frsrdg · GV04JO1 · 2008-01-01 00:00:00 — i övrigt har anfört föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida. 2 007 /0 8:JO1 Fråga om nämnd kunnat underlåta att fatta beslut i ärende rörande friskolepeng efter det att förvaltningsdomstol upphävt nämndens tidigare beslut (Dnr 2230-2005) fattade i kommun ett beslut om friskolepeng till avseende /05 (§ 28, dnr 34/04). Därefter ingick nämnden, , ett avtal med Borns friskola angående utbetalning av skolpeng till skolan. Beslutet överklagades enligt bestämmelserna för laglig- hetsprövning i 10 kap. kommunallagen (1991:900), KL, till Länsrätten i Öre- bro län. I en dom, som meddelades , upphävde länsrät- ten beslutet såvitt gällde friskolepengens grundresurs och lokalbidrag såsom stridande mot lag (mål nr 1590-04). fattade nämnden ett beslut om friskolepeng till för /06. Fem av nämndens ledamöter reserverade sig till förmån för ett yrkande om att beslutet om friskolepeng skulle gälla för /05 (§ 18, dnr 34/04). I en anmälan, som kom in till JO , framförde A.K. klagomål mot i kommun. Klagomålen rörde att nämnden inte hade fattat något nytt beslut i frågan om friskolepeng för /05 efter det att länsrätten hade upphävt beslutet från . åberopade härvid bestämmelsen i 10 kap. 15 § KL. Inledningsvis inhämtades uppgifter per telefon från bildningschefen i kommun. Därefter remitterades anmälan till i kommun för utredning och yttrande. I sitt remissvar anförde nämnden bl.a. följande. Sättet att beräkna det kommunala bidraget till 2004/05 har varit föremål för diskussion och en tämligen ingående argumentering dels före kommunens beslut , dels i samband med BUN:s beslut i frågan dels också i samband med laglighetsprövning av beslutet vid Länsrät- ten i län. Kommunen har därvid haft två olika motparter, dels behöri- ga företrädare för , dels också ett antal kommunmedlemmar som i egenskap av föräldrar till barn vid friskolan framfört sina uppfattningar. Kommunen och de behöriga företrädarna för friskolan har träffat en överens- kommelse om vilka bidrag som ska utgå (se nedan p. De nämnda enskilda kommunmedlemmarna har i samband med ett överklagande av det 2 007 /0 8:JO1 beslut som legat till grund för överenskommelsen argumenterat för en annan lösning än den som framgår av överenskommelsen. 2.Den 9 juli 2004 träffades en överenskommelse med Borns friskola innebä- rande bl.a. att kommunen skulle betala grundresurs för undervisningskostna- der och ersättning för lokalkostnader i enlighet med kommunens beslut den 3.Den 20 september 2004 meddelade Länsrätten i län dom med an- ledning av ett överklagande av kommunens beslut . Länsrätten berör i sina domskäl bl.a. betydelsen av det avtal som träffades mellan kommunen och företrädare för och konstaterar att avtalet inte medförde något hinder för kommunmedlemmar att överklaga det kommunala beslut som låg till grund för avtalet. Problemet ur kommunens synvinkel är inte att beslutet överklagades utan den situation som uppkom efter länsrättens laglighetsprövning av beslutet innebärande att beslutet om skolpeng upphävdes såvitt avser två av de i beslutet reglerade frågorna. Den ena gällde grundresurs och den andra gällde lokalbidrag. När det gäller frågan om huruvida likställighetsprincipen iakttagits vid be- räkningen av friskolepengens grundresurs grundar sig upphävandet av beslu- tet i den delen på att länsrätten ansett sig inte ha fått tillräckligt utförliga upp- gifter om de faktiska förhållanden som låg till grund för kommunens beräk- ningar. Kommunen har, som länsrätten konstaterar, underlåtit att bemöta klagandenas uppgifter varvid bevisbördan övergått på kommunen. Det finns goda skäl att anta att kommunens beslut godtagits även i den delen, om sak- förhållandena blivit ordentligt utredda. Beslutet i den del som rörde lokalbidraget upphävdes av länsrätten dels därför att det ansågs innebära ett avsteg från kravet på likvärdiga villkor, dels därför att klagandenas påståenden att friskolan inte kunnat planera