· GW10172 · 2008-12-16 11:57:44 — har frågat mig på vilket sätt jag har försäkrat mig om att villkoren för krediter till företag och privatpersoner inte försvåras i anslutning till det så kallade stabiliseringsprogrammet. Jag svarade på en snarlik fråga från . Låt mig även inleda med att betona att regeringen anser det vara av fundamental betydelse för den ekonomiska utvecklingen att kreditgivningen fungerar på ett tillfredsställande sätt. Hushåll och företag måste skyndsamt få tillgång till krediter på rimliga villkor för att den ekonomiska aktiviteten ska hållas uppe och för att undvika att konjunkturnedgången förstärks.I den stabilitetsplan som regeringen har satt i verket utgörs en central del av ett statligt garantiprogram för kreditinstitutens medelfristiga upplåning. Syftet med programmet är att erbjuda institut med finansieringsproblem en möjlighet att säkra sin medelfristiga upplåning med statlig garanti. Garantiprogrammet utformades helt i enlighet med de riktlinjer som antogs av och vars villkor därefter preciserades av och Europeiska centralbanken.Garantiprogrammet och övriga åtgärder inom ramen för stabilitetsplanen syftar i förlängningen just till att säkerställa att hushållen och företagen har tillgång till krediter på rimliga villkor. Regeringen har i samband med detta givit i uppdrag att bevaka att de åtgärder som beslutas inom ramen för stabilitetsplanen också kommer hushållen och företagen till del. har få institut - i och i andra EU-länder - valt att utnyttja garantierna. Efter att tillsammans med ett flertal andra medlemsstater framfört synpunkter på villkorens utformning har kommissionen i uppdrag att se över dessa. Vi har gott hopp om framgång i det arbetet som bedrivs så skyndsamt som möjligt.När det gäller företagskrediter har det sedan stabilitetsplanen presenterades blivit allt tydligare att internationella långivare i stor utsträckning försvunnit från den svenska kapitalmarknaden och därigenom försvårat för storföretagen att den vägen finansiera sin verksamhet. En kompletterande väg för att minska kreditproblemen som det nu arbetas på inom EU är att på olika sätt öka kapitalet i bankerna och därigenom öka utlåningskapaciteten till bland annat företagssektorn.Regeringen studerar naturligtvis om sådana alternativ kan vara lämpliga för svenskt vidkommande. Även här är det viktigt att i tillämpliga delar följer de gemensamma riktlinjer och villkor som man enas om inom EU.Regeringen har vidtagit flera andra åtgärder för att öka tillförseln av kapital till näringslivet. begärde regeringen ett bemyndigande att tillföra nytt kapital till och till för att möjliggöra ökad exportfinansiering och krediter till småföretag. överlämnades en proposition till om att bevilja SEK, alltså , en låneram för finansiering av långfristiga krediter intill ett belopp om . Vidare föreslås att ikläda staten betalningsansvar för exportkreditgarantier genom Exportkreditnämnden.Regeringen ger således arbetet med att normalisera kredittillgången i ekonomin högsta prioritet. bidrar också konstruktivt till att lösningar åstadkoms på europeisk nivå för att även internationella kreditmarknader ska fungera bättre som konkurrensen på marknaden bibehålls. ska naturligtvis rättmätiga krav ställas på de institut som får del av statens stöd så att de medel som skattebetalarna ställer till institutens förfogande i största möjliga utsträckning kan värnas. Tack för svaret! Det har gått i stor endräkt beslutade om det så kallade stabiliseringsprogrammet för banker och finansinstitut som en konsekvens av det arbete som Europeiska unionen har bedrivit. har regeringen inte lyckats genomföra stabiliseringsprogrammet. När programmet presenterades blåste upp sig och sade: finns det bara vinnare. Bankerna var vinnare, skattebetalarna var vinnare, och staten var vinnare.