· GV10601 · 2008-05-09 15:50:53 — Amineh Kakabaveh har frågat mig vad jag avser att göra för att i samband med avvisningsbeslut på ett konkret sätt försäkrar sig om kvinnors rätt och materiella möjlighet till liv och personlig säkerhet i länder, stater och kulturer där det förekommer hedersrelaterat våld. Amineh Kakabaveh har också frågat vad jag avser att göra för att personal ska ges möjligheter att förkovra sig i frågor som rör sådana länder, stater och kulturer. Slutligen har Amineh Kakabaveh frågat vilka åtgärder jag avser att vidta för att se till att överenskommelsen om konsulatet i Hewler/inte medför någon kollektiv hantering av flyktingärenden utan att varje flyktings rätt att få sitt ärende korrekt och omsorgsfullt prövat som individuellt fall fullt ut respekteras. De två första frågorna handlar i grunden om kompetensförsörjning och kvalitetssäkring av arbete med asylfrågorna. Regeringen följer kontinuerligt detta inom ramen för den årliga budgetprocessen. I samband med ändringen av flyktingbestämmelsen, för att inkludera förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning, uttalade regeringen i proposition 2005/06:6 att bedömningen av asylskäl som har med förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning att göra förutsätter noggranna utredningar och goda kunskaper om förhållandena i den asylsökandes hemland, inte minst vad gäller synen på könsroller och sexuell läggning. Regeringen påtalade också att de ansvariga myndigheterna ska se till att handläggare och beslutsfattare får nödvändig och relevant utbildning rörande de särskilda problemområden som är förknippade med förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning.Regeringen gav i regleringsbrevet i uppdrag att redovisa hur kvaliteten i bland annat asylärenden tillförsäkrats och utvecklats. I uppdraget ingick också att redovisa hur verket utvecklar och upprätthåller en egen landkunskap samt följer utvecklingen och tillämpar rättspraxis och landpraxis. Regeringen påtalade även att verket ska se till att personalen har ändamålsenlig kompetens och goda kunskaper om mänskliga rättigheter. fick också i uppdrag att särskilt uppmärksamma frågor som rör kvinnor och HBT-personer i utbildningshänseende samt att rapportera om vilka åtgärder som vidtagits avseende utbildning om mänskliga rättigheter. har i en återrapportering och i årsredovisningen redovisat de åtgärder som vidtagits.I regleringsbrevet gav regeringen i uppdrag att redovisa hur myndigheten beaktar frågor om mänskliga rättigheter i genomförandet av verksamheten samt beskriva arbetet med att bibehålla och utveckla personalens sakkunskap i dessa frågor. Verket ska på samma sätt redovisa hur man arbetar med frågor som rör kvinnors villkor. Mitt svar i denna del är att har i uppdrag att se till att handläggningen håller rätt kvalitet och att regeringen kontinuerligt följer arbete med kvalitetssäkring av prövning och beslut i asylärenden samt arbetet med mänskliga rättigheter, kvinnors villkor och tillgången till aktuell, relevant och tillförlitlig landinformation. Beträffande svaret på Amineh Kakabavehs tredje fråga vill jag inledningsvis säga att det inte har fattats något beslut om att inrätta ett konsulat i Erbil.I förhandlingarna om återtagandeavtal med har det aldrig varit fråga om att ett bestämt antal personer ska avvisas, som Amineh Kakabaveh tycks tro. Det har i stället gällt att få accept för principen om staternas skyldighet att återta sina egna medborgare. Avtalet, som ingicks , innebär självklart inte att utlänningslagens regler om en individuell prövning av varje ärende sätts ur spel. I avtalet betonas att återvändande i första hand ska ske självmant men att återvändande även kan ske med tvång om asylskäl eller annan grund för uppehållstillstånd inte finns i det enskilda fallet. innebär att det nu finns en samsyn i denna fråga mellan och regeringar. En eventuell etablering av ett konsulat i skulle inte heller på något sätt påverka tillämpningen