mot · GW02Ju3 · 2008-09-29 00:00:00 — Av den senaste stora undersökningen av sexualvanor framgår att av de svenska männen uppger att de köpt sex (se i ). Flertalet av de män som köper sexuella tjänster är gifta eller sammanboende och har barn. Männen kommer från alla samhällsklasser och yrkeskategorier. Enligt en studentuppsats från 2006 (Perverterad demon eller vanlig kille) kan därför inte de män som köper sex betraktas som perverterade avvikare. Deras handlingar bör i stället förstås utifrån att bakomliggande samhällsstrukturer möjliggör köp av sexuella tjänster. Könshandeln är ett socialt fenomen som kan sättas i relation till en maktobalans mellan könen. Att en man köper sexuella tjänster säger något om hans syn på kvinnor och på jämställdhet. Män är prostitutionsmarknadens motor. Så länge det finns en efterfrågan kommer det att finnas prostitution. Arbetet för att minska prostitutionen måste därför även vara inriktat på att minska mäns efterfrågan på sexuella tjänster. Sexindustrin producerar myten att manlig sexualitet måste tillfredsställas genom tillgång till kvinnor och barn som är till salu. Detta skapar en grupp av kvinnor som det är legitimt för män att våldta och exploatera sexuellt (se rapport från Coalition Against Trafficking in Women The links between prostitution and sex trafficking: A briefing handbook). Undersökningar visar även att etnicitet är en faktor som spelar roll vid mäns efterfrågan på sexuella tjänster (se om prostitution ). Det förekommer att män som köper sex av kvinnor med ett annat etniskt ursprung än svenskt anser att det är mindre allvarligt än att köpa sex av en etniskt svensk kvinna. Män som åker utomlands för att köpa sexuella tjänster har ofta uppfattningen att de gör kvinnan en tjänst. Denna rasism är ett bra exempel på hur föreställningar om kön, makt och etnicitet påverkar mäns vilja att betala för kvinnors kroppar. Regeringen föreslår i sin handlingsplan att ska få i uppdrag att utvärdera och utveckla de s.k. Kastverksamheterna som bedriver attitydändrande arbete med sexköpare (åtgärd 8). Syftet med regeringens uppdrag är att sprida resultatet av utvärderingen. Vi menar att det redan är klarlagt att Kastverksamheterna är välfungerande och att det är dags att gå vidare och ta fram konkreta förslag på hur mäns och pojkars attityder till köp av sexuella tjänster kan förändras. Regeringens åtgärder 11 och 12 syftar till att öka ungdomars medvetenhet om riskerna för sexuell exploatering. Regeringen avser även att stödja frivilligorganisationernas arbete för att motverka efterfrågan av prostitution och öka kunskapen om människohandel för sexuella ändamål (åtgärd 17). Vi anser att denna åtgärd är för vagt preciserad. Regeringen anger t.ex. inte vilka organisationer som avses. Vi anser även att ett eventuellt attitydförändrande upplysningsarbete bör bedrivas i samarbete mellan myndigheter och frivilliga organisationer. Handlingsplanen saknar dessvärre konkreta åtgärder som inriktar sig på att förändra attityderna till sexköp hos dagens unga män och pojkar, trots att många av dessa kommer att bli framtidens sexköpare, vilket är beklagligt. Vårt förslag är att regeringen ger i uppdrag till utvalda myndigheter och organisationer, förslagsvis , , , , Prostitutionscentrum i , Kastverksamheter och Män för jämställdhet, att utarbeta förslag på hur mäns efterfrågan på sexuella tjänster kan minskas. Förslaget bör även behandla hur unga mäns och pojkars attityder till köp av sexuella tjänster kan påverkas. Regeringen bör därför ge utvalda myndigheter och organisationer i uppdrag att ta fram förslag som syftar till att minska mäns efterfrågan på sexuella tjänster. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 7.1Prostitution på statliga casinon Casino Cosmopol ägs av som 1999 fick regeringens uppdrag att etablera fyra internationella casinon i . Casino Cosmopol finns i , , och . Enligt prostitutionsgrupperna förekommer könshandel på statens casinon, även om ledningen inte gärna vill kännas vid problemet. Alla gäster som besöker casinot måste uppvisa legitimation samt registreras och fotograferas. Dessa rutiner gör att ett åtgärdsprogram inriktat på att minska mäns efterfrågan på sexuella tjänster kan förväntas få en god effekt. Regeringen bör därför ta fram ett åtgärdsprogram mot prostitution på våra statliga casinon. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 8Skolans sex- och samlevnadsundervisning Det finns ett samband mellan pornografi och efterfrågan på sexuella tjänster. I pornografin framställs ofta kvinnor som prostituerade och som objekt för att tillfredsställa mäns sexuella behov. Pornografi på nätet och en sexistisk populärkultur har fått funktionen som sexualupplysning åt unga människor. Barn och ungdomar utvecklar sin sexualitet i samspel med varandra, föräldrar, lärare och andra vuxna, samt under påverkan av massmedier. är kunskapen liten om hur porrkonsumtion påverkar barn och unga som inte har färdiga mentala strukturer till hjälp för att tolka och placera porren i sitt sammanhang. Konsekvenser av den medialiserade sexualiteten är bl.a. förändrade attityder till sexualitet, ändrade sexualvanor och en märkbar ökning av konsumtion av pornografi bland ungdomar. av unga män och av unga kvinnor har tagit del av pornografi i medierna. Det finns även ett samband mellan pornografikonsumtion och att ha prövat vissa sexuella handlingar. Sex- och samlevnadsundervisningen i skolan är därför mycket viktig men dessvärre ofta bristfällig. Kvaliteten på och omfattningen av undervisningen är mycket skiftande mellan olika skolor. nationella kvalitetsgranskning (1999) visade att skolornas egna krav på undervisningen var mycket låga och att målsättningar liksom målformuleringar var otydliga. Den undervisning som förekom var dåligt samordnad och bristfälligt dokumenterad. I endast 10 av 80 skolor beskrevs sex- och samlevnadsundervisningen som bra. har i uppdrag att fortsättningsvis inspektera varje kommun och skola . Därför är det positivt att regeringen i sin handlingsplan mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål (skr. 2007/08:167 åtgärd 13) har gett Myndigheten för skolutveckling i uppdrag att erbjuda personal i grund- och gymnasieskolan fortbildning i sex- och samlevnadsundervisning. anser dock att frågor om sexualitet och samlevnad bör ingå som ett viktigt kunskapsmål i läroplanerna för grund- och gymnasieskolan. Detta kunskapsmål bör integreras i ämnen som t.ex. samhällskunskap, psykologi, historia, svenska och religion. Lärare måste ha relevant utbildning för att kunna diskutera frågor kring lust, trygghet, preventivmedel, graviditet, sexuell läggning och könsidentitet likväl som pornografi, trakasserier och övergrepp. Det är också av yttersta vikt att lyfta fram HBT-perspektivet i sex- och samlevnadsundervisningen. Även andra yrkeskategorier än lärare som arbetar med ungdomar, exempelvis fritidspedagoger och ungdomsmottagningspersonal, behöver utbildas. Utbildningen måste innehålla såväl feministisk teori som gruppsamtalsmetodik. vill vidareutveckla lärarutbildningen med avseende på kunskaper om sex och samlevnad. Vi föreslår därför att ges i uppdrag att utvärdera och vidareutveckla lärarutbildningen med avseende på kunskaper om sex och samlevnad. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. fick 2005 ett regeringsuppdrag att genomföra en översyn av grund- och gymnasieskolans kursplaner med avseende på sex och samlevnad. redovisade uppdraget och gav förslag till nya och förtydligade mål i kursplanerna för biologi, idrott och hälsa m.fl. ämnen. Regeringen har emellertid lämnat förslaget utan åtgärd. Regeringen bör därför genomföra de av föreslagna ändringarna avseende sex och samlevnad i grund- och gymnasieskolans kursplaner. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I den politiska debatten har trafficking definierats som tvångsprostitution och därigenom har man skapat en skillnad mellan påtvingad och frivillig prostitution. Enligt vår mening är dock inte prostitution och trafficking för sexuella ändamål separata problem utan två sidor av samma mynt. För den man som efterfrågar och köper sexuella tjänster spelar det ingen roll om kvinnan är ett offer för människohandel för sexuella ändamål eller om hon frivilligt valt att prostituera sig. Därför är det glädjande att regeringen i sin handlingsplan beaktar sambandet mellan prostitution och människohandel. Kvinnor världen över drivs in i sexindustrin till följd av ojämställdhet mellan könen, fattigdom, rasism, missbruk och tidigare sexuella övergrepp. är inget undantag även om kvinnor generellt lever under bättre förhållanden här än i andra delar av världen. Men det är mäns efterfrågan på sexuella tjänster som främjar och upprätthåller både prostitution och sexslavhandel. Gränsen mellan människohandel för sexuella ändamål och prostitution är flytande och kopplingarna mellan prostitution, sexslavhandel och pornografi är starka. Att över huvud taget diskutera prostitution i termer av frivillighet som om det vore vilket yrke som helst är att bortse ifrån att kvinnor inom sexindustrins alla områden exploateras och utsätts för våld. Hallickar och människosmugglare använder sig ofta av samma strategier för att få kvinnan att sälja sin kropp. Det handlar om att vinna hennes förtroende och göra henne beroende för att ta total kontroll över henne (se rapport från CATW The links between prostitution and sex trafficking: A briefing handbook). Detta är samma mönster som finns i relationer där män utövar våld mot närstående kvinnor. Synen på prostitution är i själva verket avgörande för valet av strategier för att bekämpa sexslavhandeln. I den globala handeln med människor för sexuella ändamål fråntas kvinnor och barn sina mänskliga rättigheter. Generellt finns ingen tillförlitlig statistik över hur många som drabbas eftersom det är en dold och olaglig verksamhet, men man räknar med ett högt mörkertal och misstänker dramatiska ökningar . Enligt Brå kan ingen med säkerhet säga hur omfattande människohandeln är världen över. Det förekommer en mängd olika uppskattningar från olika organisationer. US State Department uppskattar att mellan 600000 och 800 000 människor smugglas över gränser. Av dessa är kvinnor och flickor. Enligt blir 1,2miljoner barn offer för människohandel för sexuella ändamål. Till kommer runt 500000 kvinnor och barn (). I har handeln med kvinnor och barn från , , ökat. Ett stort antal kvinnor och barn från , och säljs också till . Den globala sexslavhandeln är lukrativ eftersom kvinnors och barns kroppar kan säljas om och om igen. Enligt Europol tjänar de kriminella grupperna upp emot på handeln med kvinnor och barn för sexuella ändamål. Enligt CATW har länder med legaliserad eller reglerad prostitution det högsta antalet insmugglade utländska kvinnor som prostituerade. Detta är ett tungt vägande argument för sexköpslagen. Enligt om människohandel är det svårt att uppskatta hur många kvinnor och barn som blir utsatta för sexslavhandel. bedrevs ett trettiotal förundersökningar vid polismyndigheterna runt om i landet. fungerar både som marknad och transitland för sexhandeln, bl.a. över gränserna till grannländerna. Till exempel transporteras busslaster med kvinnor från och över gränsen i norra för vidare transport till . Det kommer också utländska ensamkommande barn till som löper hög risk att exploateras och/eller försvinna. Förutom asylsökande barn är det bl.a. barn med falska identitetshandlingar. Det är en alltmer vanlig företeelse att barn smugglas in med look-alike pass, dvs. barn som förs in i landet på ett annat barns pass (SOU 2004:71). Detta bekräftas av bl.a. Ecpat, och traffickinggruppen vid polisen i . Sexköpslagen verkar dock i viss mån ha en preventiv effekt på sexslavhandeln i . Efter att bl.a. ha studerat den telefonavlyssning som görs i samband med tillslag mot misstänkta bordeller har konstaterat att tillströmningen av sexköpare ofta inte är så stor som hallickarna önskar. Det är därför enligt uppenbart att