· GV10315 · 2008-01-29 15:24:44 — Jag tackar för svaret. Frågan om hantering av sjuka personer och försäkringsläkarnas roll är ett problem för många människor . kom det till Länsrätten i in 685 överklaganden i socialförsäkringsärenden. Det var den näst största andelen av länsrättens mål. Störst är skatteärenden. Självklart att är det svårt att hinna med den här ärendeanhopningen, och låg 438 ärenden kvar. Orsaken till den omfattande mängden överklaganden är upplevelsen av en hårdare attityd från sida i förhållande till de försäkrade. Många enskilda personer upplever att de kommer i kläm i vad de upplever vara ett överbyråkratiskt schackrande där deras upplevelse av sjukdom och de behandlande läkarnas sjukintyg inte hanteras med respekt. Upplevelsen är ofta att attityd är mer kontrollerande och bevakande än stödjande och rehabiliterande. De många överklagandena i visar att missnöjet är omfattande. Ett annat exempel på det är att i hjälpte 120 medlemmar i olika tvister med . I 80 av dessa fall överklagades beslutet, och i 40 fall har medlemmen fått rätt mot . I praktiken betyder detta att handläggare och chefer, med försäkringsläkarens råd i ryggen, har tolkat lagen hårdare än lagstiftaren. Det tycker jag är intressant. De har tolkat lagen hårdare än lagstiftaren.Är det här över huvud taget rimligt? Jag och många med mig anser inte det. måste upplevas som en stödjande servicefunktion och inte som i det närmaste en rättslig motståndare. Pendeln har slagit för hårt. Misstänksamheten mot fusk av olika slag har blivit så stor att många människor som bevisligen är sjuka får sitta emellan. Det är orimligt, och det kräver ett ansvarstagande och agerande även från regeringens sida. I verkligheten är det så att försäkringsläkare ibland i allmänna ordalag säger att behandlande läkares intyg inte styrker nedsättning av arbetsförmåga. Det gör att många människors situation bryskt avfärdas. Utlåtanden som jag har tagit del av är ibland okonkreta i sina formuleringar, och man har varken kommunicerat med den behandlande läkaren eller den försäkrade. Men det jag ser som mest anmärkningsvärt är när försäkringsläkare som inte är specialister i praktiken överprövar specialisters bedömningar. Att inte vara sakkunnig och ändå göra en tydlig bedömning utanför sitt kompetensområde är inte förtroendeingivande. Ett krav borde vara att konsekvent anlitade specialister för att bedöma andras specialistläkares intyg. Jag anser att ministerns markeringar om förtydligande av försäkringsläkares uppdrag, om erfarenhetsutbyte mellan läkare och så vidare är bra. Däremot vet jag inte vad jag ska tycka om markeringarna kring . Jag vill se resultat innan jag har en åsikt om huruvida det är positivt eller negativt. Det är snårig materia vi rör oss i, och det är svåra bedömningar som egentligen ligger på individuella personer, exempelvis försäkringsläkare. Man kan ibland fundera på om man löser sådant här med statliga utredningar. Jag är tydligt och klart oroad över den verklighet som existerar. Jag är fundersam till om de åtgärder som ministern hänvisar till tar på djupet i organisation så att detta kan rättas till. Ett av grundproblemen är den hårdare bedömning och praxis som börjat råda. Är ministern beredd att vidta några åtgärder på den punkten? Är ministern beredd att vidta åtgärder mot att försäkringsläkare utan specialistkompetens gör bedömningar av specialistläkares intyg? Jag tackar för svaret. Frågan om hantering av sjuka personer och försäkringsläkarnas roll är ett problem för många människor . kom det till Länsrätten i in 685 överklaganden i socialförsäkringsärenden. Det var den näst största andelen av länsrättens mål. Störst är skatteärenden. Självklart att är det svårt att hinna med den här ärendeanhopningen, och låg 438 ärenden kvar. Orsaken till den omfattande mängden överklaganden är upplevelsen av en hårdare attityd från sida i förhållande till de försäkrade. Många enskilda personer upplever att de kommer i kläm