mot · GW02T460 · 2008-10-05 00:00:00 — Moderna och klimatsmarta spårbilssystem Klimatförändringen manar till handling. presenterades FN:s klimatrapport där det entydigt slogs fast att ökningen av växthusgaser och andra utsläpp som bidrar till klimatförändringen är en effekt av mänsklig aktivitet. Användningen av fossila bränslen måste drastiskt minskas, något som bland annat kan göras genom nya transportsystem. Ett exempel på långsiktigt hållbar transportlösning är spårbilar. Spårbilar är förarlösa, små automatstyrda fordon. Spåren i form av lätta balkbanor är uppburna av stolpar, som med fördel kan förläggas i anslutning till befintlig väginfrastruktur och enkelt flyttas om ändrade behov uppstår. Banorna kan byggas även där geotekniska förhållanden hindrar traditionella spårburna trafikslag, tack vare att spårbilarna klarar en lutning . På eller under spårbalken förs fordonen utan avbrott till det önskade resmålet. En annan populär benämning på den här typen av system är spårtaxi, vilket beror på att vagnen är anropsstyrd i stället för tidtabellstyrd. Automatstyrd kollektivtrafik är inte något ovanligt. I och med införandet av APM som numer är standard på samtliga moderna flygplatser i världen sker en automatisering av kollektivtrafik i snabbt tempo. Exempel finner vi för tunnelbanan i och planeras även att automatisera delar av tunnelbanan i . Äldre automatstyrda spårbilsliknande kollektivtrafiksystem finns i bland annat , , , och , . invigs en modern spårbilsbana på i , . Det är en ny infrastruktur i kollektivtrafiken infördes i och med att tunnelbanan etablerades . Vi menar att såväl miljö- som hälsoskäl samt jämställdhetsaspekter ger oss anledning att uppmuntra utveckling och införande av ett mer effektivt och flexibelt spårsystem. I storstäder med väl utbyggd kollektivtrafik är andelen kollektivresenärer mycket hög, men i områden där kollektivtrafiken är gles och/eller linjesträckningar gör att kollektivresan tar än motsvarande resa med bil, ligger andelen kollektivresenärer kring . () har i sin rapport 2008:6 Infrastrukturplanering för ökad transportpolitisk måluppfyllelse i storstäder visat att spårbilssystem kan bidra till att uppfylla samtliga fastlagda transportpolitiska mål, inklusive delmålen god miljö, säker trafik, jämställt transportsystem samt tillgängligt transportsystem. Inget av dessa mål uppnås med dagens infrastruktur trots ökat kollektivresande i framför allt storstäderna. Eftersom spårbilsbanor byggs i nätverk skapar det möjlighet att tillgodose både mäns och kvinnors behov för vardagsresor. Det kan komma att bli det första kollektivtrafiksystem som på allvar bryter könsbarriärerna. , professor vid KTH, beräknar i sina studier att kollektivtrafikandelen kan öka så mycket som genom införande av spårbilar. Det har aldrig något kollektivtrafiksystem lyckats med . Spårbilssystemet kan och bör samordnas med andra trafikslag när det gäller bytespunkter. En positiv hälsoaspekt är att hög framkomlighet minskar stress och trängsel. En första testbana finns i och systemet är helt godkänt av Järnvägsstyrelsen och klart för leverans. Intresset från både allmänhet och näringsliv är stort och planerar man att bygga banor i , , samt kommuner. Men även , , , med flera städer ligger i startgroparna. Utomlands är intresset också mycket stort och antalet leverantörer växer stadigt. För att stödja de landsting/regioner och kommuner som börjar projektera ska öka sina satsningar genom att införa investeringsstöd initialt och satsa på forskning och utveckling. industri torde se fördelar av att staten initierar och garanterar utvecklingen, vilket bör leda till att vår gedigna basindustri vågar satsa och nyanställa. I det skede som utvecklingen av spårbilar nu befinner sig är det många industriländer som ställer sig frågan huruvida man ska bli producenter eller konsumenter i den kommande teknologiska utvecklingen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om att satsa på utveckling och forskning om spårbilar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om att stödja kommuner, landsting och regioner som satsar