mot · GW02Sf296 · 2008-10-04 00:00:00 — 4Det nuvarande pensionssystemets grundprinciper4 4.1Myten om det demografiska hotet5 5Vänsterpartiets förslag till nytt pensionssystem8 5.4Höjd och värdesäkrad garantipension10 6Förändringar inom nuvarande pensionssystem12 6.4Överföringar från AP-fonderna till statsbudgeten15 6.5Ändrade placeringsregler i premiepensionen15 6.8Förbud mot investeringar i vapenindustrin17 7Satsningar på att stärka pensionärernas ekonomi18 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör analysera pensionssystemets konsekvenser utifrån klass- och könsperspektiv. tillkännager för regeringen som sin mening att regeringen bör tillsätta en utredning om ett reformerat ATP-system i enlighet med vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att frånta Genomförandegruppen dess formella roll i beslutsprocesser kring pensionssystemet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ge den studiesociala utredningen i uppdrag att göra en översyn av pensionsrätten vid studier. begär att regeringen återkommer med förslag till en aktiv balansering. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inga ytterligare överföringar får ske från AP-fonderna.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om avgiftstak för pensionssparande. begär att regeringen återkommer med förslag om vad som anförs i motionen om utökat utbud för Sjunde AP-fonden. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att placering av pensionspengar i vapenindustrin inte ska vara tillåtet.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att garantipensionen bör höjas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ersättningsnivån i bostadstillägget bör höjas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tilläggspensionen för de ATP-pensionärer som gick i pension 1990 eller tidigare bör räknas upp. 1 Yrkandena 6 och 9 hänvisade till FiU. Välfärden i har byggts upp av de kvinnor och män som är pensionärer. Denna grupp har fått bära en tung börda till följd av de nedskärningar som gjorts i den generella välfärden. Många pensionärer känner sig nedvärderade och har svårt att få pengarna att räcka till. Även många unga tror att de kommer att få svårt att klara sig på sin pension . spekuleras de framtida pensionerna bort på börsen. är mycket kritiskt till det nuvarande pensionssystemet. Pensionsreformen genomfördes utan någon demokratisk förankring. accepterar inte de orättvisor som det inneburit för så många. För att hindra att klyftorna djupnar och för att samhället ska kunna garantera de äldre trygghet och omsorg krävs ett nytt rättvist system som omfördelar samhällets resurser. När pensionärernas villkor försämras måste någon kunna ställas till svars. Vi vill riva upp pensionsreformen och införa ett nytt pensionssystem ett reformerat ATP-system. Den borgerliga regeringen har underlåtit att vidta åtgärder för att stärka de fattiga pensionärernas ekonomi. Det s.k. jobbskatteavdraget omfattar inte pensionärer och har resulterat i att pensionärer betalar mer skatt än förvärvsarbetande. De orättvisa skattesänkningarna har upprört många äldre. avvisar regeringens skattesänkningar och förespråkar en mer progressiv beskattning som inte gör skillnad på pensioner och förvärvsinkomster. Många pensionärer, särskilt äldre kvinnor, lever i fattigdom. Men istället för att höja bostadstillägget och garantipensionen har regeringen sänkt skatterna för de rikaste. Dessutom har regeringens nedskärningar i resulterat i att 30000 pensionärer har fått vänta mer än en månad på sitt bostadstillägg . Den ekonomiska katastrof som detta har medfört för många äldre ska föras till den borgerliga regeringens bokslut. kommer i det följande att peka på strukturella och praktiska brister i det nuvarande pensionssystemet. Vi belyser de faktorer i det nuvarande pensionssystemet som riskerar att förstärka klasskillnaderna i samhället, liksom skillnader mellan kvinnor och män. Vi lämnar förslag om kraftiga förstärkningar för de sämst ställda pensionärerna genom höjd garantipension och höjt bostadstillägg. Vi föreslår att en uppräkning görs av tilläggspensionen för de tidigare ATP-pensionärer som fick sänkt pension i och med den urholkning som skedde . Vi föreslår förbättringar av systemets konstruktion vad gäller placeringsregler, hanteringen av AP-fonderna och förändrade balanseringsregler. Vi lämnar också förslag om hur ett nytt pensionssystem bör utformas. 