i vad de upplever vara ett överbyråkratiskt schackrande där deras upplevelse av sjukdom och de behandlande läkarnas sjukintyg inte hanteras med respekt. Upplevelsen är ofta att attityd är mer kontrollerande och bevakande än stödjande och rehabiliterande. De många överklagandena i visar att missnöjet är omfattande. Ett annat exempel på det är att i hjälpte 120 medlemmar i olika tvister med . I 80 av dessa fall överklagades beslutet, och i 40 fall har medlemmen fått rätt mot . I praktiken betyder detta att handläggare och chefer, med försäkringsläkarens råd i ryggen, har tolkat lagen hårdare än lagstiftaren. Det tycker jag är intressant. De har tolkat lagen hårdare än lagstiftaren.Är det här över huvud taget rimligt? Jag och många med mig anser inte det. måste upplevas som en stödjande servicefunktion och inte som i det närmaste en rättslig motståndare. Pendeln har slagit för hårt. Misstänksamheten mot fusk av olika slag har blivit så stor att många människor som bevisligen är sjuka får sitta emellan. Det är orimligt, och det kräver ett ansvarstagande och agerande även från regeringens sida. I verkligheten är det så att försäkringsläkare ibland i allmänna ordalag säger att behandlande läkares intyg inte styrker nedsättning av arbetsförmåga. Det gör att många människors situation bryskt avfärdas. Utlåtanden som jag har tagit del av är ibland okonkreta i sina formuleringar, och man har varken kommunicerat med den behandlande läkaren eller den försäkrade. Men det jag ser som mest anmärkningsvärt är när försäkringsläkare som inte är specialister i praktiken överprövar specialisters bedömningar. Att inte vara sakkunnig och ändå göra en tydlig bedömning utanför sitt kompetensområde är inte förtroendeingivande. Ett krav borde vara att konsekvent anlitade specialister för att bedöma andras specialistläkares intyg. Jag anser att ministerns markeringar om förtydligande av försäkringsläkares uppdrag, om erfarenhetsutbyte mellan läkare och så vidare är bra. Däremot vet jag inte vad jag ska tycka om markeringarna kring . Jag vill se resultat innan jag har en åsikt om huruvida det är positivt eller negativt. Det är snårig materia vi rör oss i, och det är svåra bedömningar som egentligen ligger på individuella personer, exempelvis försäkringsläkare. Man kan ibland fundera på om man löser sådant här med statliga utredningar. Jag är tydligt och klart oroad över den verklighet som existerar. Jag är fundersam till om de åtgärder som ministern hänvisar till tar på djupet i organisation så att detta kan rättas till. Ett av grundproblemen är den hårdare bedömning och praxis som börjat råda. Är ministern beredd att vidta några åtgärder på den punkten? Är ministern beredd att vidta åtgärder mot att försäkringsläkare utan specialistkompetens gör bedömningar av specialistläkares intyg? Jag tackar för svaret. Frågan om hantering av sjuka personer och försäkringsläkarnas roll är ett problem för många människor . kom det till Länsrätten i in 685 överklaganden i socialförsäkringsärenden. Det var den näst största andelen av länsrättens mål. Störst är skatteärenden. Självklart att är det svårt att hinna med den här ärendeanhopningen, och låg 438 ärenden kvar. Orsaken till den omfattande mängden överklaganden är upplevelsen av en hårdare attityd från sida i förhållande till de försäkrade. Många enskilda personer upplever att de kommer i kläm i vad de upplever vara ett överbyråkratiskt schackrande där deras upplevelse av sjukdom och de behandlande läkarnas sjukintyg inte hanteras med respekt. Upplevelsen är ofta att attityd är mer kontrollerande och bevakande än stödjande och rehabiliterande. De många överklagandena i visar att missnöjet är omfattande. Ett annat exempel på det är att i hjälpte 120 medlemmar i olika tvister med . I 80 av dessa fall överklagades beslutet, och i 40 fall har medlemmen fått rätt mot . I praktiken betyder detta att handläggare och chefer, med försäkringsläkarens råd i ryggen, har tolkat lagen hårdare än lagstiftaren. Det tycker jag är intressant. De har tolkat lagen hårdare än lagstiftaren.