mot · GW02Fi272 · 2008-10-07 00:00:00 — Vi menar att det kan finnas behov av att se över hur bevakningen av de globala finansmarknaderna sker. Även stora länder som måste sättas under granskning och övervakas. I ser vi vikten av sunda statsfinanser. Genom att den offentliga sektorns finansiella ställning är stark står vi också väl rustade att möta kriser som den som pågår. Statsskulden är låg, vilket gör att räntekostnaderna för staten är låga. Intervention på marknaden blir också lättare när den egna ekonomin är stark. Den nuvarande finanskrisen skapar en stor oro bland allmänheten. Finansmarknaderna blir alltmer komplexa och det krävs större och större kunskap för att förstå vad som händer i vår omvärld. Behovet är stort av snabb och korrekt information till allmänheten. , och Riksgälden har gått ut med information, vilket varit bra. Men det behövs också mer långsiktiga kunskapsinsatser för att fler människor ska kunna fatta egna sakligt grundande beslut. Vi menar att det behövs en översyn av vilken typ av information som människor får när de fattar viktiga beslut kring till exempel husköp och placeringar av pensionspengar. Historiska erfarenheter från de senaste 20 årens finansiella kriser visar att påverkan på BNP och arbetsmarknad oftast blir relativt små5. Trots att det är många människor som känner stor oro i samband med finansiella kriser är det inte några reala tillgångar (hus, maskiner, naturresurser, ekosystemtjänster) som förstörs direkt i samband med en finansiell kris. Självklart spiller finansiella kriser över på den reala ekonomin genom konjunkturförsvagningar, sjunkande efterfrågan med mera, men skadorna blir ofta begränsade. Riktiga kriser som till exempel den pågående klimatkrisen och utarmning av naturresurser innebär att reala tillgångar förstörs (genom översvämningar, torka, utslagna ekosystem etc.). På lång sikt utgör dessa kriser ett betydligt större hot mot välfärd, jobb och ekonomisk utveckling. Vi tar självklart den amerikanska finanskrisen på stort allvar. Många människor känner en stor oro just . Ordning och reda i de offentliga finanserna gör dock att står väl rustat att möta denna oro. Det viktiga nu är att de myndigheter som har till uppgift att se till att betalningssystem och finansmarknad fungerar får utföra sitt arbete. Vi följer givetvis det som händer löpande, och vi är beredda att ta det ansvar som krävs av situationen. 4.6Fördjupning: Ekonomisk tillväxt och koldioxidutsläpp 4.6.1BNP mäter inte allt Eftersom BNP endast mäter värdet av producerade varor och tjänster säger väldigt lite om hur hela ekonomin utvecklas. Ett bättre mått på hur hela ekonomin utvecklas skulle vara att också inkludera hur olika kapitalstockar utvecklas . Naturresurser och ekosystemtjänster är två resurser som kan minska även om BNP ökar. För att kunna prata om långsiktig ekonomisk utveckling bör produktionen av varor och tjänster endast tillåtas öka om detta inte sker på bekostnad av att andra resursbaser urholkas. Insikten och vetenskapen kring ekosystemtjänster gör det mindre intressant att försöka hitta ett mått på hur hela resursbasen utvecklas eftersom denna inte (så som vår penningekonomi) uppträder linjärt (sambandet att något kan växa medan något annat krymper gäller inte). Snarare är det mer intressant att se hur tillståndet i våra ekosystem är och hur dessa förhåller sig till de tröskelvärden vi vet inte får överskridas. Med kunskap om detta och att ekosystem och naturresurser inte är förhandlingsbara är BNP fortfarande ett intressant mått för att mäta hur ekonomin i form av varor och tjänster utvecklas. Men det måste kompletteras med andra mått så som utsläppsnivåer och resursförbrukning etc. 4.6.2Förhållandet mellan BNP och miljöförstöring och utarmning av ekosystem Det finns ett tydligt historiskt samband mellan BNP-tillväxt och ökad miljöförstöring. Detta samband är mer eller mindre starkt och är för viss typ av miljöförstöring inom avgränsade delar av ekonomin brutet. För många stora miljöproblem är dock sambandet fortfarande starkt. För till exempel koldioxidutsläpp finns ett starkt samband mellan utsläpp av växthusgaser och ökad BNP globalt sett. Enligt ITPS beräkningar6 är sambandet i princip linjärt, vilket indikerar att ökad BNP leder till ökade utsläpp (diagram 1). Det här förhållandet gäller även i och stämmer väl överens med de modellberäkningar som och genomfört för kontrollstation 2008. Enligt deras business as usual-perspektiv ökar koldioxidutsläppen i fram till 20207. Källa ITPS 2008. 