· GV10465 · 2008-03-28 11:32:11 — LiseLotte och har frågat mig om jag avser att beakta remissinstansernas omfattande kritik och dra tillbaka förslaget om rehabiliteringskedjan. Vidare frågar mig om jag avser att vidta åtgärder för att tillsätta en parlamentarisk utredning som får återkomma med förslag till en förbättrad sjukförsäkring. LiseLotte har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder för att inte allt fler ska tvingas söka socialbidrag. LiseLotte har även frågat om jag avser att vidta åtgärder för att kommunerna ska ersättas för ökade utgifter för försörjningsstöd som följd av införandet av tidsgränser i sjukförsäkringen och införandet av en rehabiliteringskedja.När alliansregeringen tillträdde hade 554 000 människor sjuk- eller aktivitetsersättning. Detta var ett resultat av en oavbruten uppgång . Uppgången har varit särskilt markant för yngre försäkrade och då i första hand för unga kvinnor. Att tidigt hamna i ett utanförskap innebär för individen att denne successivt halkar efter i standardutvecklingen som det medför stora samhälleliga kostnader. Det som gör det stora utanförskapet särskilt tragiskt är att många människor som försörjs via sjukersättningen uppger att de skulle kunna utföra arbete om de fick tillräckligt bra förutsättningar för det. Regeringens politik syftar till att minska detta stora utanförskap. Det ska ske genom att sjukskrivningsprocessen förbättras så att människors förmåga tas till vara och så att de som redan hamnat i utanförskap ska få stöd och hjälp att komma tillbaka i arbete.Jag är väl medveten om att övergången till en mycket mer aktiv sjukskrivningsprocess ställer stora krav på , Arbetsförmedlingen, hälso- och sjukvården, arbetsgivare och många andra aktörer när de ska förändra sina arbetssätt och rutiner. Min utgångspunkt har dock i första hand varit den enskildes behov. Insatser måste göras än vad som skett. Redan efter tre månaders sjukskrivning ökar risken annars att fastna i långtidssjukskrivning betydligt.För att underlätta för och andra aktörer har regeringen i sin proposition förskjutit tiden för när de nya bestämmelserna ska börja tillämpas i de många, långa sjukfall som redan pågår. Framför allt men även en del andra remissinstanser har önskat att vissa regler skulle förtydligas, och detta har även gjorts i den proposition som regeringen lämnat till riksdagen.Regeringens reformer kommer enligt min mening sammantaget att innebära ett tidigare och mer effektivt stöd till den enskilde. Min bedömning är att antalet personer i utanförskap minskar som en följd av detta. Regeringen kommer givetvis att mycket noga följa dessa reformer för att försäkra sig om att regeringens målsättning om att få fler människor i arbete uppnås.När det gäller LiseLotte fråga om en parlamentarisk utredning vill jag framföra att det är min ambition att tillsätta en sådan utredning så fort som möjligt. Jag vill börja med att tacka för svaret, eller rättare sagt svaren, på mina interpellationer. Det kanske kan verka konstigt att skriva tre interpellationer om i stort sett samma sak, den så kallade rehabiliteringskedjan, men anledningen till att jag gjorde det var att det förslaget, som inte var en färdig proposition när jag skrev interpellationerna, rymmer så mycket som är värt att diskutera. Det här förslaget har varit ute , och det har väckt stor uppståndelse, för att uttrycka det milt. Människor som redan nu behandlats och far illa av systemet har reagerat. Många upplever en hopplöshet över sin situation. Det har till exempel startats någonting som kallas påskuppropet på nätet. Där skriver utsatta människor och beskriver sin hopplöshet över sin situation. Jag kanske kan rekommendera ministern att gå in och läsa kommentarerna om jakten, ifrågasättandet och de hårdare tag som sjuka upplever.Men mina interpellationer handlade inte om det allmänna, hopplösa läget för sjuka utan om just reaktionerna i remissvaren på den så kallade rehabkedjan. Att förresten kalla det för "rehabkedja" är