Är det här över huvud taget rimligt? Jag och många med mig anser inte det. måste upplevas som en stödjande servicefunktion och inte som i det närmaste en rättslig motståndare. Pendeln har slagit för hårt. Misstänksamheten mot fusk av olika slag har blivit så stor att många människor som bevisligen är sjuka får sitta emellan. Det är orimligt, och det kräver ett ansvarstagande och agerande även från regeringens sida. I verkligheten är det så att försäkringsläkare ibland i allmänna ordalag säger att behandlande läkares intyg inte styrker nedsättning av arbetsförmåga. Det gör att många människors situation bryskt avfärdas. Utlåtanden som jag har tagit del av är ibland okonkreta i sina formuleringar, och man har varken kommunicerat med den behandlande läkaren eller den försäkrade. Men det jag ser som mest anmärkningsvärt är när försäkringsläkare som inte är specialister i praktiken överprövar specialisters bedömningar. Att inte vara sakkunnig och ändå göra en tydlig bedömning utanför sitt kompetensområde är inte förtroendeingivande. Ett krav borde vara att konsekvent anlitade specialister för att bedöma andras specialistläkares intyg. Jag anser att ministerns markeringar om förtydligande av försäkringsläkares uppdrag, om erfarenhetsutbyte mellan läkare och så vidare är bra. Däremot vet jag inte vad jag ska tycka om markeringarna kring . Jag vill se resultat innan jag har en åsikt om huruvida det är positivt eller negativt. Det är snårig materia vi rör oss i, och det är svåra bedömningar som egentligen ligger på individuella personer, exempelvis försäkringsläkare. Man kan ibland fundera på om man löser sådant här med statliga utredningar. Jag är tydligt och klart oroad över den verklighet som existerar. Jag är fundersam till om de åtgärder som ministern hänvisar till tar på djupet i organisation så att detta kan rättas till. Ett av grundproblemen är den hårdare bedömning och praxis som börjat råda. Är ministern beredd att vidta några åtgärder på den punkten? Är ministern beredd att vidta åtgärder mot att försäkringsläkare utan specialistkompetens gör bedömningar av specialistläkares intyg? Det är sant att försäkringsläkaren inte bestämmer vilken ersättning människor ska få, men det är klart att säger att en människa inte är berättigad att vara sjukskriven påverkar det i sin tur ersättningen. Därför är det väldigt väsentligt, och ofta lyssnar de självklart på vad försäkringsläkaren säger. Det finns många fall där människor har varit hos en annan läkare - det kan vara en specialist - och fått bedömningen att arbetsförmågan är nedsatt eller att de inte kan jobba över huvud taget. Sedan säger försäkringsläkaren motsatsen. Det är väldigt märkligt att en läkare som inte ens har träffat patienten kan göra den bedömningen. I många fall är det tyvärr så att försäkringsläkaren inte har träffat patienten innan han gör bedömningen.Det här ger människor bilden av att de vill sjukskriva till varje pris och att det handlar om det.Jag vet att ministern inte kan kommentera enskilda fall, men man kan inte låta bli att reagera när man hör sådant som har framkommit framför allt . Det är fruktansvärda fall där människor borde få bli sjukskrivna men inte får bli det.Ett exempel är en man som genomgick en hjärtoperation efter en mycket svår hjärtinfarkt. Han fick beskedet att han inte fick vara sjukskriven utan att han kunde arbeta från sjuksängen på sjukhuset. De kunde sätta in en telefon där så att han kunde sköta sitt ordinarie jobb därifrån.Den historien slutade ändå lyckligt. En del människor har tack och lov specialistläkare som verkligen kämpar för dem. Till slut kan de i bästa fall få rätt. Det är fruktansvärt att över huvud taget komma med ett sådant besked till någon som har varit så nära döden som en hjärtinfarkt innebär. Att ligga inne för operation är väldigt prövande för både den psykiska och fysiska hälsan.Det