· GV10608 · 2008-05-05 13:03:21 — har frågat mig vad jag avser att göra för att ändra lagen om vuxenmedverkan på biograf för att främja individuellt ansvarstagande. är kritisk till att den så kallade regeln om vuxenmedverkan på biograf inte gäller filmer med en 15-årsgräns. Regeln innebär att barn som inte fyllt får gå på film med 7-årsgräns i en myndig persons sällskap, det vill säga någon som har fyllt . På samma sätt får barn som fyllt 7 men inte se en 11-årsfilm på bio tillsammans med en myndig person. Den högsta åldersgränsen omfattas däremot inte av ledsagarregeln utan är absolut. Den nuvarande lagstiftningen, lagen om granskning och kontroll av videogram, eller granskningslagen som den kallas, är . Det har skett en dramatisk förändring av den tekniska utvecklingen och medieutvecklingen sedan lagen trädde i kraft. nämner också detta. Förändringen inom medieområdet har i hög grad påverkat konsumtionen av rörliga bilder, inte minst barns och ungas medievanor och vardag. som nya möjligheter till kommunikation, kreativitet och eget skapande öppnas har också risken ökat för att barn och unga hamnar i situationer som kan vara olämpliga, skadliga och olagliga. Det centrala har därmed flyttat från att enbart handla om att skydda barn från skadligt medieinnehåll till att uppmärksamma riskerna med barns och ungas interaktiva medievanor. På grund av generationsskillnader och olikheter i medievanor är kunskapsbristen stor hos många vuxna om nya medier. sker barns mediekonsumtion utan närvaro av vuxna. Flera aktörer, däribland , det vill säga före detta , är engagerade med en rad olika förebyggande insatser för att sprida information och öka kunskapen. verksamhet är i första hand inriktad på att stärka barn och unga som mediekonsumenter och föräldrar i deras föräldraroll. En ökad kunskap och förståelse för barns och ungas mediesituation är en av grunderna för det individuella ansvaret. Den uppföljning som refererar till är Rapport om erfarenheter av regeln om vuxenmedverkan på biograf, som lämnades av 2002. Som underlag till rapporten gjordes en intervjuundersökning som riktade sig till föräldrar. Det visade sig att majoriteten av föräldrarna som ingick i undersökningen ville ha kvar nuvarande regler. Föräldrarna ville alltså inte att barn som fyllt skulle få se filmer med 15-årsgräns på bio om de var i sällskap med en myndig person, det vill säga någon som fyllt . Eftersom det är föräldrarna som har det yttersta ansvaret att förmedla värderingar och normer till sina barn och ungdomar tycker jag, till skillnad från , att det inte går att bortse från att flertalet föräldrar ville ha kvar en absolut åldersgräns på bio. Mot denna bakgrund anser jag att det pågår ett arbete för att främja det individuella ansvaret för barns och ungas mediesituation. Vad gäller den nuvarande lagstiftningen för offentlig visning av film uppmärksammade regeringen i budgetpropositionen att det finns behov av att analysera lagstiftningen utifrån bland annat den tekniska utvecklingen. Jag avser därför att tillsammans med mina regeringskolleger noga följa utvecklingen. Jag börjar med att tacka statsrådet för svaret på min interpellation. Det gläder mig att ni har uppmärksammat detta och också sett att lagstiftningen kanske är lite föråldrad med tanke på takten i den tekniska utvecklingen. Den lagstiftning som vi diskuterar här är till och med myndig, det vill säga att den är och , och mycket har hänt . Jag är glad över att regeringen väljer att följa frågan och titta på lämpliga lösningar. Man kommer kanske fram till ett förslag som är bra och kan ta ett helhetsgrepp på hela lagstiftningen . Naturligtvis hade jag hoppats att kulturministern med lätta steg skulle springa tillbaka till departementet och försöka ordna till detta så snabbt det bara gick. Men jag kan ge mig till tåls om det blir ett bättre resultat. Anledningen till interpellationen är att medföljarregeln inte gäller 15-årsgränsen utan att 15-årsgränsen är absolut, det vill säga att man måste ha fyllt för att kunna se en sådan film oavsett om föräldern i fråga är med eller inte. Jag kan tycka att det skulle finnas ett större mått av utrymme för föräldrarna att själva kunna bedöma huruvida en 14 ½-åring är mogen att se en eller inte. Detta utrymme finns inte . Jag tycker att man skulle kunna ha en rekommendation och använda den regel som gäller 7- och 11-årsgränserna, det vill säga att en myndig person medföljer och på så sätt garanterar att barnet i fråga klarar av detta. Det är naturligtvis så att många filmer kan kräva förklaringar