· GW10151 · 2008-12-09 21:25:31 — Det är precis den typ av överhetsfasoner som jag tror att de flesta svenska barnfamiljer är innerligt less på. Man vill snarare höra att vi tror på er som föräldrar, vi tror att ni vet ert barns bästa och ni ska ha beslutanderätten själva. Det är inte så att vi skrämmer bort eller att det är osanna påståenden. Jag sitter själv som ersättare i stadsdelsnämnden i . När detta infördes var direktören jätteorolig. Han sade att det är skattemedel. Jag vet inte hur man klarar det. Det var inte alls tal om hur man ska finansiera det. Det är ett exempel.Valfrihet ska jag tala om. Valfrihet för vem? Är det för välbeställda kvinnor som tjänar och som ska vara hemma för att vårda sina barn för ? Nej, det är sant att det inte är dessa. Det är de kvinnor som jag nämnde i mitt förra inlägg. Det är faktiskt ensamstående kvinnor och kvinnor som har varit utanför arbetsmarknaden.I går var jag i och träffade representanter för och några fackliga aktivister. De är helt enkelt väldigt oroliga över den situation som kvinnor har . Man lämnar in hundra ansökningar , men man får inte jobb. Det ger psykisk påverkan. Man kan inte klara av det med den arbetsmarknadspolitik som högern har infört. Det blir omöjligt. Då går man tillbaka till att det är lika bra att sitta hemma med barnen och slippa de fysiska och psykiska påfrestningarna.Det handlar också om språkutveckling. Hur ska invandrade barn lära sig svenska ? Det är väldigt påfrestande. När föräldrar lämnar barn på dagis har dessa barn väldigt svårt att anpassa sig. Det handlar om pedagogik. I hemmet har man ett helt annat förhållningssätt i fråga om barnuppfostran än när det gäller det moderna samhällets sätt att uppfostra barn. Det är två helt olika världar. Det här är olyckligt för barns uppväxtsituation. Efter de här inläggen funderar man om föräldrar över huvud taget ska få ha någon befattning med sina barn. Jag tror att föräldrar är de som känner sina barn bäst och bör ha beslutandemakten. Här sägs det att invandrarkvinnor är överrepresenterade. Ska vi underkänna deras val? Om kvinnor som kommer från en annan bakgrund träffar ett medvetet val som landar på att de vill stanna hemma ytterligare med sina barn, är det någonting som ska underkännas? Är det just för att de har en annan bakgrund, eller är det av något annat skäl?Jag vill tilltro varje vuxen människa möjligheten att själv bestämma och förmågan att besluta.Jag vill också påminna när det gäller vårdnadsbidraget och nivån om att svenska småbarnsfamiljer är ganska fiffiga. När det gäller föräldraförsäkringens utformning har det utvecklats en imponerande kunskap om hur man kan använda föräldraförsäkringen för att tänja ut tiden så mycket som möjligt. Många föräldrar använder den modellen, för man vill vara hemma med sina barn lite längre än vad föräldraförsäkringen strikt använd skulle leda till. De använder den inte på något sätt som är mot reglerna. De använder den så att de tar ut fyra och och på det sättet tänjer ut tiden.Jag tror att vårdnadsbidraget kommer att användas av många på ungefär samma sätt. Många föräldrar känner att de vill vara hemma, inte alla, men de som önskar det och menar att det är det bästa för deras barn ska ha rätten att bestämma detta. Jag står på föräldrarnas sida och har barnens perspektiv i den fråga som jag tror har en väldigt stor betydelse för att skapa trygga uppväxtförhållanden för alla barn i .