frsrdg · GV04RB1 · 2008-02-07 00:00:00 — Detta skulle göras för att minska risken för att kronan skulle försvagas ytterligare till följd av stigande räntor i och för att en räntehöjning skulle sända en signal till bostadsmarknaden om att nuvarande prisökningstakt inte var hållbar. 19 januari:Reporäntan höjdes till 22 februari:Reporäntan höjdes till 27 april:Reporäntan lämnades oförändrad på 19 juni:Reporäntan höjdes till 29 augusti:Reporäntan höjdes till 25 oktober:Reporäntan höjdes till 14 december:Reporäntan höjdes till Var penningpolitiken väl avvägd? Sammanfattningsvis såg framför sig en fortsatt konjunkturuppgång där kostnadstryck och resursutnyttjande efterhand skulle öka. Inflationstrycket bedömdes trots detta vara fortsatt lågt på grund av ett antal faktorer som höll nere inflationen. En viktig sådan faktor var en stark produktivitetsutveckling som, som den bidrog till att dämpa prisökningarna, drev upp produktionen. höll reporäntan oförändrad och inleddes en rad höjningar som har pågått fram till slutet av 2007. Den övergripande avvägningen har handlat om i vilken takt reporäntan borde höjas med tanke på den fortsatta konjunkturuppgången, den låga inflationen i utgångsläget och risken för en alltför snabb ökning av inflationen längre fram. gjorde bedömningen att reporäntan borde höjas i en takt som bidrog till att inflationen gradvis steg upp mot målet . Innebörden av detta var att inflationen väntades ligga under målet . En sådan politik skulle enligt bedömning bidra till att inflationen mätt med KPI hamnade och den underliggande inflationen mätt med KPIX . I efterhand kan konstateras att inflationen 2007 utvecklades väl i linje med dessa prognoser. Med den förda penningpolitiken räknade med att tillväxten i ekonomin skulle vara fortsatt hög, vilket också visade sig bli fallet. Att utvärdera penningpolitiken med facit i hand är alltid vanskligt. Ekonomin påverkas ständigt av störningar som är svåra, eller till och med omöjliga, att förutse. Ett exempel är energipriserna som svängt mycket och ömsom dämpat, ömsom pressat upp KPI- och KPIX-utfallen. Den intressanta frågan är om penningpolitiken var rimlig givet den information som fanns tillgänglig vid de tillfällen då besluten om reporäntan fattades. Givet en sådan utgångspunkt och i ljuset av den ekonomiska utvecklingen förefaller penningpolitiken 20052006 ha varit väl avvägd. Om inflationsförväntningarna är stabila och ligger nära inflationsmålet kan det tolkas som att allmänheten har förtroende för att ska uppnå sitt mål. Ett högt förtroende för inflationsmålet ökar möjligheten att i penningpolitiken ta hänsyn till andra faktorer än inflationen, såsom tillväxt och sysselsättning. Det är viktigt för att analysera inflationsförväntningarna då de också kan ge viktig information om den framtida inflationen, framför allt på (se fördjupningsruta om hushållens inflationsförväntningar i Penningpolitisk rapport 2007:3). Om inflationsförväntningarna avviker från målet kan de bli självuppfyllande. Om till exempel hushållen tror att inflationen kommer att stiga kan de kräva större löneökningar som i sin tur kan göra att företagen tar ut högre priser som kompensation för de högre lönerna. Detta kan leda till en spiral där högre inflation leder till högre inflationsförväntningar som leder till högre inflation och så vidare. Man har dock kunnat se att inflationsförväntningarna som redovisas i enkät Hushållsbarometer (tidigare kallad Hushållens inköpsplaner, HIP) inte har varit självuppfyllande . Diagram 4 visar förväntningarna på inflationen framåt, det vill säga , hos penningmarknadens aktörer, arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer samt inköpschefer i handeln och industrin. Hos dessa aktörer har inflationsförväntningarna ökat jämfört med , men ligger ändå förhållandevis nära inflationsmålet och skiljer sig inte heller mycket från egen prognos för inflationen framåt. Det tyder på att de olika aktörerna fortfarande har förtroende för att ska uppnå sitt mål. Diagram 