och att man samtalar om det som man har sett. Jag vill själv aktivt främja att mina barn tittar på till exempel nyheter. Men ibland är verkligheten påtaglig, brutal och otäck, vilket gör att man som förälder får be barnen titta bort eller till och med gå ut ur rummet. Det är väl så man vill att föräldrar ska kunna göra, alltså att de själva gör bedömning och själva kan avgöra barnets mognad för att ta till sig viss kultur eller medier.Tidigare i debatten har föräldranärvaron diskuterats. Det är väl så att vi som föräldrar inte alltid är närvarande när barnet konsumerar video. På Internet finns det ju ingen åldersgräns, utan allting är tillgängligt - det gäller då från film, klipp och det skrivna ordet - så visst är föräldraansvaret stort också i det avseendet.Jag tänkte också ta upp frågan om den utredning som kulturministern hänvisar till och där man säger att det bland föräldrar finns en positiv syn på att bibehålla 15-årsgränsen och att den ska vara absolut. Man har gjort en undersökning bland föräldrar som har barn i lägre åldrar, fyra-tio år.Om man återigen skulle fråga de här föräldrarna, vilkas barn är än de var när undersökningen gjordes, skulle utfallet, tror jag, kunna bli ett annat. Här skulle jag vilja göra ett medskick, kulturministern! Kanske kunde man göra en utredning där barnens ålder är mer adekvat i förhållande till den fråga som ställs. Jag tror att och jag är rätt överens om att det här är ganska knepiga frågor. blir det rätt bisarra situationer i vardagen, till exempel det som nämnde om med en, låt säga, 14 ½-åring som inte kan följa med sina föräldrar och se en film med 15-årsgräns - en film som kanske kan visas på dvd. Det är möjligt att attityderna här förändras över tid.Samtidigt är det här, som sagt, svåra frågor men kanske inte just när det gäller principerna för offentliga visningar. Vi vet ju alla att det här är tillgängligt. Väldigt mycket våld är tillgängligt via andra medier - detta sagt utan att jag för den skull ska ägna mig åt någon form av moralpanik, för det är inte min mening.Genom andra undersökningar vet vi också att barn, kanske framför allt mindre barn men även större barn, tar mer illa vid sig av det som är verkligt våld. De flesta kan faktiskt skilja på verkligt och fiktivt våld. En del kan inte det. Det är också därför som vi har tuffa bestämmelser om vad som får visas på prime time.För att försöka dela upp det här så har vi till exempel censuren för vuxna som har med i sina regler trots att det inte har klippts i en film på, tror jag, närmare och kanske mer än så. Det är inte någon nyhet att det parti som både och jag tillhör, , länge har talat för att den här regeln borde göras om och att möjligen borde få helt andra uppgifter.Medierådet har, som jag ser det, en viktig funktion inte minst därför att de har en levande dialog med branschen när det handlar om dataspel. Man följer Internet och har en pågående dialog med unga som är aktiva på Internet, vilket inte är minst viktigt för att förstå vad som händer.Sverige är ordförande i under det här året. Vi kommer att ha en konferens - vill jag minnas - om barns och ungas medievanor, för frågan är viktig inte bara här i utan i hela och i hela Europa.Balansgången är svår här. Jag hoppas att man får till stånd en utredning som ser över granskningslagen, för det här får naturligtvis uppdateras. Inte desto mindre finns det väl skrivet i , som har skrivit under, att barn inte bara har rätt till information och kunskap utan också har rätt till skydd från skadligt medieinnehåll. Tack, , för det senaste svaret! Också jag tror att vi i grund och botten är ganska samsynta i frågan.Jag flyttar nu fokus från föräldrar och barn, för man har sett att detta också blir lite av en arbetsmiljöfråga för dem som ytterst ska göra bedömningen - i det här fallet de vaktmästare som arbetar på biograferna. konfronteras de med arga föräldrar som inte tillåts se en film tillsammans med sina barn. Det här ger upphov till en kanske lite godtycklig tillämpning av lagen rent praktiskt. Det är svårt att bedöma ett barns ålder när medföljande föräldrar går i god för att barnet har fyllt och barnet självt kanske inte alltid kan uppge det korrekta födelsenumret. Också här hamnar man i en svår situation. Det upplevs som väldigt jobbigt och ansträngande i ett arbetsmiljöperspektiv. En aspekt som jag tycker att man kan ta med sig när det gäller tillämpningen handlar alltså om hur man ytterst ska kunna bevisa och gå i god för att barn är så gamla som de är. Det finns ingen anledning att uppmana sina barn att