mot · GW02U322 · 2008-10-06 00:00:00 — En grön politik för global utveckling Rätten till mat och vatten7 Ansvarsutkrävande av ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter9 Hållbara konsumtionsmönster och hållbar förvaltning av naturresurser10 Stödja utvecklingen av civilsamhället18 Rättvisa regler för handel19 Ett system för ansvarsfull långivning21 Ett effektivt bistånd på mottagarens villkor23 Höjd kapacitet för bättre konflikthantering24 Förebygga väpnade konflikter kring naturresurser26 Fri rörlighet för människor!29 Det svenska ordförandeskapet i EU31 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att uppmärksamma målkonflikterna i politik för global utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att identifiera hungerskapande politik. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att även prioritera konventionen om de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att verka för att riktlinjerna för rätten till mat implementeras i alla FAO:s medlemsländer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att verka för att livsmedelssuveränitet ska vara grunden i det internationella samfundets handelsavtal. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att verka för mindre strikta patentregler på läkemedelsområdet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att lyfta fram frågan om rätten till hälsa, inklusive sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, under det svenska ordförandeskapet i EU . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att stärka ansvarsutkrävandet av de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa ett globalt utsläppstak för växthusgaser. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska minska sina utsläpp och att tyngdpunkten bör ligga under periodens tidiga del.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att kraftigt öka stödet till satsningar på förnybar energi.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om minskad köttkonsumtion som ett sätt att nå de globala klimatmålen och trygga livsmedelsförsörjningen.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att främja hållbara jordbruk såväl här hemma som i internationella utvecklingsinsatser. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom EU ska verka för att exportsubventioner för jordbruksprodukter avvecklas helt och att interna stöd minskas drastiskt så att jordbrukare i utvecklingsländer inte tvingas konkurrera med subventionerade produkter från EU. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i bilaterala och internationella handelsförhandlingar ska verka för att utvecklingsländer ges rätt att skydda sina jordbruksmarknader. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom EU verka för att subventioner till storskaligt fiske avvecklas och att fiskeavtal med utvecklingsländer inte hämmar dessa länders utvecklingsmöjligheter.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att verka för att mekanismer kommer till stånd i syfte att kompensera fattiga länder som avstår från att exploatera olja och gas i särskilt känsliga miljöer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör vara en aktiv pådrivare inom internationella organ som , EU och FN för att problemen med korruption och kapitalflykt bekämpas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att främja insatser för att utveckla uppförandekoder inom exportindustrin med särskilt fokus på vapenindustrin när det gäller mutor. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att stödja framväxten av ett mångfasetterat och oberoende civilsamhälle i utvecklingsländer med bland annat biståndsmedel. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att respektera nationella utvecklingsstrategier. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att verka för en reformering av röstsystemet inom både och genom införandet av ett system med dubbel majoritet samt genom att öka antalet styrelseledamöter från utvecklingsländerna på bekostnad av de stora EU-länderna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom EU och FN bör verka för att en internationell överenskommelse om en skatt på valutatransaktioner, som tas ut av varje land, kommer till stånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör verka för att illegitima skulder erkänns samt avskriva lån som uppkommit på detta sätt. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör anta tydligare riktlinjer för exportkreditgivning som hindrar att lån ges till miljömässigt eller socialt ohållbara projekt eller till projekt som stöder diktaturstater. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att och EU bör bygga upp en civil fredskår som kan verka konfliktförebyggande. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att verka för att under sitt ordförandeskap i EU 2009 verkar för att implementera FN:s resolution på alla nivåer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att förebygga konflikter kring naturresurser och om att minska beroendet av olja och andra fossila bränslen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att krigsmaterielexporten måste upphöra till länder som befinner sig i konflikt, till diktaturregimer och till regimer som inte respekterar grundläggande mänskliga rättigheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att exportkrediter inte ska ges till företag som exporterar vapen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att avveckla vapenexporten. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att stoppa uranprospektering.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en global avveckling av kärnkraften. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tillämpa en mer generös asylpolitik där vi till fullo lever upp till internationella folkrättsliga åtaganden och de mänskliga rättigheterna.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en ny Genèvekonvention utarbetas som utgår från dagens flyktingströmmar.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i internationella forum driva att länder ska ta emot klimatflyktingar i förhållande till de egna utsläppen.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att verka för att upprätta lagliga vägar för migration.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i EU motverka alla förslag som reser högre murar runt EU.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att med hjälp av ekonomiska styrmedel reducera risken för kompetensflykt.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör göra kampen mot den globala fattigdomen och uppfyllandet av millenniemålen till en prioriterad fråga under det svenska EU-ordförandeskapet. 1 Yrkandena 10, 12 och 16 hänvisade till MJU. 2 Yrkandena 11 och 32 hänvisade till NU. 3 Yrkandena 3439 hänvisade till SfU. En hållbar och rättvis utveckling i världen är det övergripande målet för den politik för global utveckling (PGU) som antagit. All politik ska genomsyras av ett rättighetsperspektiv och de fattigas perspektiv. Målkonflikter ska lyftas upp och analyseras. Om detta var riksdagspartierna eniga. Däremot blir det alltmer uppenbart, inte minst vid en läsning av regeringens PGU-skrivelse och vad som aviserats , att partierna skiljer sig åt när det gäller prioriteringar och genomförande av politiken. I en grön politik för global utveckling börjar arbetet på hemmaplan. Vi i den rika delen av världen överutnyttjar jordens resurser. Ska de fattiga länderna få utrymme att utvecklas behöver vi ändra konsumtionsmönster så att resurserna räcker till alla. Fattiga länder behöver också politiskt handlingsutrymme för att kunna driva utvecklingsstrategier utifrån sina egna förutsättningar. Vårt agerande i WTO, m.fl. organisationer får inte begränsa detta handlingsutrymme. Fattiga länder behöver även resurstillskott i form av kapital och kunskap för att utvecklas. Handel och privata investeringar kan tillföra detta, men även det globala biståndet behöver öka. Globala skatter kan dessutom bidra till en resursutjämning i världen. Ska ett lands utveckling bli stabil och långsiktigt hållbar måste den baseras på varje lands egna unika förutsättningar och styras av det egna folkets vilja om hur utvecklingen ska formas. Att utvecklingsländerna själva äger utvecklingsprocesserna är en central princip i den s.k. Parisdeklarationen där och utvecklingsländer enats om nya spelregler för biståndet. Varje försök att hitta en modell som fungerar överallt är dömd att misslyckas. Att försöka tvinga fram politiska reformer som saknar stöd i utvecklingsländerna strider mot grundprinciperna att politiken ska genomsyras av den fattiga människans perspektiv och ett rättighetsperspektiv. , liksom många andra länder, har fått kritik av FN för de villkor som ställs för biståndet. I många utvecklingsländer exkluderas stora befolkningsgrupper från beslutsprocessen exempelvis på grund av kön, etnicitet, sexualitet eller funktionshinder. Könsmaktsordningen, som exkluderar kvinnor från stora delar av samhällslivet, är ett av de allvarligaste hindren globalt för en hållbar och rättvis utveckling i världen. För att den fattiga människans perspektiv ska få genomslag krävs att vi arbetar aktivt för att alla individer i samhället ska