· GV10281 · 2008-01-17 16:34:40 — har frågat mig om jag avser att ta några initiativ för att säkerställa att kommunerna tar sitt tillsynsansvar för kvaliteten i verksamheten, särskilt vad gäller nyetableringar av förskolor. Vidare har frågat mig vilka initiativ jag avser att ta för att garantera att kommunerna tar sitt ansvar för att omgående erbjuda barn och föräldrar en trygg och bra förskola om en privat förskola kollapsar och det inte finns några lediga förskoleplatser att byta till.Frågan har föranletts av ett enskilt fall inom kommun. Men jag kommer inte att kommentera det enskilda fallet utan redogör generellt för de bestämmelser som gäller och vilka insatser som regeringen avser att genomföra.Först vill jag betona förskolans viktiga roll för barns utveckling och som grund för en god skolstart. Det är oerhört betydelsefullt att förskolan erbjuder en pedagogisk verksamhet och att föräldrar har ett stort förtroende för verksamheten. En förskola av god kvalitet är en framtida investering för att uppnå goda resultat i skolan. Jag håller med frågeställaren om att kommunen ska fungera som garant för kvaliteten i förskolan. Oavsett om det är kommunen eller en enskild huvudman som bedriver verksamheten har kommunen det yttersta ansvaret att se till att de kvalitetskrav som ställs i författningarna uppfylls. Om det föreligger något missförhållande i en förskola som bedrivs av en enskild huvudman ska kommunen förelägga den som ansvarar för verksamheten att avhjälpa missförhållandet. Om missförhållandet är allvarligt och kommunens föreläggande inte följs får kommunen återkalla tillståndet. Kommunen har då ett övergripande ansvar att se till att alternativa platser erbjuds.För att säkerställa att kommunerna tar sitt tillsynsansvar ändrades Statens skolverks instruktion 2005, då verket fick i uppgift att kontrollera hur kommunerna fullgör sitt tillsynsansvar när det gäller förskolor som bedrivs av enskilda huvudmän. utbildningsinspektion har visat att kommunernas tillsyn över sådana förskolor varierar och att den behöver förbättras.För att stärka kontrollen av kvaliteten i förskola och skola har regeringen vidtagit en rad åtgärder. Bland annat har regeringen tagit initiativ till en förbättrad och utökad statlig skolinspektion. Genom att inrätta en ny inspektionsmyndighet och genom en skarpare inspektion ökar också förutsättningarna att kontrollera att kommunerna tar sitt tillsynsansvar över kvaliteten i förskolor som bedrivs av enskild huvudman. Jag är övertygad om att detta får effekter på kvaliteten ute i verksamheterna. Det är givetvis allvarligt om huvudmän och verksamheter brister i sitt ansvarstagande och inte följer lagar och förordningar. När så sker kan det vara motiverat med sanktionsåtgärder. Denna fråga bereds inom i det arbete som pågår med en ny skollag.Då , som framställt interpellationen, anmält att han var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav tredje vice talmannen att i stället fick delta i överläggningen. Jag får tacka ministern för svaret.Jag noterar särskilt att ministern markerar att det är motiverat med sanktionsmöjligheter, eller kan vara som det står, när lagar och förordningar inte följs och att detta bereds i arbetet med en ny skollag. Ministern poängterar också vikten av att kommunerna fullgör sitt tillsynsansvar. För att stärka kontrollen markeras behovet av en hårdare utbildningsinspektion.Så långt tycker jag att ministerns markeringar är bra och välbehövliga. Men själva bakgrunden till den uppkomna situationen, som gör att det här är en fråga som särskilt måste debatteras, är allvarlig.Nacka kommun är en moderatstyrd kommun där det av ideologiska skäl ansetts som mycket viktigt att driva fram privata alternativ. har i bolagsform bedrivit verksamhet i kommunen , och startade företaget en verksamhet för ett- till treåringar. har verksamheten bedrivits på ett sådant sätt att hela personalen sagt upp sig och föräldrarna helt har tappat förtroendet för ledningen.Några exempel: Förskolan var inte färdigställd när verksamheten startade. Man skolade in barn