mot · GW02Ub554 · 2008-10-06 00:00:00 — Stimulering av kritiskt tänkande i den unga generationen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om vikten av att stärka och komplettera , gymnasieskolans och högskolans utbildningar med träning i kritiskt tänkande, logik, filosofi och begreppsanalys. Dagens samhälle blir alltmer komplext och svårgripbart för den unga generationen, till vilken vi överlämnar nästan olösliga problem som alstras både av våra egna tillkortakommanden och genom den ohämmade exploatering av naturresurser och miljö som äger rum i global skala. finns många krafter i samhället som stimulerar ytlighet och verkar förflackande. Människors egna resurser i form av kritiskt tänkande, medmänsklighet och sunt förnuft tränas alltför sällan i den grundläggande utbildningen. De finns med implicit i skolans övergripande målsättning, men förmågan till kritiskt tänkande och empati behöver också utvecklas och tränas. Man kan inte lita på att den utvecklas spontant hos alla människor. I själva verket ser vi att det är både brist på medkänsla och brist i förmågan att förutse konsekvenserna av vissa handlingar som ligger bakom många av de problem vi möter vad gäller våld, mobbning och skadegörelse. För att möta framtidens utmaningar behöver den unga generationen ett brett spektrum av kunskaper av både teoretisk och praktisk natur. Det räcker därför inte att träna sig i att skriva, läsa och räkna. Man behöver också kunna tänka och känna. Det behövs därför träning i att tänka logiskt och strukturerat och koppla ihop det logiska resonemanget med känsla och empati. Detta är betydelsefullt inom flera viktiga kompetensområden liksom även i vardagslivet. Brister i kritiskt tänkande möter oss när människor i vår närhet låter sig manipuleras av modetrender inom olika områden, faller undan för grupptryck, traskar patrull, oreflekterat lyder auktoriteter, deltar i mobbningsaktioner eller låter sig luras in i masshysteri. Omvänt är det kombinationen av kritiskt tänkande och medkänsla som utgör grunden för självständiga ställningstaganden. En viktig ingrediens i det kritiska tänkandet är också att utöva självkritik. I läroplan står det visserligen under rubriken 2. Mål och riktlinjer åtföljt av 2.2 Kunskaper: Mål att sträva mot att skolan skall sträva efter att varje elev lär sig lyssna, diskutera, argumentera och använda sina kunskaper som redskap för att kritiskt granska och värdera påståenden och förhållanden. Detta innebär att man identifierat behovet av kritiskt tänkande men formuleringen finns inte med under de mål som skall uppnås. På gymnasienivån finns för naturvetenskapsprogrammet en formulering under rubriken som säger följande: Skolan skall ansvara för att eleverna vid fullföljd utbildning: har utvecklat sin förmåga till kritiskt tänkande utifrån ett naturvetenskapligt förhållningssätt. Begränsningen här ges av att det kritiska tänkandet skall ha utvecklats utifrån ett naturvetenskapligt förhållningssätt och inte utifrån ett mer grundläggande filosofiskt och begreppsanalytiskt perspektiv. Inom de samhällsvetenskapliga och tekniska programmen finns inget nämnt om ansvaret att förmedla kritiskt tänkande, trots att dessa sektorer är viktiga för samhällets snabbt ökande teknikanvändning och de stora ekonomiska kriser som av och till drabbar världsekonomin. Det är därför mycket oklart i vilken utsträckning gymnasieelever får någon adekvat träning inom detta viktiga område. Även inom högskola/universitet brister det kritiska tänkandet. Man kunde kanske frestas att tro att vetenskapligt skolade personer skulle uppvisa en högre grad av kritiskt tänkande och självkritik än andra medborgare. Men detta verkar inte vara fallet, och historien visar att många vetenskapligt skolade personer inte utövar självkritik utan också låter sig manipuleras och luras in i auktoritetstro. Bristen på kombinationen av kritiskt tänkande och empati ligger bakom många stora tragedier både på det individuella planet och för hela samhällen. Pessimisterna kanske hävdar att det är en nästan omöjlig uppgift att genom utbildning öka människors förmåga att tänka logiskt och analysera händelseförlopp. Men jag menar att detta är en av skolans huvuduppgifter och att det kritiska tänkandet är något som kan tränas genom utbildning, övningar och diskussioner. Frågan om i vilken årskurs eller på vilken nivå denna träning skall äga rum behöver säkert diskuteras mer utförligt. I grundskola och gymnasium finns flera ämnen som bidrar till att träna det kritiska tänkandet; så har t ex matematiken och språken egna logiska strukturer. Men dessa ämnen räcker inte utan det behövs också träning i begreppsanalys, logik och filosofi. Elever på högstadiet borde ha goda förutsättningar att utveckla sin kritiska förmåga, och de skulle ha nytta av det inom nästan alla yrken de kan tänkas ägna sig åt , såväl praktiska som teoretiska. På gymnasie- och högskolenivån bör undervisningen ges inom alla utbildningsprogram, även de konstnärligt inriktade.