4.6.3Ökning av utsläpp trots effektivisering Kopplingen mellan BNP-ökning och ökade utsläpp motverkas av effektivisering. Effektivisering innebär att vi gör mer med mindre eller lika mycket resurser. Historiskt har koldioxideffektiviteten också ökat i världen. Större mervärde produceras nu för samma mängd koldioxidutsläpp jämfört med till exempel 1950 (diagram 2). Sambandet mellan ökad BNP och ökad tillväxt är dock på intet sätt brutet. Vi producerar nu förvissa mer varor och tjänster för samma mängd koldioxidutsläpp. Men ökningen av produktionen är större än effektiviseringen, vilket gör att utsläppen totalt sett ändå fortsätter att öka. Källa ITPS 2008. Ett aktuellt exempel från är utvecklingen inom vägtransporter. Enligt har nya personbilars specifika bränsleförbrukning minskat och . Koldioxidutsläppen har minskat med nästan lika mycket (respektive ) per kilometer. Bara minskade bränsleförbrukningen med per om man jämför med 2006 (per ). Trots denna kraftiga effektivisering har de totala koldioxidutsläppen från vägtrafiken ökat (se tabell nedan) och . Av denna ökning står personbilar för cirka hälften, lätta lastbilar för en fjärdedel och tunga lastbilar för en fjärdedel. Hade trafikvolymen däremot varit oförändrad hade utsläppen minskat istället för som ökat med 12 procent8 (diagram 3). Samma mönster finns inom de flesta sektorer. Den kraftiga energieffektivisering som skett inom bostadsbeståndet har helt ätits upp av större uppvärmd yta, vilket gjort att energianvändningen (åtminstone mätt som primärenergi) ändå ökat9 (koldioxidutsläppen har emellertid minskat kraftigt beroende på att sättet att värma bostäder förändrats från kol och olja till biobränslen). Samma gäller för industrin. Enligt en bearbetning av (2007) långsiktsprognos beräknas den specifika energianvändningen (energianvändning/kronor produktionsvärde) i industrin totalt minska . Inom verkstadsindustrin antas den minska , inom järn och stål och inom massa och papper . Trots detta ökar enligt utsläppsprognosen från /(2007) industrins koldioxidutsläpp från förbränning till och . Koldioxidutsläppen från industrins processer beräknas vara oförändrade men ökar därefter till 202010. I Tvågradersmålet i sikte görs modellberäkningar av utsläpp givet implementering av bästa möjliga teknik och dagens tillväxttrender. Med bästa möjliga teknik klarar vi att minska utsläppen med ungefär hälften mot dagens utsläpp. Givet att volymen (transportarbete, boendeyta etc) inte tillåts växa utöver nivåer och att bästa möjliga teknik implementeras klarar vi dock målnivån med viss marginal (diagram 4). 4.6.4Ekonomisk utveckling och exemplet Förbifart Historiskt finns som vi visat ovan en stark koppling mellan BNP-tillväxt och ökad miljöförstöring. Den typen av ekonomisk utveckling är inte hållbar. Däremot kan man tänka sig en ekonomisk utveckling där BNP ökar men där inte utsläppen tillåts öka. En grundförutsättning för ett sådant scenario är emellertid att volymökningarna av den typ av verksamhet som genererar utsläpp begränsas. Ett nytt helhetstänkande behövs när det gäller samhällsplanering som tar hänsyn till detta. Den nu aktuella debatten om infrastrukturinvesteringar visar tydligt att ett sådant perspektiv är avlägset. Det planerade motorvägsbygget Förbifart är ett tydligt exempel på att dagens utveckling är ohållbar. Förbifarten kommer att leda till ökade transportvolymer och därmed ökade koldioxidutsläpp. () liksom har invänt mot förslaget. Vägbygget har ingen