mot · GW02Fi271 · 2008-10-06 00:00:00 — Diskussionerna handlar om rakare rör mellan vad som betalas in och vad som betalas ut, att inslagen av privata försäkringar, egenavgifter och avtalslösningar ska öka och att socialförsäkringarna ska utgöra en ekonomiskt självständig del utanför statsbudgeten och därmed göras oberoende av politiskt inflytande. Det är bara att se på pensionssystemets konsekvenser för att ana vad detta kommer att medföra. En ökad privatisering inom socialförsäkringarna kommer att kraftigt urholka jämlikheten i systemet. Regeringen avser att låta den privata trafikförsäkringen ta över sjukförsäkringens åtagande i de fall där trafikskador har genererat kostnaden. Som ett led i detta har en skatt på trafikförsäkringspremie införts. Motivet är att öka riskmedvetandet med direkta individuella kopplingar till försäkringskostnaden. Inte minst ur klass- och könsperspektiv är detta en mycket farlig utveckling, eftersom människor med förslitande arbetsuppgifter relativt sett skulle dra på sig högre försäkringskostnader än andra grupper. Vi avvisar hela den inriktningen på politiken och därmed den särskilda skatt på trafikförsäkringspremier som regeringen räknar med ger i ökade intäkter . Socialförsäkringssystemet finns till för att säkerställa att individerna har tillräckliga ekonomiska resurser oavsett livssituation. Systemet ska ge medborgarna en inkomstrelaterad ersättning med en angiven lägsta nivå. Individens rättigheter betonas genom att finansieringen sker via ett progressivt skattesystem och inte genom individuella avgifter eller efter behovsprövning. Därmed sker också en omfördelning av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män, mellan lågavlönade och högavlönade och mellan olika perioder i individernas liv. Systemets grundvalar vilar ömsesidigt mot varandra. Om inte skatt tas ut efter bärkraft underfinansieras systemet och de omfördelande effekterna uteblir. Om inte inkomstbortfallsprincipen värnas minskar legitimiteten hos alla att vara med och betala in i systemet. Om inte arbetslinjen gäller eroderar systemet finansiellt och legitimitetsmässigt. Det faktum att socialförsäkringarna ska vara individbaserade, att rättigheten följer individen, är en viktig princip. Föräldraförsäkringen är det enda undantaget från denna princip och innebär att det till skillnad från ersättningen från arbetsskadeförsäkringen eller sjukpenningen är möjligt att överlåta sin föräldrapenning. Vi anser att detta är orimligt och vill genomföra en individualisering av föräldraförsäkringen . Detta är nödvändigt för att ge barn tillgång till båda sina föräldrar och för att bryta den ordning på arbetsmarknaden som diskriminerar kvinnor. 11.5.2Inkomstbortfallsprincipen höga tak och starka golv Inkomstbortfallsprincipen handlar om att i stort sett alla, inte bara de fattigaste, ska omfattas och därmed gynnas av systemet. Härigenom skapas en solidaritet även hos samhällets mellanskikt. Det samhällskontrakt som den generella välfärdsmodellen har sin utgångspunkt i, förutsätter att alla betalar till systemet via skatter och sociala avgifter. Härmed ska alla som en uppfyllelse av kontraktet också få ut en rimlig del. Ju fler som är med och betalar för välfärden, desto större resurser kommer samhället ha att omfördela och för att garantera inkomstbortfallet. Vi avvisar hela utsorteringskedjan som beslutades av i och med proposition 2007/08:136 och medföljande besparingar. Vi vill höja taket i sjuk- och föräldraförsäkringen till 10 basbelopp och avskaffa beräkningsgrunden SGIX0,97 som har medfört sänkta ersättningsnivåer för alla sjuka och småbarnsföräldrar. Höjda tak är en förutsättning för att vi ska kunna stärka golven. För att stärka förutsättningarna för en ekonomiskt mycket utsatt grupp vill vi också höja ersättningsnivån i sjuk- och aktivitetsersättningen till 67procent. Vi värnar om inkomstbortfallsprincipen som frigör medborgarna från de rikas välvilja, välgörenhet och fattigvård. Behoven av medicinsk och