och färdigställde lokaler och . Man hade bristande rutiner vid inskolningen. Staket kring lekgården saknades. Det fanns bara kallvatten på småbarnsavdelningen. Fast telefon saknades. Lokaler och gård var byggarbetsplatser. Det var otillräckligt med personal.Men värst av allt tycker jag var att kommunen inte var beredd att i det här krisläget ta över verksamheten. Föräldrarna uppmanades att flytta barnen till någon annan förskola eller att starta ett föräldrakooperativ. Noterbart är att det inte finns några lediga platser i . Att starta ett föräldrakooperativ kräver som bekant ett mycket omfattande arbete. Ansvaret för att lösa situationen lades alltså på föräldrarna. Det är principiellt mycket anmärkningsvärt. Att en kommun som är knuten till barnomsorgslagens principer om att bereda plats i förskolan skjuter över ansvaret på föräldrarna visar på en attityd som skiljer sig från lagens anda. Just detta förhållande gör att statens uppföljning och sanktionsmöjligheter måste ses över rejält. Det visar också att med ideologiskt motiverade privatiseringar där detta blir ett självändamål kan en mycket absurd verklighet uppstå. Det måste finnas skeden då kommunen, om inte andra lösningar är realistiska, måste ta över en misslyckad förskola.Är lagstiftningen svag och mer vilar på en önskan om att företagare och kommun ska göra det rätta i en krissituation än ett tvång att reda ut en situation och se till att föräldrarnas och barnens rätt är det som respekteras måste något naturligtvis ske.Jag vill därför be ministern att förtydliga vad du menar med skarpare inspektion. Hur ska detta ske i praktiken? Vilken typ av sanktionsmöjligheter är det ministern kan tänka sig? Vem riktar sig sanktionsmöjligheterna i så fall mot? Är det mot kommunen, det privata företaget eller båda två? Jag uppskattar att och , som ytterst har väckt interpellationen, uppmärksammar problem i förskolan. Det är omöjligt för kammaren att gå in och diskutera en enskild förskola på en viss plats och att här värdera vem som har gjort fel och vad. Jag har inte ens djupdykt ned i just denna förskola inför debatten, för jag tycker att debatten inte kan föras på det sättet i kammaren, vi måste föra den mer principiellt.Kommunerna har ansvaret. När jag talar om sanktioner för dem som inte sköter sig kan de riktas både mot kommuner och mot huvudmän beroende på vad frågan gäller. Jag blir lika upprörd när det är missförhållanden i privata verksamheter som i kommunala verksamheter. går fullständigt upp i spinn när det är något som är fel i en fristående privat verksamhet men blundar helt när det är något fel i en verksamhet. Jag tycker att vi ska ha lika höga krav på alla verksamheter.En sak som vi studerar i Skollagsberedningen i inför nya skollagen är att lägga skadeståndskrav på kommuner när barn inte får barnomsorgsplats. Om en privat förskola stänger igen av något skäl eller det plötsligt blir fler barn eller av vilken orsak det än må vara har kommunerna ansvar för att barn ska få förskoleplats inom . Då ska kommunen se till att det uppfylls. Gör kommunen inte det ska kommunen kunna bli skadeståndsskyldig.Peter hänvisar till kommun. Den kommun som har i absolut särklass flest anmärkningar på detta är socialdemokratiskt styrda . Där har man i särklass flest anmärkningar för att man inte följer barnomsorgslagen när det gäller barnomsorgsgarantin och levererar plats. Det skulle bli rätt dyrt för om man skulle betala sådana här skadestånd i alla de fall man har fått kritik. kommer att införas; det är regeringens avsikt. Den kommer att innebära att man skärper kraven på kommunerna.En huvudman kan naturligtvis också drabbas av sanktioner, både en skola och en enskild skola. Man får reda ut vad det är som har gått fel och vem som bär ansvaret och så vidare. Vår utgångspunkt måste vara att barn och föräldrar ska ha samma rättigheter oavsett vilken kommun man bor i och oavsett om man väljer privat eller förskola. Jag har försökt att göra detta till en principiell fråga genom att utgå från en lokal verklighet och ta upp en principiell debatt. Jag