sexköpslagen fortfarande fungerar som en barriär för människohandlare och hallickar att etablera sig i . Polisen är en central aktör i arbetet med att bekämpa människohandeln för sexuella ändamål. Men polisen saknar tid och resurser. Därför behövs det ett polissamarbete över gränserna och fler specialutbildade poliser i . Det är av vikt att samtliga aktörer inom rättsväsendet, liksom alla instanser som behandlar frågor om sexualiserat våld, får kunskap om hur man hanterar frågor som rör prostitution och människohandel för sexuella ändamål. Således behövs utbildning av åklagare, jurister och domare i gällande lagstiftning samt kunskap kring sexualiserat våld och prostitution specifikt. välkomnar därför regeringens avsikt att förstärka kompetensen kring dessa frågor inom rättsväsendet (skr. 2007/08:167 åtgärd 18 och 20). Av regeringens handlingsplan framgår dock inte när det ska ske och hur mycket pengar satsningarna innebär. Vi anser även till skillnad från regeringen att domare bör ha obligatorisk kunskap om frågor som rör sexualiserat våld och människohandel för sexuella ändamål. Vi avsätter därför för särskild utbildning av domare i vår budgetmotion 2009. För att förhindra att kvinnor och barn rekryteras för sexuell exploatering måste även det bistånd som bidrar med till andra länder lägga fokus på att förhindra rekrytering för sexuell exploatering. saknar en samordningstjänst mot människohandel. En interdepartemental arbetsgrupp har föreslagit att en tjänst för samordning av frågor som rör människohandel bör inrättas på (Ds 2008:7). Regeringen väljer dock att inte föreslå en sådan samordningstjänst i sin handlingsplan (skr. 2007/08:167). Vi anser att detta är problematiskt eftersom både värdefull kompetens och ett effektivt arbete mot människohandel riskeras genom regeringens brist på agerande. Regeringen bör därför inrätta en samordningstjänst för frågor som rör människohandel i . Detta bör ge regeringen till känna. En rad myndigheter är involverade i omhändertagandet av offer för människohandel för sexuella ändamål. Det handlar om polisen, , , m.fl. Samverkan mellan myndigheterna sker både på regional och på nationell nivå. Inom det s.k. har myndigheter, kulturinstitutioner, enskilda organisationer och kyrkliga samfund arbetat med att utveckla en samverkansplan mot människohandel för sexuella ändamål. Målet med samverkan är att inom , och effektivisera lagföringen av förövare, förbättra stödet till offren samt möjliggöra ett värdigt och organiserat återvändande till ursprungsland eller tredjeland (se Samverkansplan 2007). Regeringen presenterar i handlingsplanen åtgärder som syftar till att stärka regional och nationell samverkan mellan myndigheter och frivilligorganisationer i arbetet mot prostitution och människohandel (åtgärd 26 och 27). Regeringen avser dels att ge länsstyrelserna i uppdrag att ta initiativ till att samordna insatser inom ramen för sitt ansvarsområde, dels att ge i Stockolm i uppdrag att fördela medel och samordna arbetet för en utvecklad samverkan på nationell nivå. Detta är lovvärt. Dock anser vi att det finns ett behov av en myndighet som har ett övergripande ansvar för frågan om människohandel för sexuella ändamål. Det är mycket svårt för små kommuner att behålla och utveckla kompetensen kring dessa frågor. Det är viktigt att såväl enskilda handläggare som utsatta kvinnor vet vart de ska vända sig för att få stöd och rådgivning. Ett nationellt resurscenter (se ovan) skulle både kunna kartlägga befintlig kompetens samt utveckla och sprida ny kunskap om prostitution och människohandel för sexuella ändamål. 