4: Olika aktörers inflationsförväntningar . Ett säkert och effektivt betalningsväsende Stabiliteten i det finansiella systemet var fortsatt god . Bankerna ökade sin lönsamhet till följd av ökad utlåning och hög omsättning på aktiemarknaden. kunde dock identifiera ett antal risker och några av dessa ökade också . Dessa risker diskuterades i rapporten stabilitet som firade tioårsjubileum . låg tillgängligheten i betalningssystemet strax under målet. Den nya strukturen för kontanthanteringen trädde också i kraft fullt ut. Det finansiella systemet består av banker och andra finansiella företag, olika marknadsplatser och den infrastruktur som upprätthåller systemets funktion. Systemets uppgift är att omvandla sparande till investeringar, att hantera finansiella risker och att tillhandahålla betalningstjänster. Om systemet fungerar dåligt uppstår stora samhällsekonomiska kostnader. Staten har därför ett starkt motiv att på olika sätt värna stabiliteten i det finansiella systemet. Det sker till exempel genom att staten utformar regelverk och övervakar de företag som verkar inom systemet. Nästan all ekonomisk verksamhet förutsätter att betalningar kan genomföras. Ett fungerande och säkert betalningssystem är därför centralt för ekonomin. har fått uppdrag att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. Uppdraget består i att förebygga kriser i betalningssystemet och att hantera sådana om de ändå skulle uppstå. I ansvarsområde ingår också att ge ut sedlar och mynt. Banken tillhandahåller också ett system för stora betalningar i svenska kronor mellan bankerna, det så kallade RIX-systemet. För att förebygga att kriser uppstår övervakar de deltagare i det finansiella systemet som är viktiga för att det finansiella systemet ska kunna fylla sina funktioner. måste kunna identifiera risker samt påverka de viktigaste aktörerna. publicerar därför en rapport om finansiell stabilitet där bedömningarna redovisas. I ansvar ingår även att påverka det regelverk som har betydelse för stabiliteten i systemet, liksom att bedriva forskning som kan öka möjligheten att identifiera risker när de byggs upp. Följande avsnitt beskriver mer ingående hur arbetar med dessa uppgifter. Figur 1 ger en schematisk bild av vad som ingår i uppdraget att verka för ett säkert och effektivt betalningsväsende. Figur 1: ska främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. arbete med finansiell stabilitet Övervaka det finansiella systemet Påverka regelverk och lagstiftning Rapportera om finansiell stabilitet Ge ut sedlar och mynt Tillhandahålla ett system för stora betalningar mellan bankerna Upprätthålla en väl förberedd organisation för att hantera störningar i det finansiella systemet Övervakning av det finansiella systemet övervakar stabiliteten främst genom att bedöma om risker är på väg att byggas upp i de stora svenska bankerna eller i den infrastruktur som är viktig för betalningar. Till den senare räknas de tekniska system samt de regler och rutiner som används för att betala för värdepapper, valutor, varor och tjänster. Anledningen till att de stora bankerna står i fokus för övervakning är att banker har en central roll i betalningsväsendet. Merparten av betalningarna sker över konton och betalningarna mellan banker är därför omfattande. Bankerna är också de som främst försörjer ekonomin med kapital och erbjuder möjligheter att hantera risker. Över tiden har emellertid övriga finansiella företag och marknader blivit allt viktigare för det finansiella systemet och därmed också för bankerna. Bankerna finansierar sig till stor del på de finansiella marknaderna och är också beroende av att de fungerar för att kunna hantera sina risker. Dessutom kommer en stor del av bankernas intäkter från handel med värdepapper. övervakar därför det finansiella systemet i sin helhet, det vill säga även de finansiella marknaderna. Bristande förtroende för en bank kan snabbt leda till likviditetsproblem som sprider sig till hela banksystemet. Det beror på att såväl