gång under sin planeringstid kopplats till de mål som finns för transportsektorn utan istället till projektmål för själva vägbygget som per definition inte kan uppfyllas utan en ny väg11. I de beslutsunderlag som tagit fram konstaterar man att vägbygget inte kommer generera mer utsläpp än ett nollalternativ där ingen ny väg byggs. Detta kan man göra trots att det finns ett delmål för transportsektorn att utsläppen ska stabiliseras nivå ett mål som vi är långt ifrån att nå. konstaterar till exempel själva att det för att nå det blygsamma målet om att stabilisera utsläppen nivå krävs en politik som dämpar trafikutvecklingen12. Det finns också fullgoda alternativ. har skissat på en transportinfrastrukturlösning för . I deras modell tillåts tillväxten öka men till skillnad från nollalternativet och förbifartsalternativet nås betydligt bättre måluppfyllelse när det gäller de transportpolitiska målen inklusive klimatmålen13. I deras modell minskar trafikvolymen med koldioxidgenererande trafik och istället tillåts kollektivtrafiken öka i volym. De senaste årens ekonomiska utveckling har varit god. Reallönerna har stigit och sysselsättningen har ökat. Arbetslösheten har sjunkit inom de flesta branscher. Arbetskraften har i princip matchat behoven på arbetsmarknaden när företagens behov av nyanställningar har ökat. har dock arbetskraftsbrist synts inom allt fler yrken. Bristen har uppstått trots att det fortfarande finns många människor som står utanför arbetsmarknaden och vill in. vänder konjunkturen kraftigt nedåt. Sysselsättningen förväntas sjunka och arbetslösheten stiga som det fortsatt råder arbetskraftsbrist inom vissa yrken. De som står längst ifrån arbetsmarknaden kommer att drabbas hårdast. Fokus i regeringens politik har varit att öka arbetskraftsutbudet genom skattesänkningar och åtstramningar i ersättningssystemen men också på att öka efterfrågan inom den del av tjänstesektorn där produktiviteten är låg. För att öka arbetskraftsutbudet har man genomfört två stora inkomstskattesänkningar som man har skurit ned på ersättningarna i arbetslöshetsförsäkringen och sjukförsäkringen. Möjligheten att få arbetslöshetsersättning har försämrats genom regelförändringar. har man skurit ned på antalet högskoleplatser och minskat möjligheterna till både vuxenutbildning och arbetsmarknadsutbildning. Den viktiga omskolningen till bristyrken har därmed försvårats. Den fulla effekten av regeringens politik har vi antagligen inte sett . En risk med åtstramningarna i arbetslöshetsförsäkringen är att människor tvingas ta arbeten som de är överkvalificerande för. Detta gör att matchningen på arbetsmarknaden fungerar sämre och att människors kompetens och utbildning inte kommer till användning. som viktiga erfarenheter på det här sättet går förlorade minskar regeringen människors möjligheter att ställa om och ta arbeten inom yrken där det råder arbetskraftsbrist genom neddragningarna inom arbetsmarknadsutbildning och högskola. Vi menar att regeringens utbudspolitik är enkelspårig och . Att öka arbetskraftsutbudet måste ske med betydligt fler verktyg än de som regeringen har använt. Utbildning, satsningar på folkhälsa, antidiskrimineringsarbete och stöd och hjälp till personer som hamnat utanför arbetsmarkanden är minst lika viktiga verktyg för att öka utbudet av arbetskraft. Regeringens mål sägs vara att föra tillbaka till full sysselsättning. Vad detta mål innebär är dock fortfarande oklart. Regeringen har varken definierat det i förhållande till sysselsättningsnivåer eller arbetslöshetsnivåer och inte heller i förhållande till antalet arbetade timmar eller vad människor arbetar med. sympatiserar med vissa av de tankar som regeringen har haft kring arbetsmarknadspolitiken. Såväl nystartsjobben som instegsjobben har vi ställt oss positiva till. Vi delar också regeringens syn på det positiva i att släppa in fler aktörer i arbetsmarknadspolitiken. När det gäller de stora dragen i den ekonomiska politiken är vi dock fortsatt mycket