av utlänningslagen.Jag vill för övrigt påpeka att är en federal stat som bland annat omfattar den irakiska regionen , som styrs av regionala regering, KRG. Det är därför helt naturligt att har slutit avtal med centralregeringen. Det är centralregeringen som är ansvarig för avtal med främmande stater och för alla utrikesfrågor i . Jag ber att få tacka dig, migrationsministern, för svaret. Anledningen till att jag ställde de här frågorna var att det i kurdiska medier förekom uppgifter om att den har gjort upp med regeringen i om avvisning av ett stort antal kurder, ca 4 000, i utbyte mot att skulle förlägga ett konsulat till Hewler/i irakiska . Men jag ville i sammanhanget ta upp utvisningshotade kvinnor som har flytt på grund av hedersrelaterat våld och sökt skydd i , men som trots detta ska skickas tillbaka till och , och ett antal anmärkningsvärda fall. redogör i sitt svar för de åtgärder som regeringen vidtagit, vad som stått att läsa i olika regleringsbrev och vilka uppdrag regeringen gett . Det är en ganska diger lista med uppdrag. Många av dem har handlat om kompetenshöjning och kvalitetssäkring när det gäller personal. Denna redogörelse är säkert helt korrekt, men att påstå att de ansträngningar som regeringen gjort därmed skulle vara tillräckliga är något helt annat. Jag frågade inte vad migrationsministern gjort. Jag frågade vad han avsåg att göra. Mina frågor var inte formulerade i imperfektum utan i futurum. Det handlade om åtgärder i framtiden.Anledningen till att jag ställde frågorna är att jag har stött på asylfall som enligt mitt förmenande har handlagts bortom allt vett och sans. Det handlar om kvinnor som hotas av hedersrelaterat våld i norra , , om de avvisas. Här har inte alls klart för sig hur det ser ut när det gäller hedersrelaterat våld. Man påstår helt frankt att myndigheterna i irakiska har möjlighet att ge kvinnorna skydd. Den uppgiften är helt felaktig.Det finns möjligheter, men de är ynkligt små och fullständigt otillräckliga. De består av en form av skyddshäkte för . måste kvinnorna därifrån. Hoten ligger kvar, och risken att bli mördad skjuts upp bara . Detta kallar jag inte kvalitetssäkring. Snarare blir resultatet en än mer utstuderad form av psykisk tortyr. Migrationsministern kan inte tala om stor kompetens hos , när man uppenbarligen inte tar med i beräkningen att regionala regering rapporterade att bara mördades 225 kvinnor. De hade bränts eller skjutits till döds eller helt enkelt slagits ihjäl. Enligt en får polisen två till tre hot om hedersrelaterat våld . Säkerhet för avvisade kvinnor finns i praktiken inte, bara på papperet. Vad som står på papperet saknar för mig helt betydelse, och det stämmer inte med verkligheten. Först och främst tycker jag att det är viktigt att klargöra, som jag har redogjort för i mitt svar, att det i avtalet eller i något annat återtagandeavtal som har med en annan stat inte finns något som talar om ett särskilt antal personer som ska återsändas. Jag vet inte heller var siffran 4 000 kommer ifrån. är det inte mer än 1 500 irakiska medborgare som efter att ha fått avslag på sina ansökningar om uppehållstillstånd ska återvända till . Hur många av dessa som kommer från den irakiska regionen i går inte att säga. Jag vill även här poängtera att inte återsänder flyktingar, utan de som ska återvända är personer som inte har ansetts vara i behov av skydd eller som inte heller har andra skäl att få uppehållstillstånd.Amineh Kakabaveh lyfter frågan om vem som ska få stanna i och inte. Först och främst är det viktigt att klargöra att varje asylansökan ska bedömas mot bakgrund av de individuella omständigheterna i det enskilda fallet. Det är den ordning som vi har. Det är möjligt att Amineh Kakabaveh har stött på fall som hon har synpunkter och åsikter kring. Men det är inte relevant i den här diskussionen, eftersom det är enskilda myndigheter och domstolar som gör bedömningarna inom ramen för ett rättssäkert system.Grunderna för om en person