ljuga om sin ålder. Det är alltså en annan del som jag skulle vilja ha med här.Jag tycker att kulturministern har en väldigt verklighetsförankrad syn på hur mediekonsumtionen ser ut bland unga. Jag tror inte att lagstiftningen hinner med. är vi snäppet efter därför att det går så väldigt fort.Jag hoppas att kulturministern tar med sig mina synpunkter, framför allt när det gäller utredningen och att man tittar på detta med att fråga den åldersgrupp som ligger närmast 15-årsåldern och föräldrarna till dessa unga om hur de ser på detta just för att inte få en skev bild. Det är alltid lättare att tycka till och att stifta lagar som berör andra, inte en själv. Jag håller nog med om att det absolut finns skäl att se över den här lagen. Det hoppas jag att vi också ska kunna göra med start , precis som aviserats i budgetpropositionen.Det är viktigt att vi diskuterar barns och ungas medievanor. Lika viktigt är det att vi ser till att också vuxna förstår vad som händer inte minst på Internet. Därför får man väl säga att det är positivt att föräldrar vill följa med sina barn på bio. Det var också en av intentionerna när nuvarande åldersgränser fastställdes och man luckrade upp, till sju-elva-årsgränsen. tror jag att det trots allt finns ett väldigt starkt stöd hos föräldrar och att föräldrar behöver support kanske för att ibland stå emot när det är ett väldigt hårt tryck. är det också ett tryck ungdomar emellan när det gäller att se sådant som är riktigt riktigt läskigt - kanske inte precis det som visas offentligt på bio men mycket av det som finns på Internet. Jag har själv fått ta del av sådana här filmer som är mer än skrämmande. Man förstår inte riktigt hur någon över huvud taget kan sätta ihop någonting sådant. kombineras grov våldsporr med rena avrättningar. Dessutom är det hela lättåtkomligt.Jessica Polfjärd talar också om detta som en arbetsmiljöfråga. Ja, det kan säkert vara så. Så är det säkert också i många andra sammanhang där det finns strikta gränser, inte minst på Systembolaget. En del blir kanske irriterade över att de har rätt att köpa ut men kanske inte alltid har legitimationen med sig. Det kan också gälla krogköer. Sådant här får man kanske inte precis ta hänsyn till men räkna med alltid finns när det handlar om åldersgränser.Jag tycker ändå att skyddet för barnet väger tyngre än de eventuella irritationer som kan uppstå. Trots allt är de filmer som visas på bio med åldersgränser i de allra flesta fall tillgängliga på dvd . Och skulle det inte gå för en 14 ½-åring att få se en efterlängtad film tillsammans med sina föräldrar därför att det finns en 15-årsgräns kommer den möjligheten i de allra flesta fall att finnas ett par månader senare.I övrigt kan jag konstatera att vi är rätt överens om att här är det i flera fall en föråldrad lagstiftning. Jag glömde en infallsvinkel tidigare, och det är att producenterna också har ett ansvar som man ofta kan tillämpa. Senast hörde jag angående filmen man själv valde att ta bort en sekvens för att den skulle kunna kvalificera för en lägre åldersgräns på bio.På Systembolaget finns det ändå en åldersgräns på 20. Myndighetsåldern infaller vid 18. Då är man myndig, och föräldrarna kan inte ta en i hampan, gå till Systembolaget och lämna det som intäkt för att ungdomar får köpa, utan där är det på eget ansvar. Man är en myndig vuxen person.Du tar upp att man kan se film på dvd några månader efter det att den har kommit upp på bio. Att det finns en möjlighet att konsumera den ändå gör det ganska tandlöst med en åldersgräns. Det är de facto samma innehåll. Det är inte så att de versioner som kommer på dvd på något sätt är mer tillämpade för en lägre åldersgräns. Kärnan i det hela är att det finns en möjlighet att ta del av filmen oavsett ålder. Man diskuterar bions utveckling och överlevnad. Det är något speciellt att gå på bio i jämförelse med att titta på filmen på datorn hemma. Arbetsmiljöfråga - ja, det kan man diskutera. Men som sagt väger skyddet för barn och unga tungt.Visst finns det märkligheter i lagstiftningen. Jag själv när jag satt i opposition förra mandatperioden väckte en motion när det gäller barnvagnsbio, en annan absurditet i sammanhanget. Föräldrar som gärna vill ta med sig sin lilla telning på bio får inte göra det såvida filmen inte är barntillåten. Trots att barnet sover kan föräldern inte få se en film med 7-årsgräns även om allt annat är anpassat för det lilla barnet med mindre ljus, dämpat ljud och möjligheter för både amning och blöjbyte. Det finns goda skäl att se över den här lagstiftningen.