sin verk- samhet utifrån ändrade ekonomiska förutsättningar inte bemöttes av kommu- nen. I båda avseendena hade ett mera fullständigt faktaunderlag sannolikt medfört en annan utgång i länsrätten. Som framgått ovan tillämpades samma synsätt beträffande lokalbidraget även för skolor med huvudman (exemplet Dalkarlsbergs skola). Övriga delar i kommunens beslut godtogs av länsrätten. Det nu sagda har främst intresse när det gäller att bedöma det rimliga i kommunens handlande efter det att delar av beslutet om skolpeng hade upphävts. Som framgått fanns skäl för beslutet som inte tycks ha stått klara för länsrätten. Ur kommunens synpunkt var beslutet välgrundat och det finns anledning att förmoda att man därför varit beredd att fatta ett i stort sett likalydande beslut igen. Hade det beslutet överklagats hade ett lagakraft- vunnet beslut i frågan om skolpeng sannolikt inte förelegat förrän /05 varit till ända. var det nödvändigt att ekonomiskt säkra verksamheten vid friskolan. 4.Den anmälan som kom in till JO avsåg ett beslut som fattades och upphävdes genom en dom i Länsrätten i län . före och som förflutit efter länsrättens dom har kommunens ekonomiska mellanhavande med Borns friskola reglerats på det sätt som överenskommits mellan å ena sidan kommun och å andra sidan behörig företrädare för . Ersättning har utanordnats med 1/12 och utbetalats kring den 20:e . Borns friskola har inte framfört någon erinran mot kommunens sätt att verkställa beslutet och uppfylla sin del av avtalet. 5.Efter länsrättens upphävande av beslutet fanns två möjligheter för kommu- nen, antingen att fatta ett nytt beslut som stod i strid med beslutet från eller att fatta samma beslut som . I det förra fallet hade kommu- nen handlat i strid med det avtal som träffats med friskolan. 6.Sättet att beräkna skolpengen kan ske på olika sätt. Det finns ett visst ut- rymme för olika uppfattningar om hur det ska gå till. Lagtexten är synnerligen allmänt hållen och föreskriver när det gäller sättet att bestämma bidraget 2 007 /0 8:JO1 endast att det ska ske efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till de egna grundskolorna (9 kap. 6 § skollagen). Här är inte platsen att närmare analysera innebörden av lagtexten, men det är lätt att instämma med uttalandet i en kommentar till lagen att det här med sam- ma grunder för resurstilldelning inte är så lätt att få klart för sig (Ornbrant, m.fl. Fristående grundskolor, Juridik. Kom- munen har under alla förhållanden strävat efter att uppfylla lagens såväl bok- stav som anda. Kommunens beräkningssätt ligger inom ramen för tolknings- utrymmet. 7.Den meningsskiljaktighet som uppstod inför beslutet om skolpeng /05 rörde främst storleken på lokalkostnadsbidraget. När det gäller det som anförs i anmälan till JO ska, utöver vad som kommenterats ovan, sägas följande. Kommunen uppfattar det som sägs under rubriken i korthet vad som hände och när det ägde rum som att anmälaren menar att kommunen borde ha fattat ett nytt beslut rörande /05. Bakgrunden till kom- munens agerande framgår ovan. Under rubriken sätt anser Ni att myndigheten/tjänstemannen har agerat felaktigt? åberopas 10 kap. 15 § kommunallagen, innehållande före- skrifter om rättelse av verkställighet. När det gäller verkställigheten av beslu- tet bör skiljas mellan tiden före det att länsrättens dom vann laga kraft och tiden därefter. Att ett kommunalt beslut överklagas för laglig- hetsprövning hindrar normalt inte att det verkställs. Det innebär att det för tiden fram (då länsrättens dom vann laga kraft) inte fanns något hinder mot att betala ut pengar till . När det gäller tiden efter den lagakraftvunna domen var kommunen bunden på civil- rättsliga grunder att fullgöra sina åtaganden gentemot friskolan. Om kommunen tillämpat det av anmälaren åberopade lagrummet och inte verkställt beslutet, hade det haft till följd att Borns friskola stått utan medel för att bedriva sin verksamhet. 