ska ges skydd anges i utlänningslagen. Det är, som ledamoten säkert vet, som gör bedömningen i första instans, och beslutet prövas av migrationsdomstolarna efter ett överklagande. Det finns inte någon möjlighet för regeringen att påverka de bedömningar som görs i de enskilda ärendena.Hur kan vi då säga att kvinnor som skickas tillbaka kan få ett skydd i andra delar av eller i skyddat boende? Det var den fråga som ställdes i interpellationen. Det finns en möjlighet att göra bedömningen att det finns ett inre flyktalternativ. Det är en internationellt vedertagen princip. Den ska dock användas med försiktighet.När det gäller att bedöma om det finns ett internt flyktalternativ ska och migrationsdomstolarna ta ställning till om den enskilde har tillgång till ett effektivt skydd mot förföljelse i hemlandet. Det måste finnas en realistisk möjlighet till försörjning och förutsättningar att leva på ett sätt som inte innebär onödigt lidande eller umbäranden. Vidare måste den enskildes personliga förhållanden och de allmänna förhållandena i landet beaktas.Den information som finns tillgänglig om förekomsten av hedersrelaterad brottslighet mot kvinnor i den kurdiska regionen är samstämmigt negativ. Men det är, som jag redan har sagt, omständigheterna i det enskilda fallet som ska bedömas, och den bedömningen görs av och migrationsdomstolarna.Regeringens roll i det här sammanhanget är att se till att uppfyller de krav som regeringen har ställt på att personalen har ändamålsenlig kompetens och tillräckliga kunskaper för att göra rättvisa bedömningar i dessa svåra ärenden. Detta är, som jag har sagt, något som vi kontinuerligt gör inom ramen för den årliga budgetprocessen.Något som jag tycker är viktigt att peka på är att vår ordning är rättssäker och ger möjlighet för den enskilde att framföra sina synpunkter och få dem prövade i domstol. Jag har svårt att tänka mig något annat system som på ett bättre sätt garanterar att människor får presentera sin berättelse, lägga fram sina skäl, får berätta om det hot som man upplever mot sig själv och få den saken prövad. Jag har därför ingen anledning att klandra våra processer eller vår ordning i de här frågorna, även om man säkert kan arbeta med saker och ting och få det att fungera ännu bättre. Det gör regeringen genom de översyner och utvärderingar som just nu pågår av den nya instans- och processordningen för utlännings- och medborgarskapsärenden. Jag delar inte migrationsministerns uppfattning att det är så säkert att situationen i enskilda fall säkras i migrationsdomstolar eller hos enskilda myndigheter. Vi vet nämligen att enligt det avtal som och slöt i handlar det om 1 700 människor som kom till och ansökte om uppehållstillstånd men som absolut inte får stanna. De stod här utanför . De har bott i och känner sig som svenskar. De jobbar och bor här fast de inte har uppehållstillstånd. Det handlar egentligen inte så mycket om enskilda.Migrationsministern förklarar att avvisningarna av kurder via i första hand ska ske frivilligt men att de även kan ske med tvång. Det är praktiskt taget ingen som vill återvända till och via . Alltså avvisas alla i realiteten med tvång, även de som är fullständigt försvarslösa.Jag tänker på Shwan , som bott och levt i . Han var allvarligt krigsskadad och måste ha en speciell rullstol, en rullstol i vilken han kunde ligga, inte sitta. Han behövde dygnetruntvård. Han fördes med tvång i ambulans till . Väl i blev han berövad sin rullstol. Inom parentes sagt: När och migrationsministern befann sig i och bar skottsäkra västar berövades Shwan sin rullstol. Ödets lotter faller ibland mycket olika. Shwan hade lite tur i oturen. Han har en bror i vilken han kunde vända sig till vid tillfället. Men brodern har inte möjligheter att ta hand om sina barn. För mig är detta ren och skär inhumanism. Här är det något som är felaktigt och inte fungerar. Här är det något som gått fullständigt fel.Min fråga återstår: Vad avser migrationsministern att göra