arbetslivsinriktad rehabilitering är stora och eftersatta. Dessa måste tillgodoses inom ramen för den generella välfärden. Vi avser att återkomma med förslag på detta område. Övriga förbättringar som vi föreslår av sjukförsäkringen är att medel inom sjukpenningsanslaget ska användas till ett förstärkt särskilt högriskskydd för långtidssjukskrivna som undantas från sjuklöneperioden vid återgång i arbete hos samma eller ny arbetsgivare. Vi avsätter medel till att förstärka tillgången till företagshälsovård av hög kvalitet. Arbetet med certifiering och utvecklingen av medicinsk och annan arbetsplatsrelaterad rehabilitering behöver skyndsamt förstärkas. Vi vill införa en sjukpenning i fler steg för att det i högre utsträckning ska vara möjligt att anpassa rehabiliteringsinsatser till individens olika förutsättningar och behov. För att stärka rättssäkerheten och likvärdigheten i bedömningarna vill vi tillföra resurser till . 11.5.3Höjda garantipensioner och höjt underhållsstöd Pensionssystemets konstruktion innebär att de orättvisor som finns på arbetsmarknaden och i samhällslivet överförs i den framtida pensionen. De grupper som förlorar mest på pensionssystemet, där livsinkomstprincipen är bärande, är LO-arbetare och kvinnor. Vi vill ersätta det nuvarande pensionssystemet med ett reformerat ATP system. Men för att förbättra situationen på kort sikt vill vi höja garantipensionen stegvis med 300, 400 och under . Vidare vill vi höja bostadstillägget för både pensionärer och personer med sjuk- och aktivitetsersättning till 95procent och inkomsttaket för personer med sjuk- och aktivitetsersättning till . Vi vill också se över fribeloppsreglerna i bostadstillägget. Regeringens orättvisa skattesänkningar har medfört att arbetslösa, sjuka, småbarnsföräldrar och pensionärer betalar mer i skatt för samma inkomst som förvärvsarbetande. En sjukskriven eller pensionär med en månadsinkomst på betalar mer i skatt än en person med förvärvsinkomst. Ett förhållningssätt som diskriminerar stora grupper i skattesystemet. avvisar regeringens förslag men välkomnar insikten om att de sämst ställda pensionärerna behöver inkomstförstärkningar, men vi avvisar det sätt som det sker på. Med regeringens förslag blir pensionärerna fortfarande diskriminerade i skattesystemet. vill liksom pensionärsorganisationerna ha lika skatt för lika inkomst och föreslår istället höjda garantipensioner, höjt bostadstillägg och ett mer progressivt skattesystem. De orättvisa villkoren på arbetsmarknaden som förstärks med regeringens politik, slår hårt mot ensamstående kvinnor med barn. Ett sätt att stärka denna grupp ekonomiskt är att stärka underhållsstödet. Vi vill därför höja underhållsstödet med och värdesäkra det genom att knyta det till prisbasbeloppet. Vi vill också att en regeländring ska göras så att barn i familjer som lever med försörjningsstöd också ska omfattas av generella barnbidragshöjningar. I samhället finns en ojämlik maktstruktur, en könsmaktsordning, som skapar orättvisor mellan män och kvinnor. Könsmaktsordningen genomsyrar sociala, ekonomiska och politiska strukturer. Den ojämlika maktordningen resulterar i en orättvis fördelning av status, inflytande, resurser och möjligheter mellan könen. Generellt sett är män överordnade och har större makt än kvinnor. En jämställdhetspolitik värd namnet ska syfta till att upphäva könsmaktsordningen. Därför kan en feministisk politik inte begränsas till ett enda politikområde. Det krävs en analys av hur olika politikområden påverkar varandra för att kunna åstadkomma en förändring. Om inte maktordningen mellan könen synliggörs riskerar vi att få en urvattnad och tandlös jämställdhetspolitik som blundar för de strukturer som upprätthåller orättvisor mellan könen. En sådan politik utgår ifrån att diskriminering av kvinnor inte är ett samhällsproblem utan ett resultat av personliga missförhållanden där ansvaret för förändring läggs på enskilda kvinnor och män. är ett feministiskt parti och för oss är det avgörande