baserad på evidens och av hög kvalitet med tillgång till ett rikskansli. Därför avsätts i ett uppbyggnadsskede för att täcka utgifterna för två nationella samordnare för landets verksamheter som riktar sig till män och att bygga upp ett rikskansli för för Män. Ingår gör också att tillsammans med andra berörda aktörer och kommuner ansvara för att bygga upp professionella kriscentrum eller liknande verksamheter över hela landet. I ett längre perspektiv kan det också finnas behov av samarbete med kvinnojourerna. De bör rapportera och utvärdera arbetet kontinuerligt till . för Män var med i arbetet för att skapa en nationell kristelefon för kvinnor, kvinnofridslinjen. Kristelefonen invigdes och drivs av NCK (Nationellt för frågor om mäns våld mot kvinnor) vid och i . bör nu få i uppdrag att i samarbete med andra berörda parter skapa en nationell telefonlinje för män i kris. Denna telefonlinje bör även ha kompetens att hantera män som ger uttryck för avvikande sexuella känslor som kan leda till sexualbrott. Regeringen gjorde 2008 en förändring i statsbidraget till handikapporganisationer parallellt som anslaget utökades. Det är bra. Vi anser dock att det är viktigt att följa utvecklingen av de nya reglerna och hur de slår mot handikapporganisationer som organiserar sig på ett nytt sätt. Genom tillgång till Internet finns det inte samma behov som tidigare av att en organisation rent geografisk finns spridd i hela landet för att fungera väl. Det är viktigt att ringa in vilken typ av organisationer som får försämrade möjligheter att verka med förslaget och hur möjliga lösningar kan se ut för att de också ska kunna verka. Handikapporganisationernas existens är av enormt stor betydelse både för människor med funktionshinder och för samhället generellt. Regeringen har för avsikt att avveckla apoteksmonopolet och införa nya regler för detaljhandel med läkemedel. Vi delar inte den uppfattningen, utan anser att det är mycket viktigt att behålla apoteksmonopolet. Apoteksmonopolet har visat sig fungera väl när det gäller att erbjuda läkemedel till låga enhetliga priser över hela landet. har också lyckats åstadkomma en god tillgänglighet över hela landet samt utnyttjat ny teknik för att förbättra tillgängligheten ytterligare. Enligt vår uppfattning har bidragit till en effektiv läkemedelshantering och läkemedelsanvändning med mycket hög säkerhet och effektivitet med en personal som har hög kompetens. Befolkningens förtroende för och attityder till är genomgående mycket positiva. Därför anser vi i att det saknas avgörande argument för att avreglera apoteksmarknaden. Regeringen avsätter inom anslag 1:6 Bidrag till hälso- och sjukvård till omregleringen av apoteksmarknaden, vilket vi inte anser ska anslås. Regeringen avsätter också till TLV, som en konsekvens av omregleringen av apoteksmarknaden. Behovet avser personalförstärkningar och IT-system. Eftersom vi inte anser att apoteksmarknaden ska omregleras anser vi heller inte att dessa medel ska avsättas till TLV. verksamhet inom läkemedel finansieras till genom registreringsavgifter från läkemedelsindustrin samt årsavgifter för alla godkända läkemedel. Detta kan tyckas logiskt vid en första anblick. Emellertid skapar denna finansieringsform direkta ekonomiska kopplingar mellan och läkemedelsindustrin. Vi anser att det är ytterst tveksamt att en statlig myndighet finansieras helt genom avgifter från dess kunder. I fall är detta än mer olämpligt eftersom alla intäkter kommer från läkemedelsindustrin, där det är mycket stora ekonomiska intressen som står på spel i samband med att ett läkemedel ska godkännas eller inte. ska både godkänna läkemedel samt vara tillsynsmyndighet. Med den finansieringsform som har kan det inte helt uteslutas att situationer kan uppstå när självständighet och opartiskhet kan ifrågasättas. För att helt undvika detta föreslår vi att i sin helhet finansieras via ett statligt anslag på samma sätt som andra statliga myndigheter finansieras. De avgifter som läkemedelsbolagen betalar för tjänster ska gå direkt in i statskassan. Detta förfaringssätt skulle minska risken att självständighet och opartiskhet kan ifrågasättas. När socialutskottet behandlade motion från med liknande innehåll i betänkande 2007/08:SoU1 angav man att det enligt utskottet inte finns anledning att ifrågasätta denna finansieringsform. Vi hoppas att socialutskottet för ett djupare resonemang när denna motion behandlas. 4.14Utökad tillsyn inom läkemedelsområdet har det fulla ansvaret för tillsynen av läkemedelsanvändningen inom vård och omsorg. Det innebär att man ska bevaka, följa upp och utvärdera hur behandlingsrekommendationer, riktlinjer och vägledningar följs och implementeras inom vård och omsorg när det gäller läkemedelsanvändning. har i princip inga resurser eller personal för att uppfylla detta uppdrag. Enligt uppgift finns två personer på som jobbar med dessa frågor, vilket är helt oacceptabelt. avser därför att göra en kraftig förstärkning av resurserna till för att man ska kunna uppfylla sitt tillsynsansvar på ett rimligt sätt. Vi avsätter därför till för tillsyn inom läkemedelsområdet. Vi vet inte hur många människor i drabbas av problem, sjuklighet eller död som orsakas av felaktig läkemedelsanvändning och varför. Vi vet inte heller hur stora kostnaderna är för felaktig läkemedelsanvändning ur ett samhällsekonomiskt perspektiv och vad de består av. De uppskattningar som finns talar för att kostnaderna för den felaktiga läkemedelsanvändningen ligger på ca och att det är hundratusentals människor som drabbas av problem och sjuklighet av felaktig läkemedelsanvändning. Eftersom det saknas säkra uppgifter kring storleksordningen av de samhällsekonomiska kostnaderna samt hur många som drabbas och varför, är det svårt att föra en seriös debatt om dessa viktiga frågor. Som en följd av detta råder det också en stor osäkerhet om vilka konkreta åtgärder som bör vidtas för att minska kostnader och lidande orsakade av felaktig läkemedelsanvändning. ser den felaktiga läkemedelsanvändningen som ett mycket stort samhällsekonomiskt, medicinskt och folkhälsopolitiskt problem. Därför föreslår att en för läkemedelssäkerhet bör tillsättas som ska söka svar på dessa frågor och komma med konkreta förslag till åtgärder. Detta vill vi ge regeringen till känna. Vi avsätter för detta ändamål .