· GV10304 · 2008-01-18 12:30:14 — har frågat migvad jag avser att göra för att tillförsäkra att fyrstegsprincipen följs i detta och kommande infrastrukturprojekt,hur jag tänker säkerställa att de nu införda trängselavgifterna finns med som en utgångspunkt när Förbifart och andra alternativ bedöms,vad mer jag avser att göra för att bromsa biltrafikens tillväxt i storstadsområden.När det gäller fyrstegsprincipen har tillämpningen av denna successivt utvecklats. Som förklarar i sin interpellation innebär denna princip att när det uppstår ett behov eller ett problem i transportsektorn är det självklart att genomgå de olika stegen med att först bedöma efterfrågan och val av transportsätt samt om möjligt påverka efterfrågan, sedan ta ställning till om det går att nyttja befintligt transportsystem mer effektivt, i tredje hand undersöka om det är lämpligt med ombyggnad och först i sista hand överväga nybyggnation. Detta bidrar till en mer effektiv resursanvändning och bättre samordning i hela transportsektorn.Regeringen avser att återkomma till frågan om tillämpningen av fyrstegsprincipen i samband med direktiven om åtgärdsplanering inför den kommande planperioden.Karin ställer sin fråga om fyrstegsprincipen mot bakgrund av att hon anser att i för Förbifart struntat i principen. Detta förklarar interpellanten i sin tur med att med regeringens goda minne helt enkelt bestämt sig för att målet är att bygga en väg och att man med detta som utgångspunkt inte ansett att det finns något skäl att göra någon djupare analys av de tre första olika stegen, utan i stället hoppar direkt till det fjärde steget.På samma sätt som i den interpellation om Förbifart av som jag besvarade framställs det alltså som att driver projektet som ett egenvärde. Jag vill då återigen påminna om att det är de nationella planerna för vägtransportsystemet som är styrande för vilka projekt bedriver fysisk planering för. Förbifart finns med i den nu gällande planen för som fastställdes av den tidigare regeringen för dess samarbete med och Vänsterpartiet.Förbifart har inte något sådant egenvärde som interpellanten gör gällande, utan det är effekterna av investeringen som är det viktiga. Regionen växer och har behov av att lösa de transportbehov som uppstår. I har olika alternativ prövats ingående: åtgärder i befintligt system, vägutbyggnader och ett alternativ med mycket kollektivtrafik. Resultatet av visar att de enda alternativ som klarar arbetsuppgiften och som bäst uppfyller målen är en vägutbyggnad över Saltsjö-Mälarsnittet. Region har därför rekommenderat Förbifart Stockholm.Betydelsen av projektet lyfts också fram av Stockholmsförhandlingen där den bristande kapaciteten i Saltsjö-Mälarsnittet beskrivs som ett av transportssystemets huvudproblem. Förhandlingens trafiklösning ökar kapaciteten i Saltsjö-Mälarsnittet, spårkapaciteten i regionen och mot , kapaciteten på Europavägarna samt tillgängligheten till kärnor och knutpunkter. De allra viktigaste infrastrukturåtgärderna är , Förbifart och övriga kollektivtrafiksatsningar.Vägverkets planeringsprocess från förstudie till arbetsplan i kombination med tillåtlighetsprövning, miljöprövning, kommunernas detaljplanering med mera är dessutom mycket strikt reglerad och ger inte utrymme för godtycke.När det gäller hur fyrstegsprincipen tillämpats i för Förbifart har ärendet ännu inte inkommit till regeringen. Jag vill därför inte kommentera enskildheter vad gäller innehållet i Vägutredningen.Karin har vidare frågat mig hur jag tänker säkerställa att de nu införda trängselavgifterna finns med som en utgångspunkt när Förbifart och andra alternativ bedöms. Jag tolkar det så att frågan är ställd mot bakgrund av antagandet att kollektivtrafiklösningar avfärdades i vägutredning med motivet att trängselskatt, som då skulle behövas, vore negativt för regionens utveckling.Som jag tidigare nämnde har ärendet ännu inte inkommit till regeringen. Av samma skäl är det således för tidigt att besvara även denna fråga. har