att avskaffa den ojämlika könsmaktsstrukturen. för en generell fördelningspolitik som genom skatter, transfereringar och offentlig sektor omfördelar resurser från män till kvinnor. Här nedan presenterar vi ett urval av våra förslag för ökad rättvisa mellan kvinnor och män. Vår feministiska politik genomsyrar dock alla våra förslag. En budget kan verka könsneutral men utan en bedömning av effekterna av skatte- och utgiftspolitiska förslag kan de ekonomiska konsekvenserna för jämställdheten mellan män och kvinnor bli oförutsedda. Inom den ekonomiska teoribildningen är det intressant att se vilka variabler som har utelämnats. Värdet av kvinnors obetalda arbete med barn, familj och hushåll är en sådan variabel. Detta trots att det obetalda arbetet i sig är en outtalad förutsättning för flera antaganden som klassiska ekonomiska teorier bygger på. Även män har behov av det omsorgsarbete som traditionellt har ansetts som kvinnosysslor. En feministisk ekonomisk politik erkänner däremot värdet av detta arbete. Det behövs en alternativ bild till den vedertagna ekonomiska beskrivningen av verkligheten. Att definiera den privata sektorn som närande och den offentliga sektorn som tärande visar inte hur beroende de båda sektorerna är av varandra. Det är ingen slump att den offentliga sektorn, där främst kvinnor är anställda för att arbeta med omsorgstjänster, beskrivs som tärande. När välfärdsstaten expanderade professionaliserades klassiska kvinnliga sysslor som omsorg om människor med funktionsnedsättning, äldre och barn. Detta omsorgsarbete hade tidigare utförts inom familjen och tillhört privatlivet. Att omsorgsarbete värderas lägre än traditionellt mansdominerade arbeten beror på kvinnors underordning i samhället. Men att föda och ta hand om barn, att sköta och vårda människor som av ålder eller andra orsaker inte klarar sig själva är en förutsättning för att den privata sektorn ska fungera. Utan fungerande mödra-, hälso- och sjukvård, utan skolor och barnomsorg kommer välfärdssamhället att falla sönder. Utbyggnaden av solidariskt finansierade välfärdsverksamheter har varit helt avgörande för kvinnors möjligheter att förvärvsarbeta och slippa vara ekonomiskt beroende av män eller av samhället. Omsorgsverksamheter i kommuner och landsting har genom kvinnors arbete i själva verket bidragit till att bygga upp ekonomiska välstånd och ett solidariskt finansierat socialförsäkringssystem. Via den offentliga sektorn överförs från en genomsnittlig man till en genomsnittlig kvinna under en livstid. Kvinnor har fått bära den kostnad som är förenad med förmågan att föda barn i form av sämre anställningsvillkor och lägre löner än män. Kvinnor förväntas ta huvudansvar för både det betalda och obetalda omsorgsarbetet om barn och gamla. Dessa förväntningar samspelar med och leder till en ojämlik och könssegregerad arbetsmarknad. Regeringen förenklar denna problematik genom att utmåla den offentliga sektorn som en kvinnofälla. Kvinnors arbetskraftsdeltagande i är bland det högsta i världen. Detta faktum är viktigt att ha som grund när man talar om den könssegregerade arbetsmarknaden. En omfångsrik, gemensamt finansierad, offentlig sektor har varit och är alltjämt avgörande för möjligheten att skapa ett jämställt samhälle. politik syftar till att bryta med könsdiskriminerande strukturer i arbetslivet och skapa förutsättningar för både kvinnor och män att förvärvsarbeta och ta ansvar för det obetalda omsorgsarbetet, på lika villkor. har vi inte en sådan situation. För att komma till rätta med denna ojämlikhet krävs en rad övergripande samhällsförändringar. Fördelningen av kvinnors och mäns betalda och obetalda arbete är avgörande för att få till stånd ett jämställt arbetsliv. För att höja lönerna och förbättra arbetsvillkoren och kvaliteten i de skattefinansierade välfärdsverksamheterna krävs mer resurser. omfattande satsning på fler anställda i bl.a. äldreomsorgen, hälso- och sjukvården, förskolan och skolan kommer på ett mycket påtagligt