mot · GV02So21 · 2008-04-02 00:00:00 — Idén var att kunna använda hela sjukvårdens kompetens, inte minst sjukhusens, för att stärka folkhälsoinsatserna och för att använda hälsoorientering som en strategi för att utveckla en mer effektiv hälso- och sjukvård. Nätverket vill vidareutveckla sitt arbete, men har begränsade resurser, vilket sätter upp hinder för det arbete man vill göra. föreslog i vår budgetmotion 2007/08 ett särskilt ekonomiskt bidrag med . Det är i linje med vad man i gjort, där den danska regeringen gav särskilt stöd till det danska nätverket. Det har betytt stabilitet, möjlighet till långsiktiga åtaganden och tydlig legitimitet i vården. Den utvecklingen vill vi se även i . Önskemålet är att all sjukvård och utbildning på vårdområdet ska bli hälsofrämjande. Det är glädjande att regeringen nu anslutit sig till det förslag som mp drivit , att avsätta medel för att stödja sjukhus. 8.6.2Bemötande av HBT-personer inom hälso- och sjukvården I , Hälsa på lika villkor? Hälsa och livsvillkor bland HBT-personer, beskrivs situationen ingående och i sammanfattningen skriver man: Transpersoner hade nästan genomgående den sämsta hälsan, följt av bisexuella och homosexuella. Vi anser att det är yttersta angeläget att kunskapen om transpersoners situation ökar i samhället. Regeringen skriver också om att diskriminering är en viktig orsak till ohälsa bland homo- och bisexuella samt transpersoner (HBT-personer). Men det föreslås inga insatser eller ges inga uppdrag. anser att ska begära att regeringen ökar kunskapen hos personal i hälso- och sjukvård, särskilt inom primärvård, psykiatri, gynekologi och vård av äldre om HBT-personers livssituation. Vi anser också att bör begära att regeringen återkommer med förslag om hur HBT-personer bättre kan bemötas i hälso- och sjukvården. Trots att olika insatser gjorts på dessa områden så kvarstår behovet i påfallande stor utsträckning. 8.6.3Insatser för att skapa förutsättningar för en god vård Regeringen lyfter under avsnittet med ovanstående rubrik fram det kvalitetsarbete som pågår inom vården, vilket är bra. Här poängteras också valfriheten för den enskilde bl.a. genom ökad mångfald samt genom att utveckla ersättningssystemen. Trots att regeringen påstår sig vilja ha mångfald så lade regeringen ned Delegationen för mångfald inom vård och omsorg, som lämnade delbetänkandet Vård med omsorg möjligheter och hinder (SOU 2007:37). Vi beklagar detta. anser att det behövs en mångfald inom vården sett främst till innehåll och vårdformer, inte bara till driftsform. Vi delar synen att utvecklade ersättningssystem kan vara ett sätt att styra sjukvården men det är viktigt att då att sätta upp kriterier som styr mot hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande insatser. 8.7Målområde 7 Skydd mot smittspridning konstaterar en ökning jämfört . har 8014 personer med hivinfektion rapporterats, varav (5617) är män. Av de anmälda beräknas omkring 4500 leva med hiv i . Antalet nyrapporterade fall av hiv har i legat relativt med knappt 300 fall men har det skett en ökning. anmäldes 541 personer med hiv, vilket är det högsta antalet rapporterade fall ett enskilt år då hiv blivit möjligt att diagnostisera. Ökningen sker i alla grupper men är störst bland män som har sex med män. I den gruppen konstaterades 81 fall av nysmitta. En så stor nysmitta har vi sett i . Trots det gör inte regeringen några särskilda satsningar inom området. Summan till insatser inom området har legat på samma nivå i nära . ser också med oro på den utveckling som sker med kraftig ökning av sexuellt överförbara sjukdomar som hiv/aids och klamydia. Det behövs ökade insatser inom området och ökade resurser. Flera av de insatser som tar upp under målområde 8 kan påverka situationen positivt. En nationell kampanj likt den som fanns skulle behövas för att vända utvecklingen. avser att återkomma i budgetmotion med förslag till ökade resurser. Vi saknar en vision och en tydlighet för vad Rådet för samordning av nationella