frsrdg · GV04JO1 · 2008-01-01 00:00:00 — Av utredningen framgår att i fem av fallen (ärendena 4 8) fick uppgifterna om missförhållanden från eller de behand- lingshem där barnen hade placerats. Det säger sig självt att verket inte behöv- de göra någon anmälan avseende de uppgifter som kom från . Inte heller i det fall där sjukvården hade gjort en anmälan till socialnämnden om missförhållanden och lämnat uppgifterna till (ärende 1) 2 007 /0 8:JO1 kan någon anmälningsskyldighet för verket anses ha förelegat. Vad gäller de uppgifter som lämnades av behandlingshemmen borde verket i dessa fall enligt min uppfattning ha kunnat utgå från att socialnämnden kände till upp- gifterna, och jag går inte vidare i den saken. Enligt 14 kap. 1 § socialtjänstlagen skall en anmälan till socialnämnden göras genast om myndigheten får kännedom om något som kan innebära att socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd. Det måste finnas ett visst utrymme, beroende på omständigheterna i det enskilda fallet, att bedöma vad som skall läggas i begreppet genast. Det kan finnas situationer när en anmälan oundgängligen måste göras , t.ex. när uppgifterna är sådana att det finns skäl att misstänka att det föreligger en akut fara för barnet. I andra fall kan uppgifterna vara av den karaktären att ett visst kortare dröjsmål med att göra anmälan inte behöver innebära att anmälningsskyldigheten har åsido- satts. Ett dröjsmål med omkring torde dock inte under några om- ständigheter vara förenligt med det skyndsamhetskrav som gäller. har i ett ärende där uppgifter om missförhållanden kom fram hos verket gjort anmälan till socialnämnden efter det att upp- gifterna kom till verkets kännedom (ärende 2). I ett annat ärende dröjde det så länge som från det att uppgifterna kom fram till dess att verket lämnade dem till socialnämnden (ärende 3). har i remissytt- randet anfört att handläggningen i dessa fall inte uppfyllde kravet på att an- mälningar skall göras genast. Jag delar den uppfattningen, i allt fall när det gäller det senare ärendet (ärende 3). Beträffande de övriga tre fallen har anfört att de berörda tjänstemännen bedömt att någon anmälan till socialnämnden inte behövdes. Verket har i remissyttrandet inte funnit anledning att göra någon annan be- dömning. Jag ifrågasätter emellertid myndighetens uppfattning i detta avse- ende. Uppgifterna i de tre fallen rörde dels misstankar om att en familj hade uppgett felaktig identitet och att familjen fått instruktioner om hur barn kan göras apatiska (ärende 9), dels information om att mannen i en familj eventu- ellt inte var biologisk far till barnen (ärende 10), dels information om att fa- dern i familjen hade utsatt barnet för olika former av påtryckningar för att barnet skulle uppträda apatiskt (ärende 11). Enligt min mening har det, även med beaktande av vad som har kommit fram genom utredningen och vad verket har uttalat i yttrandet, funnits anledning att anmäla uppgifterna till socialnämnden. I två av fallen gjorde verket sådana anmälningar, men först i ett senare skede sedan myndigheten hade infört nya rutiner angående anmäl- ningar till socialnämnden. Som nämnts i det föregående har JO i tidigare beslut uttalat att en anmälan till socialnämnden bör göras skriftligen. Vissa av de anmälningar som verket gjorde i de aktuella fallen var inte skriftliga. Jag noterar att verket har upp- märksammat detta och ändrat sina interna instruktioner i saken. Det har genom utredningen också kommit fram att den information som fick muntligen av andra myndigheter och uppgiftslämnare i några fall inte dokumenterades eller dokumenterades endast i vissa delar. Jag instämmer i verkets uppfattning att myndigheten utöver vad som följer av dokumentationsskyldigheten enligt 15 § förvaltningslagen (1986:223) bör 2 007 /0 8:JO1 anteckna även andra uppgifter som kan komma att ligga till grund för åtgärder från myndighetens sida. Så har uppenbarligen inte skett i samtliga berörda fall. Utredningen visar också att vissa handlingar som kom in i ärendena inte hanterades på rätt sätt i fråga om skyldigheten att registrera allmänna hand- lingar. Jag kan således konstatera att har brustit i vissa hänseen- den vid handläggningen av de aktuella ärendena. Vad som har kommit fram ger mig dock inte anledning att gå vidare i saken. Avslutningsvis vill jag understryka att min granskning i ärendet har tagit sikte på huruvida har fullgjort sin anmälningsskyldighet beträffande uppgifter om missförhållanden hos de asylsökande familjerna. Jag har således inte prövat uppgifterna om de påstådda missförhållandena i sig. Jag avslutar initiativärendet med den kritik som ligger i det förut sagda. 