slutligen frågat mig vad jag avser att göra mer för att bromsa biltrafikens tillväxt i storstadsområden. Interpellanten ställde samma fråga till mig i sin förra interpellation om Förbifart . Jag anser att transportsektorn måste bli mer miljövänlig. För att förändra beteenden och skapa en vilja att investera i ny teknik behövs ekonomiska styrmedel som ger incitament att agera miljövänligt. höjdes dels den generella koldioxidskatten, dels energiskatten på diesel. Jag vill också lyfta fram införandet av trängselskatten i som bland annat syftar till att begränsa trafiken i innerstaden för att förbättra framkomligheten och miljön i Stockholm.Utöver detta har regeringen som en klart uttalad ambition att alla transportslagen måste samverka. Då kan vi få över en del av det som går på vägarna till järnväg och sjöfart. måste föras över till det mest miljösmarta transportsättet.Regeringen har för avsikt att återkomma till denna fråga i den infrastrukturproposition som kommer att överlämnas till i samband med budgetpropositionen . Innan man vidtar åtgärder i transportsystem bör man fundera på vad som är problemet. Det finns massor med problem, men man måste fundera på vilka problem som är viktigare än andra.Vi har ett antal transportpolitiska mål, och när det gäller dessa mål undrar jag om regeringen verkligen vägt vart och ett av dem mot Förbifart för att se om de underlättar att lösa problemen eller om de försvårar det hela.Ett delmål handlar om regional utveckling. Är Förbifart bättre på att tillgodose det målet än alternativet som är att bygga ut kollektivtrafiken? Om man tänker sig att en stor andel människor flyttar hit och man har en viss summa i infrastrukturmedel blir frågan hur de används effektivast om man vill öka arbetsmarknadsregionen och öka folks möjligheter till tillgänglighet i trafiken. Är det genom kollektivtrafikinvesteringar eller genom väginvesteringar?Vi har ett jämställdhetsmål. Får kvinnor större möjligheter att transportera och förflytta sig om man satsar pengarna på Förbifart jämfört med att öka kapaciteten i kollektivtrafiken?Vi har trafiksäkerhetsmål där utvecklingen går spikrakt åt fel håll. Underlättar det för fler människor att ta sig fram utan att riskera att skadas eller omkomma i trafiken om man satsar pengarna på vägar jämfört med att satsa dem på kollektivtrafiken?Vi har ett miljömål. Skapas det större möjligheter att få trafikens volymer och effekter att vara i paritet med de klimatmål som just nu utreds i Klimatberedningen om man satsar pengarna på motorvägar jämfört med att satsa dem på kollektivtrafiken?Ni bör tänka över detta mycket noggrant när ni tar fram den transportpolitiska propositionen och infrastrukturpropositionen. För oss är svaret enkelt. Vi måste använda alla medel till att satsa på kollektivtrafik. Inte en krona till ska gå till sådant som förstör klimatet.Fyrstegsprincipen innebär att ni först ska analysera efterfrågan på trafik. Då är det intressant att se hur kalkylsystem och efterfrågeanalyser ser ut. Man utgår fortfarande från att oljepriset är per fat. Det är rätt länge sedan det priset gällde. Inga prognoser talar för att man kommer ned i den nivån igen. Med det som utgångspunkt gör man bilder av större biltrafikvolymer än vad som sedan visar sig bli fallet. Men om man investerar i att volymerna ska bli större får man också det. Det blir en självuppfyllande profetia.Man skulle också titta på valet av transportsätt, men det har inte gjorts. erkänner, klädsamt nog, i sin utredning att järnvägstrafiken som ett alternativ inte är deras fackområde. Hur vore det om , som talar så fint om transportslagsövergripande sätt, såg till att göra om hela processen genom att låta och tillsammans utreda hur man bättre kan ordna med kommunikationerna i med utgångspunkt från de transportpolitiska mål vi beslutat om i riksdag?Ni säger att man enligt fyrstegsprincipen ska utnyttja befintligt transportsystem bättre. Vi har i problem med trängseln under högtrafik. Det har gjorts ett försök