Än så länge, , tycks det bara finnas förlorare. Ingen verkar ha vunnit något hittills.Det minsta man kunde ha begärt var ju att regeringen skulle ha fått en samstämmighet med bankerna och finansinstituten och kunnat genomföra programmet. Men precis som säger i sitt svar är det få som har anslutit sig till programmet. Då måste ju och andra fundera på vad det är som händer och varför det inte finns något förtroende mellan regeringen och bankerna och finansinstituten.Finansmarknadsbranschen är i högsta grad en förtroendebransch, och det tycks inte finnas något stort mått av förtroende mellan regeringen och de olika instituten.De där vinnarna som utmålade har vi ännu inte sett röken av. Därför har jag ställt den berättigade frågan: Hur försäkrar sig regeringen om att det inte blir företag och privatpersoner som i praktiken kommer att få betala det här kalaset?Det gjorde i går är väl ett uttryck för att regeringen inte litar på bankerna, eftersom regeringen nu tvingas skicka ut en beställning till en av sina myndigheter, se till att skaffa någon form av garantiprogram så att inte människor tvingas lämna hus och hem om de inte kan betala sina lån på stört.Det var väl det bankerna kanske skulle hjälpa till med i det här programmet. Men uppenbarligen litar inte regeringen på bankerna. Därför måste jag ställa frågan till : Delar den beskrivning av bankernas agerande som arbetsmarknadsminister har framfört? Jag ber att få citera honom. Han har beskrivit bankernas agerande som "åt helvete". Delar sin kollega arbetsmarknadsminister beskrivning av bankerna?Om det är så förstår jag att det inte finns något förtroende mellan bankerna och regeringen, och då förstår jag att måste göra den ena brandkårsutryckningen efter den andra för att försöka skrapa upp och se till att man kan få ordning på en marknad som uppenbarligen inte fungerar.De stora räntesänkningar som har skett i världen och som senast också riksbank har varit en av företrädarna för har till en del fått ett genomslag på marknaden, men mycket sent. Från början var genomslaget mycket ringa, och man kan konstatera att konkurrensen på marknaden är utomordentligt begränsad. När man sänker gör man det med i stort sett identiska tal.Det är klart att det inte finns något privat monopol på bankmarknaden i , men det finns definitivt ett oligopol, definitionsmässigt.Mats är från sin tid som kommunikationsminister van vid att skapa nya privata monopol - jag tänker på - så han är kanske inte rätt person att ta itu med oligopol. Men frågan kvarstår: Hur går det för företagen, och hur går det för privatpersonerna, när programmet inte ens har kunnat genomföras av regeringen ? säger att det bara finns förlorare. Han har inte sett röken av några vinnare.Jag vill rekommendera den rapport som kom ut med om effekterna av stabilitetsåtgärderna. I korthet kan man säga att , efter att ha studerat hur det här har fungerat, inte alls delar den bild som försöker måla upp.Vi uppdrog åt att granska de åtgärder som har beslutats enligt den lag som antogs här i , som talar om, om stöd till kreditinstitut, att de verkligen kommer hushållen och företagen till del.Det andra var att de skulle utforma en regelbunden och fördjupad rapportering när det gäller villkor för de tjänster som bankerna tillhandahåller.Det tredje var att de skulle granska att kreditinstituten inte utnyttjar statliga garantier på ett otillbörligt sätt.Av den här rapporten framgår att bankerna sedan förra rapporteringen, som var , har sänkt bolåneräntorna mer än vad interbankräntorna och räntorna på säkerställda obligationer har fallit.Finansinspektionen konstaterar att bankerna sannolikt gör lägre vinst per utlånad krona på bolån än innan den här turbulensen på de finansiella marknaderna började. Bankernas kostnad för likviditet har stigit kraftigt.Dessutom konstaterar att utlåningstillväxten har varit positiv även om ökningstakten har minskat något . Man pekar också på den ökade kreditrisken hos allmänheten och företag, att det är en faktor som begränsar tillväxten enligt bankerna.Sedan är det här, som är väl medveten om, ett europeiskt program som vi har implementerat exakt enligt den europeiska prislistan. Den har visat sig fungera mindre väl i och i de allra flesta andra länder. Därför har kommissionen fått ett uppdrag att revidera den här prislistan.I dag uttalar sig en av cheferna för den största banken, Nordea. säger i att Nordea lånar billigare utanför programmet.Det var ingen som kunde förutse detta. Därför har också kommissionen fått bakläxa. Vi väntar