10Sveriges ansvar för utsatta kvinnor och barn Regeringen avser enligt handlingsplanens åtgärd 7 ( skr. 2007/08:167 s.15) att vidta åtgärder för att utveckla samarbete mellan svenska organisationer, myndigheter och ursprungsländerna för att öka möjligheterna för personer som varit utsatta för prostitution och människohandel för sexuella ändamål att återvända till sina hemländer. Regeringen konstaterar i sin skrivelse att det i många av ursprungsländerna för människohandel saknas en beredskap för att ge stöd och skydd till personer som varit utsatta för prostitution och människohandel för sexuella ändamål och att det finns ett behov av att utveckla stödjande verksamhet, skyddade boenden, möjlighet till behandling och försörjningsmöjligheter i dessa länder. Några konkreta förslag på hur detta ska ske och hur ska kunna medverka till detta ges dock inte. Här hänvisas i stället till förbättring av kapaciteten, utveckling av informationsutbyte och att utveckla ändamålsenliga mottagandeverksamheter för utsatta barn. Självfallet behövs i de fall där en person vill återvända till sitt hemland, rutiner för hur detta ska ske på ett sätt som gör återvändandet tryggt. Problemet med regeringens förslag är att analysen av de problem som en utsatt kvinna riskerar att möta i hemlandet om hon tvingas återvända helt saknas. Att återvända till sitt hemland kan i många fall vara helt otänkbart. Dels kan kvinnan bli socialt stigmatiserad av sin familj, dels kan hon och hennes anhöriga faktiskt utsättas för regelrätta hot av det nätverk av kriminella personer som var med och transporterade henne till . Dessutom saknar många av de aktuella länderna i praktiken möjligheter att bygga upp de nödvändiga verksamheter, t.ex. skyddade boenden, som krävs för att kvinnorna ska kunna känna sig trygga i sitt hemland. Att regeringen undviker att ta ett helhetsgrepp på frågan om möjligheten att återvända till sitt hemland efter att ha blivit utsatt för människohandel i tolkar vi i ljuset av regeringens i övrigt alltmer invandrarfientliga politik. Kvinnor som transporteras till för sexuell exploatering är mycket utsatta. Även om kvinnorna i en del fall vet om att de kommer till för att prostituera sig har de sällan vetskap om under vilka hemska förhållanden detta kommer att ske. Andra kvinnor luras helt enkelt hit under förespeglingar att de ska jobba t.ex. på en restaurang. Gemensamt för alla kvinnor är att det stora flertalet av dem fråntas sina pass och därigenom är helt utlämnade till de män som utnyttjar dem. Således har ett stort ansvar för de kvinnor och barn som har transporterats hit för prostitution. har, utöver ett nordiskt pågående samarbete, undertecknat och ratificerat både mot gränsöverskridande organiserad brottslighet och dess tilläggsprotokoll, det s.k. Palermoprotokollet, om förebyggande, bekämpande och bestraffande av handel med människor, särskilt kvinnor och barn. Syftet med protokollet är att, med särskild hänsyn till kvinnor och barn, skydda och stödja offren för sexhandeln med full respekt för deras mänskliga rättigheter samt att främja samarbete mellan konventionsstaterna för att uppnå dessa syften. Om ska uppfylla åtagandet skydda och stödja offren för handeln med full respekt för deras mänskliga rättigheter krävs det att vi agerar kraftfullt. Dessvärre tar regeringen inte detta ansvar . Om regeringen genomför den föreslagna åtgärden om ett tryggare återvändande för personer som varit utsatta för människohandel brister detta ansvar ännu mer. Det norska Arbeids- och inkluderingsdepartementet har gett en instruktion till Utlendingsdirektoratet (motsvarighet till ) om att offer som har vittnat i en rättegång om människohandel som huvudregel ska få permanent uppehålls- och arbetstillstånd i . Enligt 5 kap. 15 § utlänningslagen är det möjligt att bevilja tidsbegränsade uppehållstillstånd för offer för människohandel om de vittnar eller på annat sätt deltar i förundersökning eller huvudförhandling i brottmål. Genom proposition 2006/07:53, Genomförande av EG-direktivet om offer för människohandel, ändrades utlänningslagen. Lagändringen innebär att de personer som medverkar vid förundersökning eller huvudförhandling i brottmål får ett tidsbegränsat uppehållstillstånd med en giltighetstid . Ett särskilt tidsbegränsat uppehållstillstånd kan utfärdas för att ge personen i fråga betänketid för att återhämta sig och för att kunna ta ställning