mot · GW02Ub5 · 2008-11-13 00:00:00 — med anledning av prop. 2008/09:50 Ett lyft för forskning och innovation I motionen framhåller vikten av en fri forskning som varken styrs av politiska eller kommersiella intressen. Som en följd av detta anser vi att bör avslå regeringens förslag till ändring av högskolelagen om att det ska ingå i högskolans uppdrag att verka för att forskningsresultat kommer till nytta dvs. att de ska kommersialiseras. Det är oklart vilka konsekvenser en sådan lagändring får för den forskning som inte är kommersialiserbar. Nyttiggörande av forskning är dessutom redan en del av högskolans verksamhet eftersom utbildningen ska vara forskningsanknuten och högskolan ska samverka med det omgivande samhället. Även om vi har tagit initiativ till frågan om prestationsbaserad tilldelning av forskningsanslag avvisar vi regeringens förslag till ny modell för omfördelning av forskningsresurser. Vi menar att det behöver utarbetas kriterier som bättre speglar bredden och mångfalden i högskolornas forskning. Den övergripande inriktningen i regeringens förslag till strategiska forskningsområden är en fortsättning av de prioriteringar som gjorde tillsammans med Socialdemokraterna och under förra mandatperioden, men vi avvisar den detaljerade politiska styrning av anslagen som föreslås i propositionen. Vi föreslår en omfördelning och förstärkning av resurserna till humanistisk forskning, genusforskning, arbetslivsforskning och utbildningsvetenskaplig forskning. Forskarutbildningen bör förstärkas och vi föreslår att alla som antas till forskarutbildningen också ska anställas som doktorander. För att öka den fria tillgången till forskningsresultat föreslår vi åtgärder för att öka Open Access-publiceringen. 6Tillstånd att utfärda examina på forskarnivå9 7.5Förstärkning av den humanistiska forskningen12 9.1Professur i juridik och rättsvetenskap i socialt arbete eller socialrätt16 10.3Lärares behörighet till forskarutbildningen19 10.4Skolornas huvudmän och den vetenskapliga forskningen20 11Forskning inom det konstnärliga området Unga Klara20 12.1Förbjud stipendier på forskarutbildningen21 13.3Små och medelstora företag24 14Vetenskaplig informationsförsörjning och Open Access25 15Fördelning av medel i budgetpropositionen26 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska tilldelas resurser enligt samma premisser som andra lärosäten. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en ny modell för fördelning av forskningsresurser till universitet och högskolor. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utreda ytterligare kriterier för fördelning av resurser. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om utvärdering av den nya modellen för fördelning av forskningsresurser. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om tillstånd att utfärda examina på forskarnivå. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om fördelning av medel till forskning inom de strategiska forskningsområdena. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en bred överenskommelse om den kliniska forskningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ökade anslag till humanistisk forskning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om medel till genusforskning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om medel till genusprofessurer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om infrastrukturen för genusforskning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en ny struktur för arbetslivsforskning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en professur i juridik och rättsvetenskap i socialt arbete eller socialrätt. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om lärosätenas medfinansiering av projekt beviljade av utbildningsvetenskapliga kommitté. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tillsätta en utredning om forskning och forskarutbildning i anslutning till lärarutbildningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om kravet på samverkan mellan minst ett universitet och minst en högskola vid projekt beviljade av utbildningsvetenskapliga kommitté. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ansvaret för den utbildningsvetenskapliga forskningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att för arbetsliv och socialvetenskap (FAS) bör få i uppdrag att finansiera utbildningsvetenskaplig forskning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om forskningssamverkan inom den utbildningsvetenskapliga forskningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tilldela Unga ett nationellt ansvar för forskning och utvecklingsarbete inom barn- och ungdomsteater. avslår regeringens förslag till lag om ändring av högskolelagen (1992:1434). tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om placeringen av innovationskontor. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett forskningspolitiskt råd. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en innovationspolitisk skrivelse. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att forskning som finansieras av forskningsråden ska göras fritt tillgänglig. I enlighet med traditionell forskningsetik skiljer sig forskaren från politikern genom att den ena talar om hur något förhåller sig och den andra talar om hur det bör förhålla sig. Men denna gränslinje kan vara svår att dra. Forskare kan å ena sidan mycket väl ge sig in i normativa diskussioner, särskilt vad gäller filosofiska och etiska frågor. Politiker kan å andra sidan söka sanningen i sig utan hänsyn till partiegoistiska intressen. Ändå måste en strävan vara att skilja våra roller åt. Relationen mellan vetenskapen och politiken får aldrig bli av det slaget att misstankar kan uppstå att forskningen utnyttjas i ett politiskt taktiskt syfte som gör forskarna till politiska verktyg och underleverantörer. Lika viktigt är att dra tydliga rågångar mellan forskning och kommersiella intressen. Den samverkan som högskolan enligt högskolelagen är skyldig att ha med det omgivande samhället, däribland näringslivet, får inte leda till att högskolans forskare frånsäger sig rätten att formulera problem, ställa frågor, välja metoder och publicera forskningsresultat. Donationer och uppdragsforskning får inte ersätta statliga anslag, som är den grundläggande förutsättningen för en oberoende forskning. Forskningsuppdrag kan och bör aldrig vara en lösning på aktuella politiska problem och dilemman. Forskarens frihet att själv formulera och söka svaren på sina vetenskapliga frågeställningar är en viktig princip i svensk forskningspolitik. Både forskningens kvalitet och nytta är beroende av att forskaren själv får välja ämnesområde, inriktning, avgränsning, metod osv. Forskning är därför ett verksamhetsområde där det måste finnas klara gränser för såväl den politiska styrningen och för vad politiska organ ska besluta om som vilket inflytande kommersiella intressen ska tillåtas ha. Regeringens forskningspolitik i den forskningspolitiska propositionen, Ett lyft för forskning och innovation (prop. 2008/09:50), innebär att den svenska forskningen blir mindre fri och mer styrd av såväl politiska som ekonomiska intressen. Nyttan är det som hädanefter ska vara vägledande för forskningen enligt regeringens ideal. I första hand handlar det om ekonomisk nytta och att forskningen ska inriktas mot områden som har relevans för näringslivet. Det finns också en tydlig ambition hos högerregeringen att forskningen ska kunna tjäna politiska syften i högre grad . Med sin forskningsproposition bygger regeringen vidare på sin politiska paradox: en ökad marknadsliberalism kombinerad med ett ökat statligt inflytande och en starkare kontroll. Det är en politik som kommer att ha lika negativa effekter på forskningen som den har haft inom övriga samhällsområden. väckte 2002 frågan om hur de fasta forskningsresurserna ska fördelas till universitet och högskolor när vi i en motion till föreslog att principerna för resurstilldelningen borde utredas. Förslaget ledde till att en utredning tillsattes, och i slutbetänkandet Resurser för kvalitet (SOU 2007:81) lämnas förslag till ett nytt system för fördelning av de fasta forskningsresurserna. Förslaget i korthet är att varje högskola ska tilldelas en basresurs baserad på antalet studenter på grundnivå och avancerad nivå och övriga medel fördelas utifrån indikatorerna kvalitetsutvärderingar, fältnormaliserade citeringar, externa medel, antal disputerade lärare och antal kvinnliga professorer. Störst vikt i detta system skulle kvalitetsutvärderingarna få, och de skulle utgöra indikator för av de fördelade medlen. I regeringens förslag till nytt resursfördelningssystem återfinns endast delar av utredningens modell, vilket är mycket olyckligt eftersom det kommer att få negativa effekter bl.a. på forskningens bredd, men även på dess form och innehåll. För att börja med det positiva med regeringens förslag så ska varje lärosäte tilldelas en basresurs för forskning med per helårsstudent på grundnivå och avancerad nivå, vilket är något högre tilldelning än vad som föreslogs i utredningen. Det ligger helt i linje med vad har föreslagit och ger utökade möjligheter till forskning vid många högskolor samt ger förutsättningar att stärka forskningsanknytningen inom utbildningen. Vi förutsätter att högskolorna vid fördelningen av dessa medel har de utbildningar i åtanke där forskningsanknytningen är svag, t.ex. vård- och lärarutbildningar. ska emellertid inte tillföras forskningsresurser baserat på studentantalet eftersom regeringen anser att förfogar över tillräckliga forskningsresurser genom . Medel från denna stiftelse ska finansiera forskning med anknytning till och men givetvis finns ett behov av forskning även inom andra områden, bl.a. för att garantera forskningsanknytningen vid grundutbildning och avancerad utbildning inte minst med tanke på att har ett särskilt uppdrag att bredda rekryteringen. ska därför tilldelas forskningsresurser enligt samma premisser som andra lärosäten. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det finns anledning att rikta kritik mot de övriga delarna i regeringens förslag, som innebär att medel ska fördelas i konkurrens. Ett stort problem är att det endast finns två fördelningsindikatorer, som därmed får väldigt stor inverkan. Ett annat problem är att regeringen påstår att man med hjälp av dessa två indikatorer kan fördela medel utifrån vetenskaplig kvalitet. Tyvärr har regeringen missat att definiera begreppet kvalitet trots att det är ymnigt förekommande i propositionstexten. I stället menar man att de valda indikatorerna är de som tydligast kan kopplas till vetenskaplig kvalitet, dvs. metoden för att mäta kvalitet blir det som får definiera kvaliteten. Därför är det besynnerligt att det på annat ställe i propositionen står: Det finns en generell risk att indikatorerna får en så styrande verkan att lärosätena riskerar att inrikta sig mot att uppfylla indikatorerna i stället för att arbeta för ökad kvalitet. Hur är det möjligt att kvalitetsindikatorer inte innebär kvalitet när de uppfylls? De två indikatorer som ska användas är externa medel respektive vetenskaplig produktion och citeringar. Givetvis bör sådana indikatorer kunna ingå i ett resurstilldelningssystem, men de bör varken definieras eller användas på det sätt som regeringen föreslår. Hälften av de konkurrensutsatta anslagen ska fördelas utifrån indikatorn externa medel, vilket är ett mått på hur mycket pengar till forskning som flyter in från utomstående källor. Ingen hänsyn tas till att skillnader i lärosätenas nuvarande storlek, som har historiska orsaker, gör att de har olika förutsättningar att ansöka om externa anslag. Ej heller spelar det någon roll att tillgängliga medel att söka skiljer sig åt beroende på vetenskapsområde. Det finns exempelvis mindre pengar att söka för humanistisk forskning än för medicinsk dito. Både resursutredningen och propositionen föreslår att alla externa medel ska ingå i indikatorn. Det innebär att medel som har sökts och erhållits i konkurrens med andra forskare efter oberoende vetenskaplig prövning jämställs med uppdrags- och beställningsforskning. diskuterar detta och menar att det kan vara svårt att dra tydliga gränser och att icke konkurrensutsatta medel är ett mått på samverkan med det omgivande samhället. Utredningen öppnar dock för att medel från vissa finansiärer, t.ex. om de utdelas i internationell konkurrens, bör ges en större tyngd . I propositionen framhålls också att vissa externa medel återspeglar lärosätenas samverkansuppgift. En naturlig invändning blir då att indikatorn externa medel inte utgör något enhetligt eller entydigt mått på kvalitet. Att få konkurrensutsatta medel kan ses som ett mått på förmågan att formulera relevanta problem och ställa nya frågor och på så sätt flytta fram forskningsfronten. Detta kan knappast jämföras med den samverkan, som andra medel indikerar, även om båda faktorerna i högsta grad är relevanta för att bedöma lärosätenas verksamhet och hur de uppfyller sitt samhällsuppdrag. Det hade varit bättre att skilja dessa två indikatorer åt eftersom de mäter helt olika saker. Att söka och få externa anslag innebär också kostnader för universitet och högskolor eftersom många externa finansiärer kräver motfinansiering för att bevilja medel till forskning. Ur den synvinkeln är det motiverat att de lärosäten som drar till sig externa medel på något sätt får kompensation för de ökade kostnader som detta innebär. Fast det innebär att fördelningen utgår från behov. Den andra hälften av de direkta anslagen till universitet och högskolor, som ska fördelas i konkurrens, ska bestämmas med hjälp av områdesjusterad vetenskaplig produktion och fältnormaliserade citeringar av publikationer i databasen of Science. Vetenskapliga publikationer och citeringar kan under vissa omständigheter vara utmärkta för att jämföra den vetenskapliga produktionen och forskningsresultatens användbarhet. Det sker också i stor utsträckning i många ämnen, särskilt inom medicinsk och teknisk forskning. Visserligen innebär