på infrastruktur för spårbilar. Vi kan konstatera att den rådande trafikplaneringen inklusive de gjorda infrastruktursatsningarna sedan efterkrigstiden helt och hållet gynnat bilismen. Det är dags att vi på allvar jobbar för att införa mobilitetslösningar som kan bidra till att öka kollektivresandet. Det kan enligt flera studier ske med införande av spårbilar. Spårbilar är förarlösa, automatstyrda fordon. Spåren i form av lätta balkbanor är uppburna av stolpar, som med fördel kan förläggas i anslutning till befintlig väginfrastruktur och enkelt flyttas om ändrade behov uppstår. Banorna kan byggas även där geotekniska förhållanden hindrar traditionella trafikslag, tack vare att spårbilarna klarar en lutning . På eller under spårbalken förs fordonen utan avbrott till det önskade resmålet. En annan populär benämning på den här typen av system är spårtaxi, vilket beror på att vagnen är anropsstyrd i stället för tidtabellstyrd. Bilden visar utvecklingen av biltrafiken i förhållande till kollektivtrafiken . Källa: 2006:1. Det är nu en ny infrastruktur i kollektivtrafiken infördes i och med att tunnelbanan etablerades . Vi menar att såväl miljö- som hälsoskäl samt jämställdhetsaspekter ger oss anledning att tillvarata teknikutvecklingen och uppmuntra utveckling och införande av ett mer effektivt och flexibelt spårsystem. I storstäder med väl utbyggd kollektivtrafik är andelen kollektivresenärer mycket hög, exempelvis innanför tullsnitt är andelen i rusningstrafik . Men i områden där kollektivtrafiken är gles och/eller linjesträckningar gör att kollektivresan tar än motsvarande resa med bil, ligger andelen kollektivresenärer kring . Alltså finns det mycket att göra för samhällsplanerare, exploatörer och politiker. Hur kan vi då förändra synen på kollektivtrafiken och planeringen av densamma? För det första måste planeringen utgå från människors faktiska resmönster. För det andra måste kollektivtrafiken genom sin utformning locka över nya resenärer som vant sig vid att kunna resa direkt utan byten där kortaste vägen gäller, det vill säga bilisterna. För det tredje behövs en förändrad syn kring kollektivtrafikens uppgift i ett modernt samhälle där klimatpåverkan är i fokus och trängseln på vägnätet ökar, som samhällets investeringsresurser är begränsade. För att lyckas med detta behövs en ny syn på linjesträckningar. Gamla tankemönster måste brytas, en stor utmaning för politiker och planerare. Dagens beslutsfattare lever kvar i det förgångna på trafikområdet, man håller krampaktigt i det som var aktuellt för så länge sedan som , trots att all forskning och praktisk erfarenhet visat att dessa lösningar inte gav ökat kollektivtrafikresande. Bilresandet däremot har ökat mångfalt. Det är alltså mycket svårt att få fäste för nya resmönster och nya tankebanor (, 2008, Spårbilar och ). Spårbilssystemet kan samordnas med andra trafikslag när det gäller bytespunkter. Eldrift gör att det inte blir några avgasutsläpp från fordonen och trafikbullret minskar. Om hängande system införs är det enkelt att komplettera med solpaneler på balken. En annan positiv hälsoaspekt är att hög framkomlighet minskar stress och trängsel. För att tillgodose behov av pendling till och från arbetsplatser, till vardagshandel, skolor, kultur- och fritidssysselsättningar behöver samhället kunna erbjuda ett alternativ till bilen i form av en kraftigt utbyggd och flexibel kollektivtrafik. Det är små förarlösa vagnar som förs fram på lätta banor, alternativt hängande under desamma, genom avancerade styrsystem. Vagnen väntar på resenären som reser själv eller med valt sällskap och utan stopp direkt till slutdestinationen utan tidtabeller. Klimatförändringarna manar till handling. Efter FN:s klimatrapport har ett antal ytterligare alarmerande rapporter presenterats som entydigt slår fast att ökningen av växthusgaser och andra utsläpp som bidrar till klimatförändringarna är en effekt av mänsklig aktivitet. Det finns fortfarande ett litet antal forskare och politiker som ifrågasätter dessa slutsatser, men det kan vara för sent att vända utvecklingen om vi väntar tills