åt fall som de jag har nämnt här? Jag fruktar nämligen att dessa enskilda fall inte är så enskilda.När det gäller kurdiska kvinnor som hotas av avvisning vill jag påpeka att det inte duger att hänvisa till regeringens proposition /06 om förföljelse av bland annat kvinnor. Vi vet att 69 kvinnor avvisades och att det finns 20 ärenden hos polisen för avvisning. Själv har jag kontakt med ett antal kvinnor som flytt undan tvångsäktenskap. Om de inte underkastar sig hotar döden.Jag vill avsluta med ett påpekande när det gäller relation till och KRG i norra . Migrationsministern påstår att inte sluter avtal om avvisning med KRG utan centralt med . Likafullt har uppenbarligen både den förra socialdemokratiska regeringen och den nuvarande borgerliga regeringen förhandlat med den kurdiska regeringen om ifall man kan ta emot från avvisade kurder men fått nej. frågade upprepade gånger . För det första kan jag inte kommentera enskilda fall, och det hoppas jag att riksdagsledamoten är medveten om.För det andra har vi inte, som Amineh Kakabaveh sade, ingått avtalet med regering. Vi har ingått avtalet med regering. Och det finns bara en federal regering i som har ansvar och ingår de här avtalen.Det är ståndpunkt att alla stater har en skyldighet att ta emot sina egna medborgare. I vissa fall har det visat sig nödvändigt att använda sig av återtagandeavtal för att underlätta återvändandet. har ingått ett tjugotal sådana avtal och har alltså också ett avtal med Irak.Hur ser då återvändandet till ut? har ett hundratal irakiska medborgare som fått avslag på sina asylansökningar återvänt självmant , också till , för övrigt i stark kontrast till vad Amineh Kakabaveh tycks tro. har vi sett en ökning av självmant återvändande. Bara och fram till nu har 200-300 personer självmant återvänt till Irak.Sedan återtagandeavtalet trädde i kraft har endast ett fåtal avvisningar verkställts genom polisens försorg. Fram till rör det sig om ett tiotal personer, och verkställigheterna sker numera kontinuerligt.Sverige är det land i som haft den största inströmningen av asylsökande från . Enbart kom över 18 000 irakiska asylsökande till vårt land. Bland dessa finns det personer som är kurder och har sitt ursprung i den irakiska regionen , men majoriteten kommer från andra delar av landet. Många asylsökande har fått stanna, men alla har inte bedömts vara i behov av skydd. Och de som inte har ansetts ha skäl till uppehållstillstånd ska återvända.Som jag nämnt tidigare är det fullt naturligt att har slutit avtal med centralregeringen som är ansvarig för avtal med främmande stater och för alla utrikesfrågor i . Från den sida respekterar och stöder vi suveränitet och territoriella integritet. Vår utgångspunkt kan inte vara någon annan än att ett avtal med den federala regeringen i gäller för hela landet. Vi utgår från att fullföljer sina åtaganden enligt avtalet. Hur sedan organiserar sig för att fullfölja dessa åtaganden är en intern irakisk angelägenhet.Från svensk sida ser vi tydligt att säkerhetsläget i den irakiska regionen är mer förmånligt än i andra delar av . Mot den bakgrunden skulle det naturligtvis vara att föredra för alla parter om ett återvändande av irakiska medborgare från den kurdiska regionen kunde ske direkt till regionen, inte enbart via eller andra delar av . Men vi välkomnar dock ytterligare dialog - det vill jag gärna säga i den här interpellationsdebatten - och samarbete med såväl den irakiska regeringen som KRG om dessa viktiga frågor. De mänskliga banden mellan den irakiska regionen och är många. Vi tror från regeringens sida att svenska företag och biståndssatsningar skulle kunna spela en viktig roll för utvecklingen i regionen. Det finns också ett intresse för en svensk närvaro i den regionen. Men vi får vänta med att ta ställning till en sådan närvaro och hur den i så fall skulle se ut till dess att vi har öppnat vår ambassad i Bagdad.Avslutningsvis: Det är helt avgörande att en asylsökande som har fått avslag