nu på att det ska komma ett förslag som gör att det ska bli billigare för bankerna att vara med i det här garantiprogrammet. Jag tror ändå inte att menar att bankerna ska tvingas in i ett program om det skulle öka bolånekostnaderna för vanliga svenska hushåll. kryper bakom och skyller ifrån sig på EU och . Faktum är att inte ens kan se annat än att stabiliseringsprogrammet inte har genomförts.Mats avslutar sitt anförande med att ställa frågan till mig om jag tycker att man borde tvinga bankerna att vara med. Det är väl själv som har ställt den frågan tidigare, om det inte vore idé, med tanke på att bankerna inte är beredda att gå in, att göra det obligatoriskt för alla banker. Den frågan har själv ställt. Sedan har jag förstått att han inte riktigt fått stöd av sin regeringschef statsministern, som har haft en annan uppfattning, så han har fått ge sig i den frågan.Min grundläggande fråga handlar om att stod i denna kammare och sade: Här finns bara vinnare. Staten är vinnare. Bankerna är vinnare. Låntagarna och skattebetalarna är vinnare.Så är det inte. Man kan naturligtvis starta svensk ekonomisk historia , som finansmarknadsministern gjorde alldeles . Men det började inte . Räknar man in de sänkningar av reporäntan som har skett har inte bankerna följt med. De har kanske följt med den senaste svängen, de , men de har inte följt med i helheten. Därmed har de ökat sina marginaler. Men de har haft andra problem med tanke på oron på kreditmarknaden som gör att deras vinster inte kommer att kunna öka på det sätt som de har gjort tidigare.Kvar står frågan, : Delar finansmarknadsministern sin kollega arbetsmarknadsministerns beskrivning av bankernas agerande, att det är "åt helvete"?Om har samma uppfattning som arbetsmarknadsministern är det svårt att nå en samsyn med bankerna om det här programmet. Det är ett nederlag för om det visar sig att det program som han en gång beskrev här skulle omfatta hela den svenska finansmarknaden, alla banker och alla finansinstitut, bara kommer att omfattas av några enstaka. bekräftar själv att det är enklare och billigare att låna utanför den ram som han har angett tidigare. Det finns billigare pengar på marknaden. Då har slagit undan fötterna för sig själv.Det är oroande att regeringen inte har en samtalston och ett sätt att resonera med bankerna som leder till att man kan komma till ett avslut i den här frågan. Man håller fortfarande på . Det är klart att arbetsmarknadsministerns uttalande om bankernas agerande inte har underlättat den processen.Mina frågor kvarstår. Jag tycker att de är lika berättigade. Hur ska företagen och privatpersonerna lita på att det inte är de som i sista hand får betala det här, att det inte är de som får betala regeringens senfärdighet och bankernas ovilja, rätt eller fel, att gå in i det här programmet?Det går inte, , att skylla på . Det är trots allt inte som är hela Europeiska unionen. Toppmöte efter toppmöte har möjlighet, även om de inte har gjort det tillräckligt precist, att säga ifrån om villkoren. Man kan inte lägga allt på och säga att de lade fel ramar och incitament för den här processen. EU kan tycka något annat. Men då får väl visa det. Jag har inte sett någon sådan handlingskraft, varken på eller i något annat sammanhang.Kvar står och ett lätt flagrant påstående att det bara finns vinnare i en process som inte visat sig ha annat än förlorare. Den största förloraren är uppenbarligen regeringen. har en väl inövad förmåga att upprepa sina käpphästar utan att lyssna in de svar som ges. Därför ska jag be att få överlämna den rapport från som vederlägger det säger. Hushållen har fått lägre bolånekostnader. Företagen har fått lägre kreditkostnader. Bankerna har lägre marginaler. Jag går fram och överlämnar den till . Varsågod.Studera den gärna, så kan vi återkomma i debatten. Det är meningslöst om jag talar om vad som står i rapporten och bara bortser från det och fortsätter att upprepa sina käpphästar.Om han tror att och Europeiska centralbankens prislista lätt kan frångås av medlemsstaternas regeringar är det ganska häpnadsväckande med tanke på att faktiskt har varit finansminister i det här landet. Om vi skulle göra det