frsrdg · GV04JO1 · 2008-01-01 00:00:00 — NOU har anfört att det enligt svensk lagstiftning inte finns någon uttalad skyldighet att säga upp ett avtal även om en förvaltningsdomstol i ett avgörande i mål om överprövning har konstaterat att avtalet ingåtts utan tillämpning av ett korrekt upphandlingsför- farande enligt och domstolen beslutat att upphandlingen därför skall göras om. Nämnden har i detta hänseende pekat på att enligt art. 2.6 i det s.k. klassiska rättsmedelsdirektivet (89/665/EEG) skall verkan av den nationella domstolens beslut på ett redan slutet avtal regleras i nationell rätt. Enligt NOU är utgångsläget för denna bedömning tillämpning av den civil- rättsliga grundregeln att avtalet skall hållas. Nämnden har också anfört att enligt artikel 2.7 i det nämnda direktivet är varje medlemsstat skyldig att ha bestämmelser som garanterar att den allmänna förvaltningsdomstolens beslut åtlyds. Vidare har NOU anfört bl.a. att mot bakgrund av uttalanden i avgöranden av synes det i finnas brister i nuvarande lagstiftning såvitt avser sanktionsmöjligheter vid otillåtna upphandlingsförfa- randen och felaktigt ingångna avtal. Direktiv /665/EEG innehåller bl.a. följande. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att garantera, att en upphandlande myndighets beslut prövas effektivt, vad beträffar upphandling inom ramen för direktiv /305/EEG och 77/62/EEG. I synnerhet skall pröv- ningar göras skyndsamt enligt reglerna i följande artiklar, där särskilt upp- märksammas artikel 2.7 för de fall upphandlingsbeslut innefattar överträdelse av gemenskapsrätten för offentlig upphandling eller nationella bestämmelser om införande av sådan lag. Medlemsstaterna skall se till att införda bestämmelser om prövning enligt artikel 1 innefattar behörighet att a)vidta interimistiska åtgärder för att rätta påståd- da överträdelser eller förhindra ytterligare skada för berörda intres- sen, inklusive åtgärder för att uppskjuta eller garantera uppskjutandet av upphandlingsförfarandet liksom att förhindra verkställighet av den upphandlande myndighetens beslut, b)antingen åsidosätta eller garantera åsidosättande av olagliga beslut, vilket innefattar undanröjandet av diskriminerande tekniska, ekono- miska eller finansiella specifikationer i anbuds- eller kontraktshand- lingarna eller i varje annat dokument som har samband med upp- handlingen Verkan av att behörighet har utövats enligt punkt 1 på ett redan slutet avtal om upphandling skall regleras i nationell lag. Medlemsstaterna får dessutom bestämma att, utom i fall där ett beslut mås- te undanröjas innan ersättning ges ut, prövningsorganets behörighet sedan ett upphandlingsavtal genomförts skall begränsas till att lämna ersättning till den som lidit skada av överträdelsen. 2 007 /0 8:JO1 Medlemsstaterna skall se till att införa bestämmelser, som garanterar, att granskningsorganens beslut verkligen åtlyds. har, som NOU berört i sitt yttrande, i mål angående upphand- lingsförfaranden gjort uttalanden rörande frågan om civilrättslig avtalsbun- denhet (dom C-20/01 och C-28/01, Kommissionen mot 2003 s. I-3609). Det är enligt min mening inte klart hur långt- gående slutsatser som kan dras av uttalandena i domen när det gäller den situation som är aktuell i detta ärende. Mot den angivna bakgrunden föranleder kommunens handlande följande uttalanden. Länsrätten har vid sin prövning av upphandlingsmålet beslutat att kommu- nens upphandling skulle göras om. Domstolen har uppenbarligen ansett att det inte till följd av de avtal som ingåtts fanns några hinder för att pröva målet i sak och besluta att upphandlingen skulle göras om. Om kommunen av något skäl inte kunde acceptera länsrättens dom skulle kommunen givetvis ha över- klagat den för att försöka åstadkomma en ändring av domen. Kommunen överklagade inte domen, som därför vann laga kraft. Regelverket om offentlig upphandling innehåller krav på upphandlande enheters handläggning vid upphandling. Det måste förutsättas att de upphand- lande enheterna har kunskap om dessa regler och de skyldigheter som därige- nom åligger dem. Ingåendet av ett avtal mellan en upphandlande enhet och en leverantör kräver en gemensam partsavsikt och således någon form av aktivt agerande från den upphandlande enhetens sida. Om man skulle ha den upp- fattningen att ingåendet av ett civilrättsligt bindande avtal medför att den upphandlande enheten inte är skyldig att följa domstolens avgörande skulle man acceptera att den upphandlande enheten genom möjligheten att ingå ett sådant avtal tillåts förfoga över skyldigheten att följa domstolsavgö- randet. Detta framstår givetvis som helt orimligt. Kravet i artikel 1.1 i direktiv /665/EEG att en upphandlande myndighets beslut skall kunna prövas effektivt måste rimligen innebära att denna pröv- ning skall ges rättslig verkan. Sammantaget anser jag sålunda att kommun varit skyldig att följa länsrättens beslut om att upphandlingen skulle göras om. har begärt att JO skall inleda ett straffrättsligt förfarande mot ledamöterna i kommunstyrelsen och anfört att myndighetens underlåtenhet att följa länsrättens avgörande varit att betrakta som tjänstefel enligt 20 kap. 1 § . En förutsättning för att tjänstefel skall anses föreligga är att någon vid myndighetsutövning har åsidosatt vad som gäller för uppgiften. har anfört att beslut i upphandlingsärenden får anses utgöra myndig- hetsutövning och till stöd för detta åberopat ett rättsutlåtande. Jag har i ett tidigare ärende, i vilket jag konstaterade att en kommun hade trotsat en förvaltningsdomstols avgörande i ett mål om överprövning enligt , gjort bedömningen att upphandling inte innefattar myndighetsutövning (JO 2002/03 s. 446). Detta får också anses vara en vedertagen uppfattning (se 2 007 /0 8:JO1 2001/02:142 s. 61 och 65, och , Förvaltnings- lagen med kommentarer, 2 u. 2007 s. 25, Hentze och Sylwén s. 478, samt prop. 2006/07:128 del 1 s. 142 f. och 240 och del 2 s. 598). De nu angivna hänvisningarna rör uttalanden som närmast synes avse huruvida upphandling skall anses som myndighetsutövning vid tillämpningen av bestämmelser i förvaltningslagen (1986:223). Detta påverkar dock inte min redovisade uppfattning. Jag har sålunda redan med hänsyn till min inställning om huruvi- da myndighetsutövning föreligger bedömt att ett straffrättsligt förfarande inte hade kunnat bli aktuellt i ärendet. Eftersom förtroendevalda inte heller omfat- tas av något lagreglerat eller kollektivavtalsreglerat disciplinansvar kan ett disciplinärt förfarande gentemot ledamöterna i kommunstyrelsen inte heller komma i fråga. Jag får med hänsyn till detta stanna vid den mycket allvarliga kritik som ligger i det förut anförda. NOU har, som nämnts i det föregående, med hänvisning till artikel 2.7 i rättsmedelsdirektiven och avgöranden i anfört att det i synes finnas brister i lagstiftningen när det gäller sanktionsmöjligheter vid otillåtna upphandlingsförfaranden. Även om jag anser att frågan huruvida har brustit i sina skyldigheter att införliva direktiven inte är av bety- delse för bedömningen av kommunens agerande i detta ärende kan jag kon- statera att mer ingripande sanktioner inte kan bli aktuella i fall som det före- varande. Som nämnts har jag också i ett tidigare ärende funnit att en kommun trotsat ett domstolsavgörande i ett mål enligt . Jag kritiserade kommunen men fann liksom i detta ärende inte förutsättningar att driva saken vidare. Mina erfarenheter talar för att finns ett behov av ytterligare sanktionsmöjlig- heter på området. Jag översänder därför en kopia av detta beslut till , . En kommun har uppdragit åt en advokat att föra kommunens talan vid ärendehandläggning hos kommunen. Fråga om uppdraget varit rättsenligt, bl.a. huruvida det varit förenligt med föreskrifterna om överlämnande av förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning (Dnr 4510-2005) I en anmälan klagade . på Kommunstyrelsen i med anledning av handläggningen av ett ärende om bostadsanpassningsbi- drag. De framförde bl.a. att kommunen i samband med att den skulle verkstäl- la en länsrättsdom om deras rätt till bostadsanpassningsbidrag hade överläm- nat handläggningen av ärendet till en advokat. 2 007 /0 8:JO1 Handlingarna rörande M.H:s och W.H:s ärende om bostadsanpassningsbidrag hämtades in från . Av handlingarna framgick bl.a. följande. Genom en dom biföll Länsrätten i M.H:s och W.H:s överklagande av ett av vård- och omsorgsutskottet i fattat beslut rörande bostadsanpassningsbidrag. Kommunen överklagade inte domen. Ordföranden i vård- och omsorgsutskottet beslutade att anlita ett juridiskt ombud för att föra utskottets talan i ärendet. Beslutet motiverades med att den psykosociala arbetsmiljön för de tjänstemän som var involverade i ärendet inte gick att säkerställa. Vid den skriftväxling som därefter skedde mellan kommunen å ena sidan och M.H. å andra sidan företräddes kommunen av advokaten . Vård- och omsorgsutskottet beslutade att bevilja M.H. bostadsanpassningsbidrag för bl.a. två trappstolshissar. Genom beslut av utskottet och beviljades M.H. Även inför dessa beslut biträddes kommunen vid kontakterna med M.H. De skri- velser som undertecknade i ärendet upprättades på hans advo- katfirmas brevpapper. Av kommunens handlingar kunde utläsas att i några fall skriftligen efterfrågat direktiv från kommunen om hur han skulle förfara under den vidare handläggningen av ärendet. Kommunstyrelsen i anmodades därefter att, mot bakgrund av i remissen angivna författningsföreskrifter om överlämnande av förvalt- ningsuppgifter samt med hänvisning till tidigare JO-beslut i saken, göra en utredning och yttra sig beträffande de arbetsuppgifter som hade utfört. I ett av kommunstyrelsen beslutat yttrande anfördes bl.a. följande (bilagorna utelämnade här). kommuns vård- och omsorgsverksamhet har haft kon- takt med M.H. I dom fann Länsrätten i , att en installation av trappstolshissar var nödvändig för att M.H:s och W.H:s bostad skulle vara ändamålsenlig, samt återförvisade målet till kommunen för erforderlig hand- läggning. Vård- och omsorgsutskottet beslutade vid sammanträde att inte överklaga länsrättens dom vilket innebar att installera en trappstols- hiss. Vidare beslutade vård- och omsorgsutskottet vid samma sammanträde att uppdra åt enhetschef att ta fram erforderliga beslutsunderlag för redovisning i vård- och omsorgsutskottet, bilaga 1. är enhetschef vid kommuns rehabenhet samt ansvarig för kommunens bostadsanpassningsutredningar. Efter att domen vunnit laga kraft påbörjade kommunen arbetet med att verkställa domen. I samband med det uppstod problem, då W.H. inte tillät att kommunens ansvariga tjänsteman fick tillträde till makarnas bostad i sam- band med offerttagning. I brev meddelade makarnas ombud ad- vokat datum för ett hembesök hos M.H. och W.H., bilaga 2. Advokat lät meddela att tidpunkten för aviserat hembesök inte pas- sade, bilaga 3, varvid bad att återkomma med 68 förslag på tider som passade M.H. och advokat för hembesök, bilaga 4. Advokat återkom med förslag 2 007 /0 8:JO1 på tider och i samma e-postmeddelande lät han meddela, att W.H. bestämt uttryckt att han inte önskar med vid ett ev. besök på hans och hustruns fastighet, bilaga 5. Kommunens ansvariga tjänsteman i ärendet hindrades därmed att verkstäl- la vård- och omsorgsutskottets uppdrag. I ovanstående e-postmeddelande , bilaga 5, påtalade advo- kat också att en vertikalhiss i första hand skulle installeras och att detta inte uteslöts i länsrättens beslut. Ordföranden i vård- och omsorgsut- skottet beslutade då att anlita ett juridiskt ombud för att föra utskottets talan i ärendet. I beslutsprotokollet motiverades ordförandens beslut om att anlita juridiskt ombud med att den psykosociala arbetsmiljön inte gick att säkerstäl- la för tjänstemän involverade i ärendet. Huvudskälet för beslutet var dock att oenighet uppkommit med M.H. om hur länsrättens dom skulle verkställas och att kommunens ansvariga tjänsteman inte fick tillträde till W.H:s bostad. För uppdraget anlitades advokat . Handläggning- en av ärendet överlämnades aldrig till advokat , utan han anlita- des för att vara vård- och omsorgsutskottet behjälplig i kommunikation med M.H:s och W.H:s advokat samt för att bistå med juridisk kompetens. inkom ytterligare en skrivelse från , i vilken denne efterlyste besked om vilken typ av hissanordning som kommer att installeras trappstolshiss eller vertikalhiss. gick ansvariga tjänstemän och igenom ärendet. kontaktade per telefon advokaten som hävdade att kommunen borde ikläda sig rollen som installatör av hissarna samt framhöll att återställningsbidrag kunde komma att avkrävas kommunen. Vid den fortsatta genomgången mellan tjänstemän och gjordes bedömningen att krav kunde kräva ett offentligt upphand- lingsförfarande, som kunde innebära att kommunen skulle få ett entreprenad- rättsligt ansvar visavi M.H. Detta ansågs inte lämpligt och det var inte något som ålåg kommunen enligt vare sig lagen om bostadsanpassnings- bidrag eller länsrättens dom, varför det uppdrogs åt att under- rätta om kommunens inställning. Inkomna anbud granskades av ansvariga tjänstemän och , varpå erforderliga bidragsbeslut fattades av vård- och omsorgsutskottet. På motsva- rande sätt handlades övriga frågor som uppkom. Av det framförda framgår att ärendet närmast till följd av invändningar och påstående från M.H:s och W.H:s ombud kom att inrymma ett antal juridiska frågor som kommunen hade att hantera. Frågorna, som inte var okomplicerade gäller hur länsrättens dom skall tolkas och verkställas, om kommunen skulle beställa och installera hissarna, vilka upphandlingsrättsliga och entreprenadrättsliga problem som detta i så fall skulle aktualisera, hur inhämtande av anbud skall bedömas juridiskt och ekonomiskt etc. På grund härav och då kommunen inte har någon egen jurist anställd, har det varit na- turligt att anlita en extern juristkonsult. uppdrag har varit ett rent konsultuppdrag. Han har inte i något avseende agerat på egen hand. De brev som han har skrivit har föregåtts av genomgångar med ansvariga tjänstemän, och förekommande beslut har fattats av vederbörande kommunala organ. har aldrig haft kon- takt med M.H. och W.H., utan endast korresponderat med . Någon överlämning till av kommunens myndighetsutövning i ärendet har det således inte varit frågan om. Med utredningen som grund vill kommunstyrelsen betona att de uppgifter som har utfört för kommuns räkning är: Kommunicering i ärendet med M.H:s och W.H:s advokat Juridiskt stöd åt vård- och omsorgsutskottet för att kunna nå målet att verkställa länsrättens dom 2 007 /0 8:JO1 Biträda vård- och omsorgsutskottet med tolkning av skrivelser från M.H:s och W.H:s ombud kommunen juridisk behjälplig med gränssättning gällande kom- munens insats utifrån länsrättens dom kommenterade remissvaret och anförde bl.a. följande. Han hade hos kommunen begärt att få ta del av avtal eller andra handlingar som styrkte advokatens rätt att handlägga ärendet om bostadsanpassningsbidrag. Kommu- nens vård- och omsorgschef besvarade hans begäran genom att hänvisa till vissa punkter i kommunstyrelsens delegationsordning, bl.a. beträffande dele- gation av Beslut om att utse ombud i mål eller ärenden vid allmän domstol eller förvaltningsdomstol. I ett beslut anförde JO följande. Min granskning i ärendet har endast tagit sikte på vad M.H. har framfört i sin anmälan om att en advokat, , deltagit i kommu- nens handläggning av ärendet om bostadsanpassningsbidrag. Klagomålen i denna del berör grundläggande frågor om bl.a. överlämnande av förvaltnings- uppgifter. Möjligheten att inom det kommunala området överlämna förvaltningsupp- gifter regleras i 3 kap. 16 § kommunallagen (1991:900). Av bestämmelsen framgår att kommuner och landsting efter beslut av fullmäktige kan lämna över vården av en angelägenhet, för vars handhavande särskild ordning inte föreskrivits, till ett aktiebolag, ett handelsbolag, en ekonomisk förening, en ideell förening, en stiftelse eller en enskild individ. I samma bestämmelse anges att vården av en angelägenhet som innefattar myndighets- utövning enligt 11 kap. 6 § regeringsformen får överlämnas endast om det finns stöd för det i lag. Regeln i 3 kap. 16 § kommunallagen har kommit till för att reglera förutsätt- ningarna för att lägga ut verksamhet på kommunala företag. Regeln har emel- lertid getts en sådan utformning att den allmänt reglerar förutsättningarna för kommuner och landsting att lämna över förvaltningsuppgifter till privaträtts- liga subjekt (se bet. 1990/91:KU38 s. 44). Vad som avses i paragrafen med att en särskild ordning har föreskrivits har berörts i förarbetsuttalanden (prop. 1992/93:43 s. 5). En angelägenhet får i princip inte överlåtas till ett särskilt rättssubjekt, om det i en författning har angetts att ett visst kom- munalt organ skall handha denna. Detta utesluter dock inte att vissa delar av en specialreglerad uppgift, t.ex. vissa driftsfrågor eller andra verkställighetsuppgif- ter, kan bedrivas i privaträttsliga former. Möjligheten till detta är beroende främst av hur speciallagstiftningen är utformad inom det aktuella området. Som framgått krävs stöd i lag för ett överlämnande beträffande sådana uppgifter som innefattar myndighetsutövning. Utmärkande för all myndig- hetsutövning är att det rör sig om beslut, gynnande eller missgynnande, eller andra åtgärder som ytterst är ett uttryck för samhällets maktbefogenheter i förhållande till medborgarna. 2 007 /0 8:JO1 och om kommunernas uppgifter på detta område finns huvudsakligen i lagen (1992:1574) om bostadsanpassningsbidrag m.m. Beslut om bostadsanpass- ningsbidrag innefattar myndighetsutövning. Det får beträffande sådana fall anses att även beredningen inför beslutet innefattar myndighetsutövning (jfr JO 2001/02 s. 250). Bestämmelsen i 11 kap. 6 § tredje stycket regeringsfor- men bör inte ges annan innebörd än att den tar sikte på hela handläggningen av ett ärende. Beredningen av och beslutet i ärendet anses i princip utgöra oskiljaktiga delar av en och samma förvaltningsuppgift. En kommun anses dock ha möjlighet att anlita uppdragstagare för att utfö- ra en viss arbetsuppgift. Uppdragstagarens ställning i förhållande till den uppdragsgivande myndigheten har betydelse för frågan om uppdraget över huvud taget utgör ett överlämnande av förvaltningsuppgifter. En uppdragsta- gare kan, under förutsättning att det är fråga om en fysisk person, ha sådan anknytning till myndigheten att han eller hon anses delta i myndighetens verksamhet. Det förutsätts att en sådan uppdragstagare står under myndighe- tens arbetsledning och utför uppgifter som vanligen ankommer på anställda hos myndigheten. För uppdragstagare av detta slag, s.k. beroende eller osjälv- ständiga uppdragstagare, är bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100) di- rekt tillämpliga. Vidare kommer de handlingar som uppdragstagaren tar emot och upprättar inom ramen för sitt uppdrag att vara allmänna handlingar i myndighetens verksamhet. Även reglerna i om ansvar för tjäns- tefel och i skadeståndslagen om det allmännas skadeståndsansvar blir direkt tillämpliga beträffande en sådan uppdragstagare. JO 2001/02 s. 250 och JO 2006/07 s. 461). Vad som har kommit fram angående kommunens handläggning av det aktuel- la ärendet föranleder följande uttalanden. Inledningsvis kan konstateras att det inte har gjorts gällande att kommun- fullmäktige skulle ha fattat beslut om överlämnande av den nu aktuella hand- läggningen. Redan av det skälet hade kommunstyrelsen inte fått lämna över handläggningen till någon annan. Ett sådant överlämnande hade enligt min mening också varit otillåtet på grund av att de aktuella förvaltningsuppgifter- na har innefattat myndighetsutövning. Kommunstyrelsen har emellertid i remissyttrandet anfört att handläggning- en av ärendet inte lämnades över till advokaten. Enligt myndigheten anlitades denne som juridiskt ombud för att föra kommunens talan i ärendet. Kommu- nen har också anfört att advokaten i egenskap av konsult skulle bistå med juridisk kompetens samt utföra kommuniceringsuppgifter i kontakterna med M.H. genom deras ombud. Enligt styrelsen agerade advokaten inte på egen hand utan de brev som han skrev föregicks av genomgångar med ansvariga tjänstemän hos kommunen och beslut fattades av nämnden genom det berörda utskottet. Som anförts i det föregående kan en uppdragstagare, under förutsättning att det är fråga om en fysisk person, ha sådan anknytning till en myndighet att han eller hon anses delta i myndighetens verksamhet. Det förutsätts att en sådan uppdragstagare står under myndighetens arbetsledning och utför upp- gifter som vanligen ankommer på anställda hos myndigheten. 2 007 /0 8:JO1 När det gäller vad som har upplysts om att advokaten anlitades som ombud för att föra kommunens talan i ärendet vill jag särskilt anföra följande. Det förekommer att myndigheter anlitar ombud, t.ex. en advokat, för att föra myn- dighetens talan vid domstolar och andra myndigheter. Det rör sig då om att företräda en myndighet i dess egenskap av part i rättsliga processer som hand- läggs hos andra instanser. Att en myndighet skulle låta sig företrädas av om- bud vid ärendehandläggningen hos den egna myndigheten är en helt annan sak och enligt min mening inte en sådan situation där myndigheten har möj- lighet att anlita ett ombud. Myndigheten för i den situationen inte någon talan utan fullgör sina i författning angivna förvaltningsuppgifter. Från allmänna utgångspunkter kan tilläggas att det är angeläget att i synnerhet enskilda som har kontakter med en myndighet inte ges intrycket av att den handläggning som myndigheten är ansvarig för sköts av någon utanför myndigheten. Det finns annars en klar risk för att enskilda tror att de grundläggande författ- ningsföreskrifterna angående ärendehandläggning och myndigheternas upp- gifter i övrigt, t.ex. reglerna i förvaltningslagen (1986:223) och bestämmel- serna rörande offentlighetsprincipen, inte är tillämpliga vid handläggningen. Kommunstyrelsen har i ärendet lämnat knapphändiga upplysningar angåen- de rättsförhållandet mellan nämnden och advokaten. Något skriftligt avtal dem emellan har såvitt framkommit inte upprättats. Till synes har kommunen inte ens varit medveten om de rättsliga överväganden som borde ha aktualiserats innan uppdraget lämnades till advokaten. Vad som har kommit fram i ärendet talar enligt min mening entydigt för att advokatens medverkan inte varit fören- lig med de principer som jag har redogjort för. Kommunen bör fortsätt- ningsvis på annat sätt än som har skett tillförsäkra sig om den juridiska sakkun- skap som verksamheten kräver. Jag stannar vid dessa uttalanden. M.H:s och W.H:s klagomål i övrigt föranleder inte någon åtgärd från min sida. 2 007 /0 8:JO1 Offentlighet och sekretess samt yttrande- och tryckfrihet Socialtjänst samt hälso- och sjukvård Fråga om personal vid ett gruppboende har åsidosatt sin tystnadsplikt genom att i en insändare lämna ut vissa uppgifter om en enskild (Dnr 4167-2005) I en tidningsartikel i dagblad behandlades ett ärende rörande en kvinna, , som tidigare hade bott i en gruppbostad på i . Artikeln gällde det förhållandet att L.Å. hade tvingats att betala dubbla hyror när hon flyttade från gruppboendet till en egen lägenhet. I artikeln nämndes L.Å. vid namn och till viss del redo- visades hennes personliga förhållanden. Personalen vid gruppboendet på bemötte, i en insändare i dagblad , vissa uppgifter i den ovan angivna artikeln. I insändaren nämndes inte L.Å. vid namn men en hänvisning gjordes till den tidigare artikeln. I insändaren anfördes bl.a. följande. I bildtexten står det att det inte fanns resurser på gruppboendet till några sär- skilda aktiviteter för brukarens del. Det stämmer inte. Hon har varit iväg på i , i , på Väla, i stan, på stranden, på många kalas och läger med sina kompisar etcetera. Kontaktpersonen gjorde många aktiviteter med brukaren när hon bodde här, men , när flytten närmade sig, tilläts inte annan personal att göra detsamma, eftersom brukaren inte hade ekonomi till det.