frsrdg · GV04JO1 · 2008-01-01 00:00:00 — Någon kritik kan därför inte riktas mot Högantorps ungdomshem för att N.N. vistades där från . Det kan finnas anledning för mig att i ett senare sammanhang ta upp frågan om SiS bör åläggas någon skyldighet att följa upp handläggningen av LVU- frågan efter inskrivning i ett särskilt ungdomshem. 2 007 /0 8:JO1 Nytt beslut om omhändertagande I samband med att det uppmärksammades att omhändertagandet av N.N. hade upphört fattade nämndens ordförande ett nytt beslut om att omhänderta N.N. med stöd av 6 § LVU. I beslutet angavs att det var sannolikt att N.N. behövde beredas vård med stöd av LVU då hon utsatte sin hälsa och utveckling för akut fara på grund av missbruk av beroendefram- kallande medel och ett socialt nedbrytande beteende. I den utredning som låg till grund för beslutet anfördes bl.a. följande. fattas beslut om omhändertagande då hon sannolikt behöver beredas vård med stöd av denna lag, då hon utsätts för akut fara för sin hälsa och utveckling på grund av ett socialt nedbrytande beteende. placeras på Högantorps ungdomshem. upptäcks en administrativ miss då beslutet ej underställts till länsrätten. I enlighet med SOSFS 1997:15 s. 49 kan ett nytt beslut inte fattas på samma grund. Däremot kan nya omständigheter inträffa efter att ett ome- delbart omhändertagande upphört som föranleder ett nytt omhändertagande. erhåller urinprovanalys på de prover som togs i samband med omhändertagandet. Vad som framkommer är att N.N. är positiv på cannabis och morfinpreparat. Avseende cannabis var det ett högt värde. Mot bakgrund av detta avser socialnämnden även, utöver socialt nedbrytande beteende, att ansöka om vård enligt LVU då N.N. missbrukar beroendefram- kallande medel. Det har sålunda framkommit nya omständigheter som föranleder ett beslut om omhändertagande utöver det redan tidigare nämnda. När ett omhändertagande har upphört i enlighet med bestämmel- sen i 7 § tredje stycket LVU, dvs. på grund av att beslutet inte har underställts länsrätten inom tidsfristen, har socialnämnden i och för sig möjlighet att fatta ett nytt beslut om omhändertagande. Detta förutsätter emellertid att det har kommit fram nya omständigheter som kan läggas till grund för bedömningen. Det räcker således inte med att de tidigare vårdmotiverande förhållandena alltjämt står kvar. I så fall hade den stipulerade tidsfristen i 7 § första stycket LVU saknat betydelse. I förevarande fall har det från nämndens sida framförts att det hade fram- kommit nya omständigheter som låg till grund för beslutet att omhänderta N.N. Mot denna bakgrund har jag inte funnit skäl att anlägga några synpunkter på nämndens handläggning i denna del. (Dnr 3274-2005) i hade fått flera anmälningar angående N.N., född , som bl.a. rörde misstankar om att han missbrukade beroen- deframkallande medel. inledde nämnden en utredning enligt 11 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) med anledning av oro för N.N. 2 007 /0 8:JO1 Inledningsvis samtyckte N.N. till vård för sitt missbruk och det planerades för öppenvårdsinsatser. Därefter uteblev han från flera bokade möten både vid socialförvaltningen och vid öppenvården. , socialnämndens 1:e vice ordförande, beslutade att omhänderta N.N. med stöd av 3 och 6 §§ lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). beslutades att N.N. skulle placeras vid ungdomshem. Beslutet om omhänderta- gandet grundades på en promemoria som hade upprättats av socialsekretera- ren . I den antecknades under Bedömning följande. I dagens läge är det svårt att göra en bedömning av N.N:s behov av vård för att klara att bryta sitt missbruk då N.N. inte själv medverkar i utredningen. Undertecknad har indikationer som tyder på att N.N:s missbruk är allvarligt och att han trots försök inte klarat att bryta detta. har själv bekräftat att han injicerar amfetamin och undertecknad bedömde att han var i relativt dåligt skick. Undertecknad gör därför bedömningen att N.N. har behov av den täta och strukturerade vård ett behandlingshem kan erbjuda för att kunna komma till rätta med sin livssituation samt att denna inte kan ges på frivillig väg. utsätter sin hälsa och utveckling för påtaglig risk att skadas genom missbruket och han försvårar allvarligt utredningen genom att inte medverka i denna. , beslutade tf. sektionschefen att begära polishandräckning enligt 43 § LVU för att föra N.N. till ungdoms- hemmet. påträffade polisen N.N. och förde honom till ungdomshem där han skrevs in. , , framkom det att beslutet om att omhänderta N.N. inte hade underställts länsrätten. , social- nämndens 2:e vice ordförande, beslutade därför om ett nytt omhändertagande av N.N. med stöd av 6 § LVU. Tf. sektionschefen ombesörjde att det beslutet underställdes länsrätten. I beslut fastställde Länsrätten i det underställda beslutet. Vid sammanträde beslutade socialnämnden att ansöka om att N.N. skulle beredas vård med stöd av 3 § LVU. Länsrätten biföll nämndens ansökan i en dom som meddelades . I en anmälan till JO framförde A.H. kritik mot i angående handläggningen av ärendet rörande vård av N.N. Klagomålen rörde huvudsakligen passivitet från nämndens sida i uppföljningen av den pågående tvångsvården av N.N. Anmälarna tog även upp att beslutet om att omhänderta N.N. inte underställdes länsrätten och att han därför vistades på ungdomshem utan laga grund. I en kompletterande skrivelse framförde anmälarna ytterligare klagomål mot nämnden, bl.a. att det inte gick att få kontakt med någon företrädare för nämnden då N.N. hade avvikit från Torsvillan och 2 007 /0 8:JO1 det krävdes ett beslut om polishandräckning för att kunna återföra honom till behandlingshemmet. Inledningsvis inhämtades socialförvaltningens akt rörande N.N. med journal- anteckningar t.o.m. . Anmälan remitterades därefter till i för utredning och yttrande. I remissen angavs att yttrandet skulle avse följan- de frågor. A. Remissvaret bör rent allmänt belysa bl.a. nämndens uppföljning av N.N:s vård enligt LVU och det som anmälarna har anfört om svårigheten att nå företrädare för nämnden . B.Nämndens yttrande skall särskilt avse orsaken till att beslutet om att omhänderta N.N. med stöd av 6 § LVU inte under- ställdes länsrätten. Detta fick till följd att N.N., med polishandräckning, för- des till ett behandlingshem samt vistades där trots att beslutet om det omedel- bara omhändertagandet enligt LVU hade förfallit. Yttrandet i denna del skall avges efter hörande av i första hand nämndens 1:e vice ordförande , tf. sektionschef och social- sekreterare . För det fall att andra befattningshavare har deltagit i handläggningen av ärendet i denna del skall uppgifter även inhämtas från dessa. Till nämndens yttrande skall bifogas eventuella skriftliga anvisningar av- seende rutiner vid handläggning av ärenden enligt LVU samt eventuella be- fattningsbeskrivningar för berörd personal. C.Härutöver skall yttrandet avse förutsättningarna för nämnden att den fatta ett nytt beslut om ett omhändertagande enligt 6 § LVU av N.N. I sitt remissvar anförde nämnden följande (åberopad bilaga här utelämnad). A. Nämndens uppföljning . Klaganden framför att ordinarie handläggare varit partiellt sjukskriven och svår att nå, att kontakten med mo- dern upphör helt , att uppföljningsansvaret inte skötts då inga besök gjorts på behandlingshemmet och fortlöpande telefonkontakt inte hål- lits. Det är helt riktigt att ordinarie handläggare varit partiellt sjukskriven och att en vikarie fått hjälpa till i ärendet under den tiden. fick dessutom den ordinarie kollegan till handläggaren vidta vissa åtgärder. har således tre olika socialsekreterare varit delaktiga i handlägg- ningen med anledning av den ordinarie handläggarens partiella sjukskrivning. Vi kan bara konstatera att vuxensektionen på grund av den minskade be- manningen varit svår att nå . Då klienten är myndig har sekretessen gentemot modern omöjliggjort kontakt med henne . Vid placeringen gav klienten vissa medgivanden om kommunikation mellan socialsekreterare och moder. har socialsekreteraren haft godkännande för kontakt med modern och inte. Då det gäller uppföljningsansvaret så säger klaganden själv att de nät- verksmöten som hållits på har fungerat. har fem möten planerats, varav ett ställdes in genom besked från personal på behandlingshemmet. Det framgår inte av daganteckningen om det var på uppdrag av klienten eller om behandlingspersonalen hade förhinder. Utöver nätverksmöten har tio telefonsamtal hållits med klienten, behand- lingshemmet och anhöriga. Socialsekreterare har vid upprepade tillfällen sökt klienten i bostaden och på andra ställen för att försöka etablera kontakt då han varit avviken. Man har vid de tillfällena också lämnat meddelanden till klien- 2 007 /0 8:JO1 ten att höra av sig. Besök på har gjort tillsammans med klienten. Klienten har också gjort ett enskilt besök på kontoret. B.Svårighet att nå nämnden . Vid sammanträde med socialnämndens arbetsutskott meddelades när ordföranden och andre vice ordföranden skulle ha semester samt att vice ordföranden skulle vara hemma . Det rådde således inte någon tveksamhet bland arbetsutskottets ledamöter vem som skulle vara tillgänglig vid varje enskilt tillfälle. Vice ordförande har som rutin att avläsa den nummerpresentatör han har. Det går sällan mellan tillfälle- na. Han ringer därefter upp det telefonnummer som sökt honom. Täckningen för mobiltelefon är inte tillräckligt god på hans arbetsplats. Handläggaren uppger att hon inte nåtts av den information som getts om ordförandens se- mester utan ringde enligt den lista som finns på arbetsutskottet. När vice ord- föranden ringde upp henne hade frågan redan löst sig. Rutinerna för arbetsutskottets medlemmar har setts över när det gäller er- sättare under frånvaro, och de upplever att det fungerade . Däremot föreligger inga skriftliga instruktioner om tillgänglighet för arbetsut- skottets medlemmar. Utredaren har varit i kontakt med och intervjuat de personer JO angivit samt , som vikarierade som socialsekreterare . C.Orsaken till att det omedelbara omhändertagandet inte underställdes läns- rätten. Orsaken till detta var att vi hade en helt oerfaren socialsekreterare och en tillfälligt inhyrd sektionschef från ett bemanningsföretag som fick göra omhändertagandet som socialsekreteraren insjuknade och blev borta i . Kontrollen av att omhändertagandet underställdes länsrätten missades helt enkelt. Rutinerna har i efterhand setts över och det har beslutats att en medhandläggare från barn- och familjesektionen alltid ska finnas med i liknande ärenden, för att bidra med sitt mer ingående kunnande om just LVU- handläggning. Det är ytterst sällan som vuxensektionen behöver använda sig av LVU-lagstiftningen, varför rutinen inte blir så stor. Rutin för handläggning av ärenden enligt LVU bifogas. Befattningsbe- skrivningar för berörd personal finns inte. Så snart handläggaren uppmärksam- mat att beslutet inte var underställt länsrätten kontaktades kon- sulent för rådgivning om den mest korrekta åtgärden utifrån den uppkomna situationen. Ett rent formaliafel var begånget och saken måste rättas till. Den omhändertagna klienten hade inte farit illa av hanteringen. Förutsättningarna för ett omhändertagande var desamma som vid det första omhändertagandet. Klienten hade injicerat amfetamin fram till den 19/7 och inskrivningen skedde den 20/7. Han hade inte tagit vård om sin person och var väldigt smutsig och hade varit så . Vid inskrivningen var han positiv på amfetamin. kan bara konstatera att ett formaliafel blivit begånget och att rutinerna har setts över. Rutinerna för tillgänglighet för ordförande, 1:e vice ordförande samt 2:e vice ordförande har redan tidigare setts över. Anmälarna yttrade sig över nämndens remissvar. I ett beslut anförde JO följande. 2 007 /0 8:JO1 Uppföljning av den pågående tvångsvården m.m. Vad som har kommit fram angående nämndens uppföljning av den pågående tvångsvården av N.N. och de kontakter som har förevarit med såväl honom som med A.H. ger inte underlag för att uttala någon kritik mot socialnämnden. Underlåtenhet att underställa ett beslut om ett omhändertagande Det har från rättssäkerhetssynpunkt ansetts erforderligt att ett beslut om ett omhändertagande enligt 6 § LVU även prövas av domstol. I 7 § första stycket LVU anges att ett beslut om omhändertagande skall understäl- las länsrätten inom från den dag då beslutet fattades. I nämndens skriftliga rutin för handläggning av ärenden enligt LVU, som har bifogats remissvaret, anges bl.a. följande. från datum om omhändertagande skall beslutet underställas Länsrätten i . Själva beslutet kan emellertid i allmänhet ges in till länsrätten som beslutet fattas eller . Som motivering till den i lagen an- givna tidsfristen anfördes i förarbetena till lagstiftningen bl.a. att det kan vara nödvändigt att vid beslutet foga även annan utredning som finns tillgänglig hos nämnden. Vid kan det vara svårt att få tag på sådan utredning. Också den försening av postbefordran som mellankommande helgdagar kan innebära måste beaktas (prop. 1979/80:1 s. 591). I det nu aktuella fallet beslutade socialnämndens 1:e vice ordförande att omhänderta N.N. med stöd av 6 § LVU. Därvid beslutade han att placera N.N. på ungdomshem som är ett särskilt ungdomshem. beslutade tf. sektionschefen att begära polishandräckning enligt 43 § punkt 2 LVU för verkstäl- lighet av vårdbeslutet. var det oklart var N.N. Handläggaren hade försökt få kontakt med honom i hans bostad utan resultat. av polis och han fördes till . Dagen efter uppmärksammade handläggaren av ärendet att beslutet om omhändertagande inte hade under- ställts länsrätten. Beslutet skulle enligt 7 § LVU ha underställts länsrätten och när nämnden inte gjorde det upphörde omhänder- tagandet. Trots detta fördes N.N. genom polishandräckning till ungdomshem där han skrevs in. Fram till , när ett nytt beslut om omhändertagande fattades, var han således intagen på ungdomshem utan att det fanns någon rättslig grund 2 007 /0 8:JO1 Vidare hade den rättsliga grunden för begäran om polishand- räckning förfallit. Det är ostridigt att ett allvarligt fel har begåtts från nämndens sida. Felet är av sådan art att det kan ifrågasättas om någon befattningshavare i nämnden eller vid dess förvaltning har gjort sig skyldig till tjänstefel enligt 20 kap. 1 § . Enligt denna bestämmelse kan den som uppsåtligen eller av oaktsamhet vid myndighetsutövning genom handling eller underlåtenhet åsidosätter vad som gäller för uppgiften dömas för tjänstefel. Om gärningen med hänsyn till gärningsmannens befogenheter eller uppgiftens samband med myndighetsutövningen i övrigt eller till andra omständigheter är att anse som ringa, skall inte dömas till ansvar. Det är den som fattar ett beslut om ett omhändertagande enligt 6 § LVU som har ansvar för att beslutet underställs länsrätten. Det finns dock inte något hinder mot att beslutsfattaren överlåter till en tjänsteman vid nämndens förvaltning att ombesörja att beslutet rent faktiskt underställs läns- rätten. Jag drar av utredningen den slutsatsen att den praktiska handläggning- en av ärenden som rör omedelbara omhändertaganden ankommer på tjänste- männen vid nämndens förvaltning. 1:e vice ordförande borde därför ha kunnat förlita sig på att underställningen av beslutet handlades på ett korrekt sätt vid förvaltningen. Huvudorsaken till att beslutet om att omhänderta N.N. inte un- derställdes länsrätten synes ha varit att ordinarie handläggare av ärendet in- sjuknade kort efter att beslutet hade fattats. Nämnden har som andra bi- dragande orsaker hänvisat till bl.a. att socialsekreteraren var oerfaren och att sektionschefen var inhyrd från ett bemanningsföretag. Vidare handlades det aktuella ärendet vid vuxensektionen där LVU-ärenden inte är så vanligt förekommande. Vad som har kommit fram ger vid handen att det var flera faktorer som samverkade till att beslutet inte underställdes länsrätten. Dessa faktorer utgör varken var för sig eller sammantaget någon giltig ursäkt för underlåtenheten. Enligt min mening är emellertid omständigheterna såda- na att ingen av de berörda befattningshavarna kan anses ha gjort sig skyldig till sådant fel att straffrättsligt ansvar måste utkrävas. Mot bakgrund av det anförda har jag inte funnit skäl att inleda en förunder- sökning. Jag vill dock understryka att det inträffade är mycket allvarligt. Jag har meddelat beslut i ett ärende (dnr 5482- 2005) och jag räknar med att fatta beslut i ytterliga- re fall som också rör att omedelbara omhändertaganden har upphört därför att socialnämnder antingen inte har underställt beslutet om omhändertagande (7 § LVU) eller inte ansökt om vård inom rätt tid (se 8 och 9 §§ LVU). Det kan därför finnas anledning för mig att mer allmänt återkomma till bl.a. frå- gan om den praktiska tillämpningen av lagstiftningen när det gäller nämnder- nas handläggning av ärenden som rör tvångsingripanden. Av 3 kap. 10 § socialtjänstförordningen (2001:937) framgår att det är Sta- tens institutionsstyrelse, SiS, som beslutar om inskrivning i ett sådant hem för särskild tillsyn som avses i 12 § LVU. Om det för den som ansökan om in- skrivning avser finns ett beslut om omhändertagande eller om vård enligt LVU skall en kopia av eller annan underrättelse om det verkställbara beslutet 2 007 /0 8:JO1 fogas till ansökan (3 kap. 13 § socialtjänstförordningen). Innan ett beslut om inskrivning vid ett särskilt ungdomshem fattas måste institutionschefen för- vissa sig om att SiS platsanvisning samt giltiga beslut om omhändertagande eller vård och nämndens beslut om placering enligt 11 § LVU föreligger (se SiS råd och riktlinjer 2002:1, LVU, avsnitt 4). I det aktuella fallet fördes N.N. till ungdomshem med po- lishandräckning. Av en journalanteckning daterad i social- förvaltningens akt rörande N.N. framgår att handläggaren hade kontakt med personal vid behandlingshemmet med anledning av att N.N. var på väg dit. Såvitt har framkommit fick ungdomshem aldrig någon informa- tion som gav anledning att misstänka att omhändertagandet inte längre gällde. Jag har mot den bakgrunden inte funnit skäl att närmare utreda behandlings- hemmets handläggning vid inskrivningen av N.N. Beslut om ett nytt omhändertagande Så snart handläggaren uppmärksammade att omhändertagandet hade upphört kontaktades en socialkonsulent vid för rådgivning om hur den uppkomna situationen skulle lösas. Därefter fattade nämndens 2:e vice ordfö- rande ett nytt beslut om att om- händerta N.N. med stöd av 6 § LVU. I beslutet angavs bl.a. följande. framkommer att av misstag inte underställt länsrätten detta beslut inom angiven tid, varför nytt beslut om omhänderta- gande fattas. Detta då förutsättningarna för omhändertagande kvarstår enligt tidigare utredning. När ett omhändertagande har upphört i enlighet med bestämmel- sen i 7 § tredje stycket LVU, dvs. på grund av att beslutet inte har underställts länsrätten inom tidsfristen, har socialnämnden i och för sig möjlighet att fatta ett nytt beslut om omhändertagande. Detta förutsätter emellertid att det har kommit fram nya omständigheter som kan läggas till grund för bedömningen. Det räcker således inte med att de tidigare vårdmotiverande förhållandena alltjämt står kvar. I så fall hade den stipulerade tidsfristen i 7 § första stycket LVU saknat betydelse. Av utredningen i förevarande ärende framgår att omhändertagandet av N.N. inte grundade sig på några nya omständigheter utan förutsättningarna var desamma som förelåg vid beslutet om omhändertagande . Handläggningen i denna del kan ifrågasättas i formellt hänseende. Jag vill peka på den möjlighet som en nämnd har att överlåta åt länsrätten att ta ställ- ning till om ett omhändertagande är motiverat. Nämnden hade således omgående kunnat ge in en ansökan om vård enligt LVU till länsrätten och i samband därmed enligt 6 § tredje stycket LVU göra en framställning om att den unge skulle omhändertas. Ett sådant handlingssätt hade svarat bättre mot lagstiftarens intentioner att ett av socialnämnden fattat beslut om omhändertagande till följd av sin provisoriska karaktär endast skall kunna gälla . 2 007 /0 8:JO1 Inom område kan det uppstå flera frågor som kräver omedel- bara beslut. Det gäller inte minst nämndens skyldighet att i vissa fall ingripa med stöd av LVU. Det medför att nämnden måste ha rutiner som säkerställer att det alltid går att nå en behörig beslutsfattare. Detta gäller även utanför sedvanlig kontorstid, dvs. Såvitt framgår av anmälan samt av journalanteckningarna i förevarande ärende sökte både A.H. och personal från Idavallen, det behandlingshem där N.N. då vårdades, nämndens ordförande . Detta med anledning av att N.N. hade avvikit från behandlingshemmet och man visste att han befann sig i och att det behövdes ett beslut om polishandräckning för att kunna återföra honom till behandlingshemmet. Det är naturligtvis inte tillfredsställande att det i detta fall dröjde ända till innan kontakt etablerades med behörig besluts- fattare. Jag utgår från att nämnden numera har vidtagit åtgärder för att säker- ställa att jourverksamheten kan fullgöras på ett godtagbart sätt. Med dessa uttalanden anser jag mig kunna lämna denna fråga. (Dnr 3925-2006) kom V.W., född , till i där det bedömdes att hon var påverkad av amfetamin och kokain. Ordföranden i i kommun beslutade att omedel- bart omhänderta V.W. med stöd av 6 § lagen (1990:52) med särskilda be- stämmelser om vård av unga (LVU). beslutades att V.W. skulle placeras vid Lundens ungdomshem, som är ett sådant särskilt ungdomshem som avses i 12 § LVU. avvek emellertid från och po- lishandräckning enligt 43 § LVU begärdes. Beslutet om omhän- dertagande verkställdes och V.W. fördes till ungdomshem- met. Beslutet om omhändertagande underställdes Länsrätten i , som i beslut konstaterade att beslutet skulle ha underställts länsrätten och att det omedelbara omhändertagandet därmed hade upphört. I en anmälan, som kom in till JO , framförde E.W. klagomål mot i kommun angående handlägg- ningen av ärendet rörande vård av V.W. Klagomålen rörde i huvudsak att beslutet om omhändertagande hade underställts för sent vilket fick till följd att vården för V.W. avbröts samt att nämnden däref- ter förhållit sig alltför passiv och att V.W. inte fått adekvat hjälp. 2 007 /0 8:JO1 Inledningsvis inhämtades bl.a. journalanteckningar rörande V.W. från social- förvaltningen i kommun samt Länsrättens i beslut i mål nr 13999-06 E och i mål nr 14139-06 E. Därefter remitterades anmälan till i kommun för ut- redning och yttrande över vad som anförts i anmälan. Nämnden antog som sitt yttrande en skrivelse undertecknad av förvaltningschefen och avdelningschefen . I yttrandet anfördes följande. Handläggning av ärendet 060621 och fortfarande Natten till 060621 beslutade ordföranden i socialnämnden, , att ome- delbart omhänderta V.W. jml § 6 LVU. inleddes utredning jml 1 kap. 1 § SoL. Detta efter att V.W. 060620 inkommit till , påverkad av amfetamin och kokain, men senare avvikit från akutmottagning- en. Plats ordnades för V.W. på Lundens ungdomshem jml § 12 LVU, dit hon kom 060623. 060629 beslutade länsrätten att ej fastställa socialnämndens underställan. Det visade sig att underställan, på grund av ett administrativt misstag, in- kommit . gjorde ett nytt omhänder- tagande 060629, vilket underställdes länsrätten 060630. I sitt beslut upphävde länsrätten åter igen det underställda beslutet, med motiveringen att inga nya omständigheter framkommit. blev utskriven från Lundens ungdomshem och plats ordnades på som en frivillig placering. efter att V.W. kommit tillbaka till har ett flertal kontakter tagits för att slutföra utredningen: med V.W. själv och hennes föräldrar, genom besök och telefonsamtal. Med frivården, övervakare, andra inblandade kommuner, LSS-handläggare, , Försörj- ningsstöd i samt . Fokus i utredningen har varit att bedöma V.W:s vårdbehov och om detta kan tillgodoses på frivillig väg eller ej. Här blir det särskilt viktigt att bedöma hur V.W:s drogmissbruk ser ut i förhållande till hennes handikapp.