till om hon eller han vill samarbeta med de brottsutredande myndigheterna. Regeringen understryker i propositionen vikten av att tidsbegränsade uppehållstillstånd ska vara förenade med vissa tydliga villkor för att säkerställa att de inte leder till missbruk. mening är att lagändringen är cynisk och visar på såväl en bristande respekt för människovärdet som en bristande insikt vad avser könsrelaterad förföljelse. Konsekvensen blir att svenska myndigheter avvisar offren för sexuell exploatering från landet när de fått ut den information de anser sig behöva. Detta leder till en utpressningssituation och riskerar att bli ytterligare ett övergrepp mot drabbade personer. Offer för människohandel i ska inte bara få hjälp så länge de ställer upp och vittnar. anser att de metoder och den lagstiftning som tas fram i kampen mot människohandel måste utformas så att offrens behov av skydd och stöd tillvaratas. Den som utsatts för människohandel för sexuella ändamål ska beviljas flyktingstatus och uppehållstillstånd med stöd av . Detta faller väl inom ramen för den utvidgade tillämpningen av flyktingkonventionen som inrymmer skydd för könsrelaterad förföljelse. Det är tveklöst så att offer för människohandel, och då inte enbart de personer som uppfyller kriterierna för att kunna bidra till lagföring av förövarna, kan hysa välgrundad fruktan för förföljelse på en konventionsgrund. menar att tidsbegränsat uppehållstillstånd inte är tillräckligt. Detta skapar en utpressningssituation som riskerar att förstärka exploateringen av kvinnan. Den som utsatts för människohandel för sexuella ändamål och som därav hyser en välgrundad fruktan för förföljelse bör beredas skydd och beviljas permanent uppehållstillstånd med stöd av . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. För personer som utsatts för människohandel för sexuella ändamål och vittnar i rättegång men sedan väljer att återvända till sitt ursprungsland är det viktigt att fortsatt information och bistånd säkerställs. Det finns fall där traffickingoffer varken fått information om skadestånd eller domar översatta till sitt modersmål. Därför är det lovvärt att regeringen i åtgärd 24 i handlingsplanen avser att ge i uppdrag att genomföra en studie av handläggningen av utbetalning av brottsskadeersättning till personer i andra länder som utsatts för människohandel i . Vår förhoppning är att syftet med studien är att säkerställa att information om brottmål samt brottsskadeersättning till offer för människohandel för sexuella ändamål kommer dessa personer till godo. 10.1Stöd till offer för prostitution och sexslavhandel Regeringen avser att ge i uppdrag att utvärdera och utveckla prostitutionsgruppernas arbete med personer som befinner sig i prostitution och människohandel för sexuella ändamål (skr. 2007/08:167 åtgärd 9). Syftet med uppdraget är att sprida resultatet av utvärderingen. Enligt vår mening bör uppdraget formuleras bredare och innefatta inte bara prostitutionsgrupperna, utan även polisens och frivilliga organisationers arbete med att stödja och hjälpa offer för prostitution och människohandel. Prostitutionsgrupper finns i , och . Det betyder att prostituerade i andra delar av landet har att vända sig till den ordinarie verksamheten inom för att få stöd och hjälp. Således bör även denna verksamhet inkluderas i uppdraget. Vidare bör syftet med uppdraget vara att förbättra stödet till de utsatta. Enligt vår mening bör hela den kedja av verksamheter som har till uppgift att stödja offer för prostitution och människohandel för sexuella ändamål ses över. Tillgång till hälsovård, rådgivning, stödsamtal, skyddat boende för kvinnor i prostitution m.m. bör ses över. Syftet bör vara att komma med förslag till förbättringar. Regeringen bör därför ge i uppdrag att utvärdera de verksamheter som lämnar stöd och hjälp till prostituerade och offer för människohandel för sexuella ändamål i syfte att komma med förslag till förbättringar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.