har inte begärt att kammaren ska göra något särskilt ställningstagande när det gäller kommun.Jag uppfattar inte att jag känslomässigt befinner mig i något spinnläge. Det var väl mer en liten knorr som ministern försökte sig på för att kanske leda in detta på några andra tankebanor.Jag noterar att ministern uttrycker sig lite allmänt när det gäller uppföljning, ansvar och sanktioner. Jag upplever ändå att det finns en vilja att försöka göra något på denna punkt. Det är vällovligt med generella formuleringar, men jag känner fortfarande en tveksamhet inför detta eftersom ordvalet är lite allmänt. Jag vill markera att det krävs en välbehövlig skärpning av gällande regelverk, och det är självklart att regelverk bör gälla lika oavsett vilken huvudman det är.Men här har vi ett privat exempel. Det är ett privat företag som uppenbarligen har havererat med verksamhet på förskolans område. Det kan vara så att med privat verksamhet finns risker att åtaganden, utfästelser och uppgörelser i förhållande till läroplan och regelverk kommer på skam. Det kan bero på att ekonomiska betingelser och krav på verksamheten enligt företagsekonomisk praxis måste gå ihop, och det måste redovisas vinst. Detta kan påverka. Företag har dessutom från sina ägare ofta ett preciserat ägarkrav på avkastning. Ingen ska tro att det råder något annat förhållande när det gäller privata företag på förskolans område.I fallet och ser vi ett tydligt exempel på hur ett privat företag havererar sin verksamhet och hur man låter detta gå ut över barn och föräldrar. Vi ser också en kommun som låter driftsformen gå före sunt förnuft. I stället för att aktivt bidra till en lösning förfaller man i detta sammanhang till en massa byråkratiska argument, såsom att tjänstemännen i kommun inte kan återkalla företagets auktorisation, att man inte kan anställa personalen i regi utan att det är en fråga för produktionsenheten för barnomsorg och att det inte går att överta hyreskontraktet eftersom det har reglerats mellan bolaget och kommunens fastighetsbolag.Detta är besked som inte leder framåt. Det leder till att föräldrarna är missnöjda. I praktiken är det så att en havererad privatföretagare flyr och kommunen gömmer sig bakom byråkrati. Svartepetter får barn och föräldrar. Det är inte särskilt snyggt.En förälder skriver så här: "Jag ser en skolledning som står utan i stort sett hela sin ursprungliga personalstyrka - orsak: bristfällig kommunikation och förmodad okunskap om barnomsorg." De sade upp sig i protest allihop. "Jag ser en kommun som helt enkelt inte vill, eller kan, erkänna de missförhållanden som både ses och upplevs av de drabbade i personal- och barngrupp. Inte någonstans, i något brev eller dokument, hittar jag någon antydan till att någon från kommunen lyssnat på föräldrarna (eller personal) vid Lilla Maestro. Vad är ni rädda för?" Så här fortsätter det. Det är en total förtroendeklyfta som speglas här.När man sysslar med politik bör man väl ändå ta till sig exemplen och utifrån det titta över vilka bristerna i lagstiftningen är så att detta inte ska upprepas i olika sammanhang. Det är särskilt viktigt att peka på detta när kommunen i fråga är så pass överideologiserad att man uppfattar att privatisering sker för dess egen skull och man inte ens en gång kan ta över i regi när man är i skarpt läge i haveriet.Jag tycker att ministern ska göra ett försök att ytterligare precisera hur sanktionsmöjligheterna skulle kunna se ut och tydligt markera hur du tänker gå vidare med frågorna. Var så exakt och tydlig som du kan! Det skulle vara intressant att höra det. Jag är inte beredd att precisera ännu tydligare exakt hur sanktionerna ska utformas, men det kommer ett förslag från regeringen, och det kommer sanktioner. säger att vi nu måste vara principiella. Sedan pratar han i hela sitt inlägg om detaljerna kring detta aktiebolag och hur eländigt och bedrövligt det är i just kommun. Jag läste om detta exempel i tidningen . Jag satt vid frukostbordet och tänkte: Det dröjer max innan det kommer en interpellation från någon socialdemokrat. Ni