verkligen en lek med ord, tycker jag, och ett försök att dölja vad det egentligen handlar om. LO kallar det i stället för "utsorteringskedja", och även "utfasningskedja" har nämnts. Det tycker jag stämmer bättre med vad det handlar om i verkligheten.I min första interpellation ställde jag frågan om statsrådet tänker beakta den massiva kritik som har kommit från remissinstanserna. Till exempel de stora fackliga organisationerna LO, TCO och avvisar förslaget om att arbetsförmågan ska prövas mot hela arbetsmarknaden och menar att arbetsskyddet försvagas. ifrågasätter de snäva tidsgränserna och "anser att det finns anledning att begrunda förutsättningar att, med rätt kvalitet och med nödvändig rättssäkerhet, klara den arbetsbörda som förändringen kan förväntas innebära". Kommuner och Landsting, , Arbetsförmedlingen och regeringen själv tror att förslaget kommer att leda till ökat behov av försörjningsstöd eller socialbidrag. Arbetsförmedlingen är kritisk till förslaget och skriver att allt fler kommer att ramla mellan stolarna. För personer som är så sjuka att de inte kan jobba är Arbetsförmedlingen inte rätt stöd eftersom reglerna förutsätter att man står till arbetsmarknadens förfogande.Tunga remissinstanser som och är kritiska till att regeringen föreslår införande av en diagnosbaserad sjukpenning. Det är någonting som skulle innebära ett systemskifte inom svensk sjukförsäkring. har sjukpenningen utgått beroende på arbetsoförmåga eller arbetsförmåga och inte på vilken diagnos den försäkrade haft.Jag skulle kunna fortsätta den här uppräkningen till, men huvudfrågan kvarstår: Hur mycket har regeringen lyssnat på kritiken?Nu när propositionen har kommit kan vi se att det är dåligt med lyhördheten. Några smärre förändringar har det talats om, men jag hittar tyvärr inte så många i propositionen. har jag inte lusläst den, för den kom ju i går, men det ser väldigt tomt ut, tycker jag.Grundförslagen ligger däremot fast. Arbetsförmågan i det befintliga arbetet ska prövas efter 90 dagars sjukskrivning. Från dag 91 till och med dag 180 ska arbetsförmågan prövas mot andra sysselsättningar hos arbetsgivaren, och från dag 181 ska arbetsförmågan prövas mot hela arbetsmarknaden. Det betyder just det som alla som reagerat mot förslaget var rädda för, nämligen att den som är sjuk redan efter sex månaders sjukskrivning kan bli avstängd från sjukpenning om hon inte kan återgå till det egna arbetet eller till något annat arbete hos sin arbetsgivare. Jag vill tacka ministern för svaret, eller rättare sagt: Jag vill tacka för konsten att uttrycka sig utan att svara på frågan.Vi diskuterar rehabiliteringskedjan. Det förslag som lagts fram innebär det största systemskiftet någonsin som nu vill genomföra i socialförsäkringen. Förslaget har gått fram och tillbaka, och det har varit ett flyttande och ändrande remissinstanserna skulle yttra sig om det. Bland annat förekom påtryckningar från den moderata riksdagsgruppen, och även från andra, om att förslaget var alldeles för omfattande. började man klippa och klistra i kedjan. En rehabiliteringskedja som man klipper och klistrar ihop har många svaga länkar, och när den brister är det den försäkrade som får lida för den moderata klippa-och-klistra-politiken.Vad säger remissinstanserna? Vi har inte tid, herr talman, att ta upp alla remissinstansers svar och all den kritik som kommit. Den är så omfattande att vi skulle behöva sitta här till och debattera allt som de sagt. Jag ska dock ta upp några exempel. Länsrätten i säger att även om individen har det yttersta ansvaret för sin egen rehabilitering finns det givetvis också ett ansvar hos berörda myndigheter. Hur det ansvaret fördelas framkommer emellertid inte.Vad vill de säga med det? Jo, de säger att om någon ska ha möjlighet att överklaga ett myndighetsbeslut och länsrätten ska döma måste de veta vilket ansvar parterna har. Vad har den enskilde för ansvar, och vad har myndigheterna för ansvar? Det framkommer vad som är den enskildes ansvar, men det står