2 007 /0 8:JO1 Taxering och uppbörd samt folkbokföring Makars inkomsttaxeringar har handlagts vid olika skattekontor (Dnr 5535-2005) JO meddelade ett beslut med i huvudsak följande innehåll. I en anmälan, som kom in till JO , klagade . på handläggning av hans och hans hustrus inkomsttaxeringar. Av anmälan och därtill fogade handlingar framgick i huvudsak följande. och dennes hustru . sålde sin fastighet och flyttade till ett nyuppfört hus. Försäljningen redovisades på identiskt sätt i makarnas inkomstdeklarationer. Båda makarna begärde uppskov med beskattningen av försäljningen. G.N:s deklaration, som handlades vid skattekontoret i , godtogs utan avvikelser medan A.N:s deklaration, som handlades vid skatte- kontoret i , togs ut för granskning. I ett grundläggande beslut om årlig taxering m.m. avvek från A.N:s deklara- tion bl.a. såtillvida att redovisade förbättringskostnader inte godtogs fullt ut. var bl.a. kritisk mot att taxeringarna inte hade handlagts av samma handläggare. Han gjorde också gällande att hans taxering i flera avseenden hade handlagts på ett undermåligt sätt. inkom den 19 respektive 30 de- cember 2005, samt med skrivelser med ytterli- gare synpunkter på handläggning. I en skrivelse anmodades att yttra sig över vad A.N. anfört om att hans och hustruns deklarationer inte hade handlagts av samma tjänsteman och, för det fall det saknades rutiner för detta, vad som kunde göras för att undvika oönskade följder som att makars deklarationer av samma fastighetsförsäljning behandlas olika. I ett remissvar hänvisade , genom skattedi- rektören vid huvudkontoret, till skattekontoret skriftliga redogörelse för handläggningen av ärendena. Denna redogörelse har inte tagits med i detta referat. Huvudkontoret anförde för egen del följande. Av utredningen i ärendet framgår att både A.N:s och hans makas deklaratio- ner fallit ut för granskning. Dåvarande Västeråsregionen hade av administra- tiva skäl valt att koncentrera kontrollen av fastighetsförsäljningar till skatte- kontor , men då detta kontor hade verksamhet på flera platser ham- nade makarnas deklarationer på skilda håll. Av utredningen i ärendet framgår vidare att skriftväxling inletts avseende A.N:s deklaration. I fråga om A.N:s makas deklaration genomfördes inte någon utredning av fastighetsförsäljningen av tids- 2 007 /0 8:JO1 Hon hade yrkat på uppskov med beskattning av realisationsvinsten som uppkom i samband med fastighetsförsäljningen. Uppskovet registrerades och ett meddelande om detta skickades till henne . Slutskatte- uppgifter togs ut . Hennes deklaration skickades därefter tillbaka till Skattekontor (Katrineholmskontoret) för arkivering. När slutskatteuppgifterna avseende A.N:s maka togs ut maskinellt var inte utredningen av hans deklaration färdig. Grundläggande beslut om årlig taxe- ring m.m. för A.N. Kopia av det grund- läggande beslutet för A.N. skickades som kontrolluppgift till skattekontor (Katrineholmskontoret) för att detta kontor skulle kunna initiera en omprövning av A.N:s makas deklaration avseende fastighetsförsäljningen. Detta för att makarnas deklarationer skulle behandlas lika. Ett övervägande om omprövning av hennes inkomsttaxering skickades ut . ombildades genom att skattemyndigheter- na och () slogs ihop till en enda myndighet, Skattever- ket. är indelat i regioner. Ett av syftena med bildandet av är att öka möjligheterna att utjämna resurser och omfördela ar- betsuppgifter inom landet. Den nya ordningen med en enda myndighet är alltså tänkt att ge verket möjligheter att fördela och sammanföra ärenden över landet i en helt annan utsträckning än tidigare (prop. 2002/03:99). Avsikten med den nya organisationen är å andra sidan inte att handläggningen av den enskildes deklarationer ska påverkas negativt. har organiserat sin verksamhet så att den som är lämpad handlägger ett ärende. Att i förväg bestämma att två eller flera personer ska granskas av samma handläggare är inte möjligt med hänsyn till att Skattever- ket i planeringsfasen inte bestämmer vilka personer