8.Det finns inget inslag av lag- eller domstolstrots i kommunens agerande. Relationen mellan kommunen och friskolan har varit gott med det undantag som redovisats ovan under Utredning. Fem av nämndens ledamöter reserverade sig mot nämndens yttrande till JO och anförde i en reservation, vilken bifogades protokollet, bl.a. följande. I det förslag till yttrande som presenteras i handlingarna till barn- och utbild- ningsnämndens sammanträde så kompliceras ärendet på så sätt att anmälan är riktad mot nämnden där vi borgerliga ledamöter ingår men där vi borgerliga ledamöter reserverat oss mot de beslut som nämnden tagit och som utgör just anledningen till JO-anmälan. Vi kan därför ej ställa oss bakom det förslag som finns till yttrande från barn- och utbildningsnämnden. Mot det beslut om friskolepeng som fattades av barn- och utbildnings- nämnden , och som senare upphävdes av Länsrätten i län, reserverade sig samtliga borgerliga ledamöter. Vi delar anmälarens uppfattning om att ett nytt beslut om friskolepeng av- seende /2005 måste fattas av barn- och utbildningsnämnden sedan beslutet från 2004-06-15 upphävts av länsrätten. Vid barn- och utbildningsnämndens sammanträde yrkade () på att det beslut som då skulle fattas beträffande friskolepeng skulle avse /2005. Efter votering i nämnden konstaterades att nämnden med röstetalet 65 av- slagit detta yrkande. Samtliga 5 borgerliga ledamöter reserverade sig till förmån för yrkande. 2 007 /0 8:JO1 Vi anser att i kommun fortfarande har en skyldighet att fatta ett nytt beslut avseende friskolepeng för /2005. yttrade sig över remissvaret. Han anförde bl.a. följande. Nämndens beslut angående friskolepeng för /06 baserades på samma upplägg som det tidigare beslutet. Efter överklagande upphävde länsrätten även beslutet såvitt gällde friskolepengens grundresurs och lokalbidrag. pekade på bl.a. att länsrät- ten i sin dom (mål nr 1355-05) hade uttalat sig om betydelsen av det avtal som träffats mellan kommunen och friskolan. I domen anför- des i denna del följande. Som framgått av det ovan anförda är kommunens skyldighet att ge bidrag till en godkänd friskolas verksamhet offentligrättsligt reglerad i skollagen och kan alltså inte åsidosättas av kommunen genom en särskild överenskommelse med styrelseordföranden i Borns friskola. En sådan överenskommelse kan inte ändra de krav som ställs på att kommunen uppfyller sina förpliktelser enligt kommunallagen och skollagen. Av de ingivna handlingarna framgick att kommun har överklagat domen till Kammarrätten i . I ett beslut anförde JO följande. Fristående grundskolor har rätt till bidrag. Av 9 kap. 6 § tredje stycket skolla- gen (1985:1100) följer att för varje elev som genomgår utbildning motsvaran- de den som ges i lämnas bidrag av hemkommunen. Bidraget skall bestämmas med hänsyn till skolans åtagande och elevens behov efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelningen av resurser till de egna grundskolorna. Ett beslut om bidrag enligt bestämmelsen i skollagen kan överklagas till länsrätten enligt bestämmelserna i 10 kap. kommunallagen (1991:900), KL, om laglighetsprövning av kommunala beslut. Ett överklagat beslut skall enligt 10 kap. 8 § KL upphävas om 1. det inte har tillkommit i laga ordning, 2. be- slutet hänför sig till något som inte är en angelägenhet för kommunen eller , 3. det organ som har fattat beslutet har överskridit sina befogen- heter, eller 4. beslutet strider mot lag eller annan författning. Något annat beslut får inte sättas i det överklagade beslutets ställe. Vid bifall till ett över- klagande får således domstolen bara helt eller delvis upphäva det överklagade beslutet. Ett beslut som kan överklagas enligt bestämmelserna om laglighetspröv- ning får enligt 10 kap. 14 a § KL verkställas innan det har vunnit laga kraft om inte särskilda skäl talar emot det. Av 10 kap. 15 § KL framgår att om ett beslut har upphävts genom ett av- görande som har vunnit laga kraft och om beslutet redan har verkställts, skall det organ som har fattat