insatser mot hiv/aids ska arbeta med . Rådets ursprungliga funktion var att inneha en central och styrande roll. 8.8Målområde 8 Sexualitet och reproduktiv hälsa anser att det saknas en hel del i regeringens förslag i målområde 8. I stället för att prioritera hur man kan främja trygg och säker sexualitet och en god reproduktiv hälsa som målområdet tidigare kallades för så skriver regeringen nu: Hälsorisker förknippade med sexuellt beteende kan förebyggas. Det är ytterligare ett exempel på att regeringen med sin nya folkhälsopolitik flyttar tillbaks arbetet från att främja till att förebygga risker. Vi vänder oss mot att fokus har flyttats från att främja trygg och säker sexualitet för hela befolkningen till att minska riskbeteende. Trygg sexualitet som är fri från fördomar, tvång, våld och diskriminering är viktig för att människor ska må bra. Synen på sexualiteten i samhället betyder mycket och avgör om t.ex. homo- eller bisexuella utsätts för fördomar och diskriminering, med ohälsa som följd. Den är också viktig för kvinnors hälsa eftersom en förnedrande syn på kvinnors sexualitet leder till tvång och våld, och därmed ohälsa. Det är verkligen en angelägen fråga att främja sexuell hälsa bland ungdomar. Där har dels skolan en viktig uppgift, dels ungdomsmottagningarna. Vi menar att regeringen borde ha tydligare förslag på åtgärder för hur skolans sex- och samlevnadsundervisning kan förbättras. Det är dock bra att regeringen skriver att sexuell hälsa bland ungdomar bör främjas liksom deras förmåga att hantera relationer till andra människor. Ungdomar bör ha tillgång till information och individuell rådgivning via ungdomsmottagningar, studenthälsa och andra liknade verksamheter. Undervisning i sex och samlevnad i skolan bör behandla både fysiska och psykiska (relationsmässiga) aspekter på sexualitet. Frågor som rör homo- och bisexualitet, könsidentitet och könsuttryck måste vara självklara frågor i sex- och samlevnadsundervisningen i skolan, liksom hur situationen är för HBT-personer. Frågorna är ytterst angelägna, då tonårstiden är en period då många unga funderar över vilken sexuell läggning de har. anser att sex- och samlevnadsundervisningen också bör diskutera de stereotypa könsroller och mansbilder som finns i samhället och ge den enskilde styrka att våga bryta normerna. Vi anser att samlevnadsundervisningen måste bedrivas utifrån en medvetenhet om könsmaktsordningen och med syfte att bryta denna norm. I och med att det finns brister i undervisningen bör detta uppmärksammas på lärarutbildningen. Vi skulle aldrig acceptera okunniga lärare i matematik eller att religionsundervisningen ställdes in därför att skolan inte hade någon som kunde eller ville undervisa men när det gäller sex- och samlevnadsundervisning så verkar det vara godkänt. I en C-uppsats från skriver författaren utifrån de nio olika skolor hon undersökt: Flertalet av lärarna belyser homosexualitet en till två lektioner och integrering av homosexualitet i hela sex- och samlevnadsundervisningen är ovanligt. På vissa av de studerade skolorna har inte alla elever fått undervisning om homosexualitet. Det finns ett osynliggörande av homosexualitet och ett exkluderande av homosexuella elever. Skolans verksamhet ska vila på vetenskaplig grund. Det gäller även sex- och samlevnadsundervisningen. Vi ser fram emot de förslag angående en obligatorisk sex- och samlevnadsundervisning som bedrivs av kunniga lärare som kan tänkas komma i samband med kommande kursplaneuppdrag samt att sex- och samlevnadsundervisning är en obligatorisk del i lärarutbildningen. Såsom regeringen skriver i propositionen ser det mycket olika ut mellan kommunerna vad det gäller tillgången till ungdomsmottagningar. Då de precis som regeringen lyfter gör ett värdefullt arbete bör regeringen också säkra ungdomarnas tillgång till ungdomsmottagningar. De behöver ges en tydlig plats och utrymme i kommunerna samt ordentliga resurser för att kunna möta ungdomar och deras frågor och funderingar kring