inlåning från allmänheten som finansiering från andra banker och finansiella marknader snabbt kan upphöra medan det tar för banken att realisera sina tillgångar. Att betalningarna är så många mellan bankerna gör att problemen kan sprida sig lättare. Det gör även det faktum att bankerna lånar av varandra, finansierar sig på samma marknader och är exponerade mot samma kategorier av låntagare. banker och väl fungerade marknader är därför grundförutsättningar för att det finansiella systemet ska vara stabilt. Påverkan på de finansiella regelverken En viktig del av arbete för finansiell stabilitet är att påverka utformningen av regelverk och normer för de finansiella företagen och marknaderna. De finansiella marknaderna är gränsöverskridande och alltfler regler och normer arbetas fram internationellt. Det sker bland annat inom ramen för samarbetet inom Europeiska unionen (EU) och (). deltar aktivt i dessa diskussioner, och det internationella arbetet blir all viktigare. Genom att svara på remisser påverkar utformningen av regelverken för de svenska finansiella företagen och marknaderna. Remisserna berör såväl svensk lagstiftning som förslag till ny EU-reglering. Om en kris skulle uppstå i det finansiella systemet trots regelverk och övervakning, ska agera så att de samhällsekonomiska kostnaderna begränsas. har ett särskilt ansvar, eftersom en finansiell kris ofta startar med en likviditetskris i banksystemet. kan då ge tillfälligt likviditetsstöd till en bank som står under tillsyn. Ytterligare krav är att bedömer att banken är solvent. Ett beslut om hur en likviditetskris i en bank ska hanteras måste fattas mycket snabbt, eftersom likviditetsbrist i en systemviktig bank snabbt kan spridas till andra banker och därmed hota stabiliteten i hela systemet. Det förebyggande övervakningsarbetet är således en förutsättning för att snabbt ska kunna göra de bedömningar som krävs för att agera effektivt i en krissituation. För att hantera en kris effektivt måste också ständigt hålla planer för en krisorganisation aktuella. För att värdera och förbättra krisberedskapen organiserar egna krisövningar, men deltar även i övningar tillsammans med andra svenska och utländska myndigheter, i första hand tillsynsmyndigheter och finansministerier. I takt med att bankernas gränsöverskridande verksamhet har ökat blir det allt viktigare att genomföra krisövningar där myndigheter från olika länder deltar. Arbetet med rapporten om finansiell stabilitet ger ut en rapport om finansiell stabilitet. I den redovisar direktionen sin bedömning av stabiliteten i det finansiella systemet. redovisar då också de riskscenarier som banken identifierat samt om riskerna ökat eller minskat. Syftet är att påverka de aktörer som är viktiga för stabiliteten i det finansiella systemet. Dit hör banker, den infrastruktur som behövs för att det finansiella systemet ska fungera, lagstiftare och internationella institutioner, men också aktörer på de marknader där svenska banker finansierar sig. Hög trovärdighet för analysen i rapporterna skapar förutsättningar för att bedömningarna får genomslag. Det kräver att är kompetent och öppen. Utgångspunkten för bedömningarna i stabilitetsrapporten är de risker på de finansiella marknaderna som kan påverka aktörerna i det svenska betalningssystemet. analyserar också hur låntagarnas förmåga att betala sina lån utvecklats. Bankernas motståndskraft mot oväntade förluster analyseras också genom att studerar lönsamhet, kvalitet i tillgångar och finansiering. genomför också stresstester för att bedöma hur mindre sannolika, men fullt möjliga, händelser påverkar bankernas motståndskraft. Även den finansiella infrastrukturen analyseras för att ska få en uppfattning om strukturella svagheter som kan spridas via betalningssystemet. För att påverka och för att utveckla analysen diskuterar innehållet i rapporterna med representanter för de stora bankerna, och efter varje publicering. publicerade stabilitet och . För att sprida sin syn i stabilitetsfrågor