4Det nuvarande pensionssystemets grundprinciper Det första försöket att trygga ålderdomen för dem som slutat förvärvsarbeta, antingen av ålder eller på grund av utslitna kroppar, gjordes då folkpensionen infördes. stod det klart att folkpensionen inte räckte till för att klara försörjningen på ålderdomen. När de högavlönade började försäkra sig mot inkomstbortfallet, något som de med lägre inkomster inte kunde göra eftersom varje krona behövdes till försörjningen för dagen, restes kravet på en inkomstrelaterad tilläggspension för alla. infördes den allmänna tilläggspensionen (ATP). fick Pensionsarbetsgruppen i uppdrag av den dåvarande borgerliga regeringen att reformera pensionssystemet. hade Pensionsberedningen utrett frågan med utgångspunkten att systemet inte fick förändras ideologiskt. Enligt hade ATP-systemet behov av att göras mer följsamt i förhållande till samhällsekonomin för att klara 2000-talets finansierings- och kostnadsmässiga verklighet i och med ökad medellivslängd. Direktiven underströk behovet av ett högre långsiktigt sparande. Förändringarna ska också stimulera till ökat arbete. Därmed ökar den ekonomiska tillväxt som är nödvändig bl.a. för att finansiera pensionerna. De förändringar som vidtas i det nuvarande allmänna pensionssystemet bör slutligen bidra till ett starkare samband mellan avgifter och förmåner, så att det faktiska skattetrycket sänks och arbetsutbudet ökar. (Dir. 1991:102). ATP-systemet var ett kollektivt system riktat till individen, framvuxet ur en av den svenska arbetarrörelsens största och viktigaste klasstrider. Som sådant skapade ATP-systemet ett kontrakt mellan generationer. Det är just ur denna aspekt det nuvarande pensionssystemet visar sina allvarligaste brister. Det nya pensionssystemet drar tillbaka ATP-systemets löfte till pensionärerna om en viss pensionsnivå och lovar istället de förvärvsarbetande att de inte ska behöva betala mer än en viss procent av sin lön till sin framtida pension. Solidariteten mellan dagens förvärvsarbetare och pensionärer har härmed urholkats. Pensionsuppgörelsen resulterade i ett avgörande systemskifte som saknar förankring hos medborgarna. I och med detta har vi lämnat bakom oss ett stort offentligt sparande till förmån för ett privat, vi har gått från ett förmånsbaserat system till ett avgiftsbaserat och från ett helt arbetsgivaravgiftsfinansierat system till ett delvis egenavgiftsfinansierat. Det vi har att förhålla oss till är ett komplicerat, svåröverblickbart och administrativt dyrt system som missgynnar stora delar av befolkningen. är mycket kritiskt till denna utveckling och vi reserverade oss mot principerna bakom det nya pensionssystemet. står därmed inte bakom den överenskommelse som de fyra borgerliga partierna tillsammans med Socialdemokraterna bundit sig till. Vår huvudkritik då som handlar om det nya pensionssystemets brist på förutsägbarhet och att det bidrar till ökade klyftor i samhället. Genom att säga upp det solidariska kontraktet skapar det nya systemet djupare klyftor mellan dagens gamla och unga, mellan hög- och låginkomsttagare och mellan kvinnor och män. 4.1Myten om det demografiska hotet En av de vanligaste utgångspunkterna för diskussioner om framtidens välfärd är att vi står inför en demografisk utmaning. Grunden för argumentationen är att människor i lever allt längre. Det leder, i kombination med stabila eller sjunkande födelsetal och stora kullar av fyrtiotalister som börjar gå i pension, till att en större andel av befolkningen