som visat sig vara synnerligen effektivt när det gällt att ta hand om trängseln. Genom att ha avgifter fördelas trafiken i både tid och rum och mellan transportslagen på ett mer effektivt sätt. Varför går ni inte vidare med det och har högre nivåer? Varför ska pengarna användas till att bygga sådant som ger ännu mer trängsel, det vill säga ett vägsystem, i stället för att använda intäkterna till att bygga ut alternativet, nämligen kollektivtrafiken? Jag tycker att det är ett svek mot väljarna som i en folkomröstning fick ta ställning till ett trängselavgiftssystem där intäkterna - vilket är mycket logiskt - skulle gå till att förbättra alternativen till biltrafiken. Det uttrycktes i en tidigare debatt glädje över att Nya var engagerade i järnvägsdebatten. Jag kan uttrycka motsvarande sorg över att ingen socialdemokrat tycks vara intresserad av diskussionen om Förbifart Stockholm.Den politiska debatten om förbifarten kan väl vi som företrädare för de politiska partierna föra med varandra. Att ge sig på den statliga myndigheten, som bara fullföljer de uppdrag den fått enligt liggande planer, vilka dessutom togs fram av den tidigare majoriteten, tycker jag inte bär någonvart.Låt mig så gå över till sakfrågan om förbifarten. Jag noterar att gjort det till en nationell huvudfråga att stoppa Förbifart . Det är något som invånare har anledning att notera. Egentligen tycker jag att alla i vårt land har anledning att notera inställning till vägar; de säger nu nej till alla nya vägsatsningar. Det visar på antingen bristande insikt eller bristande hänsyn till den otroligt dåliga vägstandard som många delar av vårt land har.I har vi stor kapacitetsbrist. Även i andra delar av landet har man kapacitetsbrist, men man har dessutom en så dålig standard att det är ett hot mot både transporter och säkerhet. Vidare väljer att glömma bort busstrafikens stora betydelse för kollektivtrafiken.Förbifart är ett stort, komplicerat och kostnadskrävande projekt, det ska vi vara alldeles klara över, på samma sätt som är det inom järnvägstrafiken. Vi kan se alla konflikter som uppstår nu när byggandet ska komma i gång. Båda projekten är emellertid, som jag ser det, nödvändiga både för det nationella nätet av vägar och järnvägar och för att ska fungera.Östersjön och , fru talman, är rikedom, men vattnet skapar också välkända barriärer mellan regionens södra och norra delar. Det är ett viktigt uppdrag för politiken att se till att den barriären kan passeras såväl med tåg som med buss och bil.Obalansen mellan södra och norra delar är välkänd, men jag vill ändå påpeka och understryka den. Det skiljer mer än och person i medelinkomst mellan den norrkommun som har högst medelinkomst och den söderkommun som har lägst medelinkomst. Det absoluta antalet hushåll med socialbidrag är fler i söderort än i norrort trots att det bor färre människor i söderort. Det finns 16 högskolor och universitet i norrort och fyra i söderort.Lösningen på detta är inte en politik som innebär att man försöker tvångsförflytta människor, företag eller universitet och högskolor. Lösningen på detta är en integration av regionen. Just därför står de 26 kommunerna och bakom Förbifart , och de gör det i bred politisk enighet. Det är därför man alltsedan , därefter i Stockholmsberedningen och sedan i Stockholmsförhandlingen slår fast betydelsen av förbifarten.Fru talman! Jag tycker att det varit angeläget att understryka dessa delar. Vi måste pröva förbifarten ekonomiskt och ur miljösynpunkt. Allt detta kommer att ske seriöst och ordentligt. Vi ska inte glömma bort varför jag och många andra tycker att det är viktigt att bygga Förbifart . Det är inte något okynne från några otyglade tjänstemän på som lett fram till dessa planer, utan ett starkt och välkänt behov från regionen. När jag läste interpellation slogs jag av att det finns en negativ inställning till Förbifart . Som stockholmare måste jag säga att det bekymrar mig. Det bekymrar mig allvarligt. Jag hoppas innerligt att