frsrdg · GV04JO1 · 2008-01-01 00:00:00 — När det gäller organisationens närmare utformning hänvisas till arbetsordningen, särskilt punkterna 2.6 och 3.73.9. Dokumenten som avses i punkterna 3.8 och 3.9 har inte fastställts och det är oklart i vilken mån de över huvud taget existerar. 2 007 /0 8:JO1 efter sammanslagningen stod det klart att den nya organisationen stod inför mycket stora problem. Detta yttrade sig bl.a. i att kanslierna inte hann med sina arbetsuppgifter och målen samlades i stora högar i aktrummen för olika beredningsåtgärder. Det är uppenbart att proble- men inte enbart berodde på resursbrist, utan även på betydande brister i orga- nisationen. har vi haft otaliga möten för att diskutera problemen och hitta lösningar. Mötena har till största del varit helt fruktlösa. Trots innehållet i arbetsordningen har det såväl för domare som för andra personalgrupper varit svårt eller rent av omöjligt att få en klar bild av hur organisationen fungerar eller skall fungera. Vid de möten som har hållits har den oklara ansvars- och arbetsfördelningen varit en ständigt återkommande fråga. I mitt ansvar ingår naturligtvis att besluta om olika beredningsåtgärder i de tvistemål som har fördelats till mig. I det mål som är aktuellt för JO:s pröv- ning har en domare beslutat om utsättande till förhandling, varefter det ålåg kansli/beredningsorganisationen att på eget ansvar bestämma tid för förhand- lingen. Min uppfattning är således att den organisation som har beslutats för tingsrätten är sådan att jag som domare inte har någon befogenhet att styra över de uppgifter som skall utföras av kanslierna. Någon särskild möjlighet att påverka utsättningen av mål till förhandling har jag därmed inte haft. Detta framgår enligt min mening av arbetsordningen och har bekräftats vid de dis- kussioner som förekommit på de möten som har hållits. Ärendet återremitterades till tingsrätten för yttrande över vad som anförts i skrivelse. Tingsrätten (genom chefsrådmannen och dåvarande stf. lagmannen ) anförde i huvudsak följande. lades samman med . organiserades avdelning 1 om från sedvanligt rotelsystem till s.k. storrotelsystem. Avdelningen har därefter brottats med betydande problem, som åtminstone delvis torde bero på det nya arbetssättet. I storrotel- systemet är grundtanken att inkommande mål skall förberedas på kansliet och tilldelas den domare som skall avgöra målet först när målet sätts ut till för- handling. Målutsättningen styrs av kansliet och inte av enskilda domare. efter omorganisationen gjordes den ändringen, att s.k. egentliga tvistemål började på domare direkt vid inkomsten. Vad m.fl. anfört i sitt yttrande, att ansvaret för ett mål inte motsvaras av en befogenhet att bestämma när målet skall sättas ut, är korrekt och ingår i ar- betsmetoden. Tanken är naturligtvis att målen skall sättas ut så snart det är möjligt. Av ett senare infordrat dagboksblad framgick att sammanträde för muntlig förberedelse hölls , att målet varit färdigt för huvudför- handling , samt att målet ännu inte satts ut till sådan förhandling. Därefter inhämtades muntliga upplysningar från lagmannen som uppgav bl.a. följande. Den genomsnittliga handläggningstiden vid tings- rätten för s.k. övriga tvistemål tillhör de längsta i landet. Enligt hans uppfatt- ning var sammanläggningen med och övergången till beredningsorganisation dåligt förberedd. Dessutom har det inte funnits full bemanning på kansliet och två rådmanstjänster är vakanta. Han har upprättat åtgärdsplaner för att komma till rätta med de långa handlägg- ningstiderna. 