frsrdg · GW04JO1 · 2008-11-17 00:00:00 — Jag vill därför starkt framhålla vikten av att en beslutsunderrättelse dels formuleras på ett sådant sätt att det klart framgår att det är fråga om ett beslut, dels förses med en fullföljdshänvisning när fråga är om ett överklagbart beslut som gått parten emot (jfr 21 § andra stycket FL). har i detta ärende brustit i bägge dessa avseenden och förtjänar kritik för det. 2 008 /0 9:JO1 Överlämnande av överklagande till länsrätten JO har i flera tidigare beslut betonat att tidsrymden för rättidsprövning och prövning enligt 20 kap. 10 a § AFL och till dess att ett överklagande lämnas över till länsrätten inte bör överstiga . anför i sitt remissvar att G.M., trots avsaknaden av fullföljdshänvisning, överklagade beslutet i rätt tid men att överklagandet inte överlämnades till länsrätten med den skyndsamhet som krävs. Jag har från inhämtat uppgiften att G.M:s överklagande kom in till kassan och överlämnades till länsrätten , dvs. Försäk- ringskassan förtjänar allvarlig kritik för detta dröjsmål. Ett på JO:s inititiativ upptaget ärende om tillämpning av 20 kap. 10 a § lagen (1962:381) om allmän försäkring, AFL (Dnr 4284-2006) JO meddelade ett beslut med följande lydelse. I en anmälan som kom in till JO klagade . på Försäkrings- kassans hantering av hans ärende om sjukpenning. Ärendet avslutades (JO:s dnr 3320-2006). Vad som framkommit i ärendet gav emellertid anledning att mer allmänt granska tillämpning av 20 kap. 10 a § AFL. Följaktligen lånades akt i B.S. ärende in inom ramen för ett initiativärende. Vid granskningen av akten fram- kom bl.a. följande. beslutade kassan att inte betala ut sjukpenning till B.S. Som skäl anförde kassan bl.a. att det inte kunde anses styrkt att hans arbetsförmåga var nedsatt med minst en fjärdedel på grund av sjukdom. beslutade kassan att återkalla beslutet av den 14 februa- ri 2006 med motiveringen att det hade inkommit nytt medicinskt material som inte hade ingått i beslutsunderlaget. I sitt beslut om återkallelse hänvisade kassan till 20 kap. 10 a § AFL och anförde att kas- san är skyldig att ändra ett beslut om det kommer till kassans kännedom att beslutet har blivit oriktigt på grund av att det har fattats på uppenbart oriktigt eller ofullständigt underlag. uppgav vidare att ett nytt be- slut skulle fattas . 2 008 /0 9:JO1 beslutade kassan åter att inte betala ut sjukpenning till B.S. Som skäl anförde kassan bl.a. att det inte kunde anses styrkt att hans arbetsförmåga var nedsatt med minst en fjärdedel på grund av sjukdom. Ärendet remitterades till som anmodades att utreda och yttra sig över bakgrunden till sitt återkallelsebeslut samt över sin tillämpning av 20 kap. 10 a § AFL. I sitt remissvar hänvisade , genom , inledningsvis till följande yttrande från länskontoret . beslutade att inte betala ut sjukpen- ning till B.S. för det sjukfall som var anmält . Efter att tagit beslut i ärendet framkom att B.S. önskat komma in med ytterligare medicinskt underlag. Denna information hade inte kommit fram till handläggaren som fattade be- slutet. beslutade därför att återkalla beslutet på grund av detta med stöd av 20 kap. 10 a § AFL. beslutade på nytt att inte betala ut sjukpenning för sjukfallet som var anmält . Det nytillkom- na medicinska materialet fanns nu med i beslutsunderlaget. Länskontoret anser att beslutet om återkallelse är felaktigt. 1.Länskontoret kan se två alternativa sätt att handlägga ärendet: 2.Eftersom det ansågs föreligga brister i handläggningen kunde beslutet ha upphävts och ny prövning av rätten gjorts med allt underlag som tillförts ärendet. Se yttrande från JO:s ämbetsberättelse 1996/97 sid. 318 (s. 314, JO:s anm.). skulle ha kunnat pröva om beslutet skulle ha ändrats (inte återkallats) enligt AFL 20:10 a när de nya uppgifterna tillfördes. Länskontoret kommer att meddela berörda parter om gången i handlägg- ningen för att undvika att liknande fel begås. anförde för egen del följande. En ändring av ett beslut enligt 20 kap. 10 a § AFL