kunna göra sin röst hörd. Så länge svälten är utbredd kräver rättighetsperspektivet att vi prioriterar de mänskliga rättigheter som inryms i FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, bl.a. rätten till mat. En fråga som inte uppmärksammats tillräckligt är problemen för oregistrerade barn. Alla har rätt till en identitet. En diskussion om hållbar och rättvis utveckling för alla på jorden är inte meningsfull utan att begreppet tillväxt inkluderas. Ekonomisk tillväxt är nödvändig för att fattiga länder ska kunna lyfta sig ur sin fattigdom. Men global tillväxt, grundad på samma resursintensiva bas som den som gjort västvärlden rik, kommer att förgöra jordens ekologiska resurser och därmed dra undan mattan för en hållbar utveckling. Där andra partier sätter likhetstecken mellan ekonomisk tillväxt och utveckling ser vi miljöpartister ekologisk hållbarhet som förutsättningen för också ekonomiskt hållbar utveckling. Nära förknippad med den här diskussionen är frågan hur de ökade ekonomiska resurserna fördelas globalt. Vår syn är att en jämn fördelning är ett mål i sig. Stora ekonomiska klyftor skapar frustration och social oro och går emot universella principer om människors lika värde. tolkning av hållbar och rättvis utveckling i världen innefattar därmed att politiken leder till global utjämning av resurser. stöder politik för global utveckling och delar uppfattningen att alla politikområden, inte bara biståndet, måste inkluderas för att på ett trovärdigt sätt ska kunna diskutera en rättvis och hållbar utveckling i världen. Principerna om rättvisa och hållbarhet måste få styra politiken. Vi menar att vi måste undvika att betrakta utvecklingsproblematiken som framför allt något internt i de fattiga länderna. Inte bara målkonflikter i vår egen politik behöver klarläggas. Den politik som har påtvingats länder i syd genom de krav som ställts av , IMF och WTO har i vissa fall förvärrat fattigdom och hunger. Globala institutioner ska arbeta för att minska fattigdom och hunger, inte tvärtom. Det som styrt den internationella politiken, inte bara den svenska, har byggt på antaganden om utveckling som inte alltid har haft sin grund i verkligheten. Därför måste politik som är direkt hungerskapande identifieras och de ansvariga ställas till svars. En grön politik för global utveckling försöker se helheten. Den ser lika mycket till vad som måste förändras i vårt eget samhälle som i utvecklingsländerna för att den globala utvecklingen ska bli rättvis och hållbar. I denna motion vill vi särskilt uppmärksamma de områden där vi anser att den svenska politiken för global utveckling brister. De mänskliga rättigheterna finns uttryckta i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna och i de två huvudkonventionerna om medborgerliga och politiska respektive ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Rättigheterna är allmängiltiga, odelbara, likvärdiga och inbördes beroende av varandra. För att uppnå de mänskliga rättigheternas syfte, att säkerställa varje människas möjlighet att leva ett liv i värdighet, måste alla rättigheterna ges samma prioritet. Arbetet för de medborgerliga och politiska rättigheterna är mycket viktiga och vi noterar att regeringen har valt att prioritera dem. Vi oroas av att regeringen vill minska fokus på fattigdomsbekämpning för att istället prioritera demokrati. Det är svårt att nå en hållbar demokrati om inte fattigdomen bekämpas. Vi ser att regeringen nedprioriterar övriga rättigheter som ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Vi vill istället betona dessa rättigheter och fattigdomsbekämpning. Utan mat i magen är det svårt att orka hävda sin yttrande- och mötesfrihet. Det går inte att hoppa över sådana grundläggande biologiska behov som mat och vatten och inte heller de juridiskt bindande skyldigheter det åligger en konventionsstat att respektera, skydda och uppfylla rätten till en tillfredsställande levnadsstandard. Dessvärre är fortfarande nästan en miljard människor kroniskt undernärda. Även i gamla demokratier som är detta fortfarande ett problem. Många barn föds undernärda och spädbarnsdödligheten är hög. Detta trots yttrandefrihet och trots att det finns rika och privilegierade grupper inom landet. Stora svältkatastrofer är sällsynta, men den kroniska och dödliga undernäringen består bland stora grupper fattiga. I FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna finns artiklar om rätten till liv och rätten till en identitet. Ändå registreras inte alla barn som föds, inte ens i ett relativt utvecklat land som . Oregistrerade barn är helt skydds- och