regeringen orkar ta fram ett seriöst förslag i samarbete inte bara med utan med de 26 kommuner som finns, att de orkar dra igenom förslaget så att det blir verklighet.När jag flyttade till diskuterades behovet av en ringled runt staden. Frågan har återkommit gång på gång, oberoende av politisk majoritet. Men det har inte hänt något. finns behovet.Jag bor söder om stan och är väldigt praktiskt inriktad just . Det finns en gemensam arbetsmarknad. Det görs resor runt om i . Många bor, precis som jag, söder om stan och ska till den norra sidan, till exempel till arbetet. Då måste resan gå via Essingeleden. Det går inte att åka en närmare väg runt om. Resan kan förstås också göras med kollektivtrafik, men även kollektivtrafiken måste ha någonstans att ta sig fram, eller hur? Förbifart är ett utmärkt alternativ för detta.När det gäller trängseln - för visst finns det trängsel både i kollektivtrafiken och bland privatbilisterna - tror jag att det behövs många lösningar för att minska den. Behovet kvarstår dock i en växande region som Stockholm.Jag vill i detta sammanhang också säga att det finns många andra städer som har en ringled. har hört dessa argument tidigare, men jag upprepar dem ändå. När jag åker förbi slipper jag åka genom staden. Det finns en ringled runt staden. Vad jag förstått är gävleborna oerhört nöjda med den. Min gamla hemstad har en ringled runt staden. pågår diskussioner om behovet av ytterligare en ringled eftersom tillväxten i regionen är stor. Ur det perspektivet kan jag inte se att behovet av en ringled runt , inklusive Förbifart , minskat . Snarare har behovet ökat.I interpellationen förs också en debatt om miljöförstöringen. Här vill jag lyfta fram att det faktiskt hänt mycket när det gäller bilar och marknadens intresse av att bidra till en bättre miljö. Om jag inte har fel var förbrukningen för en vanlig bil en liter per mil. har förbrukningen sjunkit avsevärt. Det är ofta konsumenterna som ställer just sådana krav. Regeringen har också höjt skatterna på bränsle, vilket ytterligare trycker på behovet av bränslesnåla bilar. Detsamma gäller forskningen.Förbifart är välkommen. Det gäller inte bara för mig utan för en stor grupp stockholmare. Jag hoppas att kan hjälpa till så att vi hittar långsiktiga lösningar som bidrar till att kan växa, att blir en miljövänlig stad, att avgaserna minskar, att kollektivtrafiken kan köra samt att det även blir möjligt för den som så önskar att köra bil. Det är för tidigt för denna regering att ta ställning till frågan om Förbifart . För det första vill vi gå igenom resultatet av det arbete som genomfört om infrastruktur. För det andra måste objektet i sig gå vidare till tillåtlighetsprövning och miljöprövas. Jag har förstått att troligen inom det närmaste halvåret kommer att inkomma till regeringen med en ansökan om tillåtlighet. Dessutom ska den naturligtvis värderas ekonomiskt.Låt oss stanna upp vid Förbifart och den demokratiska processen kring den. Jag har med mig regeringens proposition 2003/04 om utökade planeringsramar för väg- och järnvägsinvesteringar 2004-2015. Propositionen gällande de kommande tio åren arbetades fram av den förra regeringen. I den står följande: "Regeringens beslut om den nationella väghållningsplanen innebär en fortsatt utbyggnad av vägnätet med åtgärder som visar på en god avvägning mellan det transportpolitiska målet om samhällsekonomisk effektivitet och långsiktig hållbarhet samt de olika delmålen i transportpolitiken." Därefter räknas vägprojekten upp - och toppas av Förbifart . Det sägs också att besluten är utformade i samarbete med och Miljöpartiet.Som också sade försöker och i sin iver att komma in i miljödebatten använda sig av Förbifart som den stora boven i både miljöpolitiken och trafiksäkerhetspolitiken.Man beskyller den här regeringen för att vi har valt Förbifart . Det är till och med så att man anger att Socialdemokraterna inte är riktigt pålitliga därför att de är för Förbifart Stockholm.När sedan fattade beslut i frågan röstade samtliga närvarande riksdagsledamöter från Socialdemokraterna, för planen och för Förbifart . Om inte minns så var hon närvarande och röstade för, även om det var för ett annat parti än det som hon representerar i debatten.