kommer att vara i en ålder då den ska försörjas av andra och att en mindre andel kommer att befinna sig i förvärvsarbetande ålder. Efterfrågan på välfärdstjänster ökar. Det talas om en försörjningsbörda. Detta demografiska argument används allt oftare som ett osakligt skrämselverktyg för att motivera privatiseringar och nedskärningar. Att vi lever och att det finns variationer mellan storleken på olika ålderskohorter, alltså hur många som är födda , är ingen ny företeelse. Till att börja med är själva det siffermässiga problemet kraftigt överdrivet och framställningen får olika utfall beroende på vilka antaganden man väljer att göra. Med en annan ekonomisk politik, som sätter full sysselsättning främst och som investerar i riktiga jobb inom välfärdssektorn, skulle vi dock få en helt annan bild. Självklart innebär detta också att om vi får en kris med bestående arbetslöshet på ännu högre nivå, eller andra typer av allvarliga sociala problem som kan dyka upp i spåren av den ekonomiska politik som förs då kan vi få en snabbt växande försörjningsbörda. Det är med andra ord politiska utmaningar som vi står inför, inte demografiska, och framför allt inte av sådant slag att de pekar ut behovet av privatiseringar och nedskärningar. Snarare är det tvärtom så att den demografiska förändringen manar oss till att inte gripas av panik, men väl planera för att fler behöver arbeta inom äldreomsorgen och sjukvården, samt att vi behöver större investeringar i ombyggnation av bostäder, omvårdnadsteknik, m.m. Det visar att offentlig sektor behöver växa, inte skäras ned. Den viktigaste garanten för goda välfärds- och pensionsvillkor är en politik för full sysselsättning kombinerad med en framsynt samhällelig investeringspolitik. Därför är det av yttersta vikt att de överskott som genereras används till produktiva investeringar som kan ge avkastning . Det som hänt med det svenska pensionssystemet är resultatet av vad en överdriven eller missriktad debatt med inslag av mytbildning kring befolkningsutvecklingen kan leda till. Samma sak riskerar nu att hända med hela socialförsäkringssystemet. Vi diskuterar detta i en särskild motion. Bärande princip i det pensionssystem som infördes är den s.k. livsinkomstprincipen. Denna sägs ge goda möjligheter för enskilda att påverka storleken på pensionen genom ökade förvärvsinkomster. Detta är ytterst missvisande med tanke på att alla tillgängliga fakta visar att män och kvinnor inte har samma möjligheter att öka förvärvsinkomsterna . menar att det nuvarande pensionssystemet i sin konstruktion diskriminerar kvinnor som grupp och skapar ökade klyftor mellan pensionärer. En annan grundläggande tanke med pensionsreformen var att den skulle medföra rakare rör i systemet. Det innebar att en tydligare koppling mellan arbete, avgift och pension skulle vara gällande. Detta skulle göra systemet mer följsamt med samhällsekonomin och därmed mer lättöverskådligt. Dessa rör visade sig dock snart enbart bli raka för medel- och höginkomsttagare som dessutom kan arbeta med bibehållen lön . För låginkomsttagaren leder rören snarare raka vägen in i en grundpension och för den vanlige löntagaren finns härmed inte mycket kvar av den standardtrygghet som utlovas i socialförsäkringarna. Eftersom den inkomstrelaterade pensionen i det nya systemet utgör en så liten del av den totala pensionen ofta mindre än hälften av slutlönen har dörren öppnats för privata pensionsförsäkringar. Detta riskerar i sig att öka klassklyftorna inom pensionärskollektivet och legitimiteten för det offentliga systemet riskerar att urholkas. De uppenbara förlorarna är de som inte har råd med privata försäkringar. Detta system gynnar höginkomsttagare i förhållande till låginkomsttagare. menar att dessa raka rör bör ersättas av ett mer omfördelande system. Avgifter över tak bidrar till de fördelningspolitiska inslagen i ett pensionssystem och är en del av det samhällskontrakt som binder samman medborgarna. Pensionssystemet