· GV10506 · 2008-05-06 18:20:11 — Jag instämmer i att vi har en massarbetslöshet. Det är en väldigt stor arbetslöshet trots att vi har en högkonjunktur och trots att statsbudgeten har stora överskott. Med en ansvarsfull ekonomisk politik skulle man kunna bidra till att antalet arbetstillfällen ökar. Genom att investera betalar vi morgondagens välfärd. Det kanske kan vara känt.Jag tycker inte heller att det är en ansvarsfull ekonomisk politik att göra strukturella problem till individuella. Människor sitter inte hemma och rullar tummarna trots att det finns jobb. Det är bristen på arbete som gör att människor är arbetslösa. Det är inte för att man får sänkta ersättningsnivåer som man får ett arbete. Jag tycker att det är ett väldigt föraktfullt synsätt på människor.Att man gör kvinnors deltidsstämpling till kvinnans eget problem, det vill säga att man straffar henne ekonomisk för att hon inte får ett heltidsarbete när hela arbetsmarknaden har den tydliga könspräglingen, är inte heller en ansvarsfull ekonomisk politik.Att sänka sjukersättningsnivåerna och därmed påstå att människor tydligen inte är sjuka utan sitter hemma för att de tjänar så bra på det är inte heller en ansvarsfull ekonomisk politik. när högkonjunkturen är på väg nedåt och antalet socialbidragstagare ökar kommer en ny grupp med nyfattiga människor att leva på a-kassa och sjukersättning. Det är en mycket medveten ekonomisk politik av regeringen som är totalt oansvarig. budget är fullt ut finansierad, vilket finansministern mycket väl vet.Till sist vill jag säga att den skattepolitik som regeringen bedriver, där en tredjedel går till den rikaste tiondelen, inte är en ansvarsfull ekonomisk politik. I ett samhälle där klyftorna ökar minskar sammanhållningen, vilket leder till oerhört stora konsekvenser för såväl folkhälsa som jämställdhet och demokrati, och där har vi ett stort problem. Regionalpolitiken får lida pin av regeringens politik. Självklart har sysselsättningen ökat - jag sade det under mitt tidigare inlägg också - under såväl 2006 som 2007. Jag menar också att den sysselsättningspolitik som den tidigare socialdemokratiska regeringen förde när det gällde den ekonomiska politiken och näringspolitiken resulterade i att det blev en kraftig uppgång och framför allt , och den kunde sedermera fortsätta . Den konjunkturen var oerhört positiv för sysselsättningen.Men är läget sådant att jag blir lite bekymrad när jag tittar på vårpropositionen. Där föreligger inga konkreta åtgärder för att se till att den goda konjunktur som vi har haft kan fortsätta. Regeringen har fört en politik som gått ut på att dra ned på vuxenutbildningen och dra ned på arbetsmarknadsutbildningen som näringslivet talar om väldigt stor arbetskraftsbrist inom ett antal olika yrken. Att få in de människor i arbetslivet som står utanför förutsätter att de har en utbildning som är anpassad till den arbetsmarknad som föreligger. Där finns det en stor brist, och där har ni i viss mån tappat tempo, skulle jag vilja säga, vilket är bekymmersamt, därför att det innebär att vi nu tappar i sysselsättningsökning. Hade man haft en mer offensiv utbildningspolitik inom en rad olika bristyrken skulle vi ha kunnat få en högre sysselsättning och framför allt 2009, men avtar sysselsättningen på grund av att vi inte har fått den sysselsättningsökning som vi skulle ha kunnat ha om vi hade haft en bättre, offensiv utbildningspolitik. Det är inte Amskurser i negativ mening jag talar om, utan det är riktade utbildningar inom olika bristyrken som det finns en lång rad av, som Arbetsförmedlingen också har redovisat tillsammans med olika branscher. Det tycker jag är en stor brist. diskuterar vilka som ska räknas in i utanförskapet. Det här blir ju det sätt som ofta använder för att smita från diskussionen om att vi i har massarbetslöshet och människor som står utanför arbetsmarknaden.Vad vi menar med ett utanförskap är att alla som vill och kan arbeta inte har ett arbete eller arbetar mindre än de skulle önska. Det är det sätt vi kan definiera utanförskapet på. Vad det betyder för olika personer och olika grupper finns det naturligtvis inte ett svar på. Det är därför vi i vårpropositionen och i kommande höstproposition kommer att arbeta med en bred uppsättning av indikatorer. Det finns inte ett mått som ger den sanna bilden av detta. Det kan handla om att det är människor i öppen arbetslöshet, att det är fler människor i öppen arbetslöshet än vi skulle önska, att Amsåtgärderna innehåller fler människor än vad som är nödvändigt, att sjukfrånvaron i har ökat trots att folkhälsan har förbättrats, att sjukfrånvaron har stora regionala skillnader trots att det rör sig om samma diagnoser och att diagnoser i ofta ger frånvarotider som ligger mellan än i andra länder eftersom det egentligen handlar om att sjukskrivning blivit ett sätt att dölja arbetslöshet. När det gäller förtidspensionering vet vi att den ofta har en del av sin grund i att arbetsmarknaden inte fungerar väl.Därmed inte sagt att vi inte ska ha en bra arbetslöshetsförsäkring, en bra sjukförsäkring eller en bra förtidspension för dem som tillfälligt har förlorat arbetet därför att vi har en konjunkturskiftning, för någon som är sjuk eller för någon som har en varaktig dämpad arbetsförmåga. Det är självklarheter. Men utanförskap har vi när alla som vill och kan arbeta inte kan arbeta så mycket som de önskar och i den utsträckning de skulle önska. Det finns ett brett och omfattande utanförskap i , och det är det som det är vårt mål att minska. Det har direkta konsekvenser för de regionala skillnaderna, därför att grunden för skillnader är arbetslöshet, utanförskap och en arbetsmarknad som inte gör att alla som vill och kan har ett arbete.