Är det detta demokratiska arbete som ifrågasätter? Är detta det nya sätt som försöker arbeta med i miljöfrågor? Jag börjar med det sista. Jag förstår inte alls passningen om demokrati och vägplanering.Vi gjorde detta i två omgångar. Vi utredde det först och var ute på resor i landet. Det var väldigt många resor som , och jag deltog i där vi frågade människor vad de ville ha, och vi hade uppvaktningar.Det intressanta med uppvaktningen från var att sju län gick ihop och sade: En sak är viktigare än allt annat för oss oavsett var vi bor i , och det är . Den var det viktigaste. Allt annat kom längre ned.Vi lyssnade på det och gjorde också fördelningen av pengar utifrån det. Det gällde dels relationen och förhållandet mellan järnväg och väg, dels tidsmässigt när saker och ting skulle genomföras. Det gjordes precis i enlighet med de äskanden som lade fram till oss.Vi var i samklang med den opinion som fanns. Det var det viktigaste för att lösa problemen på arbetsmarknaden och trängselproblemen. var i paritet med klimatfrågan och miljöfrågan.Vad gjorde ni när ni kom till makten? Ni fördröjde hela processen för det som var det absolut viktigaste önskemålet för människor runtikring huvudstaden.Jag skulle vilja kommentera något av det sade. Det är klart att är en statlig myndighet. Men den arbetar efter de direktiv som regeringen utfärdar. Det har talats mycket om kollektivtrafik här. är sektorsansvarig för kollektivtrafiken i Sverige.Var finns direktiven att ska redovisa konkreta åtgärder till förbättringar så att busstrafiken kan få ett större utrymme och större möjlighet att tillgodose resenärernas behov och framför allt bli snabbare?Var finns de anslag som får för att göra just detta? Det borde ni precisera. Det är ni ansvariga för. Sedan ska göra det ni ber om. Det förutsätter jag också att det gör.Sten har alldeles rätt i att vi vill sätta fokus på förbifarten. Varför vill göra det? Det är för att vi liksom många andra invånare i det här landet är otroligt oroade över vad som håller på att hända med klimatet.Vi tycker att investeringarna ska gå till att underlätta människans fortsatta levnad på den här jorden. Då måste man hitta transportslag där människor kan komma till och från arbetet utan att underminera för kommande generationer.Förbifarten är ett fossilt projekt i dubbel bemärkelse. Det utgår från en gammal omvärldsanalys, och den bygger på fossilbränslebaserade transporter.Åsa säger väldigt tydligt att man har hela resan kvar. Hon har uttryckt det . Varför investera i det transportslag där hela resan är kvar?Margareta är uppe i debatten och talar om förbifarten och pläderar för den. Jag skulle vilja veta om har någon mer möjlighet att yttra sig här: Hur ser den samhällsekonomiska kalkylen ut för Förbifart ? Den bygger på gamla oljepriser som aldrig mer kommer att finnas. Den bygger på en värdering av klimatskadan till och 50 öre.Är det inte rimligt att regeringen som inte precis är tillskyndare av högre skatter och mer samhälleliga medel använder pengarna till det som ger en större återbäring för insatta medel? Så är det inte med förbifarten.Ska man se det som ett instrument för att minska klyftorna mellan norr och söder, mellan de mer bemedlade och de mindre bemedlade? På vilket sätt skulle inte kollektivtrafiken mycket bättre lösa de integrationsproblem som finns i regionen?Har ni frågat människor? Har ni bland annat tittat på ? Där frågar man människor: Vad tycker ni att regeringen ska satsa på? De får välja mellan väg, järnväg och flyg.Det är en öronbedövande majoritet av människor som vill satsa på kollektivtrafiken. De har insett att det är ett mycket mer rationellt sätt för människor att förflytta sig. Jag vill göra en kort kommentar om . Jag är väl medveten om den processen, eftersom