rättslösa. Ingen planerar för deras överlevnad och välfärd. I de flesta länder i världen är det stor brist på barnhälsovård och skolgång. De fattiga barnen tillhör de allra värst utsatta. Kvinnor och barn ägnar timmar åt att gå och bära hem vatten i de flesta länder i söder om . Vi vill påminna om FN:s stolta Millenniemål, där mål 1 är att utrota extrem fattigdom och hunger. Helt nya siffror från visar att 400 miljoner fler människor lever under den globala fattigdomsgränsen än vad man trott. Det beror på att kostnadsläget i utvecklingsländerna är (och historiskt sett har varit) högre än vad man tidigare uppskattat. Det har lett till en felaktig beräkning av fattiga människors köpkraft och i förlängningen till hur många som kan räknas som extremt fattiga. är takten vad gäller att minska fattigdomen ungefär samma som . Även om vi når målet att halvera antalet människor som lever under det globala fattigdomsstrecket (nu satt till ) , så kommer en miljard människor 2015 fortfarande att räknas som extremt fattiga. Kampen mot fattigdomen är alltså i än högre utsträckning än förut den absolut mest avgörande frågan för vår tid. Klimatförändringarna bidrar till att göra detta problem än större. Inte heller delmålet för mål 4, att minska barnadödligheten bland barn med två tredjedelar kommer att nås. Därför vill i denna motion betona den mänskliga rättigheten till mat och visionen om nollsvält. Rätten till mat och vatten Otillräcklig mat, mat av dålig kvalitet och förorenat vatten samt relaterade sjukdomar, orsakar miljoner människors död . 8621 miljoner människor lider av hunger och undernäring och över en miljard människor står utan tillgång till rent vatten för hushållsbehov. Att säkra tillgången till mat och vatten är både juridiskt bindande för konventionsstater och en absolut förutsättning för att nå millenniemålen och för fattigdomsbekämpning. Rätten till mat innebär både rätten att vara fri från hunger och rätten att försörja sig själv i värdighet. Stater måste skapa möjligheter för människor att försörja sig. av de som lider av hunger och undernäring lever på landsbygden i utvecklingsländer och är beroende av jordbruk för sin försörjning. För dessa särskilt utsatta grupper, främst jordlösa bönder och ursprungsfolk särskilt kvinnorna är tillgången till resurser fundamental. Att säkra tillgången till jordbruksresurser jord, vatten och utsäden för dessa grupper är därför en nyckelfaktor för att uppfylla rätten till mat. and () riktlinjer för rätten till mat antogs och utgör, vid sidan av , ett viktigt verktyg i kampen mot hunger. Riktlinjerna syftar till att ge praktisk vägledning för stater att implementera rätten till mat på nationell nivå. I 2007 betonar att landsbygdsutveckling och satsningar i jordbruket varit eftersatt och måste prioriteras. Vi delar den uppfattningen. Jordbruk kan inte behandlas som en ekonomisk sektor vilken som helst. Eftersom tillgång till mat är en så fundamental faktor för utveckling bör livsmedelssuveränitet dvs. att alla länder har rätt att själva definiera sin jordbrukspolitik och rätt att producera mat för sin egen befolkning2 vara grunden i handelsavtal och liknande relationer inom det internationella samfundet. De stigande matpriserna på världsmarknaderna utgör ytterligare ett hot mot människors försörjning. Det är de allra fattigaste, som spenderar av hushållsbudgeten för att få mat på bordet, som drabbats värst3. Krisen med höga matpriser har många olika orsaker. En av huvudorsakerna är orättvisa internationella handelsregler som gjort jordbruk i utvecklingsländer olönsamma4. I kombination med rika länders subventioner till det egna jordbruket har effekten blivit att jordbruk slagits ut. Vi måste därför verka för att både jordbruks- och handelspolitiken utformas så att de bidrar till att uppfylla rätten till mat och vatten istället för att undergräva den samt att de möjliggör utveckling på de fattigas villkor. De stigande matpriserna är dock inte bara ett hot utan också en möjlighet för fattiga människor i syd. Å ena sidan drabbas de fattiga i befolkningen hårt när maten i deras närmiljö blir dyrare. Å andra sidan är många av de fattiga just bönder som fått underbetalt för sitt arbete och sina produkter. De flesta bönder är oorganiserade och har inte förmågan eller kunskapen att ta betalt för sina varor. Därför hamnar mycket av pengarna hos uppköpare som agerar mellanhänder mellan bonden och marknaden. För att komma åt problemet, och för att de fattiga bönderna ska kunna få nytta av den möjlighet som prisökningarna innebär, är det nödvändigt att länderna satsar mer på