mot · GW02T503 · 2008-10-06 00:00:00 — de gröna vill prioritera ett hållbart transportsystem. Att bygga in sig i ett ökat bil- och lastbilsberoende är ett steg helt i fel riktning för att nå klimatmålen, nollvisionen och det transportpolitiska målet om ett jämställt transportsystem. presenterar därför i samband med budgetmotionen en egen närtidssatsning för att tidigarelägga viktiga investeringar i järnvägen. Inriktningen på regeringens budgetproposition är tydlig, man satsar mer på att bygga ut vägar än järnvägar. I regeringens närtidssatsning tillförs för tidigareläggande av investeringar i vägar medan läggs på tidigareläggande av järnvägssatsningar. Regeringen satsar alltså dubbelt så mycket på väg som järnväg närtidssatsning. avslår samtliga större vägprojekt i regeringens närtidssatsning, med undantag för förbi . Satsningarna på att upprusta och bygga järnväg är positivt till, liksom satsningar på underhåll av vägar, tjälsäkring, mitträcken, cykelvägar m.m. anser att statens vägnät ur kapacitetssynpunkt inte behöver byggas ut. Vägtrafiken är det transportslag som har i särklass flest och störst negativa effekter på människors hälsa och miljön. Att satsa mer på denna väg är oförsvarligt, särskilt med tanke på det beroende en sådan satsning skapar i samhället. Det leder ofrånkomligen till ökat beroende av biltrafik med åtföljande klimatpåverkan och andra negativa effekter. anslag bör därför fokusera på ombyggnader som är önskvärda ur säkerhetssynpunkt samt i större utsträckning än bidra till en ökad och förbättrad kollektivtrafik samt cykling. Mot denna bakgrund avslår regeringens förslag i riktning mot ökade investeringar i motorleder. I stället föreslår vi ytterligare ökning av anslagen till underhåll och utbyggnad av järnvägens kapacitet samt satsningar på kollektivtrafik. Statens intäkter från trängselskatterna i , sammantaget , bör i enlighet med resultatet i folkomröstningen gå till investeringar i regionens kollektivtrafik. anslag 1:2 bör därför minskas i förhållande till regeringens förslag och ett nytt anslag på samma belopp, ett riktat bidrag till kollektivtrafiken i regionen, bör införas. anser vi att anslag 1:4 bör ökas med i förhållande till regeringens budget för underhåll och investeringar i järnvägen. Anslaget innehåller 20102011 som avsätts för delfinansiering i lokala spårvagnsprojekt. Vidare bör av anslag öronmärkas till investeringar i infrastruktur för kollektivtrafik samt till utbyggnad av gång- och cykelvägar. anser att aktivitet vad gäller infrastrukturåtgärder för kollektivtrafiken behöver förstärkas med 2009 för att successivt trappas 2010. Pengarna bör investeras i åtgärder som underlättar för kollektivtrafikens framkomlighet på de delar av det statliga vägnätet där behovet av sådana åtgärder är störst, främst i storstadsregionerna. Ytterligare av anslag 2009 bör satsas på utbyggnad av gång- och cykelvägar på det statliga vägnätet och utgöra bidrag till kommunernas utbyggnader, med en upptrappning av anslaget till 2011. Båda dessa åtgärder finansieras genom en överföring av investeringar i nationell plan som ska minska med 2009 och 2011. Dessutom föreslår en rad åtgärder som gynnar gång, cykling och kollektivtrafik i förhållande till bilar, lastbilar och flyg. En avståndsbaserad skatt på lastbilstransporter bör införas , driftbidraget till flygplatser bör minska och flygbränsle bör beskattas på samma sätt som bensin till bilar. Vi föreslår även att en klimatdifferentierad båtskatt införs . Regeringens nedskärningar för Rikstrafikens trafikavtal innebär en successiv nedrustning av regional kollektivtrafik i ett flertal landsbygdsregioner. anser att anslaget 1:10 till Rikstrafikens trafikavtal bör bibehållas nivå på . Fler lastbilar och flyg med regeringens politik6 Storsatsning på järnväg i stället för nya vägar8 Närtidssatsning på järnväg i stället för väg9 Statlig delfinansiering av spårvagnar10 Statsbidrag till regionala spårfordon10 Prioritering