· GV10399 · 2008-03-11 15:21:30 — Den typen av uttalanden från interpellanten speglar frustrationen - innan vi ens har avdömt vad som är det medicinskt ändamålsenliga kommer pamflettord som ofta används från oppositionen mot det man kallar orättfärdig politik.Jag tycker att den mest ansvarsfulla politiken är den politik som först tar fram fakta och noga avväger när tiden är mogen, som samlar in information och sedan kommer med en informationskampanj.Mot bakgrund av de komplexiteter jag beskrev om hur det här ännu inte har landat i en entydig signal till befolkningen vill jag ställa frågan till interpellanten och : Hur tycker ni att informationen ska se ut? Ska den framför allt vara enkel eller ska den vara rättvisande för kunskapsläget ? Jag tycker nämligen att information alltid ska vara rättvisande, och då blir den inte enkel utan just komplex. Det är därför dessa myndigheter nu strävar efter att samordna sig, och här har regeringen med all önskvärd tydlighet markerat att de försöker finna en samordnad synpunkt innan de tar ett ansvar för hur en massiv informationskampanj ska ske.Det tycker jag är ansvarsfull politik. Att rusa ut och informera innan man har alla fakta på bordet kan få en motsatt effekt. försöker ge sken av att på något sätt skulle halka efter. Låt mig å det bestämdaste dementera det! Det svenska screeningprogrammet har varit effektivt, har haft stor framgång och har fortsatt framgång i en internationell jämförelse. Många länder har inte motsvarande.De länder som har infört vaccination mot HPV har samtliga gjort detta , alltså väldigt nära , och naturligtvis med samma mått av tvivelsmål om detta är den bästa vägen att gå. Det är därför expertmyndigheternas utlåtanden är så viktiga här. , som nämndes som exempel, har för övrigt ett statligt vaccinationsprogram. Min fråga till är: Är det vad efterlyser? Ska staten ta över vaccinationsprogrammen från landstingen? Är det vad vill uppnå och som hon pläderar för?När det gäller informationsansvaret är det precis som jag har sagt i svaret statens myndighet, , som har det samordnande ansvaret. Sedan är många andra myndigheter inblandade. Det är naturligt, eftersom detta har aspekter på en mängd olika områden. Men uppgift är att samordna. Ska vi ha en annan ordning än den att landstingen har att svara för vaccinationer och för information, då tycker jag att ska bekänna färg och faktiskt tydligare uttrycka det.Att det är stora regionala skillnader beklagar jag. Jag tror att det är väldigt viktigt med den kvalitetsuppföljning som vi gör. Den visar på de regionala skillnaderna och kan öka strävan hos de landsting som har dålig frekvens när det gäller screeningprogrammet att inte minst förbättra sina resultat. Det är väldigt viktigt, och det går att göra bland annat med information.Jag utesluter inte att ytterligare informationsinsatser kan behövas också på nationell nivå, men det jag försöker säga är att det som kan göras på lokal och regional nivå kan nå mycket längre när det gäller kunskapsutveckling hos den enskilda individen och faktiskt också när det gäller att få till stånd ökade insatser, inte minst gällande screeningprogrammet. Information kan alltid göras bättre. Låt oss hjälpas åt att sträva åt det hållet, men låt oss också klargöra var ansvaret ligger och vad det är för förändring vi skulle vilja se.Är det en stor nationell annonskampanj som efterlyser? Det har vi egentligen inte fått svar på. "Regeringen bör ta sitt ansvar" är ett vanligt förekommande inlägg hos oppositionen. Men det vore bra om man utvecklade vad Socialdemokraterna avser att göra för skillnad. Eftersom man tydligen har ett paket i fickan som ännu inte har framkommit skulle det vara bra om det fick synas också i den här debatten.Sedan ska vi vara klara över att screeningen fortsatt - jag vill säga det igen - kommer att vara det viktigaste redskapet när det gäller upptäckten av livmoderhalscancer. Även om slutgiltigt skulle landa i att införa denna vaccination i det allmänna vaccinationsprogrammet ska vi vara medvetna om att vaccinet bara biter på 2 av 13 av de olika virus som framkallar livmoderhalscancer. Det är fortsatt mycket angeläget att kommunicera att screeningprogrammen är framgångsrika och viktiga. Debatten spretar litet . Min interpellation handlar om information och vikten av en samlad information. Det vi ser är att screeningprogrammet har varit lyckat, men det finns stora regionala skillnader. Det tror jag att vi alla kan enas om. Hur det går med HPV-vaccinering och sådant får jag återkomma till.Ett samlat ansvar för att informationen ges behöver vi. Sedan har inte jag någonting emot att den ges av landsting, kommuner eller andra. Men någon måste ha det samlade ansvaret så att det inte faller mellan stolarna.Vi ser att det är en klass- och kunskapsfråga. Det var så tydligt när HPV-vaccinet kom. Om man gör samma undersökning kanske man också kan se det i screeningprogrammet. Det kanske finns sådan statistik ute i landstingen. Jag vet inte det.Jag delar