mot · GW02So463 · 2008-10-05 00:00:00 — Barnets bästa i familjerättsliga frågor 3Barnbalk i stället för föräldrabalk3 6Särskilda ombud för barn4 8Barns rätt till umgänge i närvaro av stödperson7 9Barn med fler än två sociala föräldrar8 11Bestämmanderätten vid gemensam vårdnad10 13Länsstyrelsens tillsyn över socialtjänsten12 begär att regeringen lägger fram förslag till ändring i lagstiftningen enligt vad som anförs i motionen om att all relevant lagstiftning som rör barn bör samlas i en barnbalk.1 begär att regeringen lägger fram förslag till ändring i lagstiftningen enligt vad som anförs i motionen om att krav bör ställas på att de domare som ska döma i mål om vårdnad, boende och umgänge ska ha förvärvat särskild barnkompetens.2 begär att regeringen lägger fram förslag till ändring i lagstiftningen enligt vad som anförs i motionen om att det bör bli obligatoriskt för domstolar att upprätta särskilda barnprotokoll i mål om vårdnad, boende och umgänge.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen ska återkomma till med lagförslag som innebär att varje barn får rätt till ett eget juridiskt biträde i alla mål om vårdnad, boende och umgänge.2 begär att regeringen lägger fram förslag till ändring i lagstiftningen enligt vad som anförs i motionen om att bör få befogenhet att granska och uttala sig om huruvida principen om barnets bästa tillgodosetts i enskilda ärenden och beslut om vårdnad, boende och umgänge. begär att regeringen lägger fram förslag till ändring i lagstiftningen som syftar till att strama upp hanteringen av och lagreglera beslut om stödperson vid umgänge.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen ska utvärdera och domstolarnas tillämpning av de nya vårdnadsreglerna.1 begär att regeringen lägger fram förslag till ändring i lagstiftningen enligt vad som anförs i motionen om att en av vårdnadshavarna efter domstolsbeslut kan få självständig bestämmanderätt när det gäller ett barns tillgång till hälso- och sjukvård, tandvård, stöd enligt SOL och LSS samt barnets skolgång och skolbarnsomsorg.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över hur utredningar i mål om vårdnad, boende och umgänge ska kunna kvalitetssäkras. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över hur tillsynsverksamhet över hantering av ärenden om vårdnad, boende och umgänge kan förbättras. 1 Yrkandena 1 och 68 hänvisade till CU. 2 Yrkandena 24 hänvisade till JuU. 3Barnbalk i stället för föräldrabalk anser att all relevant lagstiftning som rör barn ska samlas i en särskild barnbalk där det tydligt framgår att barnets rätt sätts främst. Vi menar att det även av rent pedagogiska skäl är av värde att införa en barnbalk. har tidigare avstyrkt motioner med yrkanden om en barnbalk. Den bärande tanken i FN:s konvention om barnets rättigheter är att barnet är en fullvärdig människa med egna rättigheter. Enligt vår mening ligger en barnbalk helt i linje med ambitionen i . Frågan om innehållet och utformningen av en barnbalk med barnperspektivet som utgångspunkt bör övervägas i en utredning. Regeringen bör därför återkomma med förslag till ändring i lagstiftningen som innebär att all relevant lagstiftning som rör barn samlas i en barnbalk. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Bristande kompetens hos domstolar och socialtjänst när det gäller barns utveckling kan få förödande konsekvenser för de barn som är föremål för föräldrarnas tvist om vårdnad, boende eller umgänge. menar att det behövs en särskild barnkompetens för de domare som ska döma i familjerättsliga mål. Det är vår bestämda uppfattning att ett krav på särskild barnkompetens hos domare skulle leda till mindre godtyckliga tolkningar av principen om barnets bästa. är det upp till varje domstol att överväga frågan om specialisering av domare i syfte att förbättra kompetensen i frågor som rör vårdnad, boende och umgänge (prop. 2005/06:99 s. 68 f.). arbetar förvisso kontinuerligt med att utbilda domare i frågor som rör barn, men vi menar att utvecklingen på området går för långsamt, vilket drabbar enskilda barn. Vi anser att de tolkningar av barnets bästa som domare gör dessvärre ofta strider mot FN:s konvention om barnets rättigheter (se art. 3, 9 p. 1, 9 p. 3, 12). har tagit del av flera domar där en förälder tillerkänts vårdnaden om ett barn trots överhängande risk för att barnet ska fara illa hos den föräldern. Vår förhoppning är självfallet att den nya vårdnadslagstiftningen (prop. 2005/06:99) där riskbedömningen har lyfts fram ska leda till att domstolen i ett enskilt ärende fattar ett beslut som är till barnets bästa. I förarbetena till ändringarna i betonas att uppgifter om våld som förs fram i ett mål om vårdnad, boende eller umgänge alltid måste prövas och att domstolen måste göra en riskbedömning. I de fall där domstolen kommer fram till att det finns en risk för att barnet kommer att fara illa bör detta väga tungt i den helhetsbedömning av samtliga omständigheter som ska göras. Om en förälder utsätter barnet eller någon annan i familjen för våld, trakasserier eller andra kränkningar, är det i de allra flesta fall bäst för barnet att den föräldern inte får del i vårdnaden. Prövningen kan också mynna ut i att något umgänge inte alls bör äga rum. 2005/06:99 s. 42. infördes särskilda krav på domare som dömer i ungdomsmål. Enligt mening är det även motiverat att de domare som dömer i familjerättsliga mål ska ha erforderlig kompetens. Regeringen bör därför återkomma med förslag till ändring i lagstiftning som innebär att de domare som ska döma i mål om vårdnad, boende och umgänge ska ha förvärvat en särskild barnkompetens. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. För att säkerställa att principen om barnets bästa står i fokus vid den rättsliga hanteringen av mål eller ärenden om vårdnad, boende och umgänge vill vi att det ska upprättas särskilda barnprotokoll som en bilaga till domen där avgörandet motiveras utifrån vad som är bäst för barnet. Den bärande tanken i är att barnet är en fullvärdig människa med egna rättigheter. Enligt vår mening ligger ett krav på obligatoriska barnprotokoll helt i linje med ambitionen i . Ett barnprotokoll skulle kunna utformas som en bilaga till domen och fungera som en checklista där domaren på punkt efter punkt går igenom att det är barnets bästa som legat till grund för domstolens ställningstagande i en viss fråga och inget annat, t.ex. rättvisa mellan föräldrarna. Vårt förslag innebär inte att vi vill styra hur domstolarna motiverar sina domar utan att vi vill skapa en garanti för att det enskilda barnets bästa tas på allvar. Vi menar att obligatoriska barnprotokoll kommer att stärka principen om barnets bästa i den rättsliga hanteringen. Det ska inte som vara möjligt att motivera ett avgörande genom att enbart konstatera att barnets bästa tillgodosetts. Krav måste ställas på att en domstol eller myndighet ska kunna motivera varje beslut och ställningstagande i ett avgörande utifrån barnets bästa. Regeringen bör därför återkomma med förslag till ändring i lagstiftning som innebär att det blir obligatoriskt för domstolar att upprätta särskilda barnprotokoll i mål om vårdnad, boende och umgänge. Detta bör besluta. 6Särskilda ombud för barn När föräldrarna tvistar om vårdnad, boende eller umgänge i domstol företräds de vanligtvis av var sitt ombud. Ofta kommer den rättsliga processen att handla om att rättvisa ska skipas mellan föräldrarna varpå barnet som egentligen är huvudperson blir osynliggjort. För att barnets rätt och principen om barnets bästa verkligen ska tas på allvar menar vi att barn bör ha rätt till ett juridiskt ombud som är frikopplat från föräldrarna och deras eventuella biträden. Ett barnombud skulle ha det enskilda barnets intresse för ögonen och skulle kunna utgå enbart ifrån barnets bästa och barnets synpunkter i sin argumentation inför rätten. Vi anser att varje barn bör ha en klar och uttalad rätt att föra fram sina åsikter i samband med tvister om vårdnad, boende och umgänge. En ovillkorlig rätt för barn att komma till tals i dessa frågor ligger helt i linje med FN:s konvention om barnets rättigheter. Vi menar att även små barn har åsikter om sin levnadssituation som är värda att tas på allvar. Frågan om juridiskt biträde till barn behandlas bl.a. i promemorian Utövandet av barns rättigheter i familjerättsprocesser (Ds 2002:13). I promemorian föreslås en möjlighet för domstol att i särskilt konfliktfyllda mål om vårdnad, boende och umgänge kunna förordna ett särskilt biträde för barnet (2002:13 s. 88 f). vill poängtera att anledningen till att tvister om vårdnad, boende och umgänge över huvud taget förs till domstol är att det finns en underliggande konflikt mellan föräldrarna. Om föräldrarna hade kunnat samarbeta i frågor kring barnet hade det inte funnits någon tvist. Vidare torde det vara de allra svåraste och mest konfliktfyllda fallen som kommer till domstolen. I promemorian anförs att enbart de mål där anmälningar till socialtjänst och polis förekommit definieras som särskilt konfliktfyllda (Ds 2002:13 s. 90). Vi menar att detta ställningstagande inte ligger i linje med principen om barnets bästa. Ambitionen måste i stället vara att alla barn som är föremål för en process om vårdnad, boende eller umgänge ska ha rätt att få sina åsikter framförda just för att slippa behandlas som objekt under den rättsliga hanteringen. En rätt till ett eget juridiskt biträde gynnar alla barn vars föräldrar tvistar om vårdnad, boende eller umgänge och i synnerhet de barn som far illa. tillkännagav i samband med behandlingen av de nya vårdnadsreglerna (se 2005/06: LU27 s. 36 f., protokoll 2005/06:131) att varje barn bör ha rätt till ett eget juridiskt biträde i alla mål om vårdnad, boende och umgänge. ansåg att det var glädjande att frågan varit föremål för beredning inom (bet. 2006/07:CU8 s.10). Av den anledningen lade vi inte fram något formellt yrkande om lagstiftning . har det emellertid gått utan att regeringen återkommit till med lagförslag i frågan. Därför lägger vi fram ett formellt yrkande igen. Vi föreslår att regeringen ska återkomma till med lagförslag som innebär att varje barn får rätt till ett eget juridiskt biträde i alla mål om vårdnad, boende och umgänge. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. huvuduppgift är att företräda barns och ungdomars rättigheter med utgångspunkt i FN:s konvention om barnets rättigheter. Myndigheten ska utbilda och informera om men också bevaka hur konventionen efterlevs i samhället. () fungerar som remissinstans åt regeringen i frågor som rör barn. En viktig del i arbete är att delta i den allmänna debatten, skapa opinion och påverka beslutsfattares och allmänhetens förhållningssätt i frågor som rör barn. saknar dock befogenhet att utöva tillsyn över andra myndigheter och kan inte heller agera i enskilda fall. Trots detta är det många föräldrar som hör av sig till i tron att myndigheten är den instans som efter att alla andra möjligheter uttömts ska kunna granska om principen barnets bästa verkligen efterlevts i det enskilda fallet. I stället är det till () som föräldern ska vända sig. har till uppgift att övervaka att domstolar och andra myndigheter vid myndighetsutövning följer lagar och andra författningar och i övrigt respekterar grundläggande fri- och rättigheter samt de mänskliga rättigheterna. I uppdrag ingår därför även att övervaka att myndigheter och domstolar avgör alla ärenden och fattar beslut i enlighet med principen om barnets bästa. träder regeringens nya diskrimineringslag i kraft. Den nya lagen ersätter de nuvarande sju olika diskrimineringslagarna. En ny myndighet () ska ha tillsyn över att den nya lagen följs. I samband med inrättandet av den nya ombudsmannen upphör verksamheten hos de nuvarande fyra ombudsmännen mot diskriminering; , Ombudsmannen mot etnisk diskriminering, och Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO). JO försvinner alltså och det är till den nya DO som föräldrar ska vända sig till frågor som rör om barnets bästa efterlevs i enskilda fall. anser dock att det i mål och ärenden om vårdnad, boende och umgänge finns särskilda skäl att ge befogenhet att granska om ett enskilt fall handlagts i enlighet med principen om barnets bästa. Vi kan konstatera att barnets bästa hamnar i skymundan även i JO:s uttalanden. Att skapa möjligheter till en särskild granskningsordning som fokuserar enbart på principen om barnets bästa ger en nödvändig garanti för att barnperspektivet i ärenden om vårdnad, boende och umgänge tas på allvar av myndigheter och domstolar. Detta förslag ligger helt i linje med intentioner. Regeringen bör därför återkomma med förslag till ändring i lagstiftning som ger befogenhet att granska och uttala sig om huruvida principen om barnets bästa tillgodosetts i enskilda ärenden om vårdnad, boende och umgänge. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 8Barns rätt till umgänge i närvaro av stödperson Domstolen ska grunda ett beslut om umgänge på vad som är bäst för barnet i det enskilda fallet. kan prövningen leda till att något umgänge inte alls bör äga rum, t.ex. då umgängesföräldern utsätter barnet eller någon annan i familjen för våld, trakasserier eller andra kränkningar (se prop. 2005/06:99 s. 42, s. 57). I vissa fall kan umgänge behöva ske i närvaro av en kontaktperson, t.ex. om umgänge inte skett och barnet eller den förälder som barnet bor hos därför känner oro inför umgänget. Kontaktperson kan även behövas vid hämtning och lämning av barnet för att barnet ska slippa konfrontationer mellan föräldrarna. Domstolen kan därför i sitt beslut om umgänge förordna att umgänget sker i närvaro av kontaktperson. ansvarar sedan för att en kontaktperson utses. En kontaktperson kan även utses som en för föräldrarna frivillig åtgärd enligt SOL. I samband med ändringen av vårdnadslagen fick en utredare i uppdrag att se över om domstols förordnande av kontaktperson vid umgänge bör regleras i lag detta på grund av att det funnits vissa oklarheter när det gäller kontakten mellan domstol och socialnämnd före domstolens beslut samt när det gäller socialnämndens hantering. Utredningen vid gemensam vårdnad m.m. (SOU 2007:52) har bl.a. föreslagit att domstolen får besluta att det vid umgänge ska medverka en person som utses av socialnämnden. Detta ska uttryckligen regleras i lag, och innan beslut tas ska domstolen samråda med socialnämnden. Stödpersonerna ska benämnas umgängesstöd för att skilja mellan dem och kontaktpersoner förordnade enligt SOL. Ett beslut om umgängesstöd ska vara tidsbegränsat (SOU 2007:52 s. 218 f.). Att socialnämnderna inte är skyldiga att utse någon kontaktperson då domstolen har beslutat om umgänge i närvaro av sådan har fått till följd att umgänge i många fall inte alls kunnat komma till stånd. Vidare finns det flera andra problem med användningen av kontaktpersoner. Enligt en undersökning av och visar intervjuer att en majoritet av boendeföräldrarna tycker att umgänget med kontaktperson fungerat dåligt (, , Innerst inne var man rädd, s. 55). Undersökningen visar att målsättningen att barnet och umgängesföräldern ska få en god och nära relation i många fall inte har förverkligats. En av slutsatserna är att insatsen kanske skulle ha större chans att lyckas om tingsrätt och socialtjänst satte målet lägre. Författarna menar att det finns ett antagande om att enbart tid tillsammans reparerar de skador som en uppväxt präglad av svek, våld eller missbruk orsakat. Författarna anser att insatsen skulle göra större nytta för barn där relationen till umgängesföräldern inte är alltför bräcklig (, , Innerst inne var man rädd, s. 56). har betonat att ett umgängesstöd inte är en övervakare eller en person som rent fysiskt kan förväntas förhindra att barnet utsätts för kränkande behandling av umgängesföräldern. I dessa fall ska alltså ej heller umgänge med stödperson komma i fråga (SOU 2005:43 s. 174). I likhet med utredningens förslag anser att förordnanden om umgängesstöd alltid ska vara tidsbegränsade. Även i övrigt är vi i huvudsak mycket nöjda med utredarens förslag i den del som behandlar umgängesstöd. Vi menar att det är mycket viktigt att dagens hantering av umgänge med kontaktperson skärps och regleras i lag då även vi kunnat se exempel på umgängesbeslut som fallit mellan stolarna på tingsrätt och socialnämnd. Vi vill dock betona att umgängesstöd under inga omständigheter får förordnas i fall där barnet riskerar att utsättas för övergrepp eller andra kränkningar av umgängesföräldern. Regeringen bör återkomma med förslag till ändring i lagstiftning som syftar till att strama upp hanteringen av och lagreglera beslut om stödperson vid umgänge. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 9Barn med fler än två sociala föräldrar Enligt dagens lagstiftning kan ett barn bara ha två juridiska vårdnadshavare. Många barn växer dock upp med flera sociala föräldrar. Det kan handla om barn vars biologiska föräldrar lever i samkönade relationer eller om barn vars biologiska föräldrar separerat. Dagens lagstiftning medför att ett barn inte har juridisk rätt att träffa en social förälder efter att de vuxna separerat. Detta trots att den sociala föräldern kan vara lika viktig för barnet som den biologiska föräldern. Vidare har barnet ingen rätt att ärva en social förälder. Ett exempel där ett barn med flera sociala föräldrar har hamnat i kläm till följd av luckan i lagstiftningen är den pojke vars två lesbiska mammor skrivit ett eget avtal med pojkens pappa om att de alla tre skulle ha delat föräldraansvar. Då de biologiska föräldrarna hamnat i en konflikt med den icke biologiska mamman visade det sig att det skriftliga avtalet saknade juridisk betydelse. Pojken har ingen som helst juridisk rättighet att umgås med sin icke biologiska mor. Då medmamman begärde att socialnämnden skulle väcka talan i domstol om umgängesrätt avslog majoriteten i nämnden hennes begäran. anser dock att socialnämnden borde ha väckt talan i tingsrätten samt påtalar bristen på vägledning i liknande ärenden. I förarbetena till den nya vårdnadslagen tas barn som växer upp med samkönade föräldrar upp som ett exempel på varför socialnämnderna bör ges en egen talerätt i umgängesfrågor (prop. 2005/06:99 s. 57). anser att det är angeläget att alla barn har ett juridiskt skydd i lagstiftningen, oavsett i vilken typ av familjebildning barnet växer upp. Barn kan ha lika starka band till en social förälder som till en biologisk förälder. Ett sätt att stärka tryggheten för barnet är att ge socialnämnderna en uttrycklig skyldighet i att väcka talan i domstol när det handlar om umgänge mellan ett barn och barnets sociala förälder. Talerätten kan utformas så att talan om rätt till umgänge med en icke biologisk förälder som barnet levt tillsammans med. Vårt syfte med förslaget är inte att fler vuxna än de biologiska föräldrarna ska kunna föra processer i domstol om umgänge. Tanken är i stället att det är barnets rätt till sin sociala förälder som ska lyftas fram i stället för den förälderns rätt till umgänge med barnet. En annan lösning vore att i ge barn uttrycklig möjlighet att ha flera vårdnadshavare än två. trädde nya regler om vårdnad, boende och umgänge i kraft. Lagändringen syftade framför allt till att stärka barnperspektivet i . Risken för att barnet far illa lyftes fram och den s.k. riskbedömning som domstol och socialtjänst ska göra betonades ytterligare. Av förarbetena (prop. 2005/06:99) framgår att om en förälder utsätter barnet eller någon annan i familjen för övergrepp är det i princip bäst för barnet att den föräldern inte får del i vårdnaden (prop. 2005/06:99 s. 42, s. 51). Socialtjänst och domstol ska ta hänsyn till barnets vilja i alla frågor som rör vårdnad, boende och umgänge samt verkställighet av beslut. Då barnets vilja inte knutits till en bestämd åldersgräns ökar möjligheterna att beakta även mindre barns vilja (prop. 2005/06:99 s. 45, s. 83). Domstolen ska verka för att föräldrarna når en samförståndslösning, men av motiven till 42 kap. 17 § framgår att domstolen ska vara försiktig med att verka för eller acceptera en samförståndslösning i de fall där den ena föräldern gjort sig skyldig till våld eller övergrepp mot den andra föräldern, barnet eller något syskon till barnet (prop. 2005/06:99 s. 104). När det gäller verkställighet av ett avgörande om vårdnad eller boende ska polishämtning endast kunna användas om barnet riskerar att lida allvarlig skada av att vara kvar i den miljö där barnet vistas. Hämtning av barn till umgänge ska bara förekomma i rena undantagsfall. Enbart det förhållandet att en förälder systematiskt försöker sabotera barnets umgänge med den andra föräldern är inte ett tillräckligt skäl för att besluta om hämtning (prop. 2005/06:99 s. 74 f.). deltog i egenskap av dåvarande samarbetsparti i arbetet med de nya vårdnadsreglerna. Vi har fått igenom en rad förändringar, framför allt skarpa skrivningar i förarbetena till den nya lagen, som förhoppningsvis ska leda till förbättringar och stärkt skydd för de barn vars föräldrar tvistar om vårdnad, boende och umgänge. Vi har speciellt fokuserat vårt arbete på att de barn som utsätts för övergrepp eller annat våld av en förälder måste tas på allvar av socialtjänst och domstol. Trots lagändringarna finns det dock en del problem kvar som måste åtgärdas. Vidare vill vi att domstolarnas och tillämpning av de nya vårdnadsreglerna bör utvärderas fortlöpande. Detta är nödvändigt för att kunna ta ställning till om lagstiftarens intention med ändringarna fullföljs, dvs. att det enskilda barnets bästa ska tillgodoses i domar och beslut om vårdnad, boende och umgänge. Trots ändringarna av vårdnadslagstiftningen finns det exempel på att socialtjänst och domstolar inte gör de riskbedömningar som krävs för att skydda ett barn som varit utsatt för eller riskerar att utsättas för övergrepp. De nya vårdnadsreglerna har i skrivande stund varit i kraft . Lagstiftaren och regeringen bör hålla sig uppdaterad om utfallet av en lagändring för att kunna avgöra om några ytterligare åtgärder behöver vidtas. Regeringen bör därför göra en översyn av hur de nya vårdnadsreglerna tillämpas i praktiken. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 11Bestämmanderätten vid gemensam vårdnad Barnets vårdnadshavare har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnet enligt 6 kap. 1 § FB. Om vårdnaden är gemensam ska vårdnadshavarna tillsammans utöva bestämmanderätten (6 kap. 13 § FB). Huvudregeln om gemensamt beslutsfattande innebär dock inte att föräldrarna måste vara eniga i alla frågor. När det gäller beslut som tillhör den vardagliga omsorgen är det den förälder som barnet vistas hos som fattar besluten (SOU 2005:43 s. 125 f.). Så länge föräldrarna är överens och kan samarbeta om frågor som rör barnet så torde den nuvarande regleringen vara ändamålsenlig. I fall där det finns en djupgående konflikt mellan föräldrarna förekommer det dock att den ena vårdnadshavaren vägrar ge barnet vård eller stöd. Bakgrunden kan vara att en förälder är orolig över att barnet varit utsatt för någon form av övergrepp från den andra föräldern. anser att det är orimligt att en vårdnadshavare på detta sätt ska kunna blockera barnets tillgång till t.ex. läkarundersökning eller psykologkontakt. Om det skulle visa sig att barnet inte har något behov av behandling kommer vårdgivaren att göra den bedömningen, varför det inte finns någon anledning att tro att ett barn skulle bli utsatt för vård som det inte har behov av. anför i sitt betänkande att reglerna om bestämmanderätten vid gemensam vårdnad inte bör ändras men att barnet måste ges möjlighet att få tillgång till hälso- och sjukvård och andra stödinsatser även om en vårdnadshavare motsätter sig detta. Kommittén hade dock inte möjlighet att undersöka förutsättningarna för en sådan ändring närmare (SOU 2005:43 s.135).