bör åter finansieras via skatter och arbetsgivaravgifter på hela lönesumman och inte via avdragsgilla egenavgifter upp till tak. Det nuvarande pensionssystemet är konstruerat för att motivera arbetstagare att arbeta längre och därigenom få högre pension. Avsikten är att den som går i pension tidigt inte ska få ut mer i pension under sin återstående levnad än den som går i pension sent. Hela livsinkomsten är pensionsgrundande. Den så kallade livsinkomstprincipen missgynnar kvinnor, som i högre utsträckning än män jobbar deltid, har lägre pensionsålder och lägre inkomst vid föräldraledighet och sjukdom. Problemet med livsinkomstprincipen är att människor med låga löner, arbetsuppgifter som sliter ut kropp och själ och med stor andel dubbelarbete sällan orkar arbeta ens till . Den genomsnittliga pensionsåldern bland LO-arbetare är och för medlemmar ligger den . Det kan jämföras med den genomsnittliga pensionsåldern i som är . av männen och av kvinnorna jobbar fortfarande efter . av alla LO-anslutna arbetar fram till 65år. Enligt den senaste undersökningen, som gjordes 2004, är av de LO-anslutna förtidspensionerade, vilket kan jämföras av tjänstemännen i samma åldersgrupp. Härmed förblir möjligheten för en metallarbetare eller en undersköterska att höja pensionen genom ytterligare års förvärvsarbete efter pensionsåldern enbart teoretisk. De stora förlorarna på dagens pensionssystem är LO-arbetare och kvinnor som grupp. Många pensionärer lever i fattigdom. Det gäller särskilt kvinnor. Enligt regeringens budgetproposition lever av kvinnorna i fattigdom, dvs. har en disponibel inkomst som understiger av hela befolkningens disponibla medianinkomst. Bland alla kvinnor med garantipension och bostadstillägg är det som lever i fattigdom. Fattigdomen bland samtliga i befolkningen uppgår till och för hela befolkningen, dvs. , uppgår den till (prop. 2007/08:1 Utgiftsområde 11 s. 12). Kvinnor får i genomsnitt lägre offentlig pension, dvs. tilläggspension och garantipension, från det offentliga systemet än män i det nya pensionssystemet. Många kvinnor som varit deltidsarbetande inom lågavlönade serviceyrken har svårt att klara sig som ensamstående pensionärer och är ekonomiskt beroende av män. Naturligtvis finns det också kvinnor som gynnas i det nuvarande systemet: de som inte föder barn och därmed går ned i arbetstid, de som inte utbildar sig till bibliotekarier, sjuksköterskor och förskollärare, de som inte har förslitande arbetsuppgifter utan kan arbeta heltid fram till med bibehållen hög lön. De blir vinnarna i det stora pensionsspelet. Men kvinnor som grupp förlorar stort. Kvinnor får generellt sett lägre pension till följd av att deras arbetslivsmönster skiljer sig från männens. Kvinnor utför mer obetalt arbete och har därför mindre utrymme för lönearbete. Kvinnor arbetar oftare än män deltid och betalar därmed för sin egen arbetstidsförkortning med lägre lön och pension. Situationen försvåras även av den lönediskriminering på grund av kön som genomsyrar arbetsmarknaden. Kvinnor missgynnas också pensionsmässigt genom barnafödande, vilket bl.a. ofta medför reducerad arbetstid och sämre karriärmöjligheter. Det är också så att kvinnor i offentlig sektor har högre sjukskrivningstal än andra grupper, vilket också påverkar pensionen. Genom pensionsreformen får kvinnor bära ekonomiska konsekvenser av strukturella problem som vi ännu inte lyckats lösa gemensamt. Deltidsarbete är ett särskilt stort problem som gör att kvinnor får lägre pension. visar i en rapport (Pensionssystemet för kvinnor och män från 20 till !) att kvinnor får väsentligt lägre pensioner än män på grund av föräldraledighet, löneskillnader, arbetslöshet och deltidsarbete. Kvinnors pension uppgår i genomsnitt till av männens. I rapporten framkommer att deltidsarbete resulterar i kraftigt lägre pension. Enligt jobbar 4 av 10 kvinnor deltid, vilket är dubbelt så vanligt som bland män. Sysselsättningsgraden bland småbarnsföräldrar är