mot · GW02Kr307 · 2008-10-05 00:00:00 — När nu de närmare riktlinjerna för hur dessa medel ska användas presenterats av regeringen kan vi inte se att de i märkbar utsträckning kommit att främja folk- och världsmusik eller dans. I 2008:14 tar man i kritiken av verksamhet upp problemet att traditionella, etablerade konstformer lätt får företräde framför nya konstområdes- och genreöverskridande verksamheter. vill inte ställa olika genrer mot varandra. Det ekonomiska utrymmet för kulturen motsvarar som helhet inte den betydelse kulturen har för samhället. Men det behövs också nya tankegångar hos myndigheterna och anpassning till det som händer inom kulturlivet. Det räcker inte att bara säga internationalisering. När det gäller kulturella uttryck finns hela världen i här och . Det bör vi anpassa oss till, för vår egen skull. Och gäller det inte att se den andre i vissa uttryck och det svenska i andra, utan att se den kreativa, spännande helheten. Regeringen bör skyndsamt ta fram förslag till en handlingsplan för folk- och världsmusiken. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det finns en obalans mellan musikgenrerna där vissa gynnas och andra därmed missgynnas. Genom att olika musikgenrer utövas i skilda miljöer och med skilda förutsättningar omfattas de i olika grad av de statliga insatserna. När det gäller samhällsstöd till musik dominerar exempelvis fortfarande den klassiska musiken. Mångfalden av musikgenrer, som är en fantastisk tillgång för musiklivet som helhet och för hela samhället, kan bli ett hot mot musiklivet som helhet när de ska kämpa om samma resurser. åsikt är att alla genrer måste få leva och utvecklas, nya måste få växa fram och de olika genrerna mötas för ömsesidigt utbyte och inspiration. Regeringen bör återkomma med förslag till hur fler musikgenrecentrum kan inrättas utan att det innebär att man måste dra ned på de satsningar som gjorts på vissa genrer. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 22Litteratur, bibliotek, tidskrifter När , ordförande för , öppnade den internationella litteraturkonferensen i beskrev han i sitt anförande litteraturen som ett globalt blodomlopp som för människor och deras berättelser samman. Litteraturen är därmed också en demokratins . Demokrati förutsätter yttrandefrihet, och yttrandefriheten kräver att litteraturen är fri och har livsrum. Det handlar inte enbart om att det inte får finnas censur utan lika mycket om att alla i ett samhälle ska ha tillgång till litteraturen, till böcker och tidskrifter på eget språk och andras, och att det ska finnas avgiftsfria bibliotek tillgängliga för alla. De avgiftsfria folkbiblioteken hör till grundvalarna i arbetarrörelsens kulturpolitik, och även de borgerliga partierna har sedermera stått bakom den politiken. Men tyvärr har det skett mycket allvarliga nedskärningar inte minst på biblioteksområdet. Filialer har lagts ned, bokbussar har slutat gå, arbetsplatsbibliotek har försvunnit och de kommunala folkbiblioteken har skurit ned på både öppettider och medieanslag. Därtill kommer alla de nya behov som den tekniska utvecklingen för med sig och den stora mängd olika språk som talas och läses av besökarna. Inom EU kan vi se oroande tendenser till inskränkningar i medborgarnas fria tillgång till bibliotek avgifter införs och mediebeståndet populariseras ibland på ett sätt så att det utarmas till sitt innehåll. led ett svårt nederlag när anslaget till En bok för alla skars bort budget detta trots allvarliga protester från så gott som alla berörda parter. Att ersätta En bok för allas (Ebfa) anslag på med ett sökbart anslag om 3 miljoner för läsfrämjande åtgärder kan inte anses vara seriös kulturpolitik. Av dessa pengar har Ebfa beviljats för en förstudie om att vidga Läs för mej pappa-modellen till andra folkrörelseorganisationer än fackliga. Tillsammans med de pengar ABF och bidrar med räcker budgeten nu till 34 pappaträffar i stället för de 1112 som genomfördes när Ebfa kunde bidra med både projektledning och böcker. I