som ska granskas. Det är vilka företeelser och vilka volymer som ska granskas som bestäms i förväg. Handläggningen av taxeringsärenden sker som huvudprincip för varje per- son för sig. Personer som i sina deklarationer lämnat bilagor med samma innehåll kan därför komma att handläggas på olika platser i landet och även . Det kan som i förevarande ärende röra makar som redovisat en fastighetsförsäljning där granskningen förlagts till ett skattekontor som har verksamhet på flera platser. Det kan även som exempel röra en syskonskara som är spridd över hela landet som säljer en ärvd fastighet eller en grupp människor spridd över hela landet som säljer ett gemensamt fritidshus i fjällvärlden. Granskningen kan även vara förlagd till olika delar av taxeringsperioden eftersom granskningen inriktas på löntagare som e- deklarerat för att sedan övergå till löntagare som pappersdeklarerat för att till slut avse näringsidkare. Även om, som i detta fall, makars deklarationer handläggs av olika skatte- kontor är det viktigt att behandlingen av de som lämnat samma uppgifter till slut blir lika. När ett beslut fattas som berör andra, t.ex. makar som lämnat bilagor med samma innehåll, skickas därför ett upprättat kontrollmeddelande till berörda skattekontor för att de ska kunna utreda och eventuellt ompröva taxeringen för de andra som berörs. Ett sådant följdbeslut fattas normalt . När ett beslut som i detta fall, efter skriftväxling, fattas mycket sent kan det dock vara svårt att hinna med att fatta följdbeslutet . Ett sådant beslut får då fattas efter taxeringsperioden i enlighet med 4 kap. 14 § första stycket TL. I förevarande fall har en kopia av det grundläggande beslutet för A.N. skickats som kontrolluppgift till skattekontor (Katrineholmskonto- ret) . Utredning och omprövning av A.N:s makas taxe- ring har därefter påbörjats. Enligt uppfattning är rutinen att skicka kopior på fattade be- slut som kontrollmeddelande till andra kontor och regioner som upplysning 2 007 /0 8:JO1 och signal för utredning av annans deklaration en väl etablerad handläggning som ger tillräckliga garantier för att t.ex. makars deklarationer behandlas likformigt. Frågan i ärendet är om det var fel av att fördela A.N:s och hans makas taxeringsärenden, som bl.a. innefattade en försäljning av gemensamt ägd fastighet, på olika skattekontor. Före utgjordes skatteförvaltningen av flera sinsemellan fristående skattemyndigheter samt , som bl.a. hade en led- nings- och samordningsfunktion. Fr.o.m. utgör de tidigare skattemyndigheterna och en myndighet . Syf- tet med reformen var att öppna möjligheter att ta till vara befintliga resurser på ett bättre sätt än tidigare och att undanröja de organisatoriska hinder som upplevdes hämma verksamhetsutvecklingen (prop. 2002/03:99 s. 1). Handläggningen av A.N:s och dennes makas inkomsttaxeringar kan sägas vara ett utslag av skatteförvaltningens nya organisation, där det i princip är ensamt som bestämmer var ett ärende lämpligast utifrån Skat- teverkets perspektiv kan handläggas. Jag har full förståelse för att den för- delning som därvid sker av ärenden mellan olika skattekontor och olika hand- läggare i vissa fall kan upplevas som ologisk för den enskilde. Jag kan också för egen del anse att makarna N:s taxeringar med fördel kunde ha handlagts i ett sammanhang och av samma handläggare (jfr a. prop., s. 221, där vissa samordningsfördelar omnämns). Jag anser emellertid inte att handläggning i något formellt avseende varit felaktig eller olämplig. Risken för att lika fall bedöms olika synes också eliminerad genom det av Skatte- verket beskrivna förfarandet att skicka kopior av beslut till de skattekontor som berörs. Jag kan som en parentes nämna att ett liknande förfarande tidiga- re var författningsreglerat. 