på sin asylansökan efter en rättssäker process återvänder till sitt hemland för att asylsystemet inte ska förlora sin legitimitet och undergrävas . Jag kan beklaga att representanter för i kammaren så sällan lyfter fram den aspekten och nödvändigheten när vi har den här typen av diskussioner. Jag tycker att det är lika beklagligt med behandlingen av människor som Shwan och Rêzan. av Rêzans lungor fungerar inte. Hon ligger på sjukhuset, på intensivvården i . Hon ska skickas iväg sedan. Det är det som är beklagligt.Det finns en lag. Den ska fungera, och den ska gälla för alla. Enligt ska det inte skickas flyktingar till ett land där det pågår väpnad konflikt. Men den gör det. Det här är inte enskilda fall som någon vänsterpartist sitter eller står här i kammaren och hävdar något om. Det handlar om kollektiv bestraffning. Vi pratar om 1 700 som har kommit 2001, och jag pratar om 4 000 kurder och irakier. Här handlar det inte bara om kurderna. Det handlar om kvinnor och handikappade.Jag håller med dig. Många vill åka tillbaka, javisst. Det är de som har bott i , eller , utbildat sig och skaffat välstånd. De kan berika sitt eget hemland. Men de därifrån som är utsatta kan inte göra det, de som verkligen söker skydd i , för att de känner att är ett humanistiskt land; här kan man ta hand om dem. Men tyvärr vill den här regeringen inte göra det.För att förhandla med KRG måste man ha en uppfattning om när KRG är en part i avtalet. De här människorna skickas till . Jag misstänker att migrationsministern inte känner till den irakiska författningen i detalj; det är inte något lättillgängligt dokument. Men där står faktiskt att KRG har rätt att sluta avtal med främmande makt. Det har skett, med , och ett antal andra länder. Det är viktigt för den att vända sig till KRG och inte till den irakiska regeringen, som enligt FN inte har legitimitet. Det är inte en regering vald av folket. Det här är inte lätt materia. Det är alltid komplicerat att diskutera frågor som handlar om huruvida människor ska få lov att stanna i . Men jag vill passa på att försöka redogöra lite mer i detalj, på den korta tid som är kvar, för vad som egentligen är sant och riktigt i diskussionen.Som jag har redogjort för i mitt svar finns det ingenting i avtalet eller i något annat återtagandeavtal som har med någon annan stat som talar om ett särskilt antal personer som ska återsändas. Det tycker jag att Amineh Kakabaveh ska sluta prata om. Det finns inte någon sådan siffra.Också frågan om som humanistiskt land nämndes. Jag vågar nog påstå att det inte finns något annat land i världen, i varje fall om man tittar på vår historia, som gör så mycket för människor som flyr undan förtryck och förföljelse. När det gäller den irakiska gruppen har vi, om man tittar i den europeiska kretsen, tagit ett extra stort ansvar. Det gör vi med glädje från svensk sida. Vi ställer upp för de människor som har det svårt. Men det är helt orimligt att man ska få lov att stanna i utan att en prövning har skett bara för att man kommer från Irak.Här ser vi dock skillnaden mellan Amineh Kakabavehs och mitt synsätt. Jag anser att den som är i behov av skydd ska få det om man efter avslutad prövning via och migrationsdomstolarna konstaterar att de kriterier som finns uppfylls. Jag konstaterar att vi inte är överens i den frågan och inte heller i frågan om den rättssäkra processens betydelse, som jag tycker att man ska respektera. Jag tycker också att det här är lite beklagligt, för det gör att debatten blir väldigt skev. Jag trodde att vi skulle kunna mötas någonstans på mitten, men det blir lite svårt när man underkänner de processer som en enig riksdag har kommit överens om - även medverkade 2006 när vi lade fast principerna för den nya instans- och processordningen.Med dessa ord konstaterar jag att det likafullt har varit en intressant debatt. Vi har fått möjlighet att bryta våra åsikter. Jag tackar för det och konstaterar att regeringens politik på området ligger fast.