· GV10838 · 2008-09-11 14:14:01 — har frågat mig vilka slutsatser jag drar för svensk del på kort sikt och på lång sikt med anledning av kriget i och det aggressivare ryska tonläget i förhållande till samt vilka åtgärder jag avser att verka för att regeringen vidtar på såväl kort som lång sikt.Den 2 september lämnade jag till ingående information om regeringens bedömning av konflikten mellan och och de omedelbara politiska konsekvenser denna lett till.Det skedde efter det att utförlig information om läget och de bedömningar regeringen gjort lämnats till utrikesnämnden vid dess sammanträde den 18 augusti.Jag ser ingen anledning att nu vare sig revidera eller upprepa de bedömningar jag redovisade den 2 september.Låt mig dock återge de två så kallade strategiska observationer som jag då hade anledning att göra. För det första att tröskeln för rysk användning av militärt våld i sitt eget närområde tydligt har sänkts. Det innebär inte att den är lika låg överallt eller att det går att dra omedelbara paralleller mellan olika situationer. Men tyngden i denna observation minskas knappast av detta.För det andra att genom sitt erkännandebeslut nu öppnat en rad frågor inte minst om gränser i etniskt blandade områden på ett sätt som riskerar framtida instabilitet.Jag har mycket svårt att se att detta beslut ligger i eget långsiktiga intresse, men det förändrar dessvärre ingenting i sak.Hur unionens långsiktiga relationer med nu kommer att påverkas återstår att se.Jag tror tyvärr att den kurs man nu slagit in på kommer att begränsa såväl landets möjligheter till den fortsatta modernisering som är så viktig som potentialen för ett fördjupat samarbete med i övrigt på en lång rad olika områden.Att detta är någonting vi har anledning att beklaga är en självklarhet.Vad gäller den mer omedelbara politiken - formad gemensamt i Europeiska unionen - gäller fortfarande de tre utgångspunkter jag tidigare redovisat.För det första kravet på fullständigt ryskt tillbakadragande i enlighet med de sex punkter som överenskommits med medverkan av det franska ordförandeskapet i Europeiska unionen. Intill dess att ett sådant skett kommer förhandlingarna om ett nytt samarbetsavtal mellan unionen och att skjutas upp.För det andra ett starkt stöd till och en lika tydlig som viktig öppning till en ny och närmare relation mellan unionen och . Europeiska unionen avser att relativt snabbt sammankalla en stödkonferens för landets ekonomi, och andra viktiga åtgärder förbereds.För det tredje en starkare betoning av det från främst polsk och svensk sida framförda förslaget om en aktivare gemensam europeisk politik gentemot våra östliga partnerländer. Mer konkreta beslut om ett så kallat östligt partnerskap kommer att fattas redan under detta år.Att de ryska övergreppen mot folkrätten kommer att kasta en skugga över landets relationer med omvärlden för betydande tid framöver är uppenbart. Vi förblir folkrättens fasta försvarare.Låt mig dock säga att vi trots detta förblir öppna för en politisk dialog med på samma sätt som vi förblir övertygade om den långsiktiga betydelsen av att utveckla de bredare kontakterna mellan våra respektive samhällen.Om motsvarande intresse för genuin dialog och ökad öppenhet fortfarande finns på den ryska sidan får dock tills vidare anses vara en öppen fråga. Tack för svaret, statsrådet! statsledning grundade sitt omdömeslösa agerande när den beslutade att angripa bland annat på sin säkerhetsstrategi . I den stod det att sannolikheten att skulle anfallas eller utsättas för invasion utifrån var försumbar. säger vice försvarsminister att de var fullständigt oförbredda på en rysk motattack. Det fanns inte förberedelse för en sådan eventualitet. analys av läget liknar för övrigt den säkerhetspolitiska analysen i många andra länder.Samtidigt hade ansökt om medlemskap i . På ett möte i hade detta diskuterats som en stor och viktig fråga. För Nato som allians blev naturligtvis det ryska anfallet ett misslyckande och för en katastrof. Nato kunde inte