inte klart och tydligt vad som är myndigheternas ansvar. Detta sägs av det svenska rättsväsendet. Vart är vi på väg? Vad leder det till om vi i ett demokratiskt land ska ha lagar och regler som säger vad som är den enskildes ansvar som det inte framkommer vad som är statens och myndigheternas ansvar? Inte ens länsrätten kan tolka detta.Regelsystemet är komplicerat, otydligt, få individer kommer att förstå hur det fungerar. Man kan inte tro det, herr talman, men det är som säger så. Nästa steg i kritiken gäller diagnosundantagen som ploppat upp utifrån klippandet och klistrandet. De diagnosundantagen kommer att skapa konflikter mellan olika intresseorganisationer, med flera. Detta tas upp av en så pass tung instans som Institutet.Till detta ska läggas att regeringen i den proposition som kom i går säger att Lagrådets yttrande saknar betydelse. Det sägs på jag tror det är s. 33. Lagrådets yttrande saknar betydelse när man inför en minskningsregel och sänker från . Då saknar Lagrådet betydelse. I går kom så regeringen med förslaget En reformerad sjukskrivningsprocess för ökad återgång i arbete, det som brukar kallas rehabiliteringskedjan. Jag välkomnar att regeringen säger sig vilja förbättra möjligheterna att komma tillbaka i arbete, men när jag läser förslaget blir jag väldigt ledsen.Det handlar om åtstramningar men inga lagstadgade rättigheter för människor att verkligen få hjälp. Om , som varit sjuk , inte blivit kallad till ett möte mellan henne själv, handläggare och arbetsgivaren, vilka möjligheter har hon att kräva en sådan rätt? Om hon inte fått någon rehabiliteringsplan och inte vet hur hon ska göra för att få hjälp, på vilket sätt hjälper det henne att hon vet att hon efter sex månaders sjukskrivning ska prövas på hela arbetsmarknaden? Den oro hon känner gör det inte lättare att bli frisk.Jag träffade ganska forskare vid i . De berättade om flera fall där ryckt bort ersättningen just när personerna varit på väg att blir bättre i sin rehabilitering. Det som regeringen kallar process för ökad återgång i arbete riskerar att bli ökad återgång i försörjningsstöd och till att stå med mössan i hand. Att människor ska få hjälp är A och O. Den synen delar nog regeringen, och jag, men det tycks finnas en avgrund mellan oss om hur vi ska göra det.Det är dags att ändra hela systemet så att vi får en verklig arbetslivstrygghet i stället för att, som regeringen gör, dra åt tumskruvarna för enskilda individer. Det är det viktiga. Varför inte lyssna på den massiva kritik som framförts av remissinstanserna?Jag undrar, beträffande den parlamentariska utredning som säger kommer snart och alla de åtgärder som föreslås, om vi kommer att ha någonting att göra i den parlamentariska utredningen. Jag återkommer till det i min egen interpellation . LiseLotte glider lite på referenserna när hon refererar till departementsskrivelsen och säger: Regeringen själv säger att . Och sedan gör hon påståenden som är hennes egna.Vad regeringen säger fick vi veta i går när propositionen kom. Där sägs att de som har viss arbetsförmåga bör komma i fråga för vissa lämpliga arbetsmarknadspolitiska insatser. Det skulle kunna handla om sådan samhällsnyttig sysselsättning som kan erbjudas inom ramen för jobb- och utvecklingsgarantins tredje fas, det vill säga kriterierna för sjukersättning blir mer distinkta. De som har viss arbetsförmåga kvar ska hänvisas till de nya arbetsmarknadspolitiska insatserna. Det är vad regeringen säger.Syftet med rehabiliteringskedjan är att undvika långa passiva sjukskrivningstider som bara gör det svårare att komma tillbaka. Det är som och den symboliska klang som det remissvaret har. De säger att en förändring av sjukförsäkringen är nödvändig för vårt land. Och så är det.Grundidén i är att människor försörjer sig själva genom arbete på arbetsmarknaden. Rehabiliteringskedjan innebär att , den sjukskrivne och arbetsgivaren genast gör upp en plan för återgång i arbete, utan att vänta på att alltför ska hinna gå, alltså så snart