mot · GV02So21 · 2008-04-02 00:00:00 — Problemet är allvarligt, både för den som drabbas av det och för samhället i stort. Eftersom har ansvaret för uppföljningen av folkhälsoproblem orsakade av beroende av alkohol, tobak, narkotika, spel och dopning, anser vi att det vore logiskt och viktigt att även beroende av narkotiska läkemedel förs in under målområde 11, och att får ansvaret för uppföljning av beroende av narkotiska läkemedel. Det är lovvärt att regeringen gör en tydlig satsning för att förebygga att människor tar sitt eget liv. Att både ha en vision, sätta till insatser, se över en nationell funktion för händelseanalys och gemensamma utredningar vid självmord anser vi är mycket bra. Det gäller också forskningsinsatser och inte minst stöd till frivilligorganisationerna. Viktig är också ambitionen om att uppdra till att initiera ett projekt för att öka kunskapen i befolkningen om självmordsprevention, s.k. första-hjälpen-utbildningar för dem som mår psykiskt dåligt. Men även inom detta område handlar det om regeringens bedömningar, inte om skarpa förslag till . Det är inte heller tydligt vad regeringen anser om och förslag om att fler bör utbildas i evidensbaserade psykoterapeutiska metoder för att göra dessa mer tillgängliga för vårdsökande. anser att det är mycket angeläget så att människor som har behov ska kunna erbjudas psykoterapeutiska metoder i stället för att som ofta enbart vara hänvisade till läkemedelsbehandling. Att förebygga självmord innebär åtgärder som påverkar flera av folkhälsopolitikens målområden och dess bestämningsfaktorer. Det är glädjande att regeringen här ser behovet av att främja goda livschanser för mindre gynnade grupper. Vi saknar dock en beskrivning och analys av om att HBT-personer har betydligt sämre psykisk hälsa än den övriga befolkningen. Det som är oroande i de jämförelser som gjorts är att den psykiska ohälsan var betydligt mer utbredd bland homo- och/eller bisexuella personer än i den övriga befolkningen. Psykisk ohälsa i form av nedsatt psykiskt välbefinnande var dubbelt så vanligt bland homo- och/eller bisexuella personer som i den övriga befolkningen. Psykisk ohälsa mätt som svåra besvär av ängslan, oro eller ångest visade sig dessutom vara betydligt vanligare bland homo- och/eller bisexuella personer än i den övriga befolkningen, särskilt bland homo- och/eller bisexuella kvinnor i åldrarna . Även transpersoner, speciellt i de yngre åldrarna, uppgav ett sämre psykiskt välbefinnande än exempelvis homosexuella personer. Även när det gäller självmordsförsök visade undersökningen att skillnaderna var mycket stora mellan homo- och/eller bisexuella personer och den övriga befolkningen. Självmordsförsök var dubbelt så vanliga bland homo- och/eller bisexuella personer jämfört med den övriga befolkningen. Att ha övervägt eller att ha försökt ta sitt liv var särskilt vanligt bland unga homo- och/eller bisexuella personer . Hälften av de tillfrågade transpersonerna hade övervägt att ta sitt liv. Regeringen skriver följande: Självmord går att förebygga och samhällets förebyggande insatser för att motverka psykisk ohälsa och samhällets olika system för att hantera risker för självmord måste ständigt förbättras. Ingen människa ska behöva hamna i en situation där den enda utvägen upplevs vara att ta sitt liv. Det självmordspreventiva arbetet har länge utgått från ett individperspektiv med fokus på behandling av psykiska sjukdomar. Folkhälsopolitiken kompletterar detta synsätt. Den svenska befolkningsinriktade självmordspreventionen utgår från ett systemperspektiv. Den folkhälsopolitiska målstrukturen innebär att alla faktorer i människors sociala och fysiska miljö som är viktiga för hälsan inkluderas i det självmordspreventiva arbetet. I dessa rader finns en insikt om det strukturella arbetets betydelse. Vi anser att den insikten borde genomsyra hela folkhälsopolitiken.