hög i jämfört med andra länder. Däremot jobbar nästan hälften av alla kvinnor med barn deltid, jämfört bland småbarnspapporna. Många kvinnor är deltidsarbetslösa, medan andra väljer att jobba deltid för att få tillvaron att fungera med jobb, hemarbete och småbarn. Det resulterar sedan i lägre pension till följd av livsinkomstprincipen. I den jämställdhetsbilaga som lämnades till budgetpropositionen finns en redogörelse för tid och sysselsättning, lön och inkomst samt utfallet av socialförsäkringsersättningarna, allt uppdelat utifrån kön. Där kan man bl.a. läsa: Lön och företagarinkomst är den största inkomstkällan för både kvinnor och män. Den är också grunden för ersättning från socialförsäkringen, arbetslöshetsförsäkringen och framtida pensioner. Löneskillnader på arbetsmarknaden återspeglas därför även i dessa system. Oavlönat arbete ger ingen inkomst eller pensionsrätt, men bidrar till hushållets välfärd. 2006/08:1, bilaga 4). Fördelningen av betalt och obetalt arbete mellan kvinnor och män har en ömsesidig påverkan på så sätt att omfattningen av det obetalda arbetet påverkar omfattningen av det betalda arbetet och tvärtom. Enkelt uttryckt skulle man alltså kunna säga att det nuvarande pensionssystemet befäster och konserverar den underordning och den lönediskriminering som dagens arbetsmarknad utsätter kvinnor för. Det nya pensionssystemet är uppbyggt efter mäns sätt att organisera sitt arbete och därmed anpassat efter ett manligt arbetslivsmönster. Förutsättningen för att kvinnor ska kunna få en pension som är möjlig att leva på är att hela samhället förändras i grunden. Män måste avstå lön och utföra en större del av det obetalda arbetet. Kvinnors löner måste höjas och arbetsvillkoren förbättras. En generell arbetstidsförkortning och en individualiserad föräldraförsäkring är angelägna tillvägagångssätt för att uppnå ett mer jämlikt arbetslivsmönster. anser emellertid att behovet av genomgripande åtgärder för att undvika framtida orättvisor mellan män och kvinnor inom ramen för pensionssystemet är skriande stort. Mot denna bakgrund bör regeringen analysera pensionssystemets konsekvenser ur köns- och klassperspektiv. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5Vänsterpartiets förslag till nytt pensionssystem genomförde på uppdrag av en opinionsundersökning om svenskarnas tilltro till pensionssystemet. Undersökningen visar att av alla i inte tror att pensionen kommer att räcka till när de blir gamla. En stor majoritet av kvinnorna, , tror inte att de kommer att klara sig på pensionen. Men även en majoritet av männen, , tror inte att pengarna räcker. Det är i åldersgruppen 3049 som osäkerheten är störst, där svarar att de inte tror att de kommer att klara sig på sin framtida pension. av LO-medlemmarna tror att de kommer att klara sig på pensionen. av samtliga tillfrågade tycker att det är dåligt att de måste placera en del av pensionen på börsen och att pensionens storlek därmed blir beroende av utfallet på placeringarna. tycker att det är bra att placera en del av pensionen på börsen. menar att denna oro är befogad och måste tas på allvar. Problemet är att det inte går att lappa och laga i nuvarande system eftersom det är felkonstruerat från början. Därför krävs det att vi gör om systemet från grunden. Det föreslår är ett reformerat ATP-system. Syftet med ett allmänt och obligatoriskt pensionssystem är att det ska ge trygghet under ålderdomen efter att den förvärvsaktiva delen av livet är över. Förutsättningar för detta kan ställas upp på följande sätt: Det ska vara förutsägbart så att man vet vad man kommer att få i pension och så att man vet att man får det som utlovats. Det ska vara omfördelande över livscykeln, mellan könen och mellan klasserna. Det ska vara solidariskt finansierat via skatter och sociala avgifter. Det ska finnas en buffert i systemet så att en jämn utveckling i systemet kan uppnås. Det ska vara ett offentligt system utan spekulationsinslag eller privata