sätt att förbättra kvinnors arbetsvillkor i kommuner och landsting. Satsningen kommer också att ge kvinnor ökade möjligheter att förvärvsarbeta genom större tillgång till omsorgstjänster. I alla sektorer och yrken arbetar kvinnor deltid i större utsträckning än män. Anledningen är dels arbetsmarknadsskäl, dvs. att arbetsgivaren endast erbjuder deltidsanställning, dels att kvinnor av olika anledningar väljer att inte jobba heltid. Kvinnors deltidsarbete är både orsak till och en konsekvens av att kvinnor utför en större del av det obetalda hemarbetet. Deltidsarbetet innebär en rad problem. Månadsinkomsten blir lägre eftersom arbetet omfattar färre timmar. Timlönen är lägre för deltidsarbetande. Vidare har deltidsanställda mindre inflytande på arbetsplatserna, får mindre kompetensutveckling och sämre möjligheter till befordran vilket ytterligare försämrar löneutvecklingen. Dessutom blir ersättningarna från socialförsäkringssystemen och den framtida pensionen lägre. anser att det behövs en lagstiftad rätt till heltid för att ge kvinnor samma möjligheter i arbetslivet som män. Lagen om anställningsskydd bör kompletteras med en regel om att alla anställningar som huvudregel ska vara på heltid. Anställningar på deltid ska kunna ingås om det finns särskilda skäl och vara reglerade mellan parterna på arbetsmarknaden. Vi vill också stävja missbruket av otrygga visstidsanställningar. Kvinnor i alla åldrar och i synnerhet utlandsfödda kvinnor är kraftigt överrepresenterade bland vikarier, timanställda och behovsanställda. Vi föreslår förutom regeländringar som begränsar visstidsanställningarna och skärper reglerna kring vikariat, en höjning av arbetsgivaravgiften med 5procent för de allra otryggaste anställningarna. Inkomst- och löneklyftan mellan kvinnor och män är ett tydligt uttryck för ojämlikheten på arbetsmarknaden. till hela arbetsmarknaden tjänar kvinnor i genomsnitt ca 84procent av mäns löner. menar att kommuner och landsting har ett särskilt ansvar för att avskaffa löneskillnader mellan kvinnor och män och att höja lönerna i de underbetalda, kvinnodominerade yrkena. Vi avsätter därför för att inrätta en modell med viktade statsbidrag som ekonomiskt stimulerar offentliga arbetsgivare som har framgång med att utjämna löneskillnader mellan kvinnor och män. Kvinnor tar ut ca 80procent av dagarna i föräldraförsäkringen. Den ojämlika fördelningen av föräldraansvaret leder till att kvinnor i högre grad än män börjar arbeta deltid när barnen blivit större. Detta leder till att arbetsgivare betraktar kvinnor som mer riskabel arbetskraft, vilket försämrar förhandlingspositionen för alla kvinnor när det gäller löner och arbetsvillkor, även för dem som inte har barn. De s.k. pappamånaderna har inte haft någon större effekt på mäns uttag av föräldradagar. Därför är det nödvändigt att förändra utformningen av föräldraförsäkringen. Regeringen har infört möjlighet för kommunerna att besluta om vårdnadsbidrag på . Vårdnadsbidraget innebär att skattemedel används för att uppmuntra kvinnor att göra sig ekonomiskt beroende av män och axla rollen som hemmafru. Regeringen har även infört en jämställdhetsbonus som ska belöna hushåll där den förälder som tjänar mest tar ut föräldraledighet. Båda reformerna missgynnar ensamstående föräldrar, av vilka de flesta är kvinnor. Vi menar att jämställdhetsbonusen, även om dess syfte är gott, är en ineffektiv metod som befäster föräldraskapet som obligatoriskt för kvinnor, medan män ska lockas att ta sitt ansvar med ekonomisk stimulans. vill i stället för att erbjuda otillräckliga bonusar och bidrag individualisera föräldraförsäkringen så att varje förälder tar ut lika många dagar. Detta är ett konkret sätt att få män och kvinnor att ta lika stort ansvar för sina barn och för hemarbetet. satsar på att individualisera föräldraförsäkringen. 