också dessa personer anslutit sig till de slutsatser som presenterats av bland annat klimatpanelen. Användningen av fossila bränslen måste drastiskt minskas, något som bland annat kan göras genom nya transportsystem. En långsiktigt hållbar transportlösning är spårbilar. Det är vår uppfattning att spårbilssatsningar kraftigt minskar behovet att nya motorleder kring våra större städer och att en spårbilsring i gör byggandet av Förbifart och den östliga förbindelsen onödiga. Denna uppfattning stöds av som i sin rapport 2008:5 Utvärdering av spårbilssystem, visar att en spårbilsring runt ger stora samhällsekonomiska vinster. Vinsterna är så stora att spårbilsringen anses kompensera de samhällsekonomiska förlusterna av en ny pendeltågslinje som föreslås i samma rapport. Spårbilar kan anläggas på redan hårdgjord yta, vilket skonar omkringliggande natur. Runt flertalet storstäder finns gröna markområden som det är viktigt att bevara för det rörliga friluftslivet och som minimerar barriärerna för växter och djur. Bevarande av parker och grönområden bidrar också till vårt välbefinnande, vilket stöds av ett stort antal forskarrapporter, bland annat vid SLU i . Spårbilar bullrar väsentligt mindre än all annan trafik inklusive befintlig spårtrafik och har låg energiförbrukning. På nästa sida visas en tabell där energiförbrukning jämförs mellan olika trafikslag, källdata från . har i sin officiella statistik siffror som visar på en mycket ojämn könsfördelning när det gäller bilägandet i . /2007 fanns drygt 4200000 personbilar registrerade, varav drygt 1000000 ägdes av kvinnor, alltså . Mäns och kvinnors resmönster skiljer sig åt, varför genusperspektiv är nödvändigt i arbetet med förbättringar av dagens system men också i planeringen av framtidens kollektivtrafik. De största skillnaderna ligger i att män fortfarande har och använder bil i större utsträckning, de gör fler tjänsteresor (arbetsresor) än kvinnor. Kvinnor gör fler kollektivresor än män, framför allt gör kvinnor serviceresor i större utsträckning, fler enligt en studie kring mäns och kvinnors resande gjord av Transek (Jämställda kommunikationer, ). Kvinnors resande sker oftare inom eller mellan närkommuner, vilket framgår av en studie, Kapacitetsstark kollektivtrafik i Ostsektorn (, aug. Dessa resor kan med dagens linjära kollektivtrafikplanering inte tillgodoses utan långa omvägar och flera byten. Det gör att kvinnor i högre grad får kraftigt förlängda restider med kollektivtrafiken. Detta faktum styrks av statistik i rapporten i , från , där det anges att kvinnors arbetsresor i snitt tar längre per resa än motsvarande för män. Sannolikt är tidsförlusten för kvinnor ännu större i städer med sämre utbyggd kollektivtrafik. Den lilla markyta som tas i bruk möjliggör att vi kan skapa de efterlängtade tvärförbindelserna i utan att ta de gröna kilarna i anspråk. Spårbilarna kan även växlas ut till höghastighetsbanor och sammanlänkas i tågliknande kolonner. I de yttre delarna av råder stora brister i kollektivtrafiken, som det är där den största befolkningstillväxten sker. Särskilt de lokala resorna är ofta ett problem för icke bilburna. Att med busstrafik öka det lokala eller tvärregionala kollektivtrafikresandet har visat sig ha stora brister. Det beror på att linjesträckningarna blir krångliga och ologiska för resenärerna, som därför väljer bort kollektivtrafiken om de har möjlighet. Denna verklighet har skapat ett ständigt växande bilbehov och många familjer har två bilar för att hantera livspusslet. En långsiktigt god hushållning med ekonomin är en av de tre grundpelarna för att uppnå en hållbar utveckling. I detta ingår att se över samhällsekonomiska konsekvenser för alla investeringar. För spårbilar har visat i sina studier att den samhällsekonomiska lönsamheten är mycket god. Även de lokala utredningar som gjorts av kommuner, visar på en god samhällsekonomi för spårbilssystem. Även när det gäller driftskostnader ger spårbilar fördelar gentemot annan kollektivtrafik. Förutom intäkter från taxan blir det samhällsekonomiska vinster på grund av snabbare restid, minskade utsläpp