delar. Det ska vara nationalekonomiskt stabilt. Det ska vara hållbart för individen. Nuvarande pensionssystem uppfyller endast ett av ovanstående krav, nämligen att det är nationalekonomiskt stabilt. I övrigt svarar det överhuvudtaget inte upp mot nödvändiga förutsättningar för att skapa trygghet på ålderdomen. Det går inte att förutse hur stor pensionen kommer att bli på grund av de omfattande spekulationsinslagen i systemet. Dessutom har pensionslöftet brutits och pensionernas storlek gjorts beroende av hur mycket avgifter som betalas in till systemet. Nuvarande pensionssystem är inte heller solidariskt finansierat utan bygger på de inkomstrelaterade avgifter som betalas in till systemet där endast en del går till det generella systemet. Det bygger delvis på egenavgifter och dessutom på en buffert för att slippa ojämnt uttag av avgifter, t.ex. när antalet pensionärer är stort och arbetslösheten och sjukskrivningarna höga eller när nativiteten och invandringen är låg. Det innehåller därtill fullständigt oacceptabla spekulationsinslag där stora delar av pensionen går att spekulera bort på börsen. Det är vidare inte omfördelande eftersom klasskillnaderna ju förstärks i och med det nya systemet. Den som haft förslitande arbetsuppgifter och inte orkar arbeta till pensionsålder därför att kroppen är slut, får sämre pension än den som har kroppsligt enklare arbetsuppgifter och därför orkar arbeta till pensionsålder och kanske längre än så. Det är inte heller omfördelande mellan könen utan missgynnar kvinnor som grupp. Det är konstruerat för att passa en önskedröm där kvinnor och män har lika lön för lika arbete och förvärvsarbetar i lika stor utsträckning och delar helt på föräldraförsäkring och vård av barn. Det bygger på att arbetet inte skulle slita ut människor och tvinga dem till förtidspension. Det bygger på att städerskans arbete lönemässigt skulle värderas lika som kontorschefens, vars golv hon skurar. Den önskedrömmen stämmer illa med den verklighet vi lever iidag. Pensionssystemet måste ta ansvar för de skillnader i lön, arbetsvillkor och arbetstid som finns på arbetsmarknaden som inte arbetsmarknadspolitiken tagit ansvar för. Därför bör ATP-systemets regel om att de 15 bästa av i arbetslivet ska bestämma nivån på pensionen återinföras. Med tanke på att medellivslängden ökar för både kvinnor och män hade det kunnat tyckas naturligt att istället förlänga antalet pensionsgrundande år, men med hänsyn till den höga ungdomsarbetslöshet som råder skulle detta leda till sämre pensioner för den gruppen. Genom att antalet pensionsgrundande år inte utökas, blir det heller inte nödvändigt med den kompensation för barnår, pensionsrätt för studier och plikttjänstgöring som krävs i nuvarande system. Pensionssystemet ska finansieras via skatter och sociala avgifter. tas på lönesumman ut i pensionsavgifter. Av dessa går till fördelningssystemet, dvs. inkomstpensionen, och till spekulation, dvs. alternativ till pensionssystem finansieras fullt ut via skatter och sociala avgifter. Vi vill att hela avgiften på ska gå till inkomstpensionen och därmed in i fördelningssystemet. Pensionspengarna ska inte kunna spekuleras bort på börsen. Därför bör premiepensionen avskaffas och de medel som finns hos () istället föras över till Sjunde AP-fonden. Det innebär att all avkastning i fortsättningen blir lika för var och en. De som redan har placerat sina pengar måste naturligtvis få ut sin premiepension vid pensioneringen. Därför bör Sjunde AP-fonden bli den AP-fond som ska användas för viktiga samhällsinvesteringar. 5.4Höjd och värdesäkrad garantipension Alla har rätt till en värdig ålderdom och att få sin ekonomiska trygghet säkrad. Politikerna måste ta tillbaka ansvaret för att garantera detta. Den beskattade garantipensionen ska enligt vårt förslag finnas kvar men höjas och värdesäkras. får 800000 personer garantipension och av dessa är kvinnor. av alla kvinnor har låg ekonomisk standard, jämfört av männen .