förutsätter att det kan kon- stateras dels att beslutet blivit felaktigt, dels att felaktigheten beror på något av de i lagrummet särskilt angivna förhållandena. Ett av dessa förhållanden är att beslutet har fattats på uppenbart felaktigt eller ofullständigt underlag. Försäkringskontorets i beslut tyder på att för- säkringskontoret varit av den uppfattningen att den brist i handläggningen som det innebär att beslutet fattats på uppenbart felaktigt eller ofullständigt underlag var ett tillräckligt skäl för att upphäva beslutet. Huvudkontoret anser emellertid att för att ett beslut som fattats på uppen- bart felaktigt eller ofullständigt underlag ska kunna ändras med stöd av 2 008 /0 9:JO1 20 kap 10 a § AFL krävs att det också kan konstateras att beslutet blivit mate- riellt felaktigt. Något sådant konstaterande har inte gjorts i detta fall. Huvudkontoret delar länskontorets bedömning att det inte förelegat något hinder för försäkringskontoret att med stöd av förvaltningsrättslig praxis upp- häva sitt beslut . Av 20 kap. 10 a § AFL framgår följande. skall ändra ett beslut i ett ärende om försäkring enligt denna lag, som har fattats av och inte har prövats av dom- stol, 1.om beslutet på grund av skrivfel, räknefel eller annat sådant förbiseende innehåller uppenbar oriktighet, 2.om beslutet har blivit oriktigt på grund av att det har fattats på uppenbart felaktigt eller ofullständigt underlag, 3.om beslutet har blivit oriktigt på grund av uppenbart felaktig rätts- tillämpning eller annan liknande orsak. Ändring skall göras även om begäran om omprövning inte har framställts enligt 10 §. Ändring behöver inte göras om oriktigheten är av ringa betydelse. Ett beslut får ej ändras till den försäkrades nackdel såvitt gäller förmån som har förfallit till betalning och ej heller i annat fall om det finns synnerliga skäl mot det. En fråga om ändring enligt denna paragraf får ej tagas upp förflutit från den dag då beslutet meddelades. Ändring får dock ske även efter utgången av , om det först därefter har kommit fram att beslutet har fattats på uppenbart felaktigt eller ofullständigt underlag eller om det finns andra synnerliga skäl. Lagrummet kan aldrig användas som stöd endast för att upphäva ett beslut. Tillämpningen av 20 kap. 10 a § AFL förutsätter att det ursprungliga beslutet ändras. För att en ändring skall kunna företas krävs att beslutet har blivit oriktigt av en sådan anledning som anges i lagtexten. Det krävs alltså att be- slutet var materiellt felaktigt vid sin tillkomst. Felaktigheten skall dessutom, mot bakgrund av vad som senare framkommit, framstå som uppenbar. Av de principer som har utvecklats i praxis och som innebär att förvalt- ningsbeslut endast i begränsad omfattning vinner s.k. negativ rättskraft följer att en myndighet, om inte beslutet är föremål för prövning i högre instans, är oförhindrad att häva ett avslagsbeslut som den själv har fattat och ta upp ärendet till förnyad prövning. Det är således riktigt, som anför, att det inte förelåg något hinder för försäkringskontoret att upphäva sitt beslut av (jfr bl.a. JO 1996/97 s. 314). Ett sådant förfa- rande skall naturligtvis inte användas då en lagstadgad omprövnings- eller ändringsskyldighet föreligger. Av 20 kap. 10 a § AFL framgår att skall företa en änd- ring under förutsättning att de i lagrummet givna förutsättningarna är uppfyll- 2 008 /0 9:JO1 Stadgandet uttrycker således en skyldighet. Principen om ett förvaltnings- besluts avsaknad av negativ rättskraft erbjuder däremot endast en möjlighet till ändring, dvs. får ändra sitt beslut. När det nya underla- get kom in skulle , enligt min uppfattning, ha prövat om detta medförde ändringsskyldighet enligt 20 kap. 10 a § AFL. Först sedan kassan konstaterat att så inte var fallet borde möjligheten till ändring enligt principen ovan ha övervägts. Jag ser således inte dessa två förfaranden som alternativa i egentlig mening. tillvägagångssätt i anledning av det nytillkomna mate- rialet förtjänar onekligen kritik. har felaktigt åberopat 20 kap. 10 a § lagen (1962:381) om allmän försäkring i ett grundbeslut. Även fråga om dröjsmål med att översända ett överklagande till länsrätten m.m. (Dnr 4154-2007) I en anmälan till JO klagade . i olika avseenden på handläggningen av sina ärenden om handikappersättning respektive bostadstillägg till pensionä- rer. akter i ärendena lånades in och granskades hos JO. Vid granskningen framkom bl.a. följande. Genom ett provisoriskt beslut beslutade att fr.o.m. inte längre betala ut handikappersättning till I.M.A. Hon överklagade beslutet genom en skri- velse som kom in till kassan . Överklagandeskrivelsen inne- höll även ett yrkande om förhöjd handikappersättning. Såvitt framgick över- lämnades inte överklagandet till länsrätten. fattade Försäk- ringskassan ett beslut om indragning av handikappersättningen fr.o.m. . med ett överklagande av beslutet . överlämnade överklagandet till länsrätten . beslutade , med hän- visning till 20 kap. 10 a § lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL), att avslå yrkandet om förhöjd handikappersättning. beslutade kassan åter att inte längre betala ut handikappersättning fr.o.m. . överklagade beslutet av genom en skrivelse som kom in till kassan . Överklagandet vidarebefordrades till länsrätten . anmodades att yttra sig bl.a. över hanteringen av I.M.A:s överklaganden. 2 008 /0 9:JO1 I remissvaret anförde , genom tf. länsdirektören , bl.a. att kassan ansåg att I.M.A:s överklaganden hade hanterats på korrekt sätt enligt gällande föreskrifter. Vidare angav att tiden från I.M.A:s överklaganden fram till vidarebefordran till länsrätten hade blivit något längre än vad föreskrifterna anger. I sitt beslut anförde JO i bedömningsdelen följan- de såvitt avser handläggning av ärendet om handikapper- sättning. Överlämnandet av överklagandena till länsrätten JO har i ett flertal tidigare beslut betonat att tidsrymden för Försäkringskas- sans rättidsprövning och prövning enligt 20 kap.10 a § lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) och till dess att överklagandet lämnas över till läns- rätten inte bör överstiga . Av utredningen framgår att I.M.A:s överklagande av beslutet inkom till kassan och överlämnades till länsrätten . dröjde således med överlämnan- det. I.M.A:s överklagande av beslutet kom in till kassan och överlämnades till länsrätten , dvs. kan inte undgå kritik för att vid uppre- pade tillfällen ha dröjt med överlämnandet. Hanteringen av provisoriska beslut beslutade provisoriskt att fr.o.m. inte längre betala ut handikappersättning till I.M.A. fann därefter, i slutligt beslut , att rätt till fortsatt handikapper- sättning inte förelåg fr.o.m. . Jag vill med anledning av detta påmin- na om att ett slutligt beslut alltid måste omfatta ett ställningstagande till vad som tidigare beslutats provisoriskt. Tillämpningen av 20 kap. 10 a § AFL Genom beslut avslog kassan det yrkande om förhöjd handi- kappersättning som I.M.A. framställde i samband med sitt överklagande av det provisoriska beslutet. fastställde kassan åter att rätt till handi- kappersättning inte förelåg fr.o.m. . Beslutet anges vara fattat med stöd av 20 kap. 10 a § punkten 2 AFL. Av 20 kap. 10 a § AFL framgår följande. 2 008 /0 9:JO1 skall ändra ett beslut i ett ärende om försäkring enligt denna lag, som har fattats av och inte har prövats av dom- stol, 1.om beslutet på grund av skrivfel, räknefel eller annat sådant förbiseende innehåller uppenbar oriktighet, 2.om beslutet har blivit oriktigt på grund av att det har fattats på uppenbart felaktigt eller ofullständigt underlag, 3.om beslutet har blivit oriktigt på grund av uppenbart felaktig rättstil- lämpning eller annan liknande orsak. Ändring skall göras även om begäran om omprövning inte har framställts enligt 10 §. Ändring behöver inte göras om oriktigheten är av ringa betydelse. Ett beslut får ej ändras till den försäkrades nackdel såvitt gäller förmån som har förfallit till betalning och ej heller i annat fall om det finns synnerliga skäl mot det. En fråga om ändring enligt denna paragraf får ej tagas upp förflutit från den dag då beslutet meddelades. Ändring får dock ske även efter utgången av , om det först därefter har kommit fram att beslutet har fattats på uppenbart felaktigt eller ofullständigt underlag eller om det finns andra synnerliga skäl. Av lagtexten framgår att 20 kap. 10 a § AFL är tillämplig vid ändring av ett beslut som redan har fattats av men som blivit oriktigt. I förevarande fall var det först genom beslutet som Försäk- ringskassan tog ställning till I.M.A:s yrkande om förhöjd handikappersätt- ning. Det var således inte fråga om en ändring utan om ett grundbeslut. Ett sådant kan aldrig fattas med stöd av 20 kap. 10 a § AFL. Dessutom avser de brister som beskrivs i 20 kap. 10 a § punkten 2 AFL givetvis beslutsunderla- get, t.ex. den medicinska utredningen. Den försäkrades yrkanden utgör inte ett sådant underlag. I förevarande fall kan det för övrigt ifrågasättas om det funnits anledning att självständigt pröva det yrkande om förhöjd ersättning som den försäkrade framställde i samband med överklagandet av det provisoriska beslutet om indragning av den redan utgående ersättningen. Om kassan i ett beslut funnit att rätt till en lägre ersättningsnivå inte föreligger får det beslutet rimligen anses omfatta även rätten till en högre ersättningsnivå. Överklagandet av det provisoriska beslutet om indragning borde således inte ha föranlett annan åtgärd än en prövning av om indragningsbeslutet var behäftat med någon sådan felaktighet som anges i 20 kap. 10 a § AFL. skulle därefter ha överlämnat överklagandet till länsrätten endast med en notering om att en sådan prövning vidtagits. Om grund för ändring enligt 20 kap. 10 a § inte föreligger saknas det anledning att meddela den försäkrade därom. tillvägagångssätt med anledning av I.M.A:s överkla- gande av det provisoriska beslutet visar på bristande kunskaper om den lag- stiftning som kassan har att tillämpa. För detta förtjänar kritik. 2 008 /0 9:JO1 har, i ett ärende om assistansersättning, felaktigt valt att tillämpa 20 kap. 10 a § lagen (1962:381) om allmän försäkring vid felaktighet endast i redogörelsen av en beräkning (Dnr 1795-2006) klagade hos JO på hantering av hennes ärende om assistansersättning och anförde bl.a. att hade fattat två beslut avseende , ett och ett . Sedan delar av akt granskats hos JO anmodades kassan att yttra sig över det som framkommit om att kassan hade fattat två beslut avseende . fick tillfälle att kommentera remissvaret. I sitt beslut anförde JO i bedömningsdelen följande. hade ansökt om förhöjt timbelopp enligt 10 § andra stycket lagen (1993:389) om assistansersättning (). fastställde i beslut beloppet för E.J:s räkning till fr.o.m. . I beslutsmotiveringen redogjorde kassan för hur beloppet hade beräknats. Sedan det framkommit att redogörelsen för beräkningen innehöll felaktigheter fattade kassan ett nytt beslut den 21 de- cember 2004 och fastställde däri beloppet för E.J:s räk- ning till fr.o.m. . Beslutet innebar således ingen ändring av beslutet men innehöll korrigeringar i redogörelsen för hur beloppet hade beräk- nats. har, som det får förstås, velat åstadkomma en självrät- telse. möjlighet till självrättelse regleras i 20 kap. 10 a § lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL). Enligt detta lagrum skall För- säkringskassan, på eget initiativ eller sedan det har begärts av den försäkrade, ändra ett beslut som inte har prövats av domstol om beslutet har blivit oriktigt av en sådan anledning, t.ex. att det har fattats på uppenbart felaktigt eller ofullständigt underlag, som anges i lagrummet. När det framkom att det fanns brister i redogörelsen för beräkningen skulle , precis som anförs i remissvaret, ha prövat om förutsätt- ningarna för en ändring enligt 20 kap. 10 a § AFL var uppfyllda och i sådant fall ha ändrat det ursprungliga beslutet. För att ett beslut skall kunna ändras med stöd av 20 kap. 10 a § AFL krävs emellertid att det ursprungliga beslutet blivit materiellt felaktigt (jfr mitt beslut denna dag, dnr 4284-2006). I ett fall som det förevarande då kassan finner en felaktighet som inte bedöms utgöra grund för ändring av beslutet, bör i stället journalföra vad 2 008 /0 9:JO1 som framkommit samt därvid anteckna att grund för ändring med stöd av 20 kap. 10 a § AFL inte har bedömts föreligga. En beslutsmotivering saknar självständig betydelse och kan som sådan aldrig bli föremål för omprövning enligt 20 kap. 10 § eller ändring med stöd av 20 kap. 10 a § AFL. En besluts- motivering kan för övrigt inte heller överklagas. har underlåtit att överlämna ett överklagande till länsrätten (Dnr 2401-2007) JO meddelade ett beslut med i huvudsak följande innehåll. I en anmälan, som kom in till JO , anförde P.S. att Försäk- ringskassan hade underlåtit att överlämna hennes överklagande av ett beslut till länsrätten. Anmälan remitterades till för utredning och yttrande över vad som hade framförts i anmälan till JO. , länskontoret , genom länsdirektören , anförde bl.a. följande. beslutade att inte betala ut sjukpenning . inkom P.S. med en begäran om omprövning av beslutet. Omprövningen föranledde inte någon ändring av tidigare beslut. En överklagan av beslut om sjukpenning inkom till . svarade P.S. i brev att det inte är möjligt att överklaga ett beslut om sjukpenning under kommuniceringstid. P.S. hade då två pågående ärenden om sjukpenning och sjukpenninggrundande inkomst som skickats till henne och som hon hade beretts tillfälle att inkomma med synpunkter på. P.S. meddelades att hon efter att beslut fattats i ärendena kunde inkomma med en ny överklagan . Besluten om sjukpenning och sjukpenninggrundande inkomst har därefter omprövats av men inte överklagats. En ny överklagan om indragning av P.S:s sjukpenning inkom till Försäk- ringskassan . avvisade då begäran om överklagan av omprövningsbeslut som för sent inkom- men. 2 008 /0 9:JO1 kan konstatera att P.S. har skickat den överklagandeskri- velse som inkom till under den angivna kommuniceringstiden för förslag till beslut om sjukpenning och sjukpenninggrundande inkomst. Eftersom skrivelsen inkom under kommuni- ceringstiden har handläggaren på tolkat skrivelsen som en begäran om överklagan av de kommuniceringsbrev som skickats till P.S. Skrivelsen har inte betraktats som synpunkter som inkommit eller som överklagan av omprövnings- beslut . Av rubriken på skrivelsen framgår att det gäller Överklagan om beslut grundande sjukpenning och av innehållet i skrivelsen framgår bland annat att P.S. har synpunkter på att vill dra in och sänka hennes sjukpenning. Det framgår inte av skrivelsen vilken period eller vilket beslut som P.S. vill överklaga. För att klargöra vad överklagandeskrivelsen avsåg borde ha utrett om det fanns något beslut som kunde överklagas och vad som skulle omfattas av överklagandeskrivel- sen. Det enda beslut som var överklagbart vid tillfället då skrivelsen inkom var omprövningsbeslutet från . Enligt uppfattning borde den skrivelse som inkom till ha tolkats som en överklagan av omprövningsbeslutet . Överklagandeskrivelsen har då inkommit i rätt tid. Försäkringskontoret Västerort kommer att vidta erforderliga åtgärder med anledning av detta. P.S. yttrade sig över remissvaret. Enligt 23 § första stycket förvaltningslagen (1986:223) skall den som över- klagar ett beslut ange bl.a. vilket beslut som överklagas. En sådan uppgift behövs för att myndigheten lätt skall kunna identifiera det överklagade beslu- tet. Av praxis följer att denna föreskrift skall tillämpas mycket generöst, i vart fall när det är enskilda personer som har överklagat. Det innebär bl.a. att även otydliga uppgifter om det överklagade beslutet skall godtas, om det på annat sätt kan klarläggas vilket beslut som ett överklagande avser (RÅ 1988 ref. 33). Om det vid överlämnandet av ett överklagande föreligger tveksamhet om skriftens egentliga syfte bör myndigheten, innan skriften överlämnas till dom- stol, underrätta klaganden om åtgärden (se JO 1999/2000 s. 188 och RÅ 1988 ref. 33). Av utredningen i det aktuella ärendet framgår följande. meddelade ett beslut om omprövning i ett av P.S:s ären- den om sjukpenning. inkom P.S. med en skrivelse benämnd överklagande. Skrivelsen gavs in inom besvärstiden för beslutet om omprövning, men saknade uppgift om vilket beslut som överklagades. Av remissvaret framgår att kassan hänförde överklagandet till ett pågående ären- 2 008 /0 9:JO1 de och skriftligen informerade P.S. om att det inte är möjligt att överklaga ett beslut under kommuniceringstid. Som har anfört borde kassan ha utrett om det fanns nå- got beslut som kunde överklagas. Vidare borde kassan, efter föreskriven rättidsprövning, skyndsamt ha överlämnat handlingarna i ärendet till länsrätten och innan överlämnandet dessutom ha underrättat P.S. om åt- gärden. Med anledning av att skriftligen upplyst P.S. att det inte är möjligt att överklaga ett beslut om sjukpenning under kommuniceringstid vill jag därutöver framhålla följande. De ställningstaganden som beslutsmyndigheten skall göra med anledning av ett inkommet överklagande innefattar endast en prövning av om överkla- gandet har kommit in i rätt tid och en bedömning av om det finns skäl att ompröva det överklagade beslutet. Frågan om ett beslut är överklagbart prö- vas av den myndighet som skall pröva överklagandet. hade således inte rätt att underlåta att vidta föreskrivna åtgärder med hänsyn till att överklagandet, enligt uppfattning, avsåg ett icke över- klagbart beslut (jfr bl.a. JO 2004/05 s. 373). Även i det fall överklagandet avser ett ännu icke meddelat beslut bör beslutsmyndigheten omgående över- lämna skrivelsen med överklagandet till överinstansen och underrät- ta densamma om att något beslut ännu inte har meddelats i det aktuella ären- det (jfr bl.a. JO 2002/03 s 396). Det inträffade medförde att kassan underlät att vidarebefordra ett överklagan- de till länsrätten, vilket givetvis är helt oacceptabelt. En klagande måste kun- na lita på att ett överklagande snabbt vidarebefordras till rätt instans, så att det kan prövas. Bristande handläggning i detta avseende medför en avsevärd risk för rättsförlust för den enskilde. I förevarande fall innebar det att överlämnan- det ägde rum först efter det att P.S. hade anmält händelsen hit, efter det att överklagandet hade givits in till . Kas- san förtjänar allvarlig kritik för det inträffade. Jag utgår från att kassan genomför en översyn av rutinerna för hanteringen av överklaganden. 2 008 /0 9:JO1 Ett fel i automatiserade behandling av ett ärende om sjukpenninggrundande inkomst fick till följd att den försäkrade återkallade ett överklagande, varigenom hon förorsakades en rättsförlust (Dnr 4778-2006) JO meddelade ett beslut med i huvudsak föl- jande lydelse. beslutade att fastställa C.L:s sjuk- penninggrundande inkomst (SGI) till fr.o.m. . Beslutet fastställdes efter omprövning . Hon överklagade det sistnämnda beslutet till Länsrätten i , varvid hon yrkade att hennes SGI skulle fastställas till . I ett beslut fastställde C.L:s SGI till fr.o.m. . återkallade därför sitt överkla- gande hos länsrätten, som avskrev målet i ett beslut (målnr. beslutade kassan återigen att fastställa C.L:s SGI till fr.o.m. . I beslutet angavs att det fattades med stöd av 20 kap. 10 a § lagen (1962:381) om allmän försäkring och att beslutet var felaktigt då det skickades ut på grund av ett tekniskt missöde. överklagade det nya beslutet till länsrätten. I en anmälan, som kom in till JO , anförde C.L. att hon genom kassans hantering hade åsamkats rättsförlust genom att hon i förlitan på beslut hade återkallat sitt överklagande. Hon hade även åsamkats ideell skada och personligt lidande. anmodades att yttra sig över vad C.L. hade anfört i sin anmälan. I ett remissvar anförde hu- vudkontor (tillförordnade avdelningschefen ) följande. Det kan konstateras att i avvaktan på avgörande i Länsrät- ten brustit i utredning och beslut av den inkomst () som C.L. 2 008 /0 9:JO1 anmälde i samband med begäran om sjukpenning.