erbjuda något skydd.Ryssland rustar sitt flyg, sin marin och sin armé. Det handlar om årliga ökningar på mellan . Man bygger dagens upprustning på den infrastruktur som man skapade . Det gör att resultatet i förbättrad materiel och kapacitet kan räknas hem mycket snabbt. Därför blev också överraskningseffekten stor i bland annat västvärlden när visade sin slagstyrka i . Dessutom visar man att man nu är beredd att använda sin ökade kapacitet.I vår senaste interpellationsdebatt gav utrikesminister bilden av att han hade en bra analys av läget och indikerade att det inte var någon större fara för att något negativt skulle hända. En viss, begränsad oro uttryckte han över situationen i , men mer var det inte. Varningar för konsekvenserna av den upprustning som sker betraktades med lite skepsis, och ministern ville varna för överdrifter. Jag anser att Bildt tog för lätt på det hela den gången.Nu står vi här med en ny situation. visade sig vara kapabel till en brutalitet som många inte ville kännas vid eller tro på. Just nu får och stor sympati och vinner popularitet för sin insats i . De uttalar också att ryska medborgare, oavsett var de befinner sig, ska kunna räkna med skydd. Det är ett uttalande som skakar om ordentligt i flera länder som gränsar till . Ryska medborgare finns nu på , i och i Baltikum.Visst: Dialog är självfallet att föredra. Jag delar den uppfattningen, och det måste vara en viktig linje. Men det måste också dras slutsatser när det gäller svensk försvarspolitik och svensk säkerhetspolitik, och vi måste agera med flera strategier . Detta svenska perspektiv berörs i konkret mening knappast i utrikesministerns svar till mig. Han hänvisar till informationen till , men då skedde inte heller någon fördjupning i just de här delarna.Svaret bygger i huvudsak på det diplomatiska arbete som sker i EU:s regi. Anser utrikesministern verkligen att det räcker med de slutsatser som dras inom ramen för EU? Vilket är utrikesministerns inhemskt svenska perspektiv på den här utvecklingen, och vad ska vi göra i vårt land? När jag tittade på det här svaret blev jag lite fundersam över vad det står på några ställen. Det talas om ett mer aggressivt ryskt tonläge i förhållande till , men jag tycker väl att det är relativt ömsesidigt. Det är ju inte bara som har ett mer aggressivt tonläge mot oss, utan det har ju faktiskt vi mot dem också.Jag tog i mitt tidigare inlägg upp att utrikesministern ibland tar till brösttoner mot , och i det här läget har utrikesministern ju gjort det - med rätta, till stor del, därför att har agerat med övervåld. Men det jag undrar över är varför det har varit så tyst från vår sida om vad faktiskt gjorde. Man kan ju inte påstå att de agerade särskilt smart när attackerades. Även om nu gränser omfattar fanns det ju en faktisk gräns för dem som bor där. och har levt inom det georgiska området men ändå för sig själva.För mig som miljöpartist känns det naturligtvis väldigt främmande att vi ska skapa fler gränser, men man måste också se att det finns gränser som många folk inte själva har satt upp utan där andra bestämmer var gränserna ska gå. Det är inte alltid de som bor i området vill tillhöra ett visst land, och så är fallet i det här läget.Vi har också diskussionen om vem som har brutit mot folkrätten. Det står här: "Vi förblir folkrättens fasta försvarare." Men där finns det ju också olika uppfattningar. I tidningarna kan man till exempel läsa att UD:s rättschef uttalar sig på ett sätt och , professor i folkrätt, på ett annat. Då är frågan: Vem är det som tolkar folkrätten, och vem är det som har rätt? Jag har till exempel stort förtroende för . dog , och det sades då att hans tankar var oövervinneliga. Det kanske inte är helt riktigt. Icke desto mindre kan ett och annat vara sant som han har sagt i sin lilla röda. Där finns bland annat en formulering som anknyter väldigt väl till den georgiska situationen. Den lyder: Ett land har alltid en armé, antingen sin egen eller någon annans. Det är mycket tänkvärt