skulle vara lite mer trovärdiga om ni väckte en interpellation om alla de anmärkningar som får på sig för barnomsorgsköer. Lite större trovärdighet skulle ni då få i kammaren.Ska man diskutera hur kommun driver sin barnomsorg är den lämpligaste platsen för det. Ni har visst några ledande personer som bor i den kommunen, har jag förstått, så ni kan nog se till att den diskussionen tas upp i kommunfullmäktige.Det principiella i detta är att från statens sida måste vi ha tydligare sanktioner och tydligare uppföljning mot både kommuner och huvudmän. Som jag sade gäller det till exempel skadestånd till föräldrar som inte kan få en barnomsorgsplats inom den tid som föreskrivs i barnomsorgslagen. Den barnomsorgsgaranti som den förra regeringen stod för var ju bara ett papper. Det var ju ingen garanti. Man kallade det för en barnomsorgsgaranti, men uppfyllde kommunen inte den så hände ingenting. Om man köper ett kylskåp i och får en garanti får man ett nytt kylskåp om det första går sönder, men i barnomsorgen, som är så viktig, betyder garantin ingenting. Där har man inga rättigheter alls. Det är bara en allmän formulering i lagen.Nu ska det bli en garanti. Enskilda ska få skadestånd om kommunen inte lever upp till den här skyldigheten. Det gäller kommun, och det gäller , liksom det gäller alla andra kommuner. Jag har inte begärt något ställningstagande från ministern när det gäller själva sakärendet. Jag har använt sakärendet som ett exempel på grava missförhållanden och pekat på att det krävs någon sorts generella åtgärder och att man drar någon slutsats av det inträffade. Jag kräver inte att ministern eller någon i kammaren ska sitta här och rösta om hur vi ska se på kommun. Det är precis som ministern säger: Det är en fråga för . Men det är ändå så att det finns ett statligt övergripande ansvar, och här har vi exempel på vad som kan inträffa när det går för långt. Då måste vi kunna ingripa, och då är det en fråga för kammaren.Ministern lägger ned mycket kraft på att diskutera barnomsorgsgarantier och lagstiftning på det området. Jag skulle gärna ta den debatten, men jag tänker ta den i ett annat sammanhang i så fall, därför att nu handlade interpellationen om det här missförhållandet i kommun och vad man ska dra för slutsatser om det. Jag återkommer gärna i ett annat sammanhang, men vi ska inte blanda bort korten, utan vi ska hålla oss till det som är sakärendet här.När det gäller trovärdighet kan jag bara utgå från en sak, och det är att det som har skett i har inträffat. Det är en reell verklighet. Det kan mycket väl inträffa i någon annan kommun också. Då tycker jag att det mest trovärdiga är att utgå från den reella verkligheten, ta upp det här som en principiell fråga och kräva att du, , lyfter dig lite grann och tittar på det här. Jag vill vara något av en blåslampa i den här frågan och pränta in lite allvar i det här sammanhanget.Du säger att du har samma syn oavsett om det är privat eller offentligt. Ja, det kan väl jag också ha. Men min känsla är att ni är lite mer aktsamma när det gäller privat och att ni liksom inte ser på det med samma hårdhet som ni ser på den offentliga sidan. Därför tror jag att det bara är nyttigt för er att också få lite synpunkter om att det kan gå åt skogen också på den privata sidan, och då måste man ha kraft att göra någonting. Det är precis därför som den nya skollagen inte kommer att göra någon som helst skillnad på vilken huvudman som driver en verksamhet. En kommun har ansvar för att barn får barnomsorgsplats, förskoleplats, inom - tre - från det att föräldrarna anmäler att de vill ha det. Det ansvaret har en kommun. Det har kommun, det har och det har alla andra kommuner. Om det är så att föräldrarna plötsligt inte vill ha sina barn i en viss verksamhet utan vill ha dem i en verksamhet har kommunen ansvar för att fixa det inom tre . Gör inte kommunen det så ska man få skadestånd tilldömt sig. Det gäller kommun, och det gäller , oaktat vilka som är huvudmän för verksamheterna. Ansvaret ska bäras av kommunen, och sanktioner ska kunna riktas mot kommunen.