jag var vice ordförande i som var hårt engagerat i . Det är riktigt att den var mycket hårt prioriterad. Det har regeringen uppfyllt. är beslutad och byggs. Det är den som byggs först av dessa två projekt. Den diskussionen tycker jag att vi kan lämna bakom oss.Det påstås att regeringen fördröjde processen därför att man gjorde en ny analys av kostnaderna och hållfastheten. Det visade sig att ni från den gamla regeringens och majoritetens sida om hade underskattat kostnaderna för . Det är inte projektet betjänt av. Man måste ha en korrekt kostnadsberäkning från början.När det gäller förbifarten är det precis som statsrådet sade. Vi ska göra en ordentlig och seriös miljöprövning och naturligtvis också en ekonomisk prövning av detta projekt. Jag delar inte alls underkännande av arbete med frågorna utan man har gjort ett gediget arbete. Man har också anpassat projektet till bland annat ökade miljökrav.Stockholmsmiljön mår med all säkerhet inte bra av bilköer som vi har till exempel på , som verkligen är i kapacitetstaket. Det går inte bara att önska bort de bilarna. Då kommer människor inte att kunna ta sig till sina arbeten. Det skulle få förödande konsekvenser för ekonomin och utvecklingen inte bara i den här regionen utan i hela landet.Vi har behov av ett transportsystem med väg och järnväg som kan fungera tillsammans för att människor ska kunna fungera i den här regionen. Vi vet att människor inte alltid kan flytta nära sin arbetsplats. Det är ingalunda realistiskt. Resandet till jobbet är nog någonting som har kommit för att stanna. tog upp frågan om ekonomiska kalkyler. Jag kan inte återge exakt på kronan. Men de kalkyler som jag har tagit del av visar att Förbifart är ekonomiskt bärkraftig.Jag ser Förbifart som oerhört angelägen. Vi behöver här i regionen binda samman norr och söder och göra det möjligt för människor att expandera sin arbetsmarknad. Arbetslösheten kan minska ytterligare med detta. Det gäller oberoende av om personerna åker med kollektivtrafik eller åker i en egen bil.Karin har inte med ett ord berört att bränslena har blivit bättre, något som jag här vill betona. Stämmer inte det? Det finns mer miljövänliga alternativ: el, metanol och etanol. Det finns också forskning om ytterligare alternativ plus snålare motorer.Varför ska vi tiga om detta? Vi ska bejaka utvecklingen, bevaka forskningen och göra det möjligt för människor som bor här i att få en större arbetsmarknad. Vi ska också göra det möjligt att se till att klyftorna mellan norr och söder minskar. Detta kan vi göra med stöd av infrastrukturen. Den här debatten handlar inte om huruvida vi ska ha någon västerled, Förbifart eller bypass-Stockholm, som den också heter. Den handlar om Förbifart och fyrstegsprincipen.Det handlar om vikten av att man utreder den stora väginvesteringen i den anda som man ska utreda saker och ting. Jag har stor förhoppning om att så kommer att göras. Det gäller särskilt som vi nu har fått höra flera inlägg där man säger att så kommer att ske.Samtidigt är det viktigt att man ser till regionen och hur vi ökar befolkningsmässigt här. När den här vägen står färdig kommer vi att vara lika många som om ett hade flyttat hit eller kanske till och med ett Göteborg.Man måste också se till sårbarheten. En kran som heter körde på vilket höll på att få förödande konsekvenser. De klimatförändringar vi ser ändrar också sårbarheten i regionen, så man måste självfallet ta dem på största allvar och väga in den typen av aspekter.När jag var yngre rev man halva min skola - Blommensberg - för att bygga Essingeleden. Min pappa sade att jag inte skulle vara ledsen. Han sade: På den här vägen kommer bilarna att åka utan att åka igenom stan. Det var faktiskt så att inte riktigt räknades till stan. Det låg ju utanför tullarna även . , kanske speciellt tack vare , tycker man mer att också ligger mitt i smeten.Men det har gått . Mycket vatten har runnit under broarna. Det är självklart att man också behöver se över kapaciteten för .