av kollektivtrafik på bilens bekostnad11 Kollektivtrafiken ska upprustas, inte nedrustas12 Satsa på cykling och gång14 Minska statliga bidrag till klimatstörande flyg15 anvisar med följande ändringar i förhållande till regeringens förslag anslagen under utgiftsområde 22 Kommunikationer enligt uppställning: : Banhållning och sektorsuppgifter Driftbidrag till icke-statliga flygplatser Riktat statsbidrag till med anledning av trängselskatten Specifikation av anslag 1:2 Intäkter från trängselskatten som riktas till bidrag till Specifikation av närtidssatsning (del av anslag 1:4) Planering och utredning av angelägna kommande projekt Kapacitetsåtgärder på sträckan MalmöTrelleborg Utbyggnad av ERTMS Regional, nytt trafikstyrningssystem på någon eller några sträckor Åtgärder inom nationella satsningsområden, bl.a. plankorsningssäkerhet, bullerskyddsåtgärder, marknadsåtgärder, sanering av förorenade områden Anslutning till Kombiterminal Norr () och Händelö Bangårdsombyggnader i , , , och Statsbidrag till bl.a. Resecentrum Höjd hastighet och ökad kapacitet JönköpingNässjö och HässleholmHelsingborg tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att minska anslag 1:2 med en summa motsvarande överskottet från trängselskatten i och i stället anslå summan till ett nytt riktat bidrag i anslag 1:18 till regionens kollektivtrafik. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att kilometerskatt ska införas på tunga lastbilstransporter fr.o.m. den 1 januari 2011.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att avveckla . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att statens bidrag till regionala spårfordon fortsättningsvis bör benämnas bidrag till tåg och spårvagnar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att anslag till 1:12 Trafikavtal bör delas upp i olika konton beroende på vilket transportslag det avser. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att uppdraget i Rikstrafikens regleringsbrev ska förändras så att stöd även till studiependling och arbetspendling kan ingå. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör göra en översyn av Rikstrafikens trafikavtal utifrån ett jämställdhetsperspektiv. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag till om en ändring i Luftfartsstyrelsens föreskrifter för driftsstöd till icke-statliga flygplatser så att det krävs att flygplatsen ligger bort från med kollektiva färdmedel för att få statligt driftsstöd. 1 Yrkande 3 hänvisat till SkU. Väl fungerande transporter är en central del av vårt samhälle och en förutsättning för många människors vardag. Transporterna blir allt snabbare och billigare relativt sett, vilket ökar efterfrågan. Den större rörlighet som uppstår för med sig många goda saker; större tillgänglighet till arbetsmarknaden, ökade möjligheter att uppleva andra kulturer, ett större utbud av fritidsaktiviteter och varor samt mycket annat. Tillväxten inom transporterna sker emellertid huvudsakligen inom väg- och flygsektorerna, vilket innebär att den ökade rörligheten har ett högt pris, inte minst genom sin klimatpåverkan, men även vad gäller folkhälsa och miljöpåverkan i övrigt. Väg- och flygtransporter står för merparten av den svenska transportsektorns utsläpp av klimatgaser och annan miljö- och hälsopåverkan. Vägtransporterna står också ensamt för nästan alla dödsfall och olyckor i trafiken. anser att de negativa konsekvenserna av ökande väg- och flygtrafik är alltför stora för att utan vidare accepteras, i synnerhet som prognoser visar på en fortsatt kraftig ökning. Den ökning av vägtransporter som vi ser grundlades för många decennier sedan då kunskapen om konsekvenserna var begränsad. En fortsatt ökning är emellertid inte given; det finns andra transportslag, med försumbar eller liten miljö- och hälsopåverkan, som bör prioriteras av samhället, det finns annan modern teknik som bör användas och utvecklas, andra sätt att planera städer och samhällen samt, inte