också uppfattning att information behöver ges tidigt i skolorna. Vi vet att ungdomars sexualvanor också ändras, och risken för sjukdomar sprids. Man behöver prata om både hiv och HPV i skolan.Vad jag kunde lyssna mig till var att statsrådet ändå sade att har det samlade ansvaret. Då är det bara att se till att de fullföljer sitt uppdrag. Jag ser också att det i den här regeringen finns en tydlig tendens att skjuta över ansvaret på någon annan. Det har vi sett inom andra områden. Det kan vara på landsting, kommuner eller myndigheter.Men vilken roll och vilket ansvar har ministern? Ministern har det övergripande ansvaret. Ministern kanske ändå inte är tillfreds som det ser ut . Jag menar att regeringen inte bara bör peka ut en av de statliga myndigheterna som ska ha huvudansvaret utan kanske också förse den myndigheten med lite extra resurser för en samlad information. Denna diskussion har visat att det här handlar om information, men här finns också, som jag har lyft fram i mitt tidigare inlägg, risken för desinformation i ett slags överambition att informera.Det är intressant att läsa interpellantens fråga. Hon lyfter fram hur läkemedelsbolagen sedan de har fått godkännande av HPV-vaccinet aktivt har marknadsfört sina vacciner gentemot allmänheten. Men i nästa mening skriver interpellanten: "har myndigheterna enbart passivt informerat om vaccinet på sina hemsidor. Detta är inte godtagbart. "Jo, det är precis det som är godtagbart. Jag har ju som läkare fått motta bland annat den här informationen från ett överentusiastiskt läkemedelsbolag. Jag måste säga att den inte har mycket av reflexion över de punkter jag lyfte fram i mitt tidigare anförande, nämligen baksidorna med att för tidigt överföra medicinska kunskaper till praktisk handling. Det finns alltså risker med detta.Tillbaka till informationsfrågan! Vad är det vi ska informera om? Informationen blir så pass komplex att man behöver en bra medicinsk eller biologisk bakgrund för att förstå resonemanget, för att inte skrämma upp medborgarna men ge dem en rättvisande information.Visst ska man ha ett samlat ansvar för den här informationen när tiden är mogen. Det tycker jag framgår väldigt tydligt av ministerns och därmed regeringens svar. Det är det vi ska välkomna. Vi ska inte försöka få den här debatten att handla om något slags passivitet bara för att regeringen i motsats till interpellanten funderar över hur informationen på rätt sätt ska vägas av mot en så bred publik som möjligt. Det är egentligen det som är till regeringens fördel här, tycker jag.Det är på grund av att man anser att det finns olika mottaglighet hos befolkningen som man väntar i det längsta med att komma med det mest konkreta beskedet. Att göra detta , i oträngt mål och på ett förenklat sätt kommer att innebära att de svagaste får den sämsta informationen och kanske begår de största misstagen. Tyvärr är det återigen så att Socialdemokraterna knyter an till en dålig attityd, att få de sämst ställda värst utsatta. vill hävda att "nånannanismen" råder i regeringen, att vi skjuter över ansvaret på någon annan, men säger att hon inte heller vill skjuta över ansvaret till eller regeringen från landstingen. Man får trots allt bestämma sig för vilken linje man ska driva.Då är vi i alla fall överens om att huvudansvaret för vaccinationer och information fortsatt måste ligga på den som finns regionalt och är lokalt verksam, också med hänvisning till klassperspektivet. Kunskap och information kan behöva utformas på olika sätt beroende på den man vill nå med budskapet. Det är därför det är avgörande att det kan utformas med den lokala kännedomen och den lokala kunskapen om mottagaren. Det är därför jag vidhåller det, men jag utesluter ingenting.Men, som sagt var, det samlade informationsansvaret är en senare fråga om bestämmer sig slutgiltigt för att vi ska införa HPV-vaccination i vaccinationsprogrammet. När vi gör det ska vi veta att vi i så fall inför ett vaccin med en prövotid som har varit så kort som för det här vaccinet. Man har bara kunskap om hur treårsperspektivet ser ut och inte mer. Det är väldigt ovanligt, faktiskt unikt.Det är därför tveksamheten finns hos många. Det är därför den uttrycks så tydligt från olika myndigheters sida. Vi måste, precis som Finn är inne på, ha ett stort förtroende för att vaccinet verkligen prövas noga, därför att det också finns baksidor. Därför är jag tacksam för att myndigheterna faktiskt inte med självklarhet stadfäster saker och ting utan undersöker i detalj och också remitterar ärendet ganska brett.Sedan tror jag att det är viktigt när vi talar om information att vi också involverar skolan som en part. Men jag skulle också vilja slå ett slag för att involvera föräldrarna när det gäller att informera om hivvaccin och livmoderhalscancer. De är en nyckelfaktor också för att kunna kommunicera på ett bra sätt med sina ungdomar.Jag vill tacka för debatten som kanske också har höjt kunskapsläget och ökat informationsinsatsen till svenska folket.