livet och sin sexualitet. Alla ungdomar bör enkelt kunna vända sig till en ungdomsmottagning utan att behöva åka en längre resa. Tillgänglighet är en nödvändighet för att etablera kontakt. Vi menar också att kunskapen om sexuell hälsa och reproduktion för homosexuella bör öka inom primärvården. Personalen bör få vidareutbildning för att på ett respektfullt och professionellt sätt kunna möta homosexuellas behov. Vi saknar också förslag om hur gynekologiska mottagningar för lesbiska kan utvecklas. Många lesbiska känner sig inte bekväma hos gynekologer som har ett utpräglat heterosexuellt perspektiv. finns det enbart ett fåtal gynmottagningar som vänder sig till lesbiska kvinnor. En virtuell ungdomsmottagning är ett tämligen nytt grepp att föra ut information och kommunicera med unga människor. För att detta ska nå fram krävs det att det är lätt att hitta till webbplatsen. Vi tror inte att den ska ligga som en separat avdelning inom webbplatsen , vilket nu föreslås. Den bör ha en egen tydlig adress såsom hemsidan . 8.8.3Utvidga FHI-uppdrag till HBT Det s.k. homosexuppdraget är ett uppdrag som regeringen gav 1987 och som senare överflyttades till dåvarande . I uppdraget ingår att följa utvecklingen av homosexuellas situation, att ansvara övergripande för insatser för homosexuella, att vidta egna och följa andra myndigheters informationsinsatser samt att följa forskningen om homosexualitet och homosexuellas förhållanden. Uppdraget är brett och berör flera frågor utanför den renodling som genomgick . Vi anser att uppdraget i sig bör utvidgas till att omfatta även bisexuella och transpersoner och alltså bli ett HBT-uppdrag. Det måste också säkerställas att uppdraget ska vara övergripande med nationellt ansvar för forskning, utvärdering och kunskapsspridning. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. saknar ett avsnitt om insemination för ensamstående kvinnor. Lesbiska par har rätt till assisterad befruktning, men är ensamstående kvinnor nekade möjligheten att själva bestämma om de vill föda barn med den metoden. När frågan diskuterats har kravet oftast avfärdats med att en familj med en förälder är sårbarare om något skulle hända föräldern. Detta är givetvis sant, men inte ett hållbart argument då ensamstående tillåts adoptera och vi har mängder av ensamstående föräldrar. Självklart är det inte en mänsklig rättighet att få barn. Däremot är det en mänsklig rättighet att inte diskrimineras när det gäller barn på grund av sitt civilstånd. Ensamstående kvinnor borde därför ges samma möjligheter till hjälp som heterosexuella och lesbiska par har. Vi saknar också en diskussion kring framtagandet av nya preventivmedel dels för kvinnor, dels för män. Dagens utbud är långt ifrån tillfredsställande och när det gäller preventivmedel för män existerar det knappt. Vi vill liksom regeringen minska antalet oönskade graviditeter. Men regeringen väljer tydligen att prioritera arbetet med oönskade graviditeter på andra sätt. beslutade regeringen att en arbetsgrupp inom skulle överväga hur arbetet med att förebygga oönskade graviditeter kan utvecklas bland vuxna, unga vuxna och ungdomar. Det är ett märkligt signalspråk regeringen använder när man i propositionstexten skriver: En graviditet som inledningsvis upplevs som oönskad fortsätter inte alltid att vara det, utan en del kvinnor ändrar sig och bestämmer sig för att fullfölja graviditeten. 8.8.5Våld mot kvinnor och i samkönade relationer Visserligen har frågan om våld mot kvinnor tagits upp i andra sammanhang, men det är ändå en beklämmande tunn och liten text som regeringen lägger fram på ett sådant politiskt tungt, svårt och viktigt område som mäns våld mot kvinnor. anser att mäns våld mot kvinnor är ett allvarligt samhällsproblem. Mäns våld mot kvinnor är ett samhällsproblem som kräver en könsmaktsförståelse. Ett sådant perspektiv saknas helt i propositionen. Denna förståelse, som presenterades i utredningen i luften (SOU 2004:121), ställer frågor om våldets avsikter och ser