kritiska. Regeringens största reform för att öka utbudet av arbetskraft är det så kallade jobbskatteavdraget. Regeringen hänvisar till jobbskatteavdraget som en förklaring till ökad sysselsättning och sjunkande arbetslöshet och början av 2008. Om jobbskatteavdraget haft någon påverkan på den positiva utvecklingen på arbetsmarknaden är dock i högsta grad omtvistat. Flera försök har gjorts att skatta långsiktiga effekter av jobbskatteavdraget men som påpekar är det för tidigt att utvärdera de faktiska effekterna av regeringens politik. Enligt rådet har de sysselsättningsökningar som skett i huvudsak berott på den kraftiga konjunkturuppgången14. drar också slutsatsen att de största eventuella effekterna som finns av avdraget redan uppnåtts och att ytterligare utöka avdraget kan antas ge avtagande avkastning15. En annan kritisk förutsättning som pekar på i sin analys av effekterna av jobbskatteavdraget är att det krävs att individerna förstår hur jobbskatteavdraget påverkar avkastningen på arbete. För att människor ska göra det måste avdraget vara lättöverskådligt, och konstaterar att det är tveksamt om den valda konstruktionen uppfyller detta krav16. Att dagens jobbskatteavdrag inte är lättöverskådligt och därmed har tveksamma sysselsättningseffekter bekräftas också av bland annat av , professor i nationalekonomi17. Fördelningseffekterna av jobbskatteavdraget har varit negativa. I och med tredje steget av jobbskatteavdraget har skatterna sänkts med . Nästan 24 miljarder har gått till de två högsta inkomstdecilerna, det vill säga de 1,4 miljoner människor i med de högsta inkomsterna. av har gått till dem med de högsta inkomsterna. Även fördelningen mellan män och kvinnor har varit ojämn. av sänkningen har gått till kvinnorna och till männen. Den ålderskategori som enskilt tjänat mest på jobbskatteavdraget är de som fått nästan hälften av skattesänkningen. Tittar man på de regionalpolitiska effekterna har av skattesänkningarna gått till storstäderna och de större städerna.18 5.2Utanförskapet och trixandet med arbetsmarknadsstatistiken I valrörelsen menade de borgerliga partierna att deras viktigaste valfråga vara att minska utanförskapet. Att minska utanförskapet har också angetts som regeringens viktigaste politiska fråga. Trots detta har regeringen ännu inte lyckats presentera något rimligt mått eller sätt att mäta utanförskapet. Regeringen saknar helt ett individperspektiv i sitt tal om utanförskap, och det man istället gjort är att öka många människors upplevelse av utanförskap och otrygghet. Under valrörelsen användes ett sätt att räkna utanförskapet som kallades bred arbetslöshet. Metoden presenterades i tidskriften av nuvarande statssekreterare . De borgerliga partierna med i spetsen hävdade att 1,5 miljoner människor i var arbetslösa19. För innebar detta en arbetslöshet på 2005 medan till exempel mätt på detta sätt hade en arbetslöshet på . I regeringsställning har de borgerliga partierna övergett denna tidigare definition, kanske på grund av att utanförskapet annars med dagens prognoser för arbetsmarknaden hade ökat fram till 201020. Istället för den breda arbetslösheten mäter regeringen nu antalet helårsekvivalenter försörjda med sociala ersättningar. I denna definition av utanförskap lägger man ihop långtidssjukskrivna cancerpatienter, korttidsarbetslösa som uppbär arbetslöshetsersättning mellan två jobb och människor som är borta från arbete då dom är förkylda21. Som statistisk indikator kan detta mått vara meningsfullt. Regeringen med Reinfeld och i spetsen har dock upphöjt minskningen av helårsekvivalenten till det övergripande målet för politiken, vilket är grovt tvivelaktigt. En helårsekvivalent är ingen person utan en sammanräkning av flera olika personers nyttjande av sociala ersättningar för sjukdom, arbetslöshet och försörjningsstöd. Trots detta låter man påskina att det faktiskt handlar om personer som kunnat återvända till arbetsmarknaden från ett utanförskap22. Regeringen har även gjort andra anmärkningsvärda