sjukdomen eller sviterna av skadan klingat av.Den som har förmåga att försörja sig själv ska inte ha någon ersättning från sjukförsäkringen. Det är vad underströk, att man ska befinna sig i rätt försäkring. Är man sjuk ska man vara i sjukförsäkringen, och är man inte längre sjuk ska man gå över till Arbetsförmedlingen. I bästa fall går det smidigt. I andra fall får man vara arbetslös ett tag.Sjukförsäkringen är ingen bank där man har egna pengar innestående. Man har inte rätt att ta ut det man har bidragit till om det är mot reglerna. Alla bidrar till sjukförsäkringen med sitt arbete och sina skatter. Har man inte rätt till ersättning, enligt de regler som försäkringen kräver, så har man inte. Att bo i glesbygd eller att vara 60-plus ger inte rätt till sjukersättning. Så är det.Jag stannar där, herr talman. Jag måste säga att det är en oerhört bra debatt. svar var väldigt uttömmande och bra. Det uppskattar jag verkligen. Äntligen händer något radikalt inom socialförsäkringsområdet, när vi ska få en ny sjukskrivningsprocess.Det är beklagligt att oppositionen har negativa saker att säga om detta när man vet hur förhållandena är . Vi vet att människor inte får någon hjälp av sin arbetsgivare. Vi vet att människor inte får kontakt med , och vi vet att människor förtidspensioneras utan att ha fått en möjlighet till rehabilitering. Då är det detta som man från oppositionen vill hålla fast vid. Man vill inte se den möjlighet som den nya sjukskrivningsprocessen ger med tydliga gränser för vad arbetsgivaren har för ansvar och vad som sedan ska ligga på Försäkringskassan.Det är beklagligt anser jag. Hur är det just nu? Och hur var det när Socialdemokraterna regerade ? Jo, då blev 140 personer per dag förtidspensionerade. Jag tycker inte att det är någon bra tid att se tillbaka på. Ska vi se in så är väl syftet med det här att färre personer ska bli förtidspensionerade, och fler personer ska få hjälp och rehabilitering.Jag har också läst remissvaren, som interpellanterna hänvisar till. Och vi fick en tidning så sent som i går, Dagens Socialförsäkring. Ett avsnitt inleds så här: Remissinstanserna tycks i huvudsak eniga. Regeringens ambition att sjukskrivna ska få tydligare och bättre stöd att återgå i arbete är bra.Sedan står det: Man säger på olika sätt att det är bra att arbetsförmågan prövas tidigare och noggrannare än och att sjukskrivna också ska få bättre stöd att återkomma i arbete.De synpunkterna, bland annat, har oppositionen glömt att redovisa när de nu försöker klanka ned på ett förslag som är oerhört bra när det gäller att titta på den enskilda människans möjligheter och rättigheter.Jag undrar bara: Vad har oppositionen för förslag för att förbättra det sjukförsäkringssystem vi har ? Jo, att man ska gå tillbaka till det vi hade tidigare, det som inte fungerade med att arbetsgivaren skulle skriva utredningar till . Det fungerade inte. Det vill oppositionen att vi ska gå tillbaka till. Jag beklagar detta, och jag säger återigen: Hur kan det friskaste landet i världen ha det högsta sjuktalet utan att man vill göra någonting åt det? Jag uppskattar att vi i alliansen jobbar hårt med de här frågorna, och jag ser framtiden an med mycket stor tillförsikt. LiseLotte från representerar ett av de stödpartier som stödde den socialdemokratiska regeringen, som fullständigt struntade i att satsa på rehabilitering och i stället prioriterade långa passiva sjukskrivningar. Man prioriterade att förtidspensionera bort människor, ställa människor i utanförskap.140 personer per dag, , året om, förtidspensionerades bort i hopplöshet, i utanförskap. Inte minst förtidspensionerades många mot sin vilja. Många som ville komma tillbaka till arbetsgemenskapen, men som inte fick den möjligheten, tvingades ut i förtidspension av Socialdemokraterna och deras stödpartier, och Vänsterpartiet.Det verkar som om LiseLotte har missat själva poängen med sjukpengen. Människor som saknar arbetsförmåga, helt eller delvis, ska givetvis ha sjukpeng och tidiga aktiva rehabiliteringsinsatser i stället för långa passiva sjukskrivningar. De människor som har arbetsförmåga ska givetvis ha ett arbete. Där har alliansregeringen visat på väldigt goda resultat. Vi bryter utanförskap. Vi får fler människor i arbete. är det faktiskt fler människor som har arbete i än . 