sambandet mellan fysisk och sexuell våldsutövning och andra former av kontrollerande beteenden som våldsutövning och könsrelaterade kränkningar. Det gäller för myndigheter att inte bara söka individuella avvikelseförklaringar till varför vissa män slår på grund av t.ex. sociala eller kulturella avvikelser. Mäns våld mot kvinnor måste förstås och ses som ett samhällsproblem som berör oss alla. Kvinnofridspropositionen fastslog att centrala myndigheter som Riksåklagaren, , , osv. måste samverka för att motverka mäns våld mot kvinnor på alla nivåer i samhället. anser att myndighetssamverkan är en oerhört central del av arbetet mot mäns våld mot kvinnor och barn som behöver stärkas ytterligare. Det borde regeringen arbeta vidare med. För att stärka rättssäkerheten och förebygga kvinnors känsla av utsatthet när de väljer att polisanmäla ett våldsbrott eller sexualbrott begånget av en man krävs det att polisen vidareutvecklar de utbildningar och insatser som gjorts för att öka kunskapen och kompetensen om mäns våld mot kvinnor. Det behövs också ytterligare satsningar på fortbildning av personal inom i frågor om mäns våld mot kvinnor ur en könsmaktsförståelse. Domare och nämndemän tillhör en av de viktigaste parterna i rättskedjan som säkrar en rättssäker rättsprocess för kvinnor och barn utsatta för våld. har organiserat utbildningar om mäns våld mot kvinnor för domare och nämndemän separat, med hänvisning till kravet på opartiskhet som ställs på domare. Men det är oroväckande att så få domare deltagit i de arrangerade utbildningsdagarna. Det borde oroa regeringen också. Ett hinder för kvinnors rättsliga upprättelse efter ett övergrepp är avsaknaden av bevis. Genom att låta rättsläkare undersöka kvinnan direkt förbättras dokumentationen av skador till följd av våld och sexuella övergrepp. har inte alla landsting möjlighet att införa detta rättsmedicinska samarbete eftersom det saknas personal med rätt kompetens. För att kunna tillgodose detta krävs att regeringen ger ökade resurser till rättsmedicinsk kompetens hos landstingen. Våld förekommer även i samkönade relationer. finns det en dålig beredskap och kunskap om hur kommunerna bäst kan stödja dessa brottsoffer. Om det är en lesbisk kvinna som har blivit misshandlad finns det få skyddade boenden eller kvinnojourer som tar emot henne. Om det är en homosexuell man som har blivit misshandlad av sin man finns det inga skyddade boenden. Detta måste förändras genom utökad lagstiftad skyldighet för kommuner att stödja alla brottsoffer, oavsett kön och sexuell läggning. bör även få ett särskilt uppdrag att ge kommunerna råd och anvisningar när det gäller våld i samkönade relationer. vill se en ökad samordning och resurssatsning för dem som utsätts för våld i samkönade relationer. 8.8.6Skärpning av socialtjänstlagens 5 kap. 11 § skärptes socialtjänstlagens skrivning från att kommunerna bör ger stöd till våldsutsatta kvinnor till att ska särskilt beakta kvinnors behov. Regeringens förslag som är lag är en kompromiss från utredningens förslag där det tydligt framgår att kommunerna ska stödja våldsutsatta kvinnor. anser att den nya formuleringen i socialtjänstlagen är för vag och att lagen i detta hänseende bör skärpas till ett absolut ansvar för kommunerna i fråga om kvinnor utsatta för våld. Kommunerna ska stödja kvinnor utsatta för mäns våld genom bl.a. resurser till kvinno- och tjejjourer. I utredningen i luften (SOU 2004:121) konstaterades att det är till synes svårt att skapa en kontinuitet i det samverkande arbetet mellan myndigheter samt i samarbete med kvinnojourerna i fråga mot mäns våld mot kvinnor. Ett antal s.k. rättskedjeprojekt har startat, där polis, åklagare, advokater, domstol, kriminalvård och ibland även socialtjänst, hälso- och sjukvård samt kvinnojourer enats om arbetsmetoder för handläggningen av våld mot kvinnor. Denna typ av samverkan är central i arbetet för att stötta kvinnor och barn som är våldsutsatta. ser det som ett oundgängligt arbetssätt för att motverka våldet mot barn och kvinnor. 