skulle vi komma i konflikt med EU:s statsstödsregler.Vi gör nu vad vi kan. Det är inte enbart fråga om likviditeten. Bankerna får tillgång till likviditet. Man gör det till och med billigare, enligt utsagor från olika banker, än i garantisystemet. Men vi hoppas att det ska komma ett besked från europeisk nivå, från kommissionen, från olika delar av det europeiska beslutsfattandet, som gör det möjligt att anpassa garantiprogrammet till den verklighet som bankerna lever i och som gör att också den medelfristiga upplåningskostnaden kan sjunka.Det är ganska bekymmersamt om inte ser det. Jag säger att det i den här rapporten framgår att bankerna har sänkt bolåneräntorna mer än vad interbankräntorna och räntorna på säkerställda obligationer har fallit. Bankerna gör sannolikt lägre vinst per utlånad krona på bolån än före turbulensen på de finansiella marknaderna. Det har varit en utlåningstillväxt som är positiv.Bankerna lånar ut mer pengar än vad de någonsin har gjort. Problemet är att vi har en situation där svenska företag har finansierat sig utomlands med framför allt syndikerade lån och företagsobligationer från amerikanska och andra banker som inte finns kvar på marknaden. Några säger att det är 500 miljarder. Andra säger att det är 1 000 miljarder. Jag har sett en siffra på 1 200 miljarder. Dessa herrelösa krediter söker sig nu till svenska banker. De företagen söker desperat efter att få finansiering. Där finns nya utmaningar. Men att enbart, som gör, stirra på att bankerna ska ta de garantier som kanske skulle fördyra upplåningen tycker jag, lindrigt talat, är väldigt kortsynt. väljer den enkla vägen, nämligen att tala om fel saker. talar om vad som har hänt de två tre och hänvisar till en rapport från . Jag talar om vad som har hänt , under hela processen, hela händelseförloppet. Det är inte bara delsträckan som är intressant, man har inte svenska banker följt med i den nedgång av reporäntan som har stått för . Det går inte att bara hänvisa till de tre fyra . Det är ännu märkligare när dömer ut det program som han har fått att godkänna i sin helhet. Han säger att om bankerna skulle gå in i det programmet skulle det bli högre räntor. Han skyller i och för sig på som tvingar honom att lägga de högre räntorna.Men, , var det ett program som bara skulle få vinnare. Bankerna skulle vara vinnare. Staten skulle vara vinnare. Skattebetalarna skulle vara vinnare. är plötsligt alla, företagen och privatpersonerna, förlorare om de skulle tillämpa bestämmelserna och reglerna i det paket som fick att besluta om . Då har vilselett . Då kan jag förstå att inte har någon som helst ambition att få bankerna att skriva under det dokumentet. Då kan jag förstå att det sade , att han trodde att alla skulle gå in i det nya stabiliseringsprogrammet, numera är historia. Han har inte ens ambitionen att de ska gå in. Jag utgår från att delar sin kollega arbetsmarknadsminister påstående att "bankernas agerande är åt helvete". Är det en sådan brist på förtroende mellan bankerna och bankministern utgår jag från att det inte blir något av det här paketet. Det kommer att vara en parentes i svensk ekonomisk historia. När vi lade fram stabilitetsprogrammet hade inte bankräntorna och upplåningskostnaderna för bankerna fyrdubblats. Det var en uppgång som skedde efter när gick i konkurs. är interbankräntorna tillbaka på de nivåer som gällde före konkurs. De är fortfarande alldeles för höga, men de är tillbaka på nivån före den 15 september.Jag har en kurva här som jag inte tror att ser, men jag ska överlämna den sedan. Där kan han se hur det har utvecklat sig. De väldigt svarta bilderna som målas upp stämmer inte. Jag kan inte instämma i något svepande omdöme. Det är en mycket mer komplex bild än så. Det finns en utvecklingspotential; det gör det ofta. Det handlar om att det finns ett garantiprogram som jag hoppas att bankerna ska gå in i. Självklart är det så. Men för de banker som lånar upp billigare utanför programmet vore det en ganska svag prestation att bara fördyra. har inte svarat på detta, men jag hoppas verkligen inte att hans mening är att det skulle vara önskvärt att banker gick in och det blev dyrare för bolånekunder.