omläggningar av politiken som endast syftar till att trixa med statistik. påpekar till exempel att nystartsjobben som är en rättighetsbaserad skattenedsättning till skillnad från de tidigare anställningsstöden som var en behovsprövad skattenedsättning räknas som reguljärt sysselsatta. Att de med nystartsjobb räknas som reguljärt sysselsatta medan de med anställningsstöd räknas som i arbetsmarknadspolitiska åtgärder gör att regeringens arbetsmarknadsstatistik ser bättre ut (trots att det i praktiken inte är någon skillnad på de två stödsystemen) än den är23. Skattereduktion för hushållsnära tjänster är regeringens viktigaste förslag när det gäller att stimulera efterfrågan på tjänster. Utformningen av avdraget är dock väldigt dåligt ur fördelningspolitiskt hänseende. Avdraget som det är utformat ger en skattereduktion på per person och år. uppskattar att de hushåll som köper svarta hushållstjänster i genomsnitt har utgifter för detta på per år24. Givet att det vita priset är fyra gånger högre behöver ett sådant hushåll 16000 i avdrag, vilket per individ skulle bli 8000. Taket som är på innebär en enormt stor skattereduktion för hushåll som köper hushållsnära tjänster för mer än det tiodubbla jämfört med normalhushållet som använder sig av sådana tjänster. En familj som har en barnflicka anställd på heltid (räknat på i lön) får halva kostnaden () betald av staten. En tredje reform som regeringen genomfört och som i och med budgetproposition utvidgas än mer är de nedsatta arbetsgivaravgifterna för ungdomar. Regeringens förslag innebär att socialavgifterna för ungdomar upp till utgår mot för övriga arbetstagare. Regeringen anför som motiv till nedsättningen den fortsatt höga arbetslösheten bland unga. Vi delar givetvis regeringens syn att arbetslösheten för ungdomar bör minska. Den metod som man valt är dock ineffektiv och mycket kostsam. En mycket stor del av avgiftssänkningen tillfaller stora företag som normalt anställer många ungdomar, vilka skulle gjort det även utan nedsättningen. Selektiva skattesänkningar av arbetsgivaravgifterna gör dessutom skattesystemet krångligare, mindre enhetligt och svårare att överblicka. Trots detta kan selektiva nedsättningar vara motiverade till exempel för att hjälpa människor som verkligen har det svårt att ta sig in på arbetsmarkanden. Subventionerade anställningar kan vara motiverade av att personerna som får stöd har lägre produktivitet eller upplevs ha lägre produktivitet än andra. Ungdomar som grupp har däremot inte denna lägre produktivitet, snarare tvärtom. Många nyutbildade ungdomar har mycket lätt att få arbete. Arbetsgivaravgiftssänkningen för ungdomar riktar sig till alla ungdomar och är därför ett ineffektivt sätt att öka sysselsättningen i denna grupp vilket även konstaterat25. Ett av regeringens största misslyckande är hanteringen av arbetslöshetsförsäkringen. Kraftiga avgiftshöjningar tillsammans med regelförändringar som gjorde försäkringen mindre lönsam ledde till att drygt en halv miljon människor lämnat försäkringen. Detta medför att ett stort antal löntagare står utan skydd vid arbetslöshet. Som påpekar kan detta bli ett allvarligt problem vid en kraftig lågkonjunktur26. Regeringen har sedan de första avgiftshöjningarna backat i flera omgångar. sänktes avgifterna i ett första steg och i årets budgetproposition tas ett ytterligare steg med sänkning av avgifterna om . backar man delvis vad det gäller kvalifikationskraven till a-kassan. Ändringen går åt rätt håll men är endast temporär. Vi menar att hanteringen av arbetslöshetsförsäkringen skett på ett mycket oansvarigt sätt. Konsekvenserna av kraftigt höjda avgifter är välkända i den ekonomiska forskningen och regeringen kan inte ha varit omedveten om vilka effekter höjningen skulle få. Att man nu backar i några delar minskar inte regeringens ansvar utan visar tvärtom att regeringen tycks okänslig för effekterna av sin politik. Reformeringen av fastighetsskatten har skett på ett mycket olyckligt sätt. Fördelningseffekterna av att införa ett tak i uttaget av fastighetsskatt har lett till att människor med mycket höga taxeringsvärden fått enorma skattesänkningar. fastslår också att den nuvarande fastighetsskatten är ett kraftigt avsteg från den tidigare principen om likformighet i beskattningen av kapital. Den lägre beskattningen av bostäder som gäller skapar drivkrafter för att omfördela sparandet till bostäder från andra delar av ekonomin, vilket leder till samhällsekonomisk ineffektivitet. Enligt rådets beräkningar ligger kapitalkostnaden för en investering i en villa under den antagna realräntan. Detta betyder enligt rådet att skattesystemet förmodligen subventionerar den typen av investeringar27. har länge förespråkat att förmögenhetsskatten avskaffas. Avskaffandet kan motiveras av alla undantag som skatten fått och att den därför kommit att gynna vissa placeringar framför andra. Skatten har emellertid haft en omfördelande effekt, vilket inte går att bortse ifrån. För har det därför varit viktigt att finansiera en slopad förmögenhetskatt med ett ökat uttag av skatt på de grupper som gynnas av att skatten avskaffas. Av den här anledningen motsatte vi oss avskaffandet så som det genomfördes av regeringen. Reformen var inte finansierad och dessutom gjordes det i ett sammanhang där människor med stora tillgångar gynnades kraftigt genom flera andra åtgärder. I avvaktan på en större översyn av skattesystemet föreslår vi dock inte att den gamla förmögenhetsskatten återinförs. Istället har vi i vår budgetmotion andra typer av skattehöjningar som framförallt belastar de med högre inkomster. Utmärkande för regeringen är återkommande dåligt skötta beredningsprocesser. De flesta stora förändringar som regeringen har genomfört har gått alldeles för fort. Förslagen har inte varit tillräckligt utredda och remisstiderna har varit korta. Effekten har blivit tillbakadragna propositioner, återkommande regelförändringar där man försökt rätta till tidigare fel och att man har tvingats backa på redan genomförda förändringar. kritiserar regeringen beredningsprocesser. Att lägga fram förslag som sedan dras tillbaka eller modifieras riskerar att minska effekterna av reformerna, skapa felaktiga förväntningar och minska möjligheten till att hitta optimala lösningar28. Andra aktörer har påpekat samma sak. Några av de förslag som regeringen lagt fram och sedan dragit tillbaka eller modifierat är förändringen av finansieringen av arbetslöshetsförsäkringen, den påtänkta minskningsregeln i sjukförsäkringen som skulle minska sjukersättningen i de lägen där avtalsförsäkringar gick in samt ändringen av pensionsrätten för personer med sjuk- och aktivitetsersättning. 5.9Hanteringen av klimat- och miljöpolitiken Hanteringen av klimat- och miljöpolitiken får betraktas som ett stort misslyckande för regeringen. Bristen på en kraftfull klimatpolitik blev uppenbar direkt efter valet. Ett antal utredningar tillsattes och regeringen förhalade klimatfrågan med hänvisning till Klimatberedningen. Trots försök från sida att skapa enighet i Klimatberedningen kring ett rimligt ambitiöst mål misslyckades detta då de borgerliga partierna inte förmådde samla sig. Det mål som regeringspartierna till slut ställde sig bakom är alltför lågt och svarar inte upp mot de krav som vi vet är nödvändiga. En klimatproposition är nu utlovad till slutet av året. I budgetpropositionen föreslås också en del åtgärder på klimatområdet. Sammantaget är dock politiken otillräcklig och inte sammanhållen. Miljöstyrande skatteförändringar saknas helt. Och som regeringen gör vissa satsningar på ny teknik och energiforskning fortsätter man att klamra sig fast vid väginvesteringar som inte är samhällsekonomiskt lönsamma. Regeringens arbete med miljömålen är en katastrof. Inom miljöpolitiken är miljömålsarbetet grunden för långsiktighet och helhetssyn. konstaterar att det blir svårt att nå miljömålen med nuvarande takt. I deras rapport är det bråttom! konstateras att man måste öka takten för att klara målen.