8.8.7Mannens del i våldet Vad som helt saknas i propositionen är mannens roll vad det gäller mäns våld mot kvinnor. Detta borde regeringen uppmärksamma. Män och unga killar som har ett aggressivt beteende gentemot både kvinnor och män måste få hjälp med sin destruktiva livsstil. Det finns några få professionella mansmottagningar i landet som tar emot män för rådgivning. Det har visat sig att en del män som använder våld söker sig till dessa mansmottagningar för att få hjälp. Vi vill inrätta manscentrum i hela landet som ger hjälp till män som utövar våld mot kvinnor och barn och frivilligt söker hjälp för sitt beteende och för sina allvarliga relationsproblem, utanför kriminalvården. Det finns ett stort behov av mötesplatser för hjälp och vägledning för män som söker sig ur ett destruktivt beteende eller behöver diskutera och förändra sin mansroll. Det är även av stor vikt att det finns en behandlande del som ingår i kriminalvården där män som dömts för denna typ av brott ska genomgå ett behandlingsprogram för att komma till rätta med sina vanföreställningar om hur kvinnor ska behandlas och hur de ser på sin egen mansroll. Därmed arbetar man förebyggande mot återfall i våldsamt och kränkande beteende. vill även betona vikten av att stödja de frivilliga nätverk av ansvarskännande och engagerade män som bildas på olika ställen i landet (exempelvis i ). 8.8.8Fortsatt utveckling av bestämningsfaktorer och indikatorer Såväl inom målområde 8 som inom övriga målområden tog den tidigare folkhälsoskrivelsen (2005/06:205) upp behovet av att vidareutveckla bestämningsfaktorer och indikatorer. Exempel gavs på fyra områden. Om detta säger regeringen ingenting, vilket vi beklagar. 8.9Målområdena 9 och 10 Fysisk aktivitet och Matvanor och livsmedel Det är positivt att regeringen avser att ge (), i samverkan med , i uppdrag att bilda en samverkansgrupp på expertnivå för att samordna, genomföra, följa upp och utvärdera insatser för goda matvanor och ökad fysisk aktivitet med fokus på överviktsproblematiken. Vidare avser regeringen att ge FHI flera uppdrag inom området fysisk aktivitet på recept, vilket välkomnar. Men för att det inte bara ska bli en avsikt är det bra om ger regeringen till känna att så ska ske. Goda matvanor och säkra livsmedel som målområdet hette tidigare handlar inte bara om övervikt som regeringen skriver om utan även om matkvalitet, näringsfysiologi och mathantering. Det påverkar också vår hälsa. Det är en stor miss att regeringen inte ens nämner frågan om livsmedelssäkerhet trots den senaste tidens diskussioner om hälsoeffekter av tillsatser i mat, t.ex. transfett och konstgjorda sötningsmedel. Ny forskning visar att ekologiskt odlade frukter och grönsaker är nyttigare än konventionellt odlade. En stor EU-studie visade att åtta sorters ekologiskt odlade frukter, grönsaker och sädesslag innehöll mer antioxidanter. Enligt uppgift från Quality low input food project tycks även innehållet av mineraler som järn och zink öka. vill öka satsningarna på offensiv information om matens betydelse för hälsan. Stat, kommuner och landsting upphandlar varor för och kan med sina inköp styra produktionen i ekologisk riktning. Förra mandatperioden infördes ett mål om ekologiskt i offentlig upphandling, och en särskild pott pengar avsattes för att öka produktionen. har regeringen gjort om det så att det är särskilt öronmärkta pengar till ekologisk produktion, något som har kritiserat. har för övrigt föreslagit ett höjt anslag för åtgärder för främjande av ekologisk produktion. 