finns exempel på människor som genomgått omfattande cancerbehandling och inte har fått vara sjukskrivna. Det är olika från fall till fall hur de här historierna slutar, men försäkringsläkarens bud har i många fall varit att det går alldeles utmärkt att jobba vidare trots att man genomgår cellgiftsbehandling och strålning och sådant som man vet sätter ned den fysiska hälsan. Det är dessutom otroligt stressande för den enskilde. Man vet ju inte ens om man kommer att överleva.Det finns fall där den enskilde visserligen inte är sjuk i ordets vanliga bemärkelse. Det gäller till exempel ett fall där en man hade en dotter som var döende. Det var en liten flicka, bara gammal. Hon hade fått cancerbesked. Hon var döende och det fanns ingenting att be för. Mannen pendlade till sitt jobb långt därifrån. Han ville så klart vara med sin dotter . Det var ju den enda tid han skulle få med henne. Det var ju både för sin egen skull och för att stödja dottern. Han fick beskedet att han inte var sjuk så det beviljades inte.Folk hamnar i en väldigt svår situation i just de här specifika situationerna. Man kan inte säga att han är arbetslös och har rätt till arbetslöshetsersättning och man kanske inte kan säga att han är sjuk. Frågan är hur människor ska göra i sådana här situationer. Jag tycker att man måste visa mycket större flexibilitet.Det har ju kommit dekret om hårdare bedömning för rätten att bli sjukskriven. Men en stor fråga gäller också försäkringsläkarna. De har ju funnits . De hårda bedömningarna gör ju inte saken bättre. Jag tycker att det är väldigt viktigt att man gör någonting åt detta. Det är sant att försäkringsläkaren inte bestämmer vilken ersättning människor ska få, men det är klart att säger att en människa inte är berättigad att vara sjukskriven påverkar det i sin tur ersättningen. Därför är det väldigt väsentligt, och ofta lyssnar de självklart på vad försäkringsläkaren säger. Det finns många fall där människor har varit hos en annan läkare - det kan vara en specialist - och fått bedömningen att arbetsförmågan är nedsatt eller att de inte kan jobba över huvud taget. Sedan säger försäkringsläkaren motsatsen. Det är väldigt märkligt att en läkare som inte ens har träffat patienten kan göra den bedömningen. I många fall är det tyvärr så att försäkringsläkaren inte har träffat patienten innan han gör bedömningen.Det här ger människor bilden av att de vill sjukskriva till varje pris och att det handlar om det.Jag vet att ministern inte kan kommentera enskilda fall, men man kan inte låta bli att reagera när man hör sådant som har framkommit framför allt . Det är fruktansvärda fall där människor borde få bli sjukskrivna men inte får bli det.Ett exempel är en man som genomgick en hjärtoperation efter en mycket svår hjärtinfarkt. Han fick beskedet att han inte fick vara sjukskriven utan att han kunde arbeta från sjuksängen på sjukhuset. De kunde sätta in en telefon där så att han kunde sköta sitt ordinarie jobb därifrån.Den historien slutade ändå lyckligt. En del människor har tack och lov specialistläkare som verkligen kämpar för dem. Till slut kan de i bästa fall få rätt. Det är fruktansvärt att över huvud taget komma med ett sådant besked till någon som har varit så nära döden som en hjärtinfarkt innebär. Att ligga inne för operation är väldigt prövande för både den psykiska och fysiska hälsan.Det finns exempel på människor som genomgått omfattande cancerbehandling och inte har fått vara sjukskrivna. Det är olika från fall till fall hur de här historierna slutar, men försäkringsläkarens bud har i många fall varit att det går alldeles utmärkt att jobba vidare trots att man genomgår cellgiftsbehandling och strålning och sådant som man vet sätter ned den fysiska hälsan. Det är dessutom otroligt stressande för den enskilde. Man vet ju inte ens om man kommer att överleva.Det finns fall där den enskilde visserligen inte är sjuk i ordets vanliga bemärkelse. Det gäller till exempel ett fall där