mot · GW02Ub558 · 2008-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om . Det allvarligaste finansiella problemet som lider av är den kraftiga obalansen mellan de olika statliga anslagen till grundutbildning visavi forskning. Nuvarande resurstilldelningssystem för grundläggande högskoleutbildning trädde i kraft . Enligt detta tilldelas lärosätena resurser baserat på resultat i form av helårsstudenter och helårsprestationer med ett så kallat takbelopp som utgör den högsta ersättningen som lärosätet kan erhålla från staten. Men enligt (dnr 2006:2211) redovisas inga principer för takbeloppets storlek, mer än att dessa sätts i dialog mellan och lärosätena. Det kan därför misstänkas att en mängd faktorer spelar en roll för takbeloppens storlek, varav den viktigaste troligen är och förblir den historiska. I sig är detta problematiskt för det gynnar inte med nödvändighet en sund konkurrens mellan lärosätena om studenternas gunst. En sådan ordning tillhör inte ett demokratiskt samhälle. redovisar i allt väsentligt kontinuerligt en högtstående grundutbildning avseende kvalitet men också mycket goda prestationer mätt med olika kvantitativa mått i utvärderingar gjorda tillsammans med . Takbeloppen har också legat på ungefär samma nivå som och , men till skillnad från dessa har de i stort sett överskridits vid under en lång rad av år, vilket visar på en överproduktion i förhållande till finansieringen av grundutbildningen. Tittar man sedan på anslagen för forskning och forskarutbildning blir bilden en annan. Trots att har en bland högsta andelarna av externfinansiering för denna till grundutbildningen kopplade universitetsuppgift i en jämförelse med de sex stora universiteten, har ständigt haft en lägre andel statliga medel anslagna för forskning och forskarutbildning. Detta till trots är även här såväl kvalitet som kvantitet mycket hög vid , mätt bland annat som antalet disputationer och deras relativa kostnad ställd i relation till anslagets storlek. Det akuta problem som uppstått för med den obalanserade situationen för anslagsfinansiering av grundutbildning och forskning kan hänföras till två huvudfaktorer som sammanhänger inbördes genom den typ av anslagsfinansiering som för tillfället gäller: 1) antalet sökande till universitetens grundutbildningar har minskat generellt i landet och 2) den som då har en hög kvot mellan storleken på anslagen för grundutbildning jämfört med forskning kommer att drabbas extra hårt av detta. Eftersom har den högsta kvoten mellan grundutbildningsanslag och forskning i anslagen av alla våra stora lärosäten drabbas av en sämre nettoutveckling för samlade finansiering. Vissa åtgärder med högre anslag har vidtagits. De är inte tillräckliga, och utöver detta är själva modellen för tilldelning inte tillfredställande. Finansiering av grundutbildning, forskning och forskarutbildning Ekonomiskt självständiga universitet är själva kärnan i en fri och obunden forskning. Därför är det ett problem när lärosäten som får en akut obalans mellan anslagen till grundutbildning, som visar på ett underskott, och till forskning och forskarutbildning, som ligger lägst i landet, trots att båda dessa samhörande universitetsuppdrag objektivt sett håller en mycket hög kvalitet vid . När utbildningsanslagen sviktar blir de orättvist låga fakultetsanslagen till forskning alltmer kännbara. Detta gäller särskilt i ett läge där alltfler externa finansiärer kräver motfinansiering av universiteten för att över huvud taget satsa resurser, oavsett om kvaliteten på forskningen och forskarutbildningen är hög. Detta medför att handlingsutrymmet för krymper mer än för andra lärosäten för tillfället. Det kan försämra möjligheten att vara konkurrenskraftiga på lika villkor på den marknad för sund konkurrens som vi utgår från att regeringen kommer att föreslå i forskningspropositionen 2008. Men innan detta har åstadkommits står det dock helt klart för oss att ett högkvalitativt lärosäte för utbildning och forskning som skulle vara betjänt av ett statligt finansieringssystem som bättre buffrade snabba och svårförutsägbara konjunktursvängningar inom universitetens olika ansvars- och uppdragsområden. Annars riskerar man att kasta ut barnet med badvattnet, det vill säga försämra kvaliteten och konkurrenskraften när konjunkturen mellan utbildning och forskning svänger tillbaka igen. Vi har växande ungdomskullar och en mycket het arbetsmarknad samt en ny utbildningsstruktur på många universitet som ingen kan säga hur studenterna kommer att reagera på. Visserligen har i likhet med övriga lärosäten till viss del fått ökade medel för att upprätthålla och öka kvaliteten, men medlen räcker ändå inte till, bland annat på grund av löneuppräkningar för lärarstaben och annan personal. Avtalen på arbetsmarknaden råder ju knappast det enskilda lärosätet över, och resurser måste tillföras som täcker parternas överenskommelser om inte tredje man, det vill säga studenterna, ska drabbas av lägre kvalitet i form av mindre undervisningstid. Därtill är fortfarande bundet att betala in i högskolemoms. När utskottet förra riksdagsåret avstyrkte en liknande motion som denna, var det med hänvisning bland annat till att högskolemomsen skulle avskaffas. Det är viktigt att detta sker . Konsekvenserna för blir annars att man får svårt att säkra kvaliteten i såväl grund- som forskarutbildningen och forskningen. Detta bör ges regeringen till känna.