jordbrukssektorn. Det behövs rådgivning och stöd för att skapa ett hållbart jordbruk. Dessutom behöver bönder få hjälp och stöd att organisera sig. Orsakerna till ohälsa i fattiga länder är många. Avsaknad av tillgång till sjuk- och hälsovård för vissa grupper, för få och för dåligt utbildad medicinsk personal, dålig tillgång till säkra livsmedel, rent vatten och sanitet är bara några faktorer. driver i stort en bra politik för att bättre samordna och effektivisera bistånd, kunskapsöverföring och andra aspekter för att bidra till bättre hälsa i utvecklingsländerna. För att behandla sjukdomar krävs mediciner, men tillgången till effektiva läkemedel för de allvarligaste sjukdomarna i utvecklingsländerna är eftersatt. Tillgång till sjukvård och läkemedel är bara en del av rätten till hälsa. Staterna har en skyldighet att också bedriva en politik som förebygger sjukdomar och främjar hälsa som därmed leder till bästa uppnåeliga hälsa för alla människor. Bromsklossarna är brist på mödravård, legala möjligheter till abort, tillgång till rent vatten och bra bostäder, och även alltför strikta patentregler liksom att det saknas resurser för forskning och utveckling av nya läkemedel. Dåligt utbyggd infrastruktur är ett annat problem. Bara den undermåliga förlossningsvården dödar flera miljoner blivande mödrar och barn . Ändå ses inte mödradödlighet som den gigantiska katastrof det är. Faktum är att fler personer dör av komplikationer vid graviditet än i aids, malaria och tuberkulos sammanlagt. Det visar vidden av den globala katastrof detta handlar om. bör göra ännu mer för att stödja rätten till hälsa inklusive sexuell och reproduktiv hälsa och sexuella och reproduktiva rättigheter. Ett sätt är att lyfta fram frågan under det svenska ordförandeskapet i EU . Ansvarsutkrävande av ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter Enligt konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter är konventionsstater skyldiga att se till att rätten till bland annat mat, vatten och hälsa respekteras, skyddas och uppfylls. Uppfyllandet ska ske så fort som möjligt och med maximalt av landets tillgängliga resurser. Innan regeringar prioriterar insatser inom andra sektorer, t.ex. försvaret, ska tillräckligt med resurser avsättas till att bekämpa hunger och fattigdom. Men ansvaret vilar inte bara på regeringarna i utvecklingsländerna utan också på oss här i och i . De länder som inte själva kan råda bot på undernäring och svält måste få hjälp från den övriga världen. Biståndet är därför viktigt, men vi måste ta ansvar för att själva föra en samstämmig politik som inte på några villkor begränsar andra länders möjlighet att utforma sin jordbruks- eller utvecklingspolitik så att dessa inte klarar av att leva upp till sina skyldigheter att respektera, skydda och uppfylla de mänskliga rättigheterna. Vidare måste ansvarsutkrävandet av de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna stärkas. enades FN om ett tilläggsprotokoll till konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Det är ett bra steg på vägen. Det ger individer en möjlighet att utkräva sina ekonomiska, sociala eller kulturella rättigheter genom ett internationellt organ. Det nuvarande systemet där staters efterlevnad av de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna kontrolleras genom ett rapporteringssystem är inte tillräckligt. behöver det nya protokollet implementeras och utnyttjas. Hållbara konsumtionsmönster och hållbar förvaltning av naturresurser Naturens råvaror och ekosystemen är basen för allt liv och för all ekonomi. Sedan industrialiseringen tog fart bedriver vi människor rovdrift på båda. Klimatförändringarna är det tydligaste beviset för att den exploatering som pågår måste ersättas av ett långsiktigt hållbart system. Det är vår livsstil med alltför hög resursanvändning i de rika länderna som orsakar de största miljöhoten som världen står inför. Vi har byggt vår ekonomi och vårt välstånd på att överutnyttja jordens begränsade resurser. Därför har vi det största ansvaret för att förändra situationen och hitta lösningar. En grön ekonomi bygger på ekosystem i balans, energieffektivitet och ett hållbart nyttjande av jordens resurser. Grunden för en hållbar och rättvis utveckling är att jordens begränsade resurser fördelas jämnt. Om alla i världen hade samma ekologiska fotavtryck som vi i , skulle vi behöva 3,4 jordklot.5 Detta är resultatet av brister i de rika ländernas ekonomiska modell som uppmuntrar till slöseri av varor och energi. Arbetet med att skapa en hållbar och rättvis utveckling börjar därför här hemma hos oss själva.