12.6Stoppa mäns våld mot kvinnor Mäns våld mot kvinnor är ett allvarligt samhällsproblem som berör många människors liv och vardag. Regeringen har tagit fram en handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer (skr. 2007/08:39). Detta är både nödvändigt och lovvärt. Regeringens analys av våldets orsaker brister dock. anser att det är svårt att ta ett samlat grepp på problemet om den grundläggande analysen av våldet saknas. Vi ser att mäns våld är kopplat till den ojämlika fördelningen av makt mellan könen i samhället. Denna skeva maktfördelning underlättar för enskilda män att bruka våld mot kvinnor. Arbetet för att stoppa våldet och ge våldsutsatta skydd och stöd måste ske utifrån insikten om att våldet har sina rötter i den rådande samhällsstrukturen där män är överordnade och kvinnor underordnade. Vi satsar avsevärda medel på åtgärder för att bekämpa mäns våld mot kvinnor. Läs mer om våra förslag i vår motion Mäns våld mot kvinnor, samkönat partnervåld och hedersrelaterat våld, 2008/09:Ju444. 13En politik för minskad segregation och utestängning Trots att ekonomi är mycket stark ökar klyftorna och orättvisorna. En allt större andel av landets fattiga har utländsk bakgrund. Medellönen för anställda födda utomlands är i genomsnitt lägre än för anställda födda i . Barnfattigdomen i Malmöstadsdelen , där en mycket hög andel av de boende har utländsk bakgrund, är mer än fem gånger så hög som i landet som helhet och 20 gånger större än i etniskt homogena i . Dessutom ökar klyftorna när det gäller tillgången och kvaliteten inom den svenska hälso- och sjukvården till utlandsföddas nackdel jämfört med befolkningen i övrigt. Regeringens politik förstärker dessa skillnader. En del blir rikare och får mer makt medan andra hålls utanför och förblir maktlösa. Konsekvenserna avspeglas tydligt på arbetsmarknaden och i boendet och framträder påtagligt i takt med att orättvisorna ökar vad gäller tillgången till välfärdstjänster som bra skola, sjukvård och service. När välfärden skrotas och privatiseringarna ökar slår det särskilt hårt mot människor som redan är utsatta. som resurser genom vårdvalsreformer och utförsäljning av allmännyttan dras från områden där behoven är som störst, inriktas regeringens politik tydligt på att stärka de ekonomiska förutsättningarna hos redan välbemedlade. Regeringen tar som sin utgångspunkt för integrationspolitiken att det som krävs är att ställa hårdare krav på dem som invandrat. I linje med detta vill regeringen genomföra genomgripande förändringar av rätten till anhöriginvandring som innebär att arbete eller annan försörjning och rimlig bostad måste vara ordnad för att få återförenas med sin närmaste familj i . Förutom att detta är innebär en mycket allvarlig inskränkning av flyktingars mänskliga rättigheter är förslaget förkastligt ur integrationssynpunkt. Det finns ingenting som tyder på att det skulle bli lättare för människor att komma in på arbetsmarknaden eller stärka sin situation på bostadsmarknaden genom att de förhindras att leva tillsammans med sina närmaste. Regeringen har också föreslagit en treårsbegränsning av sfi och en s.k. sfi-bonus förslag som helt bortser från människors olika förkunskaper och förutsättningar och från behovet av att stärka kvaliteten på själva utbildningen. Samma tankegångar ligger bakom förslagen om individuell stimulansersättning och bonussystem i kommunersättningen, baserat på den mottagna flyktingens uppvisade resultat i introduktionsprocessen. Några förslag för att förbättra det kommunala flyktingmottagandet har emellertid regeringen inte presenterat. Detta trots att situationen i flera kommuner är mycket pressad. står för ett i grunden annat alternativ. Vi vet att det som krävs är en kraftfull generell politik för ökad välfärd och minskade klyftor och kraftfulla åtgärder för att bekämpa diskriminering. 