övrigt fortsätter man med bokutgivning till så låga priser som möjligt, men för läsfrämjande projekt är man hänvisad till att söka läsfrämjande medel. För att säkra Ebfas läsfrämjande verksamhet bör besluta att till anslag 3:2 avsätta 5miljoner kronor till läsfrämjande åtgärder utöver regeringens förslag. Läsfrämjande insatser tjänar inte mycket till om det inte finns böcker att läsa. Böcker och tidskrifter till olika minoriteter nationella minoriteter, vissa invandrade minoriteter likaväl som teckenspråkiga eller synskadade kan inte produceras och säljas på en kommersiell marknad eftersom den tilltänkta mottagargruppen är för liten och ofta dessutom resurssvag. Här behövs en nationell insats, i första hand för att tillgodose barnens behov. kan den insatsen kombineras med ett internationellt eller internordiskt samarbete. Det finns också i vissa fall behov av särskilt stöd till tidskrifter på svenska när dessa vänder sig speciellt till en nationell minoritet som förlorat sitt språk eller som saknar gemensamt skriftspråk eftersom det, som exempelvis hos romerna, finns så många olika varieteter av språket. bör besluta att till anslag 3:2 avsätta 5miljoner kronor utöver regeringens förslag till framtagande av barnböcker och tidskrifter för nationella och invandrade minoriteter i enlighet med vad som anförs i motionen. bör också besluta att till anslag 3:2 avsätta 2miljoner kronor för framtagande av barnböcker på teckenspråk. I och med årets budget fick regeringens tillstånd att använda en del av pengarna avsedda för kulturtidskrifter till att stödja tidskrifter som endast har nätutgivning. har tidigare motionerat om att det behövs stöd till de alltfler och allt viktigare nättidskrifterna, dock inte på bekostnad av fattiga papperstidskrifter. Dessa lider redan av de kraftigt höjda avgifterna för distribution i och med att distributionen av tidskrifter i det närmaste monopoliserats. Kvar står Nätverkstan som distributör för dem som inte har råd med Bonnierdominerade distributionsbolaget eller Pressbyrån som ägs av det internationella bolaget . Den närmast ideellt verkande Nätverkstan har inte på långt när samma möjligheter som de stora distributörerna och nå ut i hela landet till boklådor, kiosker och allmänhandel. Därtill kommer att stödet som skulle gå till tidskrifterna genom att biblioteken erbjuds ett mindre antal tidskrifter på statens bekostnad inte fungerar tillfredsställande. Dels utnyttjas erbjudandet inte i den utsträckning man förväntat sig, dels innebär det för fattiga tidskrifter att de säljer färre antal exemplar till fullpris. Regeringen bör återkomma till med ett förslag till utformning av ett fungerande distributionssystem för papperstidskrifter. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. bör besluta att anslaget för stöd till tidskrifter 3:2 utökas med 5miljoner kronor och därmed också inrymma stöd till nättidskrifter. Det finns bibliotek inom en mängd olika samhällssektorer. Nedan berörs ett antal sådana. Det finns också ett tal- och punktskriftsbibliotek. Därutöver finns högskolebibliotek, folkhögskolebibliotek och fristående bibliotek med offentliga anslag, exempelvis Finska i . Det är dags att ta ett helhetsgrepp på biblioteksväsendet. De olika datasystemen är inte alltid kompatibla med varandra och personalen har således svårt att hitta det en låntagare efterfrågar om det finns inom ett annat område. Det försvårar också ett rationellt utnyttjande av personalresurser och andra resurser. anser att regeringen bör återkomma med förslag till samordning av biblioteken på olika samhällsområden. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I budgetpropositionen lovade regeringen att stärka bibliotekens roll och säkerställa tillgängligheten genom att utvärdera bibliotekslagen. ser med viss oro fram emot resultatet av den utvärderingen, som kommer att presenteras i den stora kulturutredningen . Bibliotekslagen ger alltför oprecisa ramar för folkbiblioteksverksamheten. Den har inte kunnat hindra att filialer och bokbussar lagts ned, inte heller att anslagen för bokinköp beskurits eller att öppettiderna kortats. Kulturministern har uttalat att hon inte tror på kvalitetsmål för biblioteken men att hon gärna ser att några bibliotek läggs ut på entreprenad (Författaren nr 1:2008). Det är svårt att ställa samma krav på ett entreprenadbibliotek som drivs av ett aktiebolag som på ett kommunalt bibliotek. ser det som en grundläggande demokratifråga att värna folkbiblioteken i offentlig regi, ge dem tillräckliga resurser för en verksamhet med hög kvalitet och god tillgänglighet. Men folkbiblioteken måste också kunna utvecklas och anpassa sig till samhällets och teknikens utveckling. Därför upprepar vi vårt krav från tidigare motioner att regeringen bör tillsätta en arbetsgrupp bestående av fackfolk och biblioteksanvändare med uppdrag att utarbeta ett förslag till idéprogram för 2000-talets bibliotek. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Läns- och regionbiblioteken ska bistå folkbiblioteken med kompletterande medieförsörjning. De har ansvar för lånecentraler och depåbibliotek, för utvecklingsarbete och samordning av de kommunala biblioteken. Ett sätt för staten att stärka biblioteken även på nivå är alltså att stärka läns- och regionbiblioteken. bör besluta att till anslag 3:1 avsätta 10miljoner kronor utöver regeringens förslag för att stärka läns- och regionbiblioteken. Bibliotekslagen tar också upp att det inom grund- och gymnasieskolan ska finnas lämpligt fördelade skolbibliotek för att stimulera skolelevernas intresse för läsning och litteratur samt tillgodose deras behov av material för utbildningen. Här står intresset för läsning och litteratur före behovet av material för undervisningen. Det är helt rätt eftersom det enligt samstämmiga forskare fungerar så att den som läser mycket och gärna också har lättare att ta till sig undervisningen. Tyvärr är bibliotekslagens skrivning alltför oprecis för att vara ett rättesnöre för fungerande skolbibliotek. Ett skolbibliotek kan vara alltifrån ett par bokhyllor i ett rastrum till ett välförsett bibliotek med utbildad personal och öppettider som gör det tillgängligt för eleverna under hela skolveckan. Dessutom är det inte känt i alla skolor att bibliotekslagen innehåller den här bestämmelsen eftersom skolans juridiska styrmedel annars är skollagen. Vi ser även hur många av de privata skolor som startats tydligt nedprioriterat skolbiblioteken i synnerhet när vinstintresse fått styra verksamheten. menar att kravet på skolbibliotek måste skrivas in i skollagen och att det därvid preciseras vad som får kallas ett skolbibliotek. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Från början var arbetsplatsbiblioteken finansierade av kommunerna med stöd av statliga bidrag som en del av folkbibliotekens uppsökande och läsfrämjande verksamhet. Sedan kom de att alltmer finansieras av facken och även arbetsgivarna. När sedan dessa av olika anledningar tappade intresset för verksamheten minskade antalet arbetsplatsbibliotek från ca 1000 till 2003. uppskattar man att det finns ett drygt tusental (Bibliotek i skymundan, 2004). Det statliga bidraget till arbetsplatsbiblioteken avskaffades 1993. Statliga stödpengar går numera i viss mån att söka från anslaget för kultur i arbetslivet, som dock ska räcka även till en rad andra ändamål. Tyvärr har beslutet att dra in stödet till En bok för alla blivit ytterligare en försvårande omständighet för de redan allt färre arbetsplatsbiblioteken. Folkbibliotekens och även fackens dåliga ekonomi gör dem alltmer obenägna att betala. Bland arbetsgivare är det numera mest sådana inom den offentliga sektorn som har förståelse för behovet. Författaren till rapporten i skymundan, , definierar ett arbetsplatsbibliotek som en boksamling med allmänlitteratur som finns på en arbetsplats och är till för de anställdas fritidsläsning, en boksamling som någon tar ansvar för, arbetar aktivt med och förnyar kontinuerligt. Han menar också att arbetsplatsbibliotekets oftast begränsade urval inte behöver vara någon nackdel det ger det en översiktlighet som gör det lättare att välja, inte minst för läsovana låntagare. ser att arbetsplatsbiblioteken fyller en viktig funktion i ett samhälle där så många har så bråttom för att hinna med både arbete, familj och fritid. Förutom att det statliga bidraget till arbetsplatsbibliotek bör återinföras, bör givetvis de kommunala biblioteken uppmuntras att agera för att bibehålla och få till stånd fler arbetsplatsbibliotek. bör besluta att till anslag 1:2 avsätta 10miljoner kronor utöver regeringens förslag för främjande av arbetsplatsbibliotek. Såväl inom äldreomsorgen som inom sjukvården behövs tillgång till böcker och tidskrifter/tidningar. Behovet finns också på våra fängelser där det ofta saknas tillgång till intellektuell stimulans. Det har diskuterats huruvida sexdömda ska få ta in porrtidningar, men det diskuteras sällan att det finns ett behov av allmänlitteratur och kultur- eller facktidskrifter. Regeringen bör återkomma med förslag till ansvarsfördelning för en fungerande biblioteksservice såväl inom omsorgsverksamheter och sjukvård som inom kriminalvården. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 28De nationella minoriteternas bibliotek finns det en samisk bibliotekskonsulent för service och samordning av samisk litteratur. Konsulenttjänsten finansieras via . När det gäller jiddisch har den judiska församlingen i ett bibliotek för litteratur på jiddisch och om det judiska. Något motsvarande finns inte för och meänkieli. Där handlar behovet tills vidare i första hand om att underlätta tillkomsten av böcker och tidskrifter på dessa språk (se även ovan under 9.1). Sverigefinnarna har ett bibliotek i i , som dock inte är anslutet till folkbibliotekens datanätverk. En sverigefinsk bibliotekskonsulent bör finansieras med statliga medel för att förestå en enkel lånecentral i anslutning till antingen eller något annat bibliotek och ansvara för fjärrlåneverksamhet. bör besluta att för detta ändamål till anslag 3:1 avsätta 2miljoner kronor utöver regeringens förslag. har länge efterfrågat ett fast finansierat bibliotek för döva. Ett sådant bibliotek har drivits som projekt i . Syftet var att bygga upp en fungerande biblioteksverksamhet för teckenspråkiga döva i hela . Det är nu dags att det ges ett fast uppdrag som nationell institution på samma sätt som Talboks- och . Det anslag på 1miljon kronor som regeringen avsätter i budgetpropositionen är otillräckligt och behöver fördubblas. bör besluta att till anslag 3:1 avsätta 1miljon kronor utöver regeringens förslag till resursbibliotek för döva i enlighet med vad som anförs i motionen. Amatörkulturen är en folkrörelse med ca 750000 medlemmar i körer, teaterföreningar, hembygdsföreningar och mycket mer. Amatörkulturens bredd är en nödvändig rekryteringsbas för den professionella kulturen, och den professionella kulturen inspirerar amatörkulturen de förutsätter varandra. Amatörkulturen är en demokratiskt formad rörelse där kvinnor och män i olika föreningar och verksamheter skaffar sig erfarenheter och färdigheter som slutligen kommer samhället till godo. är ansvaret för amatörkulturen uppdelat mellan olika instanser: , och folkbildningen. Detta, liksom den sammanlagda bristen på pengar, är till men för amatörkulturens utveckling. En arbetsgrupp bestående av representanter för , och amatörkulturens samarbetsgrupp bör ges i uppdrag att utreda hur det övergripande ansvaret för amatörkulturen ska utformas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En faktor som hämmar amatörkulturens utveckling är de bidragsregler som hindrar åldersintegrerad verksamhet. Det finns goda skäl för bidragsgivarna att värna de ungas rätt att själva bestämma över sina verksamheter, men när reglerna hindrar andra unga människor från att exempelvis sjunga i en generationsblandad kör där de känner sig höra hemma, då fungerar regelverket inte tillfredsställande. Regeringen bör återkomma med förslag till anpassning av bidragsregler så att de inte hindrar åldersintegrerad verksamhet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Därtill kommer de regler som missgynnar amatörkulturföreningar i jämförelse med idrottsföreningar, vilka kan avlöna ledare med upp till ett halvt basbelopp utan att betala sociala avgifter. 31I lagen om socialavgifter stadgas att vid bestämmande av avgiftsunderlaget ska bortses från ersättning till en och samma idrottsutövare från en sådan ideell förening som har till huvudsakligt syfte att främja idrottslig verksamhet, om ersättningen från föreningen inte uppgått till ett halvt prisbasbelopp enligt lagen om allmän försäkring. Regeln om ett halvt prisbasbelopp bör gälla också kulturföreningar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Den urholkning som skett och de nya krav som ställs på amatörkulturens centralorganisationer, bl.a. på utvecklingsarbete, innebär att stödet till dessa organisationer behöver höjas med 25miljoner kronor i förhållande till det av regeringen föreslagna anslaget. bör besluta att till anslag 1:2 avsätta 25miljoner kronor för amatörkulturföreningarnas centralorganisationer utöver regeringens förslag. 32Samarbete mellan amatörer och professionella har i tidigare motion framfört förslag om att det ska tas fram en modell för jämlikt och långsiktigt samarbete mellan yrkesverksamma scenkonstnärer och amatörer. I kulturutskottets betänkande 2007/08:KrU11 anförs att lämnar bidrag till regionala teater-, dans- och musikinstitutioner för samverkan mellan professionella konstutövare och amatörer. Exempelvis hänvisas till en uppsättning på där amatörer fått medverka. Dessutom anförs i betänkandet att såväl studieförbund och folkhögskolor som föreningslivet bidrar till att främja människors möjligheter att vara delaktiga i kulturlivet. Man menar också att en samarbetsmodell som den efterfrågat måste tas fram av föreningslivet och de berörda institutionerna själva för att verkligen kunna få genomslag och gynna samarbetet mellan amatörer och professionella. Med anledning av detta vill vi framhålla att det är svårt att komma fram till en jämlik modell när parterna i detta fall institutionerna och amatörföreningarna är så olika starka. Ett av problemen för amatörerna är att de själva inte kan söka anslag för gemensamma projekt; det kan bara institutionerna göra. Uppdelningen mellan folkbildning och kulturråd av ansvaret för amatörkulturen, eller snarare bristen på ansvar, gör det inte heller lättare för amatörerna, eftersom den ena instansen alltid kan hänvisa till den andra. Dessutom ligger det, så länge som amatörernas paraplyorganisation saknar tillräckligt stöd, utanför amatörernas ekonomiska möjligheter att avsätta resurser för det utvecklingsarbete som det innebär att arbeta fram en sådan samarbetsmodell och då först och främst få med sig institutionerna på det projektet. anser att i den rådande situationen, där det handlar om en sådan maktobalans som den mellan regionala institutioner och amatörföreningar, är det samhällets ansvar att gå in och underlätta samarbetet där det är politiskt eftersträvansvärt, främst genom att se över och ändra på de regler som försvårar samarbetet. Flera länder har lagar som stärker kulturens ställning allmänt och som även inkluderar amatörkulturen. Det är vanligt att man liksom i har en uppdelning där kommuner och regioner i princip svarar för stödet till amatörkulturen medan staten ansvarar för den professionella kulturen och bidrag till amatörkulturens paraplyorganisationer, men då kan det exempelvis finnas regionala kulturkommissioner som fördelar stöd även till amatörkulturen. hade en försöksverksamhet där föreningen og Kultur Samråd (AKKS) administrerade regeringens stöd till amatörkulturen. anser att regeringen bör återkomma till med förslag till ett regelverk anpassat för att främja amatörkulturens utveckling och möjligheter till samverkan mellan amatörer och professionella. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.