minst, kunskap om konsekvenserna av en fortsatt satsning på väg- och flygtrafik. anser att en ansvarsfull politik inom transportsektorn bör ha som sitt övergripande mål att ställa om transportsektorn från att vara en av landets största klimatfaror till att bli klimatvänlig. Arbetet mot detta mål inleddes genom samarbete med den tidigare regeringen under den förra mandatperioden då stora satsningar beslutades inom järnväg och kollektivtrafik. Denna politiska inriktning vill vi intensifiera och fullfölja, med målet att transportsektorns klimatpåverkan ska minska till 2020. Fler lastbilar och flyg med regeringens politik Medan regeringen inleder satsningen på fler motorleder står den handfallen när det gäller åtgärder för att begränsa vägtrafikens negativa effekter, i synnerhet vad gäller dess klimatpåverkan. En enad klimatberedning ställde sig bakom ett införande av en avståndsbaserad skatt för tunga lastbilar, den så kallade kilometerskatten. Denna skatt har utretts ett antal gånger i olika sammanhang, och det råder ingen tvekan om att den skulle ha en stor gynnsam påverkan på transportsektorns klimatpåverkan. Likväl lyser den med sin frånvaro i regeringens budgetproposition. anser att kilometerskatt ska införas på tunga lastbilstransporter . Skatten bör utgå med i genomsnitt per mil och differentieras på ett sätt som gör att den slår mot transporter där järnväg och sjöfart eller ingen transport alls är ett alternativ, medan den värnar skogsindustrins intressen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Minskad lastbilstrafik skulle inte bara leda till minskad klimatpåverkan utan också minska olyckorna på vägarna. Av de bilister som dör i trafiken har hälften kolliderat med ett tungt fordon, vilket framför allt utgörs av tunga lastbilar. I fyra av tio dödsolyckor är lastbilar inblandade. Minskad lastbilstrafik skulle även leda till lägre behov av underhåll på vägarna och således frigöra resurser till andra prioriterade åtgärder. Vid sidan av lastbilstransporterna kommer transportsektorns ökande klimatpåverkan främst från flyget. Prognoserna visar också på en kraftig uppgång . I syfte att bromsa denna utveckling något beslutade den tidigare regeringen att införa en flygskatt. Trots att utformningen av skatten inte var optimal bedömdes den ha en positiv klimateffekt. , , beräknade att den skulle minska flygets klimatpåverkan med ca koldioxidekvivalenter eller mer i förhållande till prognosen. arbetade den förra regeringen för att flyget skulle ingå i handeln med utsläppsrätter som ett komplement till skatten. I sin okunnighet om flygets klimatpåverkan och möjligen även om klimatförändringens konsekvenser och iver att ta politiska poäng inför valet hoppade borgarna i säng med lobbyister från SAS och den övriga flygindustrin. Man lovade att vid ett regeringsskifte genast ta bort flygskatten, vilket också gjordes. Konsekvensen känner vi till: koldioxidekvivalenter. Denna klimatfarliga åtgärd försöker man nu dölja bakom en dimridå av halvsanningar och det faktum att EU har bestämt att flyget ska ingå i utsläppshandeln. Vad man inte berättar är att flygets deltagande i utsläppshandeln inte med säkerhet kan sägas bli av, och om det blir så kommer det i alla fall inte att ha någon nämnvärd påverkan på flygets klimatpåverkan. Beslutet om att tillåta fortsatt trafik på är ytterligare ett tecken på att man inte inser problemets dignitet. Förutom att orsaka lokala störningar medför flygplatsens fortlevnad en fortsatt ökning av flygets ohämmade tillväxt. Därför bör avvecklas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I budgetmotionen fortsätter regeringen att öka investeringarna i ökad kapacitet för flyget, med en total investeringsnivå för på . Trots rekommendationer från att införa någon form av skatt på flyget som komplement till utsläppshandeln finns inga förslag i den vägen från regeringen. anser att flygets bränslen bör beskattas på samma sätt som bensin för bilar, det vill säga med en koldioxidskatt och energiskatt. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Storsatsning på järnväg i stället för nya vägar vill satsa mer än regeringen på verksamhet , anslag 1:4 Banhållning och sektoruppgifter. föreslår Miljpartiet mer än regeringen på motsvarande anslag, och höjs det ytterligare till mer än regeringens förslag. Det visar tydligt hur prioriterar ett hållbart och klimatsmart transportsystem, till skillnad från regeringen som fortsätter sitt gammalmodiga tänkande som bygger på ytterligare investeringar i klimatförstörande vägar. Regeringen har nämnt att ett av de vägobjekt som prioriteras är en nord-sydlig motorled väster om , den så kallade Förbifart . Motorleden är en del av en föråldrad regionplan som lades fram första gången för , då konsekvenserna av ökad vägtrafik inte var helt kända, och som leder till kraftigt höjda utsläpp från trafiken. Enligt vägutredning kommer vägtrafiken med denna politik att öka och leda till motsvarande ökningar av utsläpp av klimat-, miljö- och hälsofarliga ämnen. innehåller dessutom en rad andra tveksamheter och oklarheter som har påpekats från många andra aktörer, inte minst () och . Sammanfattningsvis kan sägas att båda myndigheterna är negativa till Förbifart och förespråkar andra alternativ, i synnerhet en utbyggnad av kollektivtrafiken. Det ålderdomliga förslaget har sedan sin tillkomst omhuldats av vägkramare, byggbranschen och framkomlighetsivrare, främst i de borgerliga leden. Därför är det följdriktigt att förslaget åter lanseras av en borgerlig regering. anser att den politik som legat till grund för förslaget om en Förbifart är föråldrad, i det närmaste att betrakta som ett fossil från en svunnen tid. Den är uppenbart ohållbar och det är förvånande att något politiskt parti, med dagens kunskap om klimatförändring, kan acceptera eller till och med förespråka en sådan utveckling inom transportsektorn. krävs ett modernare sätt att närma sig samhällsplanering, transporter och mobilitet. Förbifart och andra liknande motorledsbyggen bör förpassas till historien där de hör hemma. Den fördelningsprincip som användes under förra mandatperioden, och som skulle gälla för hela planeringsperioden , innebar att dubbelt så mycket pengar skulle gå till järnväg som till vägar, 21-principen. Regeringen har helt vänt på prioriteringarna genom att föreslå fördelning enligt en 21-princip, men till motorledernas fördel. vill fortsätta den omställning som inleddes under förra mandatperioden och intensifiera arbetet för att ställa om transportsektorn, från klimatfara till klimatsmart. I ett långsiktigt perspektiv vill vi öka järnvägens och kollektivtrafikens kapacitet och konkurrensförmåga gentemot andra trafikslag genom ökade anslag, åtminstone . Detaljerna i dessa förslag redovisas i partimotion 2007/08:T545 Järnvägar och kommer att utvecklas ytterligare i följdmotion på regeringens infrastrukturproposition 2008/09:35. Det paket som där presenterar innehåller två delar. Den första utgörs av en stor satsning på underhåll och utbyggnad av järnvägar, medan den andra innebär ett ökat statligt ansvar för etablering och drift av lokal och regional kollektivtrafik, främst spårvägar. I järnvägsnätet handlar det om att förbättra kvalitet och kapacitet genom ökat underhåll och utbyggnad av ett stort antal objekt som ligger i träda hos på grund av bristande finansiering, till exempel höghastighetsjärnvägen Götalandsbanan/Ostlänken, Norrbotniabanan, Sydostlänken i , sträckan HallsbergDegerön som är vital för godstransporterna, Dalabanan, Stångådals- och Tjustbanan, kombiterminaler, elektrifiering av vissa sträckor och mycket mer. Till detta ändamål bör anslaget till sektorsuppgifter öka med . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. återkommer med mer detaljer för hur anslaget ska användas i en följdmotion på regeringens infrastrukturproposition, 2008/09:35. Närtidssatsning på järnväg i stället för väg avslår samtliga större vägprojekt i regeringens närtidssatsning, med ett undantag för förbi . Satsningarna på att upprusta och bygga järnväg är positivt till, liksom satsningar på underhåll av vägar, tjälsäkring, mitträcken, cykelvägar m.m. vill prioritera ett hållbart transportsystem. Att bygga in sig i ett ökat bil- och lastbilsberoende är ett steg helt i fel riktning för att nå klimatmålen, nollvisionen och det transportpolitiska målet om ett jämställt transportsystem. presenterar därför i denna budgetmotion en egen närtidssatsning för att tidigarelägga viktiga investeringar i järnvägen. I närtidssatsning finns till exempel dubbelspår mellan Hamn och , åtgärder för en ökad kapacitet mellan och liksom mellan och . På godssidan ligger, vid sidan av kapacitetsåtgärderna, även satsning på kombiterminal i . Att säger nej till regeringens tidigareläggning av vägprojekt innebär inte att det samlade arbetet med att driva, underhålla och även delvis bygga nya vägar stannar av. lägger för anslag 1:2 Väghållning och statsbidrag. Vår målsättning är att öka anslagen för så att det närmar sig nivåer, som budgetanslag successivt minskas. Planering och utredning av angelägna kommande projekt Kapacitetsåtgärder på sträckan MalmöTrelleborg Utbyggnad av ERTMS Regional, nytt trafikstyrnings- system på någon eller några sträckor Åtgärder inom nationella satsningsområden, bl.a. plankorsningssäkerhet, bullerskyddsåtgärder, marknadsåtgärder, sanering av förorenade områden Anslutning till Kombiterminal Norr () och Händelö Bangårdsombyggnader i , , , och Statsbidrag till bl.a. Resecentrum Höjd hastighet och ökad kapacitet JönköpingNässjö och HässleholmHelsingborg Statlig delfinansiering av spårvagnar Det större statliga ansvar som föreslår för investeringar och drift av lokal och regional kollektivtrafik syftar till att öka kollektivtrafiken, framför allt spårvägar, i landets större städer, det vill säga städer med över 100 000 invånare. Operatörer av spårburen kollektivtrafik ska ha möjlighet att få statliga bidrag för investeringar som de vill göra men avstår på grund av bristande finansiering. Anslaget ska förvaltas av och betalas ut till sökande som vill göra investeringar i objekt som underlättar kollektivtrafikens framkomlighet och har en tydlig klimatnytta. Vi avsätter för anslaget 20102011. Vi återkommer med mer detaljer kring utformning i en följdmotion på regeringens infrastrukturproposition 2008/09:35. Statsbidrag till regionala spårfordon Regeringen föreslår i infrastrukturpropositionen att statsbidrag till regionala spårfordon ska slopas, trots att det är en viktig förutsättning för att nya vagnar ska kunna köpas in, vilket är en förutsättning för en modern och attraktiv kollektivtrafik. Bidraget bör bibehållas även fortsättningsvis. Bidraget söks av trafikhuvudmännen och delas ut av efter en rimlig fördelning mellan huvudmännen. Bidraget bör fortsättningsvis kunna ges till alla typer av spårfordon: pendeltåg, tåg på det nationella järnvägsnätet, tunnelbanetåg och spårvagnar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En annan del av statens ansvar för utvecklad kollektivtrafik handlar om trafikens framkomlighet på det statliga vägnätet. God framkomlighet är viktig både för kollektivtrafikens punktlighet och för att få en hög medelhastighet så att konkurrenskraften gentemot biltrafiken kan behållas och förbättras. Punktlighet är det som har störst inverkan på om resenärer är nöjda eller inte. Trafikhuvudmännen samarbetar kontinuerligt med länets kommuner för att hitta lösningar som ger kollektivtrafiken bättre framkomlighet, men kampen om utrymmet är hård och det är ofta svårt att få fram ekonomiska medel till åtgärder. Det finns dessutom stora möjligheter att förbättra förutsättningarna för busstrafiken på statens vägar. I linje med förslag från den fördjupade utvärderingen av miljömålen anslår vi en förstärkning av medel för åtgärder till finansiering för att minska problem med buller från vägtrafiken. I första hand bör bulleråtgärder göras vid källan för problemet, till exempel genom att vidta åtgärder som dämpar trafiken. Dessa åtgärder är också de mest kostnadseffektiva. Inte minst finns fler positiva bieffekter som minskade partikelutsläpp eller andra hälsofarliga ämnen. Vi föreslår en förstärkning av arbetet med bulleråtgärder med . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Prioritering av kollektivtrafik på bilens bekostnad har sektorsansvar för kollektivtrafiken på väg, och vi uppfattar det så att det ingår i ansvar att se till att kollektivtrafiken har goda förutsättningar att verka. Den generella bilden verkar också vara att kollektivtrafiken inte alltid har så lätt att få igenom sina önskemål hos om åtgärder i vägnätet. Viktiga frågor som man jobbar med är framkomligheten för bussar framför allt på infarterna till de större orterna och där det annars finns trängsel i trafiken. Det kan gälla särskilda körfiler, signalprioriteringar, hållplatser och andra åtgärder. Skälet till varför vi trycker särskilt på detta är förhållandet att framkomligheten påverkar kollektivtrafik på flera sätt. Minskad framkomlighet, vilket uppstår när biltrafiken ökar, innebär att bussarna blir hängande i den ena kön efter den andra. Resan tar , blir mindre attraktiv och huvudmännens möjligheter att dra in pengar för att finansiera trafiken minskar. Dessutom ökar deras kostnader. Dålig framkomlighet innebär dålig kvalitet, en ryckighet i tidhållningen som beror på slumpmässiga svängningar i den generella trafiken. Detta innebär också i sin tur minskad attraktivitet i trafiken och försämrad konkurrenskraft, minskad intjäningsförmåga, försämrad trafik och så vidare. Bra framkomlighet gör att trafiken flyter bättre, resan blir snabbare och trafiken blir mer attraktiv och konkurrenskraftig. Resandet ökar, intäkterna ökar och det genereras pengar till att göra trafiken ännu bättre och mer attraktiv konkurrenskraftig. Dessutom innebär ökad framkomlighet att våra kostnader för att producera trafiken sjunker och vi får pengar över att göra trafiken ännu bättre. har ett sektorsansvar för kollektivtrafiken. Men det krävs öronmärkta anslag och en tydlig prioritering och återrapportering om kollektivtrafikens andel av persontransporterna ska öka. Det handlar exempelvis om anläggning av busskörfält, signalreglering, skyltning, ändringar av vägdragning och hållplatser med mera. bör ha i uppdrag att prioritera kollektivtrafiken på bilismens bekostnad. Först då detta är fallet är en klimatanpassning av transporterna möjlig. Av budgetpropositionen framgår att etappmålet för ett ökat resande med kollektivtrafik inte har uppnåtts, men regeringen föreslår inga åtgärder som verkar i denna riktning tvärtom. anser att i alltför hög grad har fokus på framkomlighet för person- och lastbilar och att den mer energisnåla och klimatvänliga kollektivtrafiken ofta får stå tillbaka. Myndigheten bör öka sina ansträngningar för att underlätta utvecklingen mot ett ökat resande med kollektivtrafik. Därför föreslår vi att ges i uppdrag att avsätta 2009 till åtgärder som ökar kollektivtrafikens framkomlighet. Vi trappar sedan upp stödet successivt till 2010 och 2011. Det innebär att öronmärks under hela budgetperioden. Detta finansieras genom en överföring av investeringar i nationell plan som ska minska med motsvarande belopp. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Kollektivtrafiken ska upprustas, inte nedrustas Regeringens nedskärningar för Rikstrafikens trafikavtal innebär en successiv nedrustning av regional kollektivtrafik i ett flertal landsbygdsregioner. Enligt regeringens förslag minskar anslaget för Rikstrafikens trafikavtal från 2008 till 2009, dvs. Till 2010 sänks anslaget ytterligare, till , dvs. en nedskärning med i jämförelse 2008. Nedskärningen riskerar att leda till nedläggning av lågtrafikerade banor som är beroende av Rikstrafikens stöd för att trafikeras.