mot · GW02C240 · 2008-09-30 00:00:00 — Inomhusmiljön i landets skolor är generellt sett dålig. Det finns självklart undantag. Många kommuner har skolor som de med stolthet kan visa upp som exemplariskt goda arbetsmiljöer för ungdomar och personal. Tyvärr är de dock undantag. Fuktskador i skolor, förskolor och fritidsgårdar är vanligt. Det är inte bara gymnastiksalar, våtutrymmen och toaletter som ofta är drabbade av fuktskador med mögelpåväxt som konsekvens, det finns även många klassrum och andra utrymmen som är skadade. Ingen mår bra av att arbeta i undermåliga lokaler och kommunerna har svårt att hinna hålla efter. Sjuka skolbyggnader bidrar med stor sannolikhet till de problem skolan har. Det är svårt att koncentrera sig på studier när ögonen rinner, huden bränner och hostan aldrig vill ge sig. Goda skolmiljöer borde vara det första steget mot Kunskapssverige. Det borde vara ett prioriterat område för varje regering att ansvara för att det uppväxande släktet får goda villkor för sin utbildning. Min uppfattning är därför att regeringen borde återkomma till med förslag på ett regelverk och en finansiering av ett statligt investeringsbidrag till kommunsektorn för att åtgärda inomhusklimatet i våra skolor och förskolor. Jag föreslår därför att denna fråga snabbutreds. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att utreda förutsättningarna för att inrätta ett särskilt investeringsbidrag till kommuner för åtgärder i skolor och förskolor. Tyvärr är forskningen på detta område eftersatt. Det vore en katastrof om den förestående renoveringen av miljonprogrammet, som enligt många bedömare måste genomföras snart, skulle utformas så att nya ohälsoproblem blir följden. Ventilationsindustrin anser sig ha lösningar och andra hävdar att täta energisnåla lösningar är bäst. Nya material skall lösa problemen säger somliga. Något tryggt svar på hur vi skall omvandla befintlig bebyggelse till sunda hållbara hus har jag inte hittat, däremot många idéer. Den byggda miljön binder upp enorma belopp . Det tar att med dagens takt bygga det som redan finns. Vi måste alltså i huvudsak leva med och vårda den byggda miljö vi har. Nybyggnationen räcker knappt till för den tillkommande efterfrågan så det finns ingen lösning i att riva och ersätta. Det är uppenbart att byggsektorn inte själv klarar av att ta fram säker teknik. Vi har sett allt för många exempel på motsatsen . Därför måste staten ta ett ansvar vad gäller regelverket men även kunskapsuppbyggnaden. Inom ramen för den utökning regeringen signalerat för forskningsmedel så utgår jag från att man öronmärker en rejäl satsning på forskning för att lösa problemen kring den ohälsa som har sitt ursprung i det som kallats för sjuka hus, inomhusmiljöer fyllda med kemikalier från byggmaterial som inte fungerar för de påfrestningar de utsätts för och/eller gifter från oönskad biologisk aktivitet i byggnaden som mögel och bakteriell påväxt. Min uppfattning är att regeringen bör presentera ett omfattande forskningsprogram för eller åtminstone uppdra åt att ta fram ett förslag till ett forskningsprogram, gärna i samverkan med flera andra länder som har liknande problem. För att garantera att forskning kring detta problem kan bedrivas fritt utan inblandning från de stora intressenter som finns på området bör medel för denna forskning fördelas via ett särskilt förfarande där utomnordiska experter anlitas för att bedöma ansökningar. Det är viktigt att den vetenskapliga kvaliteten inte manipuleras av de mycket stora ekonomiska intressen som finns kring denna kunskap. Vi förväntar oss att den byggda miljön inte skall behöva genomgripande renoveringar oftare än i 30 till 40 års intervaller. Krav på hälsosäkra inomhusmiljöer i ett sådant tidsperspektiv är knappast förenligt med kortsiktiga ekonomiska intressen. Det skall därför inte ses som en kritik mot byggindustrin, fastighetsförvaltarna eller andra intressegrupper när jag påpekar deras oförmåga att bidra till kvalitetsarbete i ett sådant perspektiv. Det är så att det faktiskt inte är deras uppgift att ha det tidsperspektivet som gör att de inte är lämpade att vara parter i sådan forskning. De skall arbeta med kortsiktig vinstmaximering enligt de regler de har att följa. Riktade forskningsmedel är alltid politiskt kontroversiellt men detta är också ett område där intressenterna upprepade gånger har visat att de inte har förmåga att själva lösa problemen. Att generellt öka universitetens anslag för byggforskning torde vara ett trubbigt verktyg, och min uppfattning är att det i detta fall är bråttom. Området ohälsa kopplat till inomhusmiljö har även en tendens att falla mellan disciplinerna. Jag har tydligt erfarit detta i mitt försök att skaffa kunskap på området. Såväl läkare, mikrobiologer, skadeutredare, arbetsmiljöforskare som byggnadsingenjörer svävar alla på målet. Ingen kan frågan helt och fullt. Det krävs tvärvetenskapliga forskargrupper för att utreda sambandet mellan den komplexa inomhuskemin och hur hälsan påverkas. Det är därför jag anser att regeringen i detta fall måste ta ett ansvar för att strukturera forskningen på området genom att lägga fram ett särskilt forskningsprogram i ämnet. Det bör kunna ske genom att använda befintliga resurser på ett mer målinriktat sätt. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om behovet av att utveckla forskningen kring fukt- och mögelskador samt deras betydelse för hälsa genom särskilt forskningsråd fristående från alla svenska partsintressen.