1991 upphävda 22 § taxeringsförordning- en (1957:513) föreskrevs således att taxeringsnämnderna i viss angiven om- fattning skulle samråda och att en taxeringsnämnd i vissa fall skulle underrät- ta andra taxeringsnämnder om taxeringsbeslut som den fattat (se även JO 1982/83 s. 267, särskilt s. 297 f.). i övrigt har framfört föranleder inte någon åtgärd eller något utta- lande från min sida. 2 007 /0 8:JO1 Socialtjänstlagen (SoL) Fråga om vem som är behörig att fatta ett beslut om utskrivning från ett kommunalt hem för vård eller boende, ett s.k. HVB-hem (Dnr 784-2007) klagade i en anmälan till JO på föreståndaren vid in- ackorderingshemmet Hemstagården i . Klagomålen gällde åtgärd att skriva ut A.W. Föredraganden inhämtade upplysningar vid telefonsamtal med enhetschefen vid biståndsenhet. Därefter inhämtade JO minnesanteckningar från Hemstagården samt den gällande besluts- och dele- gationsförteckningen för socialnämnden, vilken hade antagits av socialnämn- den . I ett beslut anförde JO följande. Genom utredningen har bl.a. framkommit att Hemstagården är ett hem för vård eller boende (HVB-hem) som drivs av kommun. Av socialnämn- dens besluts- och delgationsförteckning, punkt 5.65, framgår att beslut om intagning, utskrivning och avvisning vid inackorderingshem får meddelas av föreståndare vid hemmet. JO:s granskning är i första hand inriktad på en kontroll av att myndigheter handlägger ärenden på ett formellt korrekt sätt. JO är däremot återhållsam med att uttala sig om en myndighets bedömning i sak. Jag finner inte skäl att frångå den principen i detta fall. Det som A.W. har anfört och det som har kommit fram ger inte anledning att fortsätta utredningen i ärendet. Vid min granskning har jag emellertid uppmärksammat följande vad avser de författningsbestämmelser som reglerar inskrivning i respektive utskrivning från hem för vård eller boende. I 3 kap. socialtjänstförordningen (2001:937) finns bestämmelser om vård i bl.a. HVB-hem. När det gäller de HVB-hem som drivs av Statens institutions- styrelse (SiS) gällde tidigare, enligt 3 kap. 10 § första stycket socialtjänstför- ordningen i dess lydelse före , att den som förestod vården vid hemmet beslutade om inskrivning. Enligt 3 kap. 11 § socialtjänstförordning- en, som i oförändrad lydelse gäller inskrivning i ett annat HVB-hem än sådant som drivs av SiS (t.ex. kommunala och privata HVB-hem), beslutar förestån- daren om inskrivning om inte huvudmannen har bestämt annorlunda. 2 007 /0 8:JO1 I 3 kap. 14 § första stycket socialtjänstförordningen, i dess lydelse före , föreskrevs att föreståndaren beslutade om utskrivning från HVB- hem om inte huvudmannen hade bestämt annorlunda. Denna bestämmelse gällde både för HVB-hem som drevs av SiS och för hem som drevs av andra huvudmän. ändrades, genom SFS (2005:437), bl.a. bestämmelserna i 3 kap. 10 § och 14 § socialtjänstförordningen på så sätt att föreståndarens beslutsrätt upphävdes. I stället anges numera SiS som behörig beslutsfattare i båda bestämmelserna. Ändringarna skedde i samband med motsvarande änd- ringar i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga samt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall. I propositionen uttala- des i denna del bl.a. att den tidigare ordningen ansågs vara otidsenlig och att SiS i sin arbets- och delegationsordning borde reglera vem som har rätt att fatta beslut på myndighetens vägnar i olika frågor (prop. 2004/05:123 s. 46). Som tidigare framgått är bestämmelsen i 3 kap. 11 § socialtjänstförord- ningen om inskrivning i sådana HVB-hem, som inte drivs av SiS, oförändrad. Däremot finns det, så som 3 kap. 14 § socialtjänstförordningen numera är utformad, inte längre någon reglering angående vem som beslutar om utskriv- ning från sådana HVB-hem. Det finns anledning att ifrågasätta om detta har varit syftet med författningsändringen. Jag finner skäl att uppmärksamma på saken genom att översända en kopia av detta beslut för kännedom och eventuell åtgärd. En tjänsteman gick en utbildning i familjeterapi och skulle inom ramen för utbildningen ha ett s.k. klientsamtal vid vilket bl.a. hennes lärare skulle vara närvarande. Fråga om tjänstemannen själv borde ha valt ut och kontaktat en klient för att fråga om denne ville medverka i ett sådant samtal (Dnr 751-2006) framförde i en anmälan, som inkom till JO , klago- mål i olika hänseenden mot socialförvaltningen i . Kla- gomålen avsåg handläggningen av två s.k. barnavårdsutredningar enligt 11 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453), SoL, rörande hennes barnbarn J. K.L. gjorde gällande bl.a. att utredningarna var bristfälliga och att de tjänste- män som ansvarade för utredningarnas genomförande inte hade förhållit sig neutrala. anförde vidare bl.a. att en tjänsteman vid förvaltningen, sam- ordnaren , hade talat med J:s far, P.H., inom ramen för en utbildning som hon genomgick och att vad som hade kommit fram vid det samtