· GV10308 · 2008-02-19 14:45:29 — Det finns drag i detta som kan jämföras med etnisk och religiös rensning.Jag ska vara lite personlig mot utrikesministern. Det sägs att religiös förföljelse icke är huvudanledningen; allt är politik. Men dessa frågor vävs samman, och grupper som vill göra ett land religiöst eller etniskt rent, så att bara en religiös eller etnisk grupp får finnas i landet, kan använda vilka motiv som helst för att skapa ett sådant klimat av rädsla, terror och hot att minoritetsgruppen - religiös, politisk eller etnisk - känner sig föranledd att lämna landet.Bara från denna kammare där utrikesministern, jag själv och de andra befinner oss, i , tas väldigt många människor emot just därför att de tillhör en minoritetsgrupp religiöst sett. Därför vill jag till utrikesministern säga följande.Mycket befogat nämndes vårt gedigna arbete för utsatta kvinnor i världen och för människor som förföljs därför att de tillhör en sexuell minoritet i sitt land. Men var det en engångsföreteelse att människors förföljelse till följd av religiös tillhörighet och vårt lands stolta tradition anda i kampen för religionsfriheten inte nämndes i den drygt 5 000 ord långa och förnämliga utrikesdeklarationen? Detta gjorde mig som ledamot i kammaren och tidigare ledamot i utrikesutskottet i en aning ledsen. Jag hoppas och tror att utrikesministern kommer att ha med detta i utrikesdeklarationen . Att så många har kommit till vårt land har att göra med religiös förföljelse.Jag vill rikta den andra frågan till vår djupt engagerade utrikesminister. Skulle utrikesministern kunna överväga att vårt land, likt ett land på andra sidan som är en aning större, , skulle ha en särskild ambassadör för att bevaka frågor kring religionsfrihet? Religionsfriheten handlar om människans själsliga och andliga sökande efter ett fäste i tillvaron. Allt kan missbrukas, även tro och religiositet, men för väldigt många människor är detta djupt kända, ärliga känslor, som man vill stå för i kärlekens namn. Låt mig inledningsvis säga det som är relativt uppenbart och som pekade på: I dagens värld är frågor som har att göra med religionstillhörighet, identitet och nationalitet tilltagande viktiga. Ofta går de in i varandra. Det som vi betraktar som religion kan gå över till nationell tillhörighet och kan också vara en viktig del av den kulturella identiteten. Det innebär att det ibland är väldigt tydligt att det bara handlar om den ena typen av problem, medan det ibland inte alls är lika tydligt.Vårt förhållningssätt är att i grunden betrakta allt detta som en fråga om mänskliga rättigheter. Vi försvarar alla individer, alldeles oavsett nationalitet, upplevd identitet, religiös uppfattning, gudsuppfattning eller "icke-gudsuppfattning", vad nu det kan vara - det finns andra typer av religioner också.Det är också det svar jag inte gav till angående konvertiter. Det är ingen skillnad i den delen. Det är samma sak. Det handlar om att försvara mänskliga rättigheter. Det är också svaret till . Jag tycker inte att vi ska ha en separat ambassadör för en del av denna problematik. Vi ska se det som en del av den samlade problematiken med respekten för medborgerliga fri- och rättigheter.Det är rätt att påpeka att de här problemen blir allt större. I denna diskussion fokuserar vi med rätta på kristna minoriteter, men nämndes på grund av det som inträffade mellan hinduer och muslimer i . De hemskheter som plötsligt blossade upp där gällde också gränslinjen mellan religion och identitet. Det är ofta skrupelfria politiker som säkert på grund av helt andra intressen väljer att spela på just detta och hetsar upp stämningar som leder till blod, död och elände.Det här kan vi bara bekämpa med en politik som dels försvarar de individuella fri- och rättigheterna, dels försöker bygga stater som vi kan hålla ansvariga för fri- och rättigheter. Det är det som är problemet i , som jag nämnde. Jag kan tala med min irakiske kollega och han och jag är rörande överens, men det hjälper inte nödvändigtvis intill dess att det finns en fungerande irakisk statsbildning. Här försöker vi, som uppmärksammades att vi har sagt i tidningarna från regeringens sida, vara mera närvarande i , bland annat av detta skäl. Utan en fungerande stat inget skydd för medborgerliga fri- och rättigheter. Utan skydd för medborgerliga fri- och rättigheter en alltmer utsatt situation för minoriteter, kristna eller andra, i detta en gång så mångfasetterade område av Mesopotamien.Förhoppningsvis ska vi nu kunna göra någonting uppe i norra . Jag vill inte säga att det ska handla just om kristna, men det är klart att minoriteter alltid är någonting som vi tycker är betydelsefullt alldeles oavsett vilka minoriteterna är. Förhoppningsvis kan vi göra någonting också i övriga delar av Irak.Ett stående engagemang för dessa frågor har vi i , för kristna grupper, för aleviter, för att ta något som ligger utanför den kristna sfären. Vi har ju gjort mycket också för dem, och det är viktigt. Genom att visa engagemang också för dem får vi ökad trovärdighet när vi är engagerade i dem som annars, på rätt goda grunder, uppfattas stå oss något närmare. Jag vill tacka utrikesministern och även mina meddebattörer för en bra och intressant debatt. Det är alltid roligt när man är några stycken i debatten. Då får man lite mer bredd.Kristendomen grundades och växte fram i och , och detta område var tidigt kristenhetens centrum. Här verkade de tidigaste kyrkofäderna, och fyra av kristendomens fem viktigaste centrum låg här. Det var som tillsammans med städerna , , och var de viktigaste kristna centrumen. I dessa områden har alltid funnits kristna befolkningsgrupper, och min förhoppning är att det även ska finnas kristna i det här området.Som jag sade inledningsvis vill jag lyfta fram den utsatta situation som de kristna lever under i olika länder. Jag tror att vi i den här debatten har fått det belyst. Jag känner att vi har lärt oss lite mer. Jag tror också att utrikesministern inser vikten av de här frågorna som ligger oss varmt om hjärtat. Jag tror att vi i alliansen bör uppfatta det här som en viktig fråga där vi kan använda initiativrätten och ta ett initiativ för att visa just att de här frågorna är viktiga.Precis som utrikesministern sade ska alla minoriteters situation uppmärksammas. Men just de kristnas situation här är speciell eftersom de är i minoritet och på väg att försvinna. Jag vill också tacka utrikesministern för hans svar. Självklart blev jag inte helt glad över att utrikesministern avvisade tanken på en särskild ambassadör för engagemang för religionsfriheten. Men det var kanske första gången detta utspel kom. Vi har de facto en ambassadör med särskilt fokus på hiv/aids-problematiken. Vi har mig veterligen en ambassadör som arbetar särskilt med mänskliga rättigheter i ett internationellt perspektiv.Jag vill till utrikesminister säga att jag inte alls tror att man ska mäla ut religionsfriheten på något sätt från det övergripande arbetet med mänskliga fri- och rättigheter. Detta är rätt. Men jag tror att det är viktigt att religionsfriheten nämns vid namn också. Det är en del av människors identitet. Det är en del av den verklighet vi befinner oss i nationellt och över hela världen.Jag vill vädja till utrikesministern och den alliansregering som vi har att tålmodigt återkomma och ompröva, eller åtminstone pröva denna fråga i ett längre perspektiv. Det behöver icke hasta just . Men jag vill ändå lansera den tanken.Sedan valde utrikesministern att i sitt förvisso ändå mycket fylliga svar inte kommentera det jag nämnde om utrikesdeklarationen. Den ägde rum i denna kammare . Där "råkade det" inte nämnas någonting om förföljelse av människor till följd av religiös tillhörighet, om de så är muslimer, judar, buddister, hinduer eller kristna. Detta kommenterade inte utrikesministern.Kommer ett avsnitt om religionsfrihetens betydelse in i den utrikespolitiska deklarationen ? Låt mig bara säga att religionsfriheten är en självklarhet. Den talar vi relativt ofta om, liksom om den frihet som vi vill ska värnas för alla människor. Vi vill inte se, åtminstone tror jag att jag aldrig har stått i denna talarstol och sagt att det finns ett separat fack för hiv, ett separat fack för kristna. Det är mänskliga rättigheter, och vi sysslar med bägge. Alldeles oavsett på vilken grund som människor diskrimineras är detta oacceptabelt. Jag tror att det ligger ett visst värde i att vi ser det på det sättet också.Vi är inte engagerade i någon kampanj för att människor ska uppträda på ett visst sätt. Det får inte uppfattas så. Vi är engagerade i en kampanj för att människor ska få uppträda fritt efter sitt eget val av personlig läggning, av religiös tro eller vad det nu kan vara, politisk uppfattning, för att ta någonting som är relativt nära den svenska debattens huvudfåra. Religionsfriheten är alldeles självklar i de här sammanhangen.Till vill jag bara säga att vi kommer att fortsätta vårt engagemang på olika områden. Jag tycker att den här diskussionen har visat den ökade betydelse som, för att återvända till det talade om, denna typ av frågeställningar har i utrikespolitiken, inte bara ur perspektivet mänskliga rättigheter utan också från ett stabilitetsperspektiv och kanske till och med ett säkerhetsperspektiv.