2 007 /0 8:JO1 Av upplysningarna framgick också att såväl som den rådman som därefter hade handlagt det aktuella målet har slutat sin tjänst- vid . I ett beslut anförde chefsJO följande. Enligt 42 kap. 6 § tredje stycket (RB) åligger det rätten att driva förberedelsen med inriktning på ett snabbt avgörande. Bestämmelsen är en kodifiering av en redan tidigare gällande princip som innebär att ansvaret för att målets handläggning fortskrider ligger på rätten. Det är av stor vikt att en domare agerar med fasthet vid utövandet av den formella processledningen och att han eller hon är aktiv under förberedelsen (Fitger, Rätte- gångsbalken, del 3, s. 42:21 f.). När ett skriftligt svaromål har kommit in till rätten skall sammanträde hål- las , om det inte med hänsyn till målets beskaffenhet är lämpligare med fortsatt skriftväxling (42 kap. 9 § tredje stycket RB). Det råder alltså en presumtion för att förberedelsen skall vara muntlig sedan skriftligt svaromål inkommit. Av utredningen framgår att stämning i målet utfärdades . I ett beslut daterat avvisade tingsrätten kärandens ombud. Käranden överklagade beslutet. inkom svaromål till tings- rätten vilket käranden, efter föreläggande, yttrade sig över i början av novem- ber. Något beslut att målet skulle vila i avvaktan på hovrättens avgörande meddelade inte tingsrätten (jfr 49 kap. 11 § andra stycket RB). avslog hovrätten överklagandet. har angett att hon , när akten återkommit från hovrätten, lämnade målet till kansliet för utsättning till sammanträde för muntlig förberedelse. Ett sådant samman- träde kom sedan att äga rum . Då hade gått sedan den senaste åtgärden i syfte att driva målet mot ett avgörande vidtagits från tingsrättens sida. Handläggningen av målet har därefter, sedan förbere- delsen av målet kommit så långt att målet var klart för huvud- förhandling, åter stannat upp och någon tid för huvudförhandling är ännu inte bokad. Remissvaren och de muntliga upplysningarna från ger vid handen att sammanläggningen med och övergången från en traditionell rotelorganisation till en s.k. beredningsorganisation inte varit problemfri. Tingsrätten har dessutom varit underbemannad på såväl rådmans- som kanslisidan. Jag har förståelse för att detta har lett till ett ansträngt arbetsläge men måste ändå konstatera att det inte är acceptabelt att ett mål får ligga så länge utan att några åtgärder vidtas. Med anledning av vad anfört angående att hon, som an- svarig domare för målet, på grund av tingsrättens organisation inte haft någon särskild möjlighet att påverka utsättningen av mål till förhandling, vill jag framhålla följande. Enligt 15 § första stycket förordningen (1996:381) med tingsrättsinstruktion skall det för varje mål och ärende finnas en ansvarig domare. I detta ansvar måste det anses ligga såväl att domaren 2 007 /0 8:JO1 själv vidtar erforderliga åtgärder i målet som att han eller hon bevakar att beslutade åtgärder vidtas inom rimlig tid. Jag anser att det därvidlag saknar betydelse om domaren har beslutat att ett sammanträde skall hållas eller om det enligt arbetsordningen åligger kansliet att, sedan doma- ren lämnat målet för utsättning, bestämma dag för sammanträdet. I båda fal- len bär domaren ansvaret för att målet handläggs i enlighet med bl.a. de be- stämmelser i som föreskriver att förberedelsen skall drivas med inriktning på ett snabbt avgörande. Enligt min uppfattning har således ansvar för målet in- nefattat bl.a. att bevaka att kansliet inom godtagbar tid utförde uppgiften att kalla till sammanträde för muntlig förberedelse enligt det beslut som hon hade fattat och att om så inte kom att ske vidta lämpliga åtgärder. De brister i organisationen eller oklarheter i arbetsordningen som må ha funnits vid tings- rätten fråntar henne inte detta ansvar. Däremot kan sådana brister eller oklarheter för vilka naturligtvis inte kan klandras i enlighet med vad som anförts ovan utgöra en del av förklaringen till att målet inte kom att sättas ut till sammanträde för muntlig förberedelse inom godtagbar tid. Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det ovan sagda. Kritik mot en rådman för underlåten handläggning av fyra tvistemål; även fråga om hans straffrättsliga ansvar (Dnr 3981-2005) I en anmälan, som kom in till JO , framförde . klagomål mot med anledning av handläggningstiden i ett tvistemål (T 409-00). Han uppgav att han givit in en stämningsansö- kan till och att tingsrätten ännu inte tagit upp målet till hand- läggning. Under utredningen framkom att mål T 409-00 hade samband med ytterli- gare tre tvistemål: T 1202-96, T 151-97 och T 1108-97. Jag beslutade att även ta upp handläggningen av dessa tre mål till gransk- ning i detta ärende. och akten i mål T 409-00 infordrades och granskades. Vidare infordrades och granskades dagboksbladen i mål T 1202-96, T 151-97 och T 1108-97. I en ansökan om stämning, som kom in till tingsrätten , yrkade bättre rätt till en fastighet. Svarande i målet var , som 2 007 /0 8:JO1 var f.d. hustru till . Handläggningen av målet påbörjades och hand- läggningsåtgärder vidtogs . Därefter vidtogs inte någon på dagboksbladet dokumenterad åtgärd som förde målets handläggning fram- åt. Enligt en tjänsteanteckning på dagboksbladet hade tingsrätten den 29 ok- tober 2004 en kontakt med kärandeombudet angående det aktuella målet och de mål som hade samband med detta, varvid överenskommelse träffades om en gemensam förberedelse med huvudmännen på plats . Något sådant sammanträde kom emellertid inte till stånd. hade tingsrätten ytterligare en kontakt med kärandeombudet i anledning av att käranden avlidit. Ansökan om stämning inkom till tingsrätten . Kärande i målet var och svarande var avsåg ogiltigförklaring av äktenskapsförord. Därefter hade någon på dagboksbladet dokumenterad åtgärd som fört målets handläggning framåt inte vidtagits. överlämnades från kronofogdemyndigheten ett mål om betalningsföreläggande avseende en fordran. Kärande i målet var , hustru till , och svarande i målet var hade det enligt vad som framgick av dagboksbladet inte vidtagits någon åtgärd som drev målets handläggning framåt. Ansökan om stämning i ett mål som gällde bättre rätt till fast egendom inkom till tingsrätten . Kärande i målet var och svarande var . Såvitt framgick av dagboksbladet hade tingsrätten inte vidtagit någon åtgärd som fört målets handläggning framåt. Muntliga upplysningar inhämtades från administratören vid tingsrätten, som uppgav att de aktuella målen handlades på tingsrättens rotel 3 och att roteln övertogs av rådmannen . På grund av vad som kommit fram fann jag anledning anta att tjänstefel enligt 20 kap. 1 § hade begåtts. Jag beslutade därför den 4 no- vember 2005 att inleda förundersökning angående sådant brott. Förundersökningen och vidare utredning Under förundersökningen hölls förhör med som delgavs miss- tanke om tjänstefel enligt följande gärningsbeskrivning. Fyra tvistemål vid , T 1202-96, T 151-97, T 1108-97 och T 409-00, anhängiggjordes augusti 1996mars 2000. Målen har visst samband med varandra. Handläggningen påbörjades i vart och ett av målen i anslutning till att de anhängiggjordes. har emellertid inte några förberedelseåtgärder som fört målen 2 007 /0 8:JO1 mot avgörande vidtagits. De handläggs på rotel 3 som innehas av rådmannen . av och har således inte några åtgär- der vidtagits i målen i syfte att driva förberedelserna framåt. Föreskriften i 42 kap. 6 § tredje stycket om att förberedelsen skall bedrivas med inriktning mot ett snabbt avgörande har härigenom åsidosatts. Ansvaret för denna underlåtenhet åvilar, , i egenskap av innehavare av den rotel på vilken målen handläggs. Genom sin underlåtenhet har uppsåtligen eller av oaktsamhet vid myn- dighetsutövning åsidosatt vad som gällt för uppgiften som domare. Vid förhöret bestred ansvar. Han gjorde i första hand gällande att han inte hade åsidosatt vad som gäller för uppgiften och i andra hand att gärningen skulle bedömas som ringa. Han förnekade därvid att några förbere- delseåtgärder inte skulle ha vidtagits som påstods. Vidare me- nade han att det ålåg honom som rotelansvarig att verka för en uppgörelse i målet och att denna skyldighet inte var underordnad skyldigheten i 42 kap. 6 § (RB). För det fall han likväl skulle anses ha brustit i vad som ålegat honom så menade han att gärningen med hänsyn till de samlade omständigheterna var ringa. Därutöver uppgav han bl.a. att han haft fyra fem kontakter med kärandeombudet i två av målen, vilka emellertid inte dokumenterats. Han har, sedan han övertog ansvaret för målen, arbetat med inriktningen att de skulle avgöras genom en uppgörelse mellan parterna. Sedan förhöret hållits fann jag inte längre anledning att fullfölja förunder- sökningen, varför jag beslutade att lägga ned densamma. bereddes därefter tillfälle att komplettera de upplysningar han lämnade vid förhöret som hölls med honom rörande målens handlägg- ning. Ärendet remitterades också till tingsrätten, som anmodades att lämna upplysningar och yttrande angående lagmannens kännedom om handlägg- ningen av de aktuella målen samt vilka överväganden som gjordes och åtgär- der som vidtogs med anledning därav. Tingsrätten (lagmannen ) anförde i ett remissvar att det fö- rekommit vakanser bland domare och notarier bl.a. hade en domartjänst varit obesatt under närmare samt att ökade antalet inkomna brottmål . Han yttrade beträffande handläggningen av de aktuella målen följande. Det är naturligtvis i alla avseenden olyckligt att mål blir så gamla som de nu aktuella. Jag har följt målen under i vart fall och man kan fråga sig om det sätt som valdes för att driva målen var det rätta. Från tingsrättens sida gjordes såsom återgivits intensiva insatser för att kunna avsluta målen. Jag har även intrycket av att ombuden i de äldsta målen gjort vad som står i deras makt för att få till stånd en lösning men utan framgång. Med hänsyn till de särskilda förhållandena i målen är jag trots den långa tidsutdräkten ändå av den uppfattningen att det varit det bästa sättet att driva målen. De närmast ansvariga för målen har varit erfarna vad gäller handläggning av tvistemål. Tingsrättens personalsituation och måltillströmningen till tingsrätten har ofrånkomligt dessutom medfört att tiden för att ägna sig åt tvistemål minskat. Det har även påverkat möjligheterna till en ännu kraftfulla- re styrning av de aktuella målen än vad som blivit fallet. Av vad som framgår av bifogade yttrande pågår allvarliga försök att lösa tvisterna. På vilket sätt det kommer att ske är nu omöjligt att 2 007 /0 8:JO1 uttala sig om. Målen måste dock med de förutsättningar som gäller kunna avslutas inom en inte alltför avlägsen framtid och senast före detta års utgång. Avslutningsvis vill jag framföra att underlåtenheten att anteckna händelser i dagboken inte på något sätt är godtagbar och jag är övertygad om att sådana anteckningar kommer att ske fortsättningsvis. Inför JO:s beslut i ärendet inhämtades aktuella dagboksblad i målen. Av dessa framgick att målen ännu inte var avgjorda, att förlikningsdiskussioner alltjämt pågick samt att det förevarit ett flertal kontakter mellan bl.a. tingsrätten och den advokat som förordnats som boutredningsman i dödsboet efter . I ett beslut anförde chefsJO följande. Enligt 42 kap. 6 § tredje stycket RB skall rätten driva förberedelsen med in- riktning på ett snabbt avgörande. Denna regel innebär en kodifiering av en redan tidigare gällande princip att ansvaret för att målets handläggning fort- skrider ligger på rätten (prop. 1986/87:89 s. 193). . uppgav i sin anmälan att han gett in en stämningsansökan till tingsrätten som ännu inte tagit upp målet till hand- läggning. Vid den inledande granskningen av de aktuella målen framstod det som att handläggningen avstannat från i vart fall . Detta innebar att ingen åtgärd som drivit målen framåt vidtagits från tingsrättens sida av . Under den tiden hade haft ansvar för målen . Underlåten handläggning i ett mål vid en tingsrätt gör, enligt min uppfattning, att det finns anledning att anta att den domare som varit ansvarig för målet har åsidosatt vad som enligt den nämnda be- stämmelsen gäller för domarens uppgift och därigenom gjort sig skyldig till straffbart tjänstefel. Jag beslutade därför att inleda förundersökning i ärendet. När hördes uppgav han emellertid att han hade haft en kontinuerlig kontakt med, som jag uppfattar honom, i vart fall ett av ombuden och en något mer sporadisk kontakt med två av de andra ombuden och att alla varit inställda på att målen skulle avgöras genom en förlikning. Han har upp- gett att han vid samtalen förvissade sig om att ombuden gentemot både sina huvudmän och i vissa kontakter med varandra verkade i den riktningen. Jag beslutade efter förhöret att lägga ned förundersökningen eftersom jag inte längre ansåg mig kunna påstå att underlåtit att handlägga de aktuella tvistemålen på ett sätt som medför straffansvar. I förarbetena till 42 kap. 6 § tredje stycket RB understryks vikten av att domstolen inte avhänder sig uppgiften att driva handläggningen av mål fram- åt. Där anges att av det förhållandet att ansvaret för målets handläggning ligger på rätten följer bl.a. att en part i princip inte har rätt att påkalla mer långvariga uppehåll i handläggningen utöver vad som följer av reglerna om vilandeförklaring i 32 kap. 5 § RB. Vidare framgår av bestämmelsen att ett snabbt avgörande av målet skall prioriteras. Det är exempelvis inte tillåtet för en domare att låta ett mål ligga till sig i hopp om att en förlikning kan upp- nås inom en oviss framtid (a. prop.). Det är således av stor vikt att en domare 2 007 /0 8:JO1 agerar med fasthet vid utövandet av såväl den formella som den materiella processledningen och att han är aktiv under förberedelsen. Det förhållandet att det av 42 kap. 17 § RB bl.a. framgår att rätten i de dis- positiva målen, i den mån det är lämpligt med hänsyn till målets beskaffenhet och övriga omständigheter, skall verka för att parterna förliks utgör inte i sig skäl att godta långvariga uppehåll i handläggningen. Om parterna uppger att de önskar komma överens men inte efter viss kor- tare tid förmår att göra detta måste rätten, även om parterna inte själva begär det, mot bakgrund av bestämmelsen i 42 kap. 6 § RB vidta åtgärder för att driva målet framåt. Vilken åtgärd som i en sådan situation kan bli aktuell är beroende av bl.a. vad saken gäller och hur långt förberedelsen avancerat. I många fall synes det vara lämpligt att kalla till ett sammanträde för muntlig förberedelse (jfr 42 kap. 9 § RB). Vid ett sådant kan under rättens ledning parternas ståndpunkter och förutsättningarna för en samförståndslösning utre- das. I vissa fall kan det finnas skäl för rätten att överväga möjligheten att förordna om särskild medling enligt 42 kap. 17 § andra stycket RB. Om någon överenskommelse inte kommer till stånd måste förberedelsen i målet fortsätta. Detta gäller även om det synes stå mycket att vinna på en förlikning med hänsyn till exempelvis målets komplexitet, processekonomis- ka faktorer eller andra orsaker. Som sagts ovan kan inte rätten låta målet lig- ga till sig i hopp om att en förlikning skall träffas. Att förberedelsen drivs framåt innebär givetvis inte att möjligheterna för parterna att senare träffa en överenskommelse har försuttits. När övertog ansvaret för målen hade , enligt upp- gift, under försökt att få parterna att komma överens. Därefter hade en annan rådman ansvarat för målen under utan att förbe- redelserna drivits framåt. borde därför ha varit avsevärt mera aktiv redan när han övertog ansvaret för målen. Han har i stället enligt min mening i realiteten helt avhänt sig ledningen av processen. Det är helt oaccep- tabelt att han under en så som endast nöjt sig med återkomman- de besked från några av de inblandade ombuden som gav vid handen att de verkade för en uppgörelse. Det är vidare anmärkningsvärt att han, såvitt dag- boksbladen utvisar, alltjämt inte har vidtagit någon annan handläggningsåt- gärd i målen än att han haft kontakter med vissa av ombuden och boutred- ningsmannen i förlikningsfrågan. Jag konstaterar dessutom att om , på grund av målens komplexitet, behövde särskild tid för att förbereda ett sammanträde hade han behövt ordna med detta, eventuellt i samråd med . Sammanfattningsvis förtjänar allvarlig kritik för att han under en mycket underlåtit att vidta åtgärder som drivit förberedelsen av målen framåt. Som och påpekat borde de kontakter som förevarit med ombuden ha dokumenterats (jfr 5 § förordningen [1996:271] om mål och ärenden i allmän domstol). I första hand är det givetvis av vikt för parter och andra som vill ta del av vad som förevarit i målet att det av hand- lingarna går att utläsa vad som förekommit. Dokumentationen är också av betydelse om en annan domare behöver sätta sig in i målets handläggning. 2 007 /0 8:JO1 Slutligen kan jag konstatera att om dagboken och handlingarna på ett korrekt sätt hade återspeglat vad som förevarit i målen hade frågan om det fanns anledning att anta att gjort sig skyldig till tjänstefel bedömts på annat sätt. förtjänar således också kritik för att dokumenta- tionen varit bristfällig. Lagmannen har det övergripande ansvaret för verksamheten vid tingsrät- ten. Om ett mål blir liggande utan att åtgärder som driver handläggningen framåt vidtas måste lagmannen uppmärksamma och påpeka detta. har visserligen löpande hållit sig underrättad om de aktuella målens förekomst och deras status. Som jag uppfattar det har han emellertid låtit sig nöja med beskeden att förliknings- förhandlingar pågår. Han har i sitt yttrande gett uttryck för uppfattningen att det sätt på vilket målen handlagts, trots tidsutdräkten, har varit det bästa med hänsyn till de särskilda förhållandena i målen. Enligt min mening borde Hå- kan för ha påpekat vikten av att förberedelsen drevs framåt och, om så fordrats, ha vidtagit organisatoriska åtgärder för att bere- tid att vidta nödvändiga åtgärder. För sin underlåtenhet i detta avseende kan inte undgå kritik. Uttalanden med anledning av en domares agerande i samband med att en person filmade in i en rättssal under en pågående huvudförhandling (Dnr 5077-2005) framförde i en anmälan till JO klagomål mot med anledning av bl.a. hur tingsrätten bemött henne i samband med att hon i egenskap av journalist bevakade en huvudförhandling vid tingsrät- ten. I anmälan uppgav sammanfattningsvis följande. Hon är reporter vid , , och skulle den 21 no- vember 2003 göra ett nyhetsinslag med anledning av en rättegång vid tings- rätten där en man stod åtalad för att ha vållat sitt spädbarns död. När hon och en fotograf kom till tingsrätten hade huvudförhandlingen redan påbörjats. Hon gick igenom de två dörrarna in till rättssalen. stod fotografen och filmade mot dörren. Hon höll inte upp dörrarna utan gick igenom ganska snabbt. På fotografens bilder, som finns bevarade, ser man knappt någonting från rättssalen. I samband med att ett vittne skulle lämna rättssalen sade domaren att vitt- net skulle få hjälp av någon i rätten, eftersom det stod en fotograf utanför dörren. Han sade vidare att om fotografen filmade in i rättssalen en gång till, skulle reportern åka ut. Domaren syftade på henne. Han ropade också Ut. Jag vill inte ha några hyenor i min rättssal enligt en artikel i dagen därpå. 2 007 /0 8:JO1 Ärendet remitterades till tingsrätten för upplysningar och yttrande över vad som framfördes i anmälan. Tingsrätten (lagmannen ) gav in ett yttrande till vilket var fogat bl.a. upplysningar från rådmannen . uppgav bl.a. följande. Det har vid huvudförhandlingar där jag varit ordförande vid ett flertal tillfäl- len före det nu aktuella förekommit att det fotograferas in i salen i samband med att mål ropas på, vilket ju kan anses vara en överträdelse av 5 kap. 9 § (jfr Justitieombudsmännens ämbetsberättelse 2001/02 s. 46) med följd att straffbestämmelsen i 9 kap. 5 § samma balk är i sig tillämplig. Jag har aldrig ingripit mot detta slags förfarande. Parterna är på väg att sätta sig och dörrarna stängs till innan själva saken hinner börja beröras; det har enligt mitt förmenande vid sådana tillfällen inte blivit en sådan ordningsstör- ning att det motiverat en tillrättavisning från ordförandens sida, än mindre något utdömande av böter. Skälet till att jag reagerade vid just detta tillfälle var den mycket påtagliga störning av förhandlingen och ett pågående vittnesförhör som de två perso- nernas agerande innebar.