400 människor per dag gick från utanförskap in på arbetsmarknaden under förra året.Med fler människor i arbete blir inte minst ekonomin för landets kommuner mycket bättre. LiseLotte oroar sig i sin interpellation för att det kanske skulle kunna bli något fler människor som kan behöva försörjningsstöd.Det har vi inte sett , snarare tvärtom. I och med att fler människor nu får arbete är det färre människor än tidigare som är i behov av försörjningsstöd. LiseLotte undrar: Ska man kompensera kommunerna om det skulle bli någon mer som skulle behöva ha försörjningsstöd? Ja, men sanningen är den att det , när vi har rekordmånga människor i arbete, flödar in skatteintäkter till landets kommuner.Kommunernas ekonomi är väldigt god. Den är så god att finansminister till och med har varnat kommunerna för att sätta lite för mycket sprätt på de här pengarna. Det är pengar som givetvis ska användas till investeringar i vår välfärd och satsningar på vård, skola och omsorg. Men det är så mycket pengar som kommer in i landets kommuner att det är viktigt att man kanske inte går för fort fram eller för hårt fram med alla satsningar.Men jag måste ställa en fråga till LiseLotte . Låt oss säga att vissa åtgärder möjligen på marginalen skulle kunna leda till att någon mer människa skulle behöva försörjningsstöd. Då säger att man ska kompensera kommunerna för detta. Men i konsekvens med det, LiseLotte , undrar jag: Tycker LiseLotte att vi nu ska börja dra in miljard efter miljard från landets kommuner, eftersom de får så mycket mer skatteintäkter som ett direkt resultat av att fler människor är i arbete? Fler människor är i arbete än i . Jag håller med. Det är en spännande och viktig debatt vi har . Jag tycker att vänsterblocket pratar sig varmt för det som har varit och ingenting nytt. Från alliansens sida har vi en annan verklighetsbild än den ni har.Jag och regeringen har en verklighetsbild som stämmer precis med det vi har hört: 550 000 personer i förtidspension. 140 personer blev förtidspensionerade. Många var unga och många kvinnor. Vi har över 100 000 personer som är i längre sjukskrivningar. Rehabilitering lyste med sin frånvaro. Jag vet inte hur i denna kammare jag som riksdagsledamot har kämpat för att ge företagshälsovården muskler men fått nej från vänsteralliansen. satsar vi pengar på rehabilitering och företagshälsovård. satsar denna regering, också för att göra det möjligt speciellt för kvinnor som har smärtor i , är utslitna eller har en lättare psykisk ohälsa. Den här satsningen kommer till stånd i år.Samverkan mellan myndigheterna har varit urdålig. De personer som kom i sjuk- och aktivitetsersättning eller förtidspension fick i ersättning, inte tillgång till arbetslivsinriktad rehabilitering, ingen tillgång till arbetsmarknadspolitiska aktiviteter, och det var och är ett sakligt skäl för uppsägning. Prata inte med mig om att förändra arbetsrätten! Ni skickade ut 550 000 personer i förtidspension. Det var ett sakligt skäl för uppsägning. hände ingenting i sjukskrivningsprocessen. Rehabiliteringen lyste med sin frånvaro.Jag undrar ifall jag har samma bild av verkligheten som ni har. Då går jag till den utredning som Socialdemokraterna själva tillsatte, egentligen tvärtemot vad ville ha när man ville ha en parlamentarisk utredning. Då tillsatte man denna. Den tidigare socialförsäkringsministern , socialdemokrat, har kommit med en utredning. Jag ber er läsa detta! Detta är en sanning som ni kanske inte vill känna till. Jag kan inte se något positivt med dagens sjukförsäkring i denna.Det står bland annat så här: Att studera hur sjukskrivningen i praktiken har hanterats i blir i stor utsträckning en studie i misslyckanden. Det största misslyckandet är resultatet, ett sjuktal i världstopp som följer arbetsmarknadsläget snarare än sjukligheten och ett stadigt, permanent, stigande utanförskap och utslagning.Anna skriver vidare: Aktiva insatser av olika slag kommer ofta mycket sent eller inte alls, och för många innebär sjukskrivning en nedstigning i ett svart hål.Var detta något bra med den sjukförsäkring som Socialdemokraterna med stödpartiet hade? Jag frågar mig.Läs denna utredning! Ni kommer inte att finna något argument för att det var bättre förut.I den här utredningen som jag fick står det väldigt mycket klokt som jag och alliansen har tagit till oss, fast det kommer från en socialdemokrat. Hon kan, ser och vågar visa på vad som är fel . Därför tycker jag att det är fegt av Socialdemokraterna att inte inse, att inte gå ut och erkänna hur mycket tokigheter som fanns. I denna utredning föreslås kortare steg till ett friskare liv och att ha kontrollstationer. Mycket av detta finns nu i den proposition som har förelagts . Stöder ni inte detta, är ni kritiska mot detta är ni själva kritiska mot den utredning ni tillsatte och den person ni tillsatte att ansvara för den utredningen. Jag ska börja med att säga att jag inte är socialdemokrat, ifall någon hade trott det. Jag är vänsterpartist. Vi var med och stödde vissa saker under den förra mandatperioden, saker som jag inte tänker stå här och försvara, för det var mycket som inte var bra. Där har du en viss poäng i det du säger.Men det som händer nu och det vi diskuterar är propositionen, förslaget. Det är ert förslag. Det är regeringens förslag, och det är det vi diskuterar . Ni kan inte klara er undan med att tala om hur hemskt det var . Det som kommer att hända om det här genomförs kommer att sopa undan allt som var förut. Man kan inte tro att ett sådant här dåligt förslag ska kunna existera, få finnas i . Så är det.Men det som jag skulle hålla med om också är att vi har olika verklighetsbeskrivningar från högersidan och från vänstersidan. Därför är det bra att ni ska göra era tusen besök i verkligheten. Ni verkar inte ha någon förankring i verkligheten. Välkommen och se hur det är för vanliga människor, hur sjuka upplever den här situationen!Jag tänkte egentligen inte bemöta de andra som har gått in som försvarsadvokater, eller vad man ska kalla det för, i den här debatten. Men jag har några kommentarer i alla fall.Helena Rivière säger att jag glider när jag berättar om regeringens syn på eventuellt behov av försörjningsstöd. Om jag då läser ur propositionen som kom i går undrar jag vem det är som glider. Där säger man: "Bland de som saknar arbetsförmåga kan även finnas personer som behöver ansöka om ekonomiskt bistånd från ." Det är era egna ord. Det är inget som jag har hittat på, där jag har glidit eller läst i någon konstig skrift eller så.När det gäller remissinstanserna är det inget jag har hittat på. Kommuner och Landsting, och andra tunga remissinstanser säger att förslaget kommer att resultera i ökat behov av försörjningsstöd och därmed en övervältring av kostnaden till kommunerna. Jag har inte fått något riktigt klargörande av hur ni ser på det här, att människor kommer att bli tvungna att söka socialbidrag för att överleva, att man måste vara beroende av försörjningsstöd för att man är för sjuk för att kunna ha ett jobb. Jag har inte fått någon riktig förklaring från er hur ni ser på det och vad det är för människosyn som döljer sig i sådana idéer. Jag tycker att det är fruktansvärt. Det är cyniskt: Du klarar inte av ett jobb. Du är för sjuk. Gå och sök bidrag någon annanstans! Det bryr inte vi oss om, bara vi får bra siffror. Bara statistiken ser bättre ut kan vi göra vad som helst.Precis vad som helst är det här förslaget om rehabiliteringskedjan, utsorteringskedjan. Det handlar om att sortera ut människor från arbetslivet, från en trygg försörjning. Hur kan ni försvara det? Jag får börja med att jag är helt döv på ena örat, men jag känner att jag pratar för döva öron på den andra sidan.