av hälsofarliga luftföroreningar och koldioxidutsläpp, minskat buller, färre olyckor med mera. Trängseln minskar både på vägarna och i kollektivtrafiksystemet. Ett mindre utrymmeskrävande resande frigör värdefull mark i storstadsbebyggelse och minskar behovet av parkeringsplatser. (2008:5, Utvärdering av spårbilssystem). Spårbilsbanor har såväl förhållandevis mycket låg investeringskostnad som låg driftskostnad. De låga investeringskostnaderna beror dels på det låga markutnyttjandet, dels på att den lätta konstruktionen ger mindre materialåtgång. Dessutom behövs inte så många tunneldragningar eller sprängningar då banan kan förläggas vid befintliga vägstråk och klarar hög lutning, upp till 10procent. Hög energieffektivitet tillsammans med lågt personalbehov, eftersom spårbilarna är förarlösa, gör driftskostnaderna lägre än för övriga kollektivtrafiksystem. Bilden visar nyckeltal över kostnadseffekter för olika trafikslag. Källa: 2006:1. Intresse för medfinansiering finns också från affärs- och fastighetsbolag. Om kollektivtrafik ansluter direkt till byggnaderna ger detta ökade värden för såväl butiker som bostäder liksom för kollektivtrafikanterna. Kompass (Kommuner som prövar att satsa på spårbilar) är ett tvärpolitiskt nätverk, med formella kontaktnät internationellt. Kompass består i av 10 medlemskommuner samt några observatörskommuner. Nätverket visar att det finns ett lokalt intresse i och internationellt. Den kommande dialogen runt en ny regionplan i , med utblick mot , skapar möjligheter för en god och bred förankring av införande av spårbilssystem. Tiden är mogen . Datateknikens snabba utveckling har skapat förutsättningar för att införa ett helt automatiserat kollektivtrafiksystem i form av ett nätverk av spårbilar. Den internationella standarden för automatdrift, APM, används redan och ligger till grund för många av utvecklarna av spårbilar. Systemet är lättplacerat i och med sin nätta konstruktion och kan med fördel förläggas i anslutning till befintliga vägnät. Det är tyst, kan drivas med förnybara energikällor, helt tillgänglighetsanpassat och tar mycket liten mark i anspråk. Det fungerar därför väl i en hållbar stads- och landskapsmiljö helt i enlighet med EU:s och trafikmål. Intresset från både allmänhet och näringsliv är stort och planerar man att bygga banor i , , samt kommuner. Men även , , , med flera städer ligger i startgroparna. För att stödja de landsting/regioner och kommuner som börjar projektera ska öka sina satsningar genom att införa investeringsstöd initialt och satsa på forskning och utveckling. industri torde se fördelar av att staten initierar och garanterar utvecklingen, vilket bör leda till att vår gedigna basindustri vågar satsa och nyanställa. 5.1Lokala och regionala projekt I landstings regi finns flera förstudier gjorda av . De avser , , /och . Liknande studier är genomförda i och . Studierna visar att med spårbilar kommer kollektivtrafikandelen att öka, som investerings- och driftskostnaderna är låga jämfört med dagens kollektivtrafiksystem. Det som hindrat införandet har varit tveksamheter till att införa ytterligare ett system samt att tekniken inte varit fullt utvecklad. Andra tveksamheter har handlat om gestaltningsfrågan eftersom det handlar om en helt ny infrastruktur. Vi menar att det är nödvändigt att införa ett helt nytt kollektivtrafiksystem som kan bidra till att uppnå de trafikpolitiska målen. Det är något inget annat trafikslag lyckats med . Vi noterar att dessa argument framförs alltmer sällan numer, de flesta bedömare anser att spårbilar på ett utomordentligt vis kompletterar våra befintliga spårsystem och därmed ökar kollektivtrafikandelen kraftigt. Gestaltningen av banan kan göras väl anpassad till omgivningen, vilket förstudien från visar. Detta är något som också får stöd av bland annat en mycket erkänd industridesigner i , , chef för avancerad mobilitetsforskning vid , . Viktigt är dock att processen sker publikt och att spårbilar förs fram som en positiv utveckling för och för platsen som banan lokaliseras på. Vår erfarenhet är att de flesta resenärer undrar över varför vi inte redan bygger spårbilsbanor då de kan se fördelarna gentemot annan kollektivtrafik. En testbana finns i . Järnvägsstyrelsen har certifierat banan, där säkerhet och andra aspekter har testats och godkänts enligt vedertagna regler. och kommuner har bekostat egna förstudier som omfattar lokala spårbilsnät. kommuns studie innefattar även banor via kommun samt in till , ett spårbilsnät . Studien gjordes av kommunen som en del i den större studien kollektivtrafik i Ostsektorn, då kommunens behov inte ansågs tillgodosedda med en tunnelbanelinje till . Tunnelbanan till skulle innebära matartrafik för en stor del av Värmdöborna, vilket förväntas leda till längre restider och minskad kollektivtrafikandel. Syftet var att visa på hur ett alternativt system med spårbilar gav mer spår för lägre kostnader samt kunde ersätta stor del av den lokala busstrafiken i båda kommunerna. Dessutom minskar kostnader för färdtjänsten då spårbilarna är tillgänglighetsanpassade, vilket den lokala busstrafiken inte är . arbetar tillsammans med SL, , , KTH samt där spårbilar ingår som en del i ombyggnad av och målet att uppnå goda kollektivtrafikförbindelser till kommunens största arbetsplatser samt järnvägsknuten Syd. En målsättning är att ha första spårbilsdelen klar i samband med att pendeltågslinjen stängs av på grund av ombyggnad för dubbelspår och ny depå. och kommun har tagit fram ett utredningsförslag för omfattande banor, 87 på- och avstigningsplatser, samt 600 vagnar. Syftet är att tillgodose bättre kollektivtrafik för resenärer samt inte minst för kommunens många invånare som har sin arbetsplats på flygplatsen. Obekväma arbetstider och bristande kollektivtrafik skapar ett oönskat bilberoende som kommunen vill förändra. Ett högintressant förslag är en spårbilsbana mellan och , där det behövs en passage över motorvägen. Projektet (Edict) har drivits med EU-stöd men ännu har inte några beslut fattats. Det finns också tankar på en automatbana mellan och , som skulle kunna löpa i en befintlig tunnel och därmed skapa goda förbindelser mellan tunnelbanan och pendeltåget vid . bedömer att små system kan vara positiva lokalt men det är genom ett större sammanhållet nät som den stora potentialen tillvaratas. Storskaligheten kan innebära kostnadsfördelar. Ett stort sammanhållet nät har också större möjligheter att locka fler resenärer att lämna bilen, vilket ger positiva effekter på de transportpolitiska målen. Mycket av spårbilstekniken finns tillgänglig , vilket innebär att den tekniska utvecklingen kan gå snabbt. Den enda existerande testbanan i är till stor del byggd med insatser av svenska företag. Ett utbyggt spårbilssystem kan innebära en möjlighet för svenska företag att etablera sig inom en ny innovativ och miljövänlig industrigren i internationell samverkan. (2008:5). I mer avancerad form kommer spårbilar att kunna fungera som vanliga bilar på gator och vägar när de lämnat spårsystemet. De kan därmed sägas utgöra en kvalitativ kollektivtrafik där resenärerna själva, utan tidtabeller, mera fritt kan bestämma när de vill resa. Spårbilar kan också sägas förena kollektivtrafikens fördelar med bilens flexibilitet och bekvämlighet. Ett spårbilssystem kan även användas för transport av gods och varor och därmed avsevärt minska trängsel och utsläpp. I ett danskt projekt, Rapid , RUF, arbetar man med ett avancerat system där spårbilarna också kan fungera som vanliga bilar när de lämnat spåret. En testbana finns i utanför . Utveckling av spårbilssystem pågår såväl internationellt som i . Ett positivt intresse från någon stor trafikhuvudman som till exempel skulle kunna medverka till att en kommande produktion skulle kunna förläggas till , vilket kan skapa mycket intressanta framtids- och utvecklingsmöjligheter för svensk teknik och ekonomi och ge betydande exportinkomster. Utomlands är intresset mycket stort och antalet leverantörer växer stadigt. I det skede som spårbilsutvecklingen nu befinner sig är det många industriländer som ställer sig frågan huruvida man ska bli producenter eller konsumenter i den kommande teknologiska utvecklingen.