13.1Rätten till jobb på lika villkor Regeringens jobbpolitik riskerar att leda in människor på sidospår bort från rätten till lika villkor på den reguljära arbetsmarknaden. Med fler otrygga visstidsanställningar, skattesubventionerade hushållsnära tjänster och arbetskraftsinvandring helt på arbetsgivarnas villkor utvecklas en arbetsmarknad särskilt anpassad för att nyanlända och andra personer med utländsk bakgrund ska pressas in i ett B-lag på arbetsmarknaden med sämre löner och arbetsvillkor. I regeringens politik saknas tydligt insatser för att stärka rätten till arbete och för att skapa likvärdiga möjligheter för nyanlända och personer med utländsk bakgrund. Regeringen avvecklar viktiga arbetsmarknadspolitiska insatser och sätter sitt hopp till att jobben ska komma ändå. Istället väljer man att satsa på något man kallar för en politik för företagande. Man har också dragit in alla insatser som handlar om att bekämpa strukturell och annan diskriminering. Istället hänvisar man, i och med genomförandet av en ny diskrimineringslagstiftning, till att frågor om diskriminering främst ska lösas i rättegångssalen. Regeringen har också genomfört kraftiga besparingar på komvux, vilket särskilt drabbar invandrade och unga genom sänkt utbildningsnivå och levnadsstandard. vill istället föra en politik för allas rätt till arbete. Vi vill satsa på komvux och på arbetsmarknadsutbildningar och återinföra rekryteringsbidraget för personer som behöver läsa in grundskole- eller gymnasiekompetens. Genom vår jobbsatsning inom offentlig sektor skulle välfärden stärkas för de människor som har de största behoven, och dessutom skulle tusentals arbetstillfällen skapas för människor med utländsk bakgrund enbart genom detta förslag. Vi vill också rensa rekryteringsprocesserna från diskriminering bl.a. genom att införa obligatoriska kravprofiler och krav på likabehandlingsplaner på alla arbetsplatser med fler än tio anställda. Vi vill också återinföra lagen om allmän platsanmälan så att det ska finnas jobb att förmedla även för grupper som saknar kontaktnät och förankring på arbetsmarkanden. 13.2Rätten till en likvärdig skola Inom skol- och utbildningspolitiken har utsorteringsmekanismerna blivit utmärkande för regeringens politik. Dessutom är det ett faktum att de skattefinansierade privatskolorna, liksom de konfessionella och etniska skolorna, hindrar utvecklingen av skolan som en mötesplats för barn och elever med olika bakgrund och erfarenheter och kraftigt har bidragit till att öka klassklyftorna och förstärka den etniska segregationen. Den offentliga skolan har dränerats på resurser och motiverade elever. vill istället stärka kvaliteten och kunskapsnivån i den offentliga skolan och ge alla elever samma rätt och tillgång till kunskap. Med satsningarna i vårt budgetalternativ räknar vi med i storleksordningen 10000 fler anställda lärare och annan personal i skolan och fritidshemmen. Vi vill stärka alla barns rätt till en likvärdig skola och kommer att bekämpa utvecklingen mot regeringens sorteringsskola. Vi motsätter oss kraftigt utbredningen av fristående skolor. Även regeringens bostadspolitik förstärker tydligt segregation och utestängning. Regeringen tycks medvetet driva en politik för att utrota hyresrätten som boendeform. Genom avskaffat räntebidrag och investeringsstöd byggs allt färre hyresrätter. Allvarligast är minskningen i storstäderna. Eftersom man dessutom avskaffat stopplagen är det nu fritt fram för kommuner att sälja ut allmännyttans hyresrätter. Denna politik missgynnar låginkomsttagare och personer med utländsk bakgrund som inte har råd och möjlighet och som då får hålla tillgodo med trångboddhet och undermåliga lägenheter. vill istället föra en offensiv social bostadspolitik. Detta kräver ett motverkande av marknadshyror och satsningar på blandade upplåtelseformer. Genom våra bostadsinvesteringssatsningar ger vi förutsättningar för att bygga 20000 hyresrätter under den kommande tio åren. Detta skulle göra stora skillnader vad gäller beståndet av billiga hyresrätter framför allt i storstadsområdena. Vi avsätter också medel för att renovera samtliga allmännyttiga miljonprogramslägenheter . Det innebär att 65000 lägenheter skulle upprustas . vill också genomföra omfattande förändringar när det gäller flyktingmottagandet.