även i dagens situation, och vi ska tänka på det även här borta i Sverige.Peter interpellation, som jag tycker är mycket viktig, handlar om utvecklingen i . Ser man till vad som har hänt sedan det här öppnades finns det ingenting som man mäta sig - möjligen klimatfrågan - med den förändring som har inträffat i under det här året. Därför är det väldigt viktigt att diskutera framtiden för den mycket stora granne som vi har österut. Landet gränsar inte till men till och alla de tre baltiska staterna, till och flera andra stater.Vem kunde ana 1980 att dåvarande skulle falla ? Vad kan vi veta om utvecklingen i ? Det sovjetiska väldet under och , som för övrigt var georgier, bestod . Det kan man fundera på. Kommer detta land, med den nuvarande odemokratiska utvecklingen, att också bestå ? Det är ett alldeles fruktansvärt perspektiv att det nuvarande inte skulle demokratiseras mycket mer. Men vi vet ingenting om vad som kommer att hända ens vid i . Det kan vi inte veta.Därför är det så väldigt viktigt att vi har en fördjupad analys och enligt min mening också att vi ser till att stödja de krafter i det nuvarande som står på de mänskliga rättigheternas sida och hela det civila samhällets. Vi måste skilja på det civila samhället och den nuvarande ryska regimen. Den är sprungen ur KGB-samhället och har en annan syn på vad som är tillåtet, nämligen att man alltid kan utnyttja andras svaghet, vilket man har visat i . Det fanns inget riktigt svar i militärt avseende.Det betyder enligt mitt sätt att se inte alls att är en stark nation. Tvärtom vill jag säga att det präglas av otroligt många motsättningar, både mellan folkgrupper och inom landet. Detta är det största hot som vi känner till mot en fredlig utveckling i detta land, nämligen att de nationalistiska krafterna i får ett sådant övertag att man tillåter sig att använda metoder som är oss främmande och som så väl har uttryckt en varning för. Jag tycker att det är väldigt betänkligt att ultranationalisten blev så utförligt hyllad för sitt stöd till invasionen i och gav Putinregimen sitt stöd. Det är väldigt bekymmersamt.Jag skulle vilja ställa en fråga till , utrikesminister, i det här sammanhanget. Vad kan vi göra i detta läge för att stödja de civila krafter i det nuvarande som förgäves eller under mycket svåra omständigheter försöker att åtminstone få i gång en nyanserad debatt i utan att bli bekämpade som utländska lakejer? Jag tror att detta är en väldigt viktig fråga. Hur kan vi hjälpa de demokratiska krafterna i det nuvarande ? Putinsystemet är ett KGB-system. erinrade om att vi hade en diskussion i denna fråga i kammaren . Då var läget något annorlunda. Men det som jag uttryckte stor oro för då i detta sammanhang var just möjligheten av en ytterligare försämring av relationerna mellan och . Denna försämring ledde till krigsutbrottet. Jag ska inte gå in i detaljerna av vad som inträffade. Det har jag gjort i tidigare redovisningar till riksdagen.Bodil Ceballos använde formuleringen att en del av det som gjorde inte var särskilt smart. Själv brukar jag uttrycka mig något mindre diplomatiskt i de här sammanhangen.Ingenting av det som gjorde kan rättfärdiga vad gjorde. I slutändan var det armé som gick in i , inte armé som gick in i . Skillnaden är inte bara liten. Skillnaden är synnerligen fundamental.Peter påpekar att jag i mitt interpellationssvar använder formuleringar lika dem jag använde i informationen till . Så är det, och det är avsiktligt. Vi är nu uppe i en europeisk kris. Jag vill inte ha veckobedömningar av läget i . Jag redovisade ett antal strategiska observationer för . De gäller fortfarande. Sedan formar vi politiken inom ramen för Europeiska unionen; hade en fråga i anslutning till detta. Jag tycker att det är oerhört viktigt. Det krävs ett gemensamt europeiskt svar när vi har en utmaning mot centrala delar av den europeiska säkerhetsordningen. Om de europeiska staterna for i väg åt olika håll som rön för vinden skulle det naturligtvis gynna krafter som vi inte har någon anledning att försöka ge ökade möjligheter.EU:s utrikesministrar kommer att ha ett sammanträde i , och jag kan försäkra alla att detta självfallet kommer att bli den dominerande frågeställningen. spelar en pådrivande roll inom ramen för den dialog som förs i Europeiska unionen, både det konkreta vad gäller och det vidare perspektivet, det vill säga det långsiktiga såväl som det kortsiktiga.Sedan har vi den fråga som på goda grunder tar upp, nämligen den om nationella slutsatser. Det som regeringen meddelat är att vi tycker att det är klokt att nu tänka efter lite grann, analysera, diskutera, visa öppenhet - också inför - innan vi lägger fram det förslag till inriktning av det svenska försvaret som skulle ha lagts fram och som kommer . Jag tror att det är klokt att ta oss och ha en öppenhet för analysen. Jag ska inte föregripa de slutsatser det kommer att leda till, men jag tror inte att den typen av rätt dramatiska nedskärningar av försvarsanslagen som låg i det socialdemokratiska alternativa budgetförslaget är särskilt kloka i detta läge. Det ska bli spännande att se Socialdemokraterna och presentera en gemensam alternativbudget, vilket är det krav som brukar läggas på oppositionen, och hur de lägger försvarsanslagen. Ska de minskas, vara oförändrade eller ökas?Mycket annat skulle kunna sägas med anledning av fråga. Fortsatta kontakter är mycket viktiga, och utan att gå in på detaljer kan jag säga att jag inom en mycket nära framtid kommer att träffa en hel del av dessa företrädare för att, kanske under mer diskreta former, diskutera vad som kan göras i denna del. Det är viktigt att också ha den delen av den politiska dialogen gående.Låt mig slutligen instämma i delar av det som sade angående de faror som ligger i en del av det ryska resonemanget om rätten att kunna ingripa i andra länder bara för att där råkar finnas ryska medborgare. Det är en princip som vi aldrig får acceptera, för den är fundamentalt oförenlig med fredsordning och rätt i . Jag vänder mig inte mot den redovisning som ger när det gäller aktiviteterna inom ramen för Europeiska unionen. Det är klart att man där måste ha dessa aktiviteter och göra olika saker för att hålla ihop och ha en gemensam linje.Det har gått . varnade ÖB för maktkoncentrationen i , för den negativa demokratiutvecklingen och för de ökade svårigheterna att bedöma den militära och politiska utvecklingen. Det ledde till att vi fick en offentlig spricka mellan Försvarsmaktens ledning och regeringen. Jag frågade vid en frågestund i om splittringen och vad man skulle göra åt den. Då ville vifta bort den, som om den inte existerade. Försvarsminister tyckte emellertid att det var anmärkningsvärt att försvaret presenterade en annan Rysslandsbild än Försvarsberedningen.För mycket tid har gått åt till oenigheter, tolkningar, diskussioner, och man har inte velat ta till sig signalerna om vad som händer i . På något sätt har man inte velat se den kraft och nationalism, och i förlängningen också brutalitet, som varit en underliggande strömning i hela denna uppbyggnad.Nu kanske vi är i ett läge då man värderar det hela på ett annat sätt. Det kanske är bra att man ser förändringen. Min kritik handlar om att jag inte tycker att regeringen varit handlingskraftig i denna fråga, och därför har vi förlorat viktig tid. Den ryska ledningen talar till och med om att rusta med kärnvapen i och omkring - förutom att armé-, flyg- och marinövningar ökar i omfattning.Visst är hotbilden mot annorlunda än under det . Energi- och råvaruförsörjning, naturkatastrofer, terroristattacker mot tekniska system och IT-system är exempel på det. Militära hot kan emellertid inte uteslutas, särskilt inte när det gäller så kallade incidenter. Om vi ligger kvar i en analys om att ingenting har förändrats gör vi ett stort misstag. Jag tycker att vi ska markera det nya läget genom att, precis som vår gruppledare i försvarsutskottet sade, öka antalet värnpliktiga i vårt land. En annan åtgärd som man bör fundera på är att uppgradera den militära närvaron på . Vidare bör man tona ned engagemanget i dyra utlandsoperationer. En större koncentration på egna behov och en vilja att utöka försvarssamarbetet med kan vara några andra förslag värda att bygga vidare på.I debatten framförs från olika håll även tankar på ett Natomedlemskap. Det kommer bara att bidra till att skapa en hård situation i och i vår omvärld och stärka den negativa och farliga känsla av inringning som finns i . Situationen kommer alltså att spetsas till. Den militära alliansfriheten måste även i fortsättningen vara huvudlinjen.Konflikten och det ryska agerandet i måste tas på djupaste allvar och leda till att det dras slutsatser från svensk sida. Vi får hoppas att det nu förs ett konstruktivt resonemang om hur det ska ske och att det inte enbart blir fråga om att lägga tonvikten på EU:s olika diplomatiska initiativ, vilka kan vara vällovliga, utan att det sker en större koncentration på Sverige.Skulle ett rimligt första steg kunna vara att tona ned uppmärksamheten och viljan vad gäller utlandsoperationerna och i stället överföra resurser till vårt inhemska försvar? Jag vill komma tillbaka till tolkningen av folkrätten. Att attackera ett annat land är naturligtvis ett brott mot folkrätten. Utrikesministern säger att skillnaden är att ryssarna gick in i medan georgierna inte gick in i Ryssland.När går in i , eller attackerar en grupp i det egna landet, undrar jag: Är inte också det ett brott mot folkrätten? Jag menar att det är det. Vi har sett många sådana fall genom historien. Jag tänker särskilt på ett fall som vi alla tar starkt avstånd från, nämligen det som gjorde mot kurderna i Halabja. Det finns många sådana fall där landets ledare eller regering bestämt sig för att attackera en del av det egna landet eller av en befolkningsgrupp. Det är också ett brott mot folkrätten. I många fall kallas det för folkmord eller brott mot mänskligheten. En diskussion om detta har förts mellan UD och och kunnat läsas i Svenska Dagbladet.Här talas mycket om att ge ett starkt stöd till , och det ges signaler om en öppning till en ny och närmare relation mellan och . Därefter lämnar man över det hela genom att säga ungefär: Om vill fortsätta att tala med oss är det ju trevligt. Jag tycker att det är viktigt att vi har en dialog med båda parter. Hur ska vi få situationen att reda ut sig om vi tar så stark ställning för och emot? Det är viktigt att vi har en bra relation både med och med . Jag förmodar att detta är mitt sista anförande under detta riksmöte.I denna talarstol har, som jag sade vid ett annat tillfälle då vi höll till i andrakammarsalen, politiska giganter som och stått. I denna talarstol stod också för och talade - något vingligt, men i alla fall. Jag var själv närvarande. Det symboliserar på något sätt att befann sig i en lovande demokratisk utveckling sista år.Den lilla sång jag erinrar mig i detta sammanhang sjungs på melodin till . Den kan också sjungas fyrstämmigt, vilket jag tänkte bespara talmannen. Den går så här:Björnen sover, björnen sover i sitt lugna bo. Han är inte farlig, bara man är varlig. Men man kan dock, men man kan dock honom aldrig tro.Det är lite av en sammanfattning av den situation vi befinner oss i när det gäller vårt förhållande till Ryssland.Det var glädjande att höra att som utrikesminister skulle träffa andra ledare, som kanske inte är så stora ledare som de formella ledarna i det nuvarande . Det är väldigt viktigt att vi i den långsiktiga dialogen har kontakt med olika delar av det ryska samhället. Det är inte minst viktigt att träffa många kvinnoorganisationer, för synen på kvinnor i är mycket annorlunda jämfört med den vi har i dagens . Finns det någonting som är farligt i denna värld, herr talman, är det en trängd nationalism. Det är den vi ser det fula anletet av tränga fram i dagens . Jag hoppas att vi kommer att få se en bättre demokratisk utveckling i än vi har gjort . Jag får framföra ett speciellt tack till för hans försök att tonsätta delar av säkerhetspolitiken på ett sätt som måste betraktas som relativt innovativt. Jag är måhända bättre på säkerhetspolitik än på tonsättning, ska dock sägas i detta sammanhang.Peter och jag är väl inte så rasande osams i denna del; det finns väl ingen anledning till det. säger att vi inte får skapa intrycket av att ingenting har förändrats. Det håller jag alldeles med om. Det är därför jag, med viss upprepning, redovisar de två strategiska observationerna. Tittar man på vad de innebär ser man att de har betydande säkerhetspolitiska implikationer. Det finns anledning att reflektera över de säkerhetspolitiska implikationerna i det vidare europeiska perspektivet och därefter återkomma till de mer konkreta slutsatserna för både svensk och europeisk del.En sak är det som jag sade, och det var bara ett i detta sammanhang relativt vänligt råd till oppositionen - Socialdemokraterna och är den aktuella konstellationen har jag förstått - om att när ni lägger er alternativa budget inte upprepa tidigare krav på relativt dramatiska neddragningar av den svenska försvarsbudgeten. Jag tror inte att det är klokt i detta läge vare sig utrikespolitiskt eller inrikespolitiskt.Det övriga som sade har jag åtminstone till stora delar inga större svårigheter med. Vi arbetar inte bara med . Vi arbetar nu med att fördjupa samverkan med och . Självfallet är med i detta. Det handlar framför allt om försvarspolitik. Men det är klart att det har sina säkerhetspolitiska accenter. Det gäller också i övrigt i det här sammanhanget.Jag tror också att vi kommer att ha anledning att med lite större allvar diskutera möjligheten att fördjupa det säkerhetspolitiska samarbetet i i dess helhet. I detta ingår också ett samarbete med Natoalliansen på det sätt vi bedriver det, i olika typer av internationella operationer. Jag ställer inte upp på vad säger, att vi som nation skulle sluta oss bara i vårt eget skal och säga nej till att delta i internationella fredsoperationer ledda av FN, EU eller Nato. Det är en viktig del av säkerhetspolitiska profil att vi är en nation som är beredd att ta ett konkret säkerhetspolitiskt ansvar också utanför våra egna gränser i internationella fredsoperationer.Jag hann inte med så mycket om , folkrätten och de olika professorerna. Det tillhör närmast rutinen att det så fort någonting har folkrättsliga implikationer stiger fram ett antal olika folkrättsliga professorer och demonstrerar att folkrätten alldeles uppenbart har en flexibilitet som ibland framstår som lite väl kraftig från min utgångspunkt. Fullt så flexibel är väl inte folkrätten.Nationer har rätt att göra dumheter inom sina gränser. Men man har inte rätt att angripa över gränserna. Det är, om jag förenklar det hela, en rätt viktig princip. Skyddet för minoriteter är en nationell angelägenhet. Vi kan ha internationella instrument, till exempel europeiska, som ska hjälpa till med detta. Men inget land har rätt att med förevändningen att skydda den ena eller den andra angripa ett annat land militärt eller skicka sin armé över den statens gränser. Det borde vi ha lärt oss med viss tydlighet av den europeiska historien. Gränser kan förändras i , men bara genom överenskommelser och med fredliga medel. Det är en central del i slutakten från Helsingfors.När jag nämner de här sakerna, som är rätt okontroversiella som folkrätt, överlåter jag åt individen att bedöma om det som har inträffat i är ett övergrepp från rysk sida eller inte. Man får vara väldigt mycket professor, höll jag på att säga, för att inte inse att detta är övergrepp mot centrala delar av folkrätten. När det gäller utlandsoperationer använder jag begreppet "ett nedtonat engagemang", inte "avskaffande". Vi måste vara beredda att vara med i olika FN-operationer. Vi måste kanske också vara beredda att vara med i en del annat. Men man måste värdera hur långt man kan gå och hur mycket man har råd med samt förhållandet till det övriga försvaret i och dess behov. Den balansen tycker jag att det är dags att ta en allvarlig diskussion om.