en man hade en dotter som var döende. Det var en liten flicka, bara gammal. Hon hade fått cancerbesked. Hon var döende och det fanns ingenting att be för. Mannen pendlade till sitt jobb långt därifrån. Han ville så klart vara med sin dotter . Det var ju den enda tid han skulle få med henne. Det var ju både för sin egen skull och för att stödja dottern. Han fick beskedet att han inte var sjuk så det beviljades inte.Folk hamnar i en väldigt svår situation i just de här specifika situationerna. Man kan inte säga att han är arbetslös och har rätt till arbetslöshetsersättning och man kanske inte kan säga att han är sjuk. Frågan är hur människor ska göra i sådana här situationer. Jag tycker att man måste visa mycket större flexibilitet.Det har ju kommit dekret om hårdare bedömning för rätten att bli sjukskriven. Men en stor fråga gäller också försäkringsläkarna. De har ju funnits . De hårda bedömningarna gör ju inte saken bättre. Jag tycker att det är väldigt viktigt att man gör någonting åt detta. Jag tycker att har skrivit en interpellation i en viktig fråga och i ett balanserat tonläge. Så är inte alltid fallet i debatterna, men det är bra när vi kan utnyttja och den plattformen till bra debatter i angelägna frågor.Jag kan även instämma i delar av den bild som ger av verkligheten. Jag ser den även från horisont. Först vill jag ändå göra tydligt att jag helt står bakom den skärpning som alliansregeringen har vidtagit vad gäller långa sjukskrivningar och de exploderande förtidspensioneringarna. Det har varit för lätt och släpphänt . Det var nödvändigt att prioritera arbetslinjen och minska utanförskapet och att ställa mer precisa riktlinjer för villkoren för långa sjukskrivningar och sjuk- och aktivitetsersättningar.Havande sagt detta, som säkert skulle ha uttryckt sig, vill jag tillföra någon synpunkt till den problematik som har lyft fram.Distriktsläkaren sjukskriver den som läkaren anser vara sjuk. Man kan uppenbarligen vara sjuk men ändå ha arbetsförmåga. Den bedömningen görs av med hjälp av försäkringsläkaren som oftast granskar läkarintyget och enbart utifrån detta ibland gör bedömningen att man inte kan arbeta eller att man kan och bör arbeta.Redan här blir diskussionen lite svår för många av oss. Man kopplar nog ofta ihop sjukdom och sjukskrivning med att man inte har arbetsförmåga. Jag är med på att den diskussionen och bedömningen faktiskt är relevant.Den kan göras som av en överprövande instans. Man kunde alternativt tänka sig att bedömningen gjordes av distriktsläkaren som ju är den som har träffat den sjuke och bäst torde kunna bedöma graden av arbetsförmåga. Kontrollen skulle i så fall göras av och försäkringsläkaren och i stället för att rikta sig mot den sjukskrivne innebära en prövning av läkarnas sjukintyg och bedömningar. Så är inte systemet , men jag tycker att det är en intressant tanke.Som det nu är kan den enskilde ibland hamna mellan distriktsläkarens och försäkringsläkarens stolar och i vissa lägen hamna i en moment 22-liknande situation.Jag ska ge ett exempel som jag har kommit i kontakt med och som visar en sak som borde rättas till.En skogsarbetare jag känner fick en whiplashskada vid fällning av stormfälld skog. Han fick stora bekymmer med rygg och nacke. Han försökte jobba, men det gick allt sämre. Han sökte läkarvård och gick hos sjukgymnast men blev inte bättre. Läkare och sjukgymnast var eniga om att en tids sjukskrivning utan arbete var nödvändig för att behandlingen skulle bita. Skogsarbetaren sjukskrevs av distriktsläkaren vid vårdcentralen.Så långt var allt gott och väl. Skogsarbetaren var sjukskriven och såg fram emot sjuklönen. Men den dök inte upp. I stället kom ett barskt brev från som ansåg distriktsläkarens intyg vara kort och ofullständigt. Därför var förslaget att ingen sjuklön skulle utgå.Att läkarens intyg var ofullständigt kan ju knappast patienten lastas för. Att i efterhand vägra utbetalning av sjuklön när den sjuke har varit i god tro att läkarens intyg skulle gälla är inte acceptabelt tycker jag. Det borde ändras. Det budskapet vill jag skicka med socialförsäkringsministern.Att däremot ifrågasätta framtida sjukersättning och att den enskilde då kan välja att arbeta eller inte arbeta och vet vad som gäller är en annan sak. Då kan man i så fall arbeta medan frågan överprövas. Det här är en fråga som naturligtvis engagerar väldigt många. Jag får också många brev från oroliga personer som ifrågasätter att överprövar eller har annan uppfattning om ersättningen för den skada som man har fått läkarintyg för.Jag hör naturligtvis också de här tongångarna. Jag blir också orolig om det nu är så att man bedöms olika av olika försäkringskassor, av olika handläggare och om det ser olika ut på olika platser.Här i kammaren bestämdes faktiskt 2005 att skulle bli en egen myndighet med en styrelse med fullt eget ansvar. Skärpningen inom ohälsans område som pratar om är en skärpning som innebär en förbättring som kommer . Någon skärpning från denna regering vad gäller lagstiftning eller regler har inte kommit.Jag har roat mig med att titta på vad Socialdemokraterna har sagt om försäkringsläkarna man hade regeringsmakten, om man nu inte är tillfreds med roll.I en proposition 1994/95 med och framgår det klart att försäkringsläkaren är expert och rådgivare. Försäkringsläkaren ska inte själv undersöka eller behandla den försäkrade.I en proposition 2002/03 undertecknad av och står det att ovannämnda synsätt fortsatt ska gälla. Rapporter från säger också att någon förändring av prövning inte ska ske utan att det i så fall får bli ett domstolsförfarande.Med den bakgrunden vill jag säga att denna regering har lagt ett kommittédirektiv om patienträttigheten; det är vad det handlar om - patientens rättigheter i sin sjukskrivningsprocess. Det kommer i en utredning . Vi ifrågasätter också hur rättssäkerheten är för patienterna.Ett kommittédirektiv står jag bakom tillsammans med regeringen. Det handlar om tillsyn av hela socialförsäkringen. kommer att lämna över den till mig så att vi ser vad man säger och hur vi ska kunna garantera en rättssäker tillsyn över hela socialförsäkringen. Det har ju inte funnits. Tillsynen glömde Socialdemokraterna bort när man slog ihop försäkringskassorna.När det gäller bedömningen tror och hoppas jag på den sjukskrivningsprocess som Socialdemokraterna startade upp. Det hoppas jag att ni enas med mig om, eftersom beslutet i kammaren är gemensamt. Det är en sjukskrivningsprocess mellan läkarna, , och . Man ska titta på hur en normal sjukskrivningstid ser ut, som ett beslutsstöd. Det var Socialdemokraterna som satte i gång arbetet. Jag har fullföljt det.Nu har man snart gjort färdigt de flesta diagnoser utom lättare psykisk ohälsa och stressymtom. Vi har varit eniga om att titta på det här. När , den sjukskrivande läkaren, med mera har varit överens om vad som är vetenskap och beprövad hjälp, vad som är en normal sjukskrivning, då behöver vi kanske inte ha det här ifrågasättandet, för då har båda parter varit med i diskussionerna. Jag hoppas och tror mycket på det. Men det är enbart ett beslutsstöd, ingenting annat.Vi skulle kunna diskutera arbetsförmågan mycket. Jag ger ett kort svar till : Vi har trygghetssystem som ger pappan som ska sitta vid sin döende dotters sida rätt att vårda sitt sjuka barn. Det här är en fråga som naturligtvis engagerar väldigt många. Jag får också många brev från oroliga personer som ifrågasätter att överprövar eller har annan uppfattning om ersättningen för den skada som man har fått läkarintyg för.Jag hör naturligtvis också de här tongångarna. Jag blir också orolig om det nu är så att man bedöms olika av olika försäkringskassor, av olika handläggare och om det ser olika ut på olika platser.Här i kammaren bestämdes faktiskt 2005 att skulle bli en egen myndighet med en styrelse med fullt eget ansvar. Skärpningen inom ohälsans område som pratar om är en skärpning som innebär en förbättring som kommer .