den metod som ska användas, att jämförelser sker inom avgränsade områden så att humanister jämförs med humanister och samhällsvetare med samhällsvetare och att deras produktion relateras till en normalproduktion. Det ger dock ingen rättvis bild av forskningen i de ämnen där de viktiga forskningsresultaten nästan uteslutande publiceras i monografier. När publiceringar och citeringar får så stort genomslag finns en uppenbar risk att forskarna känner sig tvingade att förändra sitt sätt att förmedla forskningsresultat. I stället för monografier som bygger på gedigna källstudier, teoretiskt underbyggda analyser och utförlig argumentation, vilket ger generaliserbara forskningsresultat, riskerar forskningen att förvandlas till pilotstudier som redovisar hypoteser. I stället för att tvinga in den humanistiska och samhällsvetenskapliga forskningen i en kostym som inte passar bör det utvecklas kvalitetskriterier utifrån de särskilda premisser som gäller för dessa forskningsfält. För humanister och samhällsvetare, i första hand, är språket också ett viktigt redskap. Det måste därför finnas utrymme för att även i fortsättningen kunna presentera sin forskning på modersmålet utan att det får negativa ekonomiska effekter. Vi vill också att det ska finnas en vetenskaplig diskussion på svenska oavsett ämnesområde eftersom det finns behov av svenska begrepp och termer för att forskningen ska kunna få praktisk relevans och för att fler ska kunna ta del av den. Dessutom missgynnas den forskning och utveckling, oavsett vetenskapsområde, som tar sin utgångspunkt i specifika lokala, regionala och nationella problem och försöker lösa dem eftersom det ofta inte finns något behov av internationell publicering i dessa fall. Det innebär att den forskning som är till direkt nytta kan komma att generera minst pengar. I indikatorn externa medel framhålls samverkansuppgiften som lika viktig som att erhålla forskningsanslag i internationell konkurrens. Varför är inte det lika viktigt att sprida forskningsresultat? Regeringen erkänner i propositionen att viss forskning kommer att missgynnas och föreslår därför att vissa vetenskapsområden ska ges större vikt vid fördelningen av medel. Så länge formerna för publicering av forskningsresultat inom t.ex. humaniora ser ut som de gör innebär detta ingen större förbättring. Exempelvis var samtliga 74 avhandlingar i humaniora vid 2001 monografier. Det spelar då ingen roll att vetenskapsområdet humaniora och samhällsvetenskap ges vikten 2 eftersom 2 gånger 0 är lika med 0. Förslaget att ge vetenskapsområdet olika vikt kan även ge andra konstiga effekter. Exempelvis kan likartad teknisk forskning ges olika vikt beroende på om den bedrivs vid naturvetenskaplig eller teknisk fakultet. Genom att avisera en ny utredning om ytterligare fördelningsprinciper erkänner regeringen de stora brister som finns i det liggande förslaget. Det vore därför lämpligare att avvakta med att införa det nya systemet tills alla kriterier är klara och en mer fullständig modell för resursfördelning kan sjösättas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I den aviserade utredningen om ytterligare resursfördelningsindikatorer bör dessutom ytterligare kriterier övervägas, utöver utvärderingar och samverkan som regeringen föreslår. I resursutredningen föreslogs att antalet kvinnliga professorer skulle påverka resursfördelningen, vilket åter bör tas i beaktande och utvecklas tillsammans med andra mått på jämställdhet. Det kan vidare handla om ett kriterium på lärosätenas förmåga att ställa nya frågor och sätta forskningsagendan inom ett eller flera forskningsområden. Ett annat kriterium borde vara hur väl forskarutbildningen fungerar. Ytterligare ett skulle kunna vara om det finns en gemensam vision vid lärosätena och hur den får genomslag i forskningen bl.a. i form av tvärvetenskaplighet. Utredningen bör också överväga hur en del av forskningsresurserna kan vara behovsstyrda. I det föreslagna resursfördelningssystemet finns inga incitament till nyskapande forskning eller utrymme för risktagande. Det kan därför behövas ett särskilt stöd till ämnen och miljöer m.m. som har potential att utvecklas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Regeringen har åtminstone för avsikt att följa och utvärdera vilka effekter det nya resurstilldelningssystemet kommer att få. Man har dessvärre glömt att inkorporera vilka effekter förslaget kan komma att få på de enskilda lärosätena i uppdraget till . Det finns en risk att lärosätena övertar statens principer för resursfördelning när de själva ska fördela anslagen internt. Den underskattning av den humanistiska och samhällsvetenskapliga forskningen som finns inbyggd i systemet skulle då kunna få konsekvensen att resurserna till den forskningen minskar drastiskt. Lärosätenas interna fördelning av anslagen måste därför ingå i utvärdering och kvalitetssäkring. I uppdraget till bör även ingå att prognostisera hur forskningsanslagen kommer att fördelas på lärosätena på . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6Tillstånd att utfärda examina på forskarnivå Det är mycket positivt att alla högskolor får fasta resurser för forskning. Som en konsekvens av detta avser regeringen återkomma med ett förslag om att det ska vara möjligt för att utfärda examenstillstånd på forskarnivå för forskningsområden, som ska vara smalare definierade än vetenskapsområden. Detta för att de högskolor som saknar vetenskapsområde ska få större möjlighet att utfärda examina på forskarnivå. anser att det behövs en viss bredd i såväl utbildningen som forskningen på en högskola och att specialiseringen inte får bli för snäv. Vi uppmanar därför regeringen att ta detta i beaktande vid beredningen av förslaget och att man noga överväger vilka konsekvenser det kan få för forskning och utbildning på grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Under förra mandatperiod skrev de fyra borgerliga partierna en gemensam motion med anledning av den forskningspolitiska propositionen, Forskning för ett bättre liv (prop. 2004/05:80), som ett resultat av samarbete med Socialdemokraterna och . I motionen skriver de borgerliga partierna: Alliansen anser att behöver återgå till den princip som var självfallen: att de politiska organen endast skall göra övergripande, värderingsgrundade bedömningar, medan universitet, högskolor och forskningsfinansierande myndigheter skall svara för vetenskapliga och professionella bedömningar samt den närmare uppläggningen av verksamheten. Det som de borgerliga partierna främst vände sig emot var att tre övergripande forskningsområden prioriterades: medicin, teknik och hållbar utveckling. I den forskningspolitiska proposition som föreligger gör regeringen i princip samma övergripande prioritering som tidigare , och gjorde. Men högerpartierna går dessutom flera steg längre i sin iver att styra forskningen. De låter sin ideologi och politiska agenda styra ända ned till forskarnas frågeställningar. Den satsning som presenteras i forskningspropositionen tycks främst vara ägnad att tillfredsställa de enskilda ministrarnas önskemål. Det är viktigt att forskningspolitiken utformas med respekt för både det fria sökandet efter kunskap, de inomvetenskapliga bedömningarna och samhällets behov och prioriteringar. Regering och riksdag har ansvar för att insatser som avser övergripande samhällsfrågor uppmärksammas och att de statliga medlen används på bästa sätt och för rätt ändamål. Förutom inskränkning av forskningens frihet finns det också andra nackdelar med regeringens detaljstyrning av resurserna. De fasta ramarna för mindre forskningsfält kan innebära att större projekt kanske inte kan finansieras fullt ut eller att större satsningar inte kan genomföras alls. Snävt indelade forskningsområden främjar inte tvärvetenskap, som behövs inom alla de övergripande områden som regeringen pekar ut. Fler specialinriktade utlysningar riskerar också att fördyra forskningsrådens verksamhet. kan acceptera en prioritering av de övergripande strategiska forskningsområdena medicin, teknik och klimat (med vissa justeringar som presenteras nedan) eftersom det ligger i linje med våra tidigare politiska ställningstaganden. Däremot tillbakavisar vi regeringens detaljerade fördelning av medel inom dessa områden. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Trots att vi tillbakavisar regeringens detaljerade styrning av resurserna har vi i sak inget att invända mot de områden inom medicin och livsvetenskaper som regeringen pekar ut som angelägna att forska om. anser dock att vårdvetenskapen behöver uppmärksammas mer, både genom att man satsar mer resurser på exempelvis forskarskolor men också genom att man utvecklar strukturen för forskningen, där t.ex. den medicinska forskningen, som ofta ingår som en del av tjänsten, kan tjäna som en förebild. Vi ser därför positivt på förslaget att omvandla ämnesrådet för medicin inom till ämnesrådet för medicin och hälsa samt att inrätta platser i styrelsen för personer med kompetens från vårdområdet. Angående satsningar på psykiatrisk forskning så kan det påpekas att den nationella psykiatrisamordnaren i sitt slutbetänkande, Ambition och ansvar Nationell strategi för utveckling av samhällets insatser till personer med psykiska sjukdomar och funktionshinder (SOU 2006:100), föreslog att anslaget till för psykiatrisk forskning skulle öka med .