höll dessutom ett flertal tal. De handlade bland annat om de utmaningar som centralbanker och andra myndigheter som arbetar med finansiell stabilitet står inför. En av dessa utmaningar rör banker med verksamhet i flera länder. har också organiserat tre krisövningar, två interna och en där andra svenska och utländska myndigheter deltog. Dessutom har svarat på ett antal remisser och två EU-konsultationer med koppling till finansiell stabilitet. Två konferenser med fokus på forskning relaterad till finansiell stabilitet arrangerades . Den ena handlade om forskning kring stresstester med deltagare från flera centralbanker. Den andra konferensen hölls med anledning av att det var rapporten stabilitet publicerades. var då en av pionjärerna på området, och många andra centralbanker har följt efter och publicerar nu liknande rapporter. Vid konferensen deltog forskare och beslutsfattare från olika länder och syftet var att belysa hur ökad finansiell integration och mer marknadsbaserad finansiering kan påverka stabiliteten i det finansiella systemet. För att fördjupa kunskapen om utvecklingen i de baltiska länderna, där svenska banker har en omfattande verksamhet, besökte representanter för de baltiska centralbankerna . God finansiell stabilitet 2007 bedömde att den finansiella stabiliteten var god . Bankernas motståndskraft mot oväntade förluster var tillfredsställande och lönsamheten stark. Därmed var möjligheterna att klara oväntade negativa händelser goda. Snabbt ökande utlåning i synnerhet i de baltiska länderna ledde till att räntenettot ökade, det vill säga skillnaden mellan vad bankerna tar in i ränta på utlånade pengar och vad de betalar i form av sparränta. Tillsammans med ett starkt provisionsnetto, nettot på de provisioner banker tjänar när de handlar med värdepapper för kunders räkning, bidrog det till den goda lönsamheten. Diagram 5: Resultat före kreditförluster samt kreditförluster. Netto i storbankerna. Summerat över fyra kvartal, miljarder kronor, priser. Anm. Kreditförluster netto avser reserveringar för konstaterade och befarade kreditförluster efter återvinningar och återföringar. Källor: Bankernas resultatrapporter och . bedömde dock att bankernas motståndskraft minskade något . Riskerna för likviditetsproblem på de finansiella marknaderna ökade till följd av den turbulens på de finansiella marknaderna som följde i spåren av problemen på den amerikanska bolånemarknaden . Det tog sig bland annat uttryck i att skillnaderna mellan räntorna på marknaden för lån mellan banker och räntor på statsskuldväxlar steg kraftigt (se diagram 6). Bankernas sårbarhet för andra störningar ökade därmed. Riskerna i de baltiska ekonomierna ökade också , som och fick en allt större del av sina resultat från verksamhet i dessa länder. Tecknen på överhettning blev allt fler, särskilt i . Många av låntagarna tog dessutom en växelkursrisk, eftersom en stor och växande del av utlåningen var i euro. Så länge dessa länder inte är fullvärdiga medlemmar i valutaunionen kommer valutariskerna att bestå. Diagram 6: Skillnaden mellan interbankräntor och statsskuldväxlar . Anm. Differensen är beräknad som skillnaden mellan tre månaders interbankränta och tre månaders statsskuldväxel i respektive land. Källa: Reuters Ecowin. identifierade också andra risker som skulle kunna hota stabiliteten om den negativa utvecklingen skulle fortsätta. En sådan risk var att fallande priser på den kommersiella fastighetsmarknaden skulle kunna orsaka förluster för de svenska storbankerna. Bedömningen grundades på att fastighetsägarna haft för höga förväntningar om ökade intäkter . En annan risk var att den starka tillväxten i hushållens skulder och i småhuspriserna skulle fortsätta . Abrupta anpassningar av priserna längre fram skulle då kunna få negativa effekter på den reala ekonomin och därmed också på bankerna. Ingen av dessa två risker hade emellertid ökat . Tre scenarier prövades i stresstesterna : en kraftigt försämrad kreditvärdighet hos baltiska låntagare, en kraftig försämring av konjunkturen och ett scenario med stigande kostnader för bankernas marknadsfinansiering. Samtliga tester visade att bankerna skulle klara dessa händelser, men att motståndskraften har försämrats. I den årliga utvärderingen av de viktigaste clearing- och avvecklingssystemen bedömde att de uppfyllde gemensamma internationella standarder och att den svenska finansiella infrastrukturen på det hela taget höll en god internationell klass. De system som omfattades var Bankgirocentralen (BGC), VPC och till viss del Stockholmsbörsen. utvärderade också bankens eget betalningssystem, . utvärderades både VPC och Stockholmsbörsen i samarbete med . publicerade två artiklar i rapporten stabilitet. Den ena diskuterade effekter av utländskt ägande i banksektorn. slutsats var att såväl effektiviteten som stabiliteten i banksektorn skulle påverkas positivt av utländskt ägande, men också kräva ökat samarbete mellan myndigheter i olika länder. Den andra artikeln pekade på de utmaningar som myndigheterna ställs inför till följd av ett ökat beroende mellan olika marknader och ett system som blir alltmer komplext och svårt att överblicka. Påverkan på regelverk och normer tillsatte regeringen en statlig översyn av insättningsgarantin. är representerad i utredningen av två personer, dels utredningens ordförande (chefsjuristen), dels en sakkunnig. Utredningen startades för att föreslå förändringar för att komma till rätta med de brister i regelverket som visade sig i samband med händelserna i kreditmarknadsbolaget . Den ska vara klar . är också representerad i en internutredning som driver om offentlig administration av banker i kris. svarade på 23 remisser och två EU-konsultationer kopplade till finansiell stabilitet. Den ena konsultationen besvarades genom ett remissyttrande på konsultationssvar och den andra gemensamt av , och . genomfördes en nordisk-baltisk krisövning, där centralbanker, tillsynsmyndigheter och finansministerier från samtliga fem nordiska länder samt centralbankerna från de baltiska länderna deltog. organiserade också två mindre interna krisövningar. har deltagit i en arbetsgrupp med uppgift att ge förslag på hur EU:s arbete med finansiell stabilitet och krishantering kan förbättras. Arbetsgruppen var tillsatt av EU:s ekonomiska och finansiella kommitté (EFK). Arbetsgruppens rekommendationer antogs av , där medlemsländernas finansministrar deltar. Viktiga delar i överenskommelsen är att EU ska enas om gemensamma principer för krishantering och en gemensam analysram för att bedöma hur det finansiella systemet påverkas av en kris. Inom ramen för ECB-samarbetet har lett arbetet i en grupp, vars syfte varit att utveckla ett ramverk för att bedöma om en kris får så allvarliga följder att den hotar viktiga funktioner i det finansiella systemet. Gruppen (Task Force on , TFCM) presenterade sin slutrapport . I rapporten presenterade TFCM principer som bör gälla för att hantera en kris i gränsöverskridande banker. mottog Krisberedskap i betalningssystemet tekniska hot och risker (RiR 2007:28). Den kommer att analyseras och behandlas . Så länge det finansiella systemet kan hantera sina funktioner är det stabilt. Det är först om en allvarlig kris uppstår som det går att konstatera om misslyckats med sitt uppdrag att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. Det är också först då som det går att konstatera om krisberedskapen varit tillräcklig. Frånvaron av allvarliga kriser behöver emellertid ändå inte betyda att har fullbordat sitt uppdrag eftersom det kan ta innan en risk resulterar i en kris. Därför handlar det snarare om ifall övervakning har fokuserat på rätt frågor, om rätt slutsatser har dragits och om har lyckats påverka de aktörer som är viktiga för det finansiella systemets funktion. Utvärderingen av hur väl klarat sitt uppdrag måste därför vila på kvalitativa bedömningar. var det finansiella systemet stabilt. präglades dock de finansiella marknaderna av betydande oro. Turbulensen började på den