frsrdg · GW04RRS4 · 2008-10-01 00:00:00 — Slutsatserna från den rapporten kommer att behandlas av styrelsen vid dagens sammanträde. Styrelsen anser att granskningar rörande samhällets beredskap för allvarliga kriser är angelägna och viktiga samt att de bör beaktas av både och regeringen. Den nu aktuella granskningen gäller kris i dricksvattenförsörjningen och har innefattat granskning av regeringens och samt roller och ansvar. Granskningen har varit inriktad på större städer och stora försörjningssystem. Klargör roller och ansvar konstaterar inledningsvis i granskningsrapporten att det finns positiva inslag i den pågående utvecklingen när det gäller beredskapsfrågor inom dricksvattenförsörjningen. framhåller behovet av flera olika initiativ från bland annat regeringen för att skapa tillräckliga förutsättningar för samhället att kunna hantera en allvarlig kris. Regeringen har ett ansvar för helheten i det nationella krishanteringssystemet. I detta ingår enligt att klara ut oklara ansvarsförhållanden och att målen och de krav samt den tillsyn som är riktade mot ansvariga aktörer fungerar effektivt. Granskningen visar att ingen myndighet på central nivå har ett utpekat ansvar för dricksvattenförsörjningen vid en allvarlig kris. En fördel med att ha en myndighet med detta ansvar är enligt att den bättre kunde samordna, prioritera och planera beredskapsarbetet centralt. Granskningen visar också att det finns oklarheter i ansvarsfördelningen på regional och lokal nivå. Det är kommunerna som har det direkta ansvaret vid en kris i dricksvattenförsörjningen men staten ska stödja och skapa goda förutsättningar för kommunerna att klara stora kriser. Granskningen visar att storstadskommunerna får svårt att klara en omfattande kris. På regional nivå är det länsstyrelserna som har det statliga ansvaret och ska kunna agera i ett läge när kommunerna själva inte kan klara situationen. menar att det finns en risk att länsstyrelserna inte klarar den uppgiften . Granskningen visar vidare att samverkan mellan de olika aktörerna på samtliga nivåer uppvisar svagheter. pekar bl.a. på att samverkan i arbetet kring flera myndigheters risk- och sårbarhetsanalyser har väsentliga brister. vägledningar för analyserna är i alltför liten utsträckning kända och tillämpade. En grundläggande förutsättning för att samhället ska stå rustat inför en allvarlig dricksvattenkris är enligt styrelsen att myndigheterna och kommunerna är klara över sina roller och uppgifter. Det är därför oroande, enligt styrelsen, att ta del av ytterligare en granskning som uppvisar oklarheter i ansvarsförhållanden och uppgifter. Liknande iakttagelser har gjorts i flera av de tidigare granskningsrapporterna som styrelsen behandlat och som rör samhällets beredskap inför en kris. Styrelsen vill därför ånyo betona vikten av att regeringen och övriga aktörer tar sitt ansvar inom sina respektive ansvarsområden och att myndigheterna och kommunerna samverkar på ett effektivt sätt. Styrelsen anser att det i första hand ankommer på regeringen att se till att berörda myndigheter och övriga aktörer är klara över sina roller och uppgifter. Styrelsen förutsätter därför att regeringen tar de initiativ som behövs för att klarlägga ansvar men också för att förbättra förutsättningarna för samverkan mellan myndigheterna och övriga aktörer. Regeringen bör därtill enligt styrelsen se över hur tillgängliga resurser vid myndigheterna bör användas och prioriteras inför och i samband med en kris. En bristande beredskap ger allvarliga konsekvenser övergripande slutsatser från granskningen är att de stora kommunerna har vissa om än klart begränsade förutsättningar att klara av en allvarlig kris i dricksvattenförsörjningen. Som framgått ovan behöver kommunerna ytterligare statligt stöd inför allvarliga kriser i våra storstadsområden. konstaterar i rapporten att kommunerna, som har det direkta ansvaret för dricksvattenförsörjningen, har betydande svårigheter att hantera en allvarlig kris samt kritiserar regeringen och några av de statliga myndigheter som ska stödja, backa upp och skapa goda förutsättningar för kommunerna att hantera de situationer som uppstår i samband med en allvarlig kris. menar att konsekvenserna av omfattande kriser kan försvåras och förlängas om inte staten skapar förutsättningar för en bättre beredskap. Konsekvenserna av en allvarlig kris kommer inte bara att beröra dricksvattensförsörjningen utan även leda till allvarliga konsekvenser inom andra områden som hälsoskydd, brandskydd m.m. menar att ansvaret för att samhället ska kunna klara av allvarliga krissituationer i dricksvattenförsörjningen ligger på de statliga myndigheterna och ytterst regeringen. iakttagelser är enligt styrelsen allvarliga och leder till slutsatsen att regeringen bör ta de initiativ som behövs för att åtgärda de brister i beredskapen som framkommit i granskningen. Det är viktigt för att inte en kris i dricksvattenförsörjningen ska leda till mer allvarliga konsekvenser än nödvändigt. Styrelsen anser sammanfattningsvis att iakttagelser bör uppmärksammas och beaktas i det fortsatta arbetet med att förbättra samhällets förmåga att hantera en allvarlig kris i dricksvattenförsörjningen. Innebörden av detta utvecklas i 7 § krisberedskapsförordningen (2006:942) samt i 50 och 52 §§ förordningen (2002:864) med länsstyrelseinstruktion och fr.o.m. 52 och 54 §§ förordningen (2007:825) med länsstyrelseinstruktion (samma lydelse). 52-54 §§ förordningen (2007:825) med länsstyrelseinstruktion.