8.10Målområde 11 Tobak, alkohol, narkotika och dopning samt spel instämmer i att () bör få i uppdrag att ansvara för en nationell satsning för stöd till lokalt arbete och att samordna det nationella tobaksförebyggande arbetet, likaså att genomföra en nationell rökavvänjningssatsning. Vidare bör FHI få i uppdrag att utveckla och förstärka det nationella tillsynsarbetet. En utredning bör tillsättas för tillsyn avseende tobakslagens bestämmelser om detaljhandel med fokus på åldersgränser. Det bör också ge regeringen till känna så att det blir ett tydligt uppdrag och inte bara en ambition. anser att regeringen i ovannämnda utredning bör låta utreda behovet av och hur ett licensförfarande på lämpligt sätt skulle kunna utformas för tobaksförsäljning. Det finns goda skäl att det görs tydligt vilka regler som gäller, t.ex. vikten av att inte sälja till minderåriga, möjlig egenkontroll av rutiner för personalen, men också kunskapskrav om nikotinets och tobakens skadeverkningar. har inte tidigare ställt sig bakom denna tanke, men vi vidhåller behovet, med tanke på tobaksbrukets stora skador på folkhälsan. ratificerade 2005 ramkonventionen om tobakskontroll (WHO Framework Convention on Tobacco Control). För att nå de mål som är satta behöver det tobaksförebyggande arbetet ta ytterligare steg. anser att bör ge regeringen till känna att det tobaksförebyggande arbetet ska följa konventionens krav så att det blir ett tydligt uppdrag, inte bara en ambition. En tydlig och långsiktig nationell strategi bör tas fram för att nå mål. Rökförbudet på krogarna är en succé, men är det svårt för dem som inte röker att vistas på många platser i samhället utan att utsättas för passiv rökning. Vi anser att ett nästa steg kan vara att göra fler offentliga platser utomhus rökfria. Självklart är det svårare att utomhus avgränsa områden för rökare, men försök bör ändå göras. För rökarna kan det underlätta till att röka mindre (eller ta steget till att sluta) om tillgängligheten begränsas ytterligare. Även i flerfamiljshus kan passiv rökning vara ett stort problem. Moderna bostäder är ofta byggda med centrala ventilationssystem som innebär att bostaden är utsatt för undertryck. Detta leder till att tobaksrök från en balkong lätt tränger in i en annan lägenhet om ett fönster står öppet. finns det inget skydd för en rökfri familj, om en storrökare flyttar in i lägenheten under och använder sin balkong, för att de egna barnen ska slippa bli utsatta. Vi föreslår därför att regeringen tar initiativ för att stärka icke-rökarnas möjligheter att slippa utsättas för passiv rökning i sina bostäder och så långt möjligt i offentlig miljö. Att bruket av beroendeframkallande medel kan påverka hälsan i negativ mening och att de därför bör omfattas av förebyggande strategier inom folkhälsoarbetet är de flesta överens om . Detta gäller i första hand tobak, alkohol och illegala droger. Såväl internationell som nationell forskning har dock övertygande visat att även användning av narkotiska läkemedel kan ge upphov till eller förstärka redan existerande ohälsa. Därför kan det tyckas anmärkningsvärt att läkemedelsberoende helt utelämnades i den folkhälsoproposition (2002/03:35) som antog . I det målområde som berör beroendeframkallande medel, målområde 11, återfinns tobak, alkohol, spel, narkotika och dopning. Inget nämns här om narkotiska läkemedel och vilka åtgärder som bör företas för att minska eventuella skadeverkningar på grund av användning av sådana. I slutbetänkande (SOU 2000:91) som föregick folkhälsopropositionen utreddes läkemedelsberoende som ett eget område vid sidan av tobak, alkohol och narkotika och särskilda förslag till åtgärder framfördes. Där fastslogs bl.a. att det finns ett mycket stort behov av studier som visar omfattningen och utbredningen av beroende och missbruk av beroendeframkallande läkemedel. Bland remissvaren på kommitténs betänkande ställde sig såväl som bakom förslaget. Narkotiska läkemedel och negativa konsekvenser av användningen av dessa ur ett folkhälsopolitiskt perspektiv berörs över huvud taget inte i folkhälsopropositionen. anser att beroendet av förskrivna narkotiska läkemedel är ett omfattande och mycket allvarligt problem som behöver uppmärksammas särskilt i folkhälsoarbetet. Det berör upp till en kvarts miljon personer och är ett folkhälsoproblem som skär rakt igenom hela samhället, där alla samhällsklasser och yrkeskategorier finns representerade.