mot · GW02T443 · 2008-10-01 00:00:00 — Jämställdhet och hållbar utveckling tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tillämpa och utveckla genderbudgetering och genderauditing på områden som infrastruktursatsningar och samhällsplanering. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att öka kvinnors deltagande i beslutsfattande om stadsplanering, trafiksystem, transporter och att ange jämställdhet som mål och medel i övergripande analyser nationellt och internationellt. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att förstärka incitamenten och möjligheterna att åka med allmänna kommunikationer, cykla eller gå. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tillsätta en utredning med uppgift att göra cyklar avdragsgilla för att minska antalet resor med bil och för att främja folkhälsan.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att låta bli föregångsland och utveckla en jämställd och hållbar klimatpolitik med miljörättviseanalyser. 1 Yrkande 4 hänvisat till SkU. Vi vet att kvinnor globalt lever mer hållbart än män, och avger färre ekologiska fotavtryck än män vilket i sin tur innebär att kvinnor orsakar mindre mängd klimatförändringar. kom en studie från som avhandlade just dessa frågor. Studien utgör ett bidrag till det pågående arbetet inom FN:s kommission för hållbar utveckling (CSD) som bland annat belyser energifrågor, klimatförändringar, hållbar konsumtion och produktion samt jämställdhet mellan kvinnor och män. Det visar sig finnas förbisedda könsspecifika skillnader mellan kvinnor och män i fråga om livsstilar, konsumtionsmönster och därmed påverkan på klimatet. En sådan skillnad är att män bland annat genom mer tillgång till ekonomiska resurser, större mobilitet och resande står för mer koldioxidutsläpp än kvinnor, både i rika och fattiga länder. Det är männen som mer behöver förändra sitt beteende för att vi ska minska klimathotet. Undersökningar som mätt den totala färdlängden för svenskar visar att män är personbilsförare och har kört medan kvinnor kört . Män åker mer flyg och bil medan kvinnor åker mer tåg, buss och andra allmänna kommunikationer. När det gäller den ekonomiska politiken så stöder den till stora delar män. Vi har exempelvis reseavdrag för bil. Vi vet att det är mest män som åker bil, varför dessa ekonomiska bidrag mestadels gynnar män. Man bör därför analysera i vad mån män får oproportionerligt stor andel av samhälleliga resurser, bl.a. genom att tillämpa och utveckla genderbudgetering (dvs. räkenskaper som belyser könsspecifika skillnader) och genderauditing (revision) på områden som infrastruktursatsningar och samhällsplanering. Vi bör därför öka kvinnors deltagande i beslutsfattande om stadsplanering, trafiksystem och transporter och ange jämställdhet som mål och medel i övergripande analyser nationellt och internationellt. Inom miljöpolitiken satsar vi resurser på att öka andelen miljöbilar. Det är bra. Men vet vi att vi inte kan ha för många bilar i exempelvis städer. EU har påbörjat ett arbete för att få fler att cykla, gå eller använda allmänna kommunikationer. bör aktivt gå i täten i detta arbete. använde av befolkning allmänna kommunikationer är det . Denna andel bör åter öka för att vi ska få ett hållbart samhälle. För även om vi får fler att använda miljövänliga bilar så får vi trängsel i trafiken och människor dör i bilolyckor (500 i ), människor blir sjuka av att inte få någon vardagsmotion, partiklar i luften som kommer från körning ökar ohälsan, buller ökar ohälsan med ökat antal hjärtinfarkter osv. Alltså måste vi börja uppmuntra till att använda alternativ till bilen för allas vår hälsa. Många företag upplåter gratis parkering till sina anställda. Det är en stor löneförmån. Frågan är hur vi uppmuntrar anställda att cykla? Kanske man ska tillhandahålla cyklar på företagen för att uppmuntra cykel före bil där det är möjligt. Det borde kunna utredas om man kan göra cyklar avdragsgilla. Vi kan också förbättra cykelvägar både i städer och på landsvägar in mot städer och större samhällen och även öka incitamenten för att resa miljövänligt. Vi bör satsa resurser på hållbara transporter som stärker kvinnors mobilitet, bl.a. kollektivtrafik som ett sätt att skapa valmöjligheter, frihet och tid för dem som inte är bilburna. I försöker man att inte förlägga nybebyggelse mer än 5 kilometer från stadskärnan för att man ska kunna cykla eller enkelt kunna använda allmänna kommunikationer. Det är ett bra exempel på hur man bör tänka i städer av storlek. Kollektivtrafiken behöver marknadsföras på ett helt nytt sätt. Alla fördelar med att åka kommunalt ska kommuniceras. Här har landsting och kommuner en viktig hälsopolitisk aspekt att ta till sig. Många företag vill använda tåg för sina transporter istället för väg. Detta för att minska miljöbelastningen. Det är en viktig åtgärd att staten nu på allvar gör rejäla infrastruktursatsningar som innebär fler spårsatsningar framöver. Sternrapportens utsaga om att vi behöver satsa av BNP för att rädda klimatet men om vi inget gör , måste tas på allvar. I och har miljörättvisa blivit ett begrepp. Det belyser vem det är som genererar miljöproblem och vem som drabbas. Amerikanska myndigheter måste till exempel utreda miljörättvisekonsekvenserna vid samhällsbyggnadsprojekt. I dokument från en miljökonferens i tog man just fasta på principen The polluter pays. Kanske är även detta en väg för att gå? Frågan bör i alla fall utredas. Låt bli föregångsland och utveckla en jämställd och hållbar ekonomi som tar fasta på bl.a. Sternrapporten och uppmärksamma könsspecifika skillnader om vilka det är som förorenar. Inkludera i räkenskaperna s.k. externa kostnader på miljö och människor i form av luftföroreningar, ohälsa och klimatförändringar. Visa att ökad välfärd och konsumtion men en annan än dagens kan vara möjlig genom ökad betoning på ökad tjänsteproduktion och inte ensidig energi- och resursslukande varuproduktion och transporter. Stärk den sociala dimensionen av hållbarhet och en välfärd för att minska människors ohälsa, stress och tidfattigdom. För att vi ska få ett hållbart samhälle framöver behöver vi satsa mer på transportslag som fler kvinnor än män använder. Det är av rättviseskäl, men också för att vi ska få en hållbar framtid.