amerikanska bolånemarknaden och spred sig oväntat snabbt på de internationella marknaderna. Likviditeten på dessa marknader försämrades kraftigt och problemen spreds till marknaden för korta lån mellan banker. De svenska bankerna påverkades också, men i mindre omfattning än banker i många andra länder. Några centralbanker tvingades att tillföra likviditet på andra villkor än normalt. Svenska banker drabbades främst genom att det blev dyrare för dem att finansiera sig, eftersom en stor del av finansieringen sker på marknaden för korta lån mellan banker. Ett skäl till det snabba förloppet var att investerarna krävt mycket låg ersättning för risk. har tidigare lyft fram risken för att riskpremierna mycket snabbt ökar och att likviditeten på de finansiella marknaderna då minskar. Att så skedde var därför inte förvånande, men däremot att förloppet blev så snabbt och att problem med likviditeten riskerade att drabba också solventa banker. har i tidigare stabilitetsrapporter också diskuterat riskerna på den amerikanska bolånemarknaden liksom svårigheter att bedöma kredit- och likviditetsrisker i värdepapper med komplexa underliggande tillgångar. Problemen förstärktes av osäkerhet om riskerna i värdepapper där underliggande tillgångar bestått av delar av kreditportföljer med så kallade subprime-lån. De krisövningar organiserade visade att det fanns några områden som behövde förbättras. En slutsats från de interna övningarna var att metoder och analysverktyg måste bli tydligare och mer användbara. Det är särskilt viktigt, eftersom beslut måste fattas snabbt. Krisövningen med deltagare från flera länder visade att samordningen mellan myndigheter i olika länder behöver förbättras på en del punkter. Deltagarna skrev en gemensam utvärdering av övningen. Uppföljning av vad som händer med de lagförslag yttrat sig över ger visst underlag för att utvärdera om banken fått genomslag för sina synpunkter på regelverk och normer. Ett yttrande avsåg en remiss från om möjligheten att tillfälligt minska bankernas avgifter för insättningsgarantin. avstyrkte förslaget, eftersom det inte uppfyllde ett antal viktiga principer, som att systemet ska ha stabila regler, vara självfinansierat och att avgifterna ska vara riskbaserade. Något lagförslag har ännu inte presenterats. Generellt sett är det emellertid svårt att avgöra vilken betydelse just yttranden har för de slutliga besluten. äger och driver RIX-systemet som är knutpunkten i det svenska betalningssystemet. Samtliga betalningar mellan banker och andra aktörer, som BGC, hanteras genom som därför har en strategisk betydelse för det svenska finansiella systemet. Omsättningen , , motsvarar nästan bruttonationalprodukten (BNP), det vill säga värdet av alla de varor och tjänster som produceras i . hade 21 deltagare, däribland de fyra storbankerna och clearinghusen. För att ett betalningssystem ska vara effektivt är det bland annat väsentligt att det finns tillräcklig likviditet i systemet. Deltagarna i systemet kan då betala andra deltagare utan att behöva vänta på att först få betalningar från andra. lämnar därför kredit till deltagarna mot säkerheter. Säkerheterna är främst svenska och utländska värdepapper, men kan även vara utländsk valuta. samarbetar även med de danska och norska centralbankerna för att deltagarna också ska kunna utnyttja tillgänglig likviditet i dessa länder. hantering av säkerheterna och informationen om dessa är så gott som helt automatiserad för att öka effektiviteten. Om skulle upphöra att fungera skulle det få stora konsekvenser för bankernas förmåga att hantera sina betalningar. har därför satt upp tydliga mål för att garantera att är säkert och effektivt. För det första ska vara tillgängligt systemet är öppet under ett kalenderår. har dessutom försetts med reservrutiner för hantering av betalningar som kan tas i bruk om systemet inte fungerar. För det andra är målet att av deltagarna i ska vara nöjda. har ambitionen att ska finansieras fullt ut genom avgifter från deltagarna.