beslutet se till att verkställigheten rättas i den ut- 2 007 /0 8:JO1 sträckning som det är möjligt. Ett beslut om rättelse skall meddelas utan oskä- ligt dröjsmål. Frågan om rättelse skall tas upp till behandling och det kommunala organet är därvid, enligt förarbetena till 10 kap. 15 § KL, skyldigt att begagna alla till buds stående medel för att få till stånd en återgång av verkställigheten. Det kan bli nödvändigt att exempelvis säga upp eller häva ett ingånget avtal, som kan vara civilrättsligt bindande för kommunen, men som grundar sig på det olagliga och av domstolen upphävda kommunala beslutet. Undantagsvis kan situationer tänkas förekomma där återgångsförfarandet skulle medföra så omfattande ekonomiska förluster för kommunen att det skulle te sig orimligt att uppehålla ett krav på återgång. Återgångsförfarandet är ibland omöjligt att genomföra. Om verkställigheten exempelvis bestått i en utbetalning kan åter- krav vara uteslutet på civilrättsliga grunder. I fall där betalningsmottagaren är återbäringsskyldig kan återbäring vara utesluten på grund av bristande betal- ningsförmåga. När återgångsförfarandet även i ett längre tidsperspektiv fram- står som omöjligt att genomföra måste det kommunala organet ha rätt att avskriva återgångsärendet. Angående det nu anförda rörande den aktuella bestämmelsen se bl.a. prop. 1975/76:187 s. 559 f. och , Kommunalrät- tens grunder, 4 upplagan, s. 213 f. JO:s tillsynsverksamhet är i första hand inriktad på att undersöka om myndig- heterna har handlat korrekt i formellt hänseende. JO brukar således inte ta ställning till om ett avgörande är riktigt i sak eller uttala sig om myndigheters bedömningar i enskilda ärenden. Vidare är JO ett extraordinärt tillsynsorgan som inte har till uppgift att ersätta eller föregripa en prövning som kan ske i ordinarie ordning. Detta innebär att JO som regel inte prövar frågor som har varit eller kan bli föremål för prövning i domstol. Frågan om det beslut rörande friskolepeng som barn- och utbildnings- nämnden fattade var lagligen grundat är en fråga som det har ankommit på domstol att ta ställning till enligt bestämmelserna om laglig- hetsprövning i 10 kap. KL. Länsrätten i län upphävde, i en dom med- delad , nämndens beslut i vissa delar såsom stridande mot lag. Nämnden har, trots den inställning till frågan om beslutets laglighet som redovisas i yttrandet till JO, inte överklagat länsrättens dom. Domen vann således laga kraft . Mot bakgrund av de angivna princi- perna för JO:s tillsynsverksamhet finns det inte skäl för mig att uttala mig om de frågor som länsrätten har prövat. Min granskning avser endast nämndens formella handläggning av ärendet. Som framgår av det tidigare anförda regleras en fristående grundskolas rätt till bidrag från en kommun i den offentligrättsliga lagstiftningen (9 kap. 6 § skollagen). I förevarande fall upphävde länsrätten nämndens beslut rörande bidrag till för /05 i vissa delar och domen vann laga kraft. I den situationen ankom det på nämnden att fatta ett nytt beslut i frågan om bidrag till friskolan för det aktuella läsåret. Om nämnden för sin del ansåg att den, på grund av det avtal som hade upprättats med friskolan, 2 007 /0 8:JO1 var förhindrad att fatta beslut om bidrag skulle i vart fall ett formellt beslut ha fattats där den uppfattningen kom till uttryck. Ett sådant beslut från nämnden hade kunnat överklagas enligt bestämmelserna i 10 kap. KL om laglighets- prövning. I sammanhanget kan följande tilläggas. som nämnden har uppehållit sig vid bestämmelsen i 10 kap. 15 § KL om rättelse av verkställighet, s.k. återgång. Såvitt framgår av om- ständigheterna synes det emellertid inte vara fråga om att från återkräva det bidrag som skolan erhöll innan länsrättens dom om upphävande av beslutet vann laga kraft. Det torde således inte av det skälet ha varit aktuellt för kommunen att föranstalta om rättelse av verkstäl- ligheten av det beslutet. Frågan om i vad mån det upphävda beslutet fick återverkningar på det avtal, som hade träffats i anslutning till beslutet, finner jag inte anledning att uttala mig om. Jag finner inte heller anledning att inom ramen för detta ärende göra några uttalanden när det gäller frågan om lämpligheten av att en kommun ingår ett sådant avtal rörande friskolepeng som nämnden har gjort i detta fall. Ärendet avslutas med den kritik som framgår av det anförda. 2 007 /0 8:JO1 Fråga om dispens från tidsbegränsad parkering. Även fråga om överlämnande från länsrätt till länsstyrelse av prövningen av ett överklagande och instansordningen för prövning av ett överklagandeförbud (Dnr 4951-2005) riktade i en anmälan till JO klagomål mot i första hand Tekniska nämn- den i . Klagomålen avsåg hans rätt till dispens från en tids- begränsad parkering. uppgav bl.a. följande. Han innehar parkeringstillstånd för handikappade. har han hos i ansökt om dispens från den tidsbegränsade parkering som gäller under turistsäsong (den 15 juni15 augusti) på kajen intill hans rullstolsgarage. Handikapparker- ingsrutan intill har en tidsbegränsning , vilket medför stora olägenheter då fordonet måste köras ut från och in i rutan för att anses som flyttat. Enligt 13 kap. 3 § första stycket 15 trafikförordningen (1998:1276), TraF, kan kommunen medge undantag från föreskrift om periodisk tidsbegränsning av uppställning av fordon om det behövs av särskilda skäl. Han uppfyller kriteriet särskilda skäl. Ärendet har prövats av såväl länsrätt som utan att dessa instanser kunnat agera. Till anmälan var fogade vissa handlingar i ärendet. Handlingar i ärendet hämtades in från , i och . En promemoria upprättades med i huvudsak följande innehåll. Av de till anmälan fogade handlingarna och av inhämtade handlingar från , i och fram- går bl.a. följande. i beslutade , Tn § 60, att med hänvisning till 13 kap. 3 § TraF avslå R.R:s an- sökan om dispens från tidsbegränsad parkering i inre hamnen i . Av nämndens protokoll framgår inte hur beslutet kunde överklagas. Beslutet överklagades till Länsrätten i som i beslut i mål nr 2725-04 med stöd av 15 kap. 2 § andra stycket TraF och 6 § lagen (1978:234) om nämnder för vissa trafikfrågor fann att länsrätten inte var rätt forum för att pröva det överklagade beslutet. Länsrätten fann i stället att i var rätt forum och överlämnade handlingarna dit. Läns- styrelsen beslutade (dnr 258-34449-2004) att avvisa överklagandet av kommunens beslut med motiveringen att enligt 15 kap. 2 § 2 TraF kunde beslutet inte överklagas. , till vilket talan mot beslutet fullföljdes, fann (TR10A 2004:20835) på av länsstyrel- 2 007 /0 8:JO1 sen anförda skäl att trafiknämndens beslut inte är överklagbart. beslut fick enligt angiven fullföljdshänvisning inte överklagas. De rättsregler som aktualiserats av instanserna är vissa bestämmelser i och i lagen om nämnder för vissa trafikfrågor. Enligt 10 kap. 1 § TraF får särskilda trafikregler meddelas genom lokala trafikföreskrifter och gälla bl.a. parkering. Med stöd av 13 kap. 3 § första stycket 15 får en kommun medge undantag från lokal trafikföreskrift enligt 10 kap. 1 § andra stycket 6 9, 12 eller 13 om undantaget rör endast en kommun. Enligt 13 kap. 4 § TraF får undantag under vissa förutsättningar, däribland särskilda skäl, föreskrivas eller medges. Av 15 kap. 2 § TraF framgår i första stycket 2 att beslut enligt 13 kap. 3 § första stycket om generella undantag från lokala trafikföreskrifter om parkering inom en kommun inte får överklagas och i andra stycket att bestämmelser om överklagande av andra beslut av en kommun enligt TraF finns i lagen om nämnder för vissa trafikfrågor. Av den nämnda lagen fram- går att vissa av nämndens beslut får överklagas först hos och därefter hos . Mot bakgrund av det redovisade regelsystemet synes å ena sidan länsrät- tens och å andra sidan och bedömningar oförenliga. Länsrätten har bedömt att trafiknämndens beslut är sådant som avses i 15 kap. 2 § andra stycket TraF. och synes ha bedömt att trafiknämndens beslut är ett sådant som avses i 15 kap. 2 § första stycket 2 TraF. Länsrätten i och i anmodades att yttra sig enligt promemorian. Lagmannen i Länsrätten i , , gav in ett remissvar till vilket ett yttrande från chefsrådmannen var fogat. Av yttrande framgick följande. Laglighetsprövning enligt 10 kap. kommunallagen är en möjlighet som kom- munmedlemmar har att få lagligheten av kommunala beslut prövade av för- valtningsdomstol. Denna möjlighet står öppen endast i de fall då det saknas särskilda bestämmelser om överklagande. I 15 kap. 2 § trafikförordningen finns bestämmelser om överklagande. De innebär i korthet, vilket också sägs i den inom upprättade promemorian, att beslut om generella un- dantag från lokala trafikföreskrifter inte får överklagas. Andra beslut kan överklagas till länsstyrelse. Som bestämmelserna om överklagande är utformade i trafikförordningen finns, som länsrätten bedömer det, inte något utrymme för en laglighetspröv- ning enligt kommunallagen. Beslut om generella undantag från lokala trafik- föreskrifter får inte överklagas. Andra beslut skall överklagas till inte till länsrätten. Om det sedan finns utrymme för andra kommunmedlem- mar än sökanden att få ett gynnande beslut överprövat enligt kommunallagen kan diskuteras men frågan är inte aktuell i R.R:s fall. Länsrätten menar således att, vare sig tekniska nämndens beslut skall be- tecknas som ett avslag på en ansökan om generellt undantag från lokala tra- fikföreskrifter eller varit ett annat beslut, länsrätten inte har varit behörig att pröva överklagandet. Länsrätten kunde ha stannat vid detta konstaterande. För att ändå i någon mån försöka bistå R.R. i hans försök att få till stånd en över- prövning av det kommunala beslutet har länsrätten emellertid gått vidare och gjort en preliminär bedömning av om beslutet har varit ett sådant annat beslut som kan överklagas till eller omfattats av förbudet att överklaga generella undantag från lokala trafikföreskrifter. Den preliminära bedömning som länsrätten då gjort den slutgiltiga bedömningen av denna fråga an- kommer enligt länsrättens mening inte på länsrätt utan på länsstyrelse och att göra har utmynnat i att beslutet inte har varit av den generella karaktär som inte får överklagas utan ett annat beslut. Länsrätten anser sig ha stöd för denna uppfattning i Kammarrättens i beslut 2 007 /0 8:JO1 1996 i mål nr 8454-1995, som gällde tillämpningen av den upphävda vägtra- fikkungörelsen. lämnade som sitt yttrande en skrivelse från länsöverdirektören av vilken framgick i huvudsak följande. Såsom promemorian anger har i bedömningen utgått från att nämndens beslut är ett sådant beslut som avses i 15 kap. 2 § första stycket 2 i TraF. Bakgrunden till detta är följande. beslutade om lokala trafikföreskrifter om tidsbe- gränsning av parkering vid inre hamnen i . Föreskrifterna innebär att fordon får parkeras under högst . av året gäller att fordon får parkeras högst . ansökte om undantag från dessa lokala trafikföreskrifter om parkering inom . När han ansökte om dispensen skrev han till kommu- nen att han inte begärde att få någon särskild parkeringsplats. Kommunen har tillämpat 13 kap. 3 § 15 TraF som gäller s.k. generella undantag från gällande trafikregler om bl.a. parkering. har liksom kommunen funnit att R.R:s dispensansökan skall bedömas med stöd av nämnda lagrum och alltså som en ansökan om ett generellt undantag från gällande trafikregler om par- kering inom kommunen. har härvid utgått från vad som angavs vid dispensansökan, att ansökan inte avsåg någon särskild parkeringplats. I 15 kap. 2 § första stycket 2 TraF anges att beslut enligt det tillämpade lagrummet inte får överklagas. Följaktligen har avvisat överkla- gandet av kommunens beslut. har åter gått igenom ärendet och bedömer det på samma sätt som . menar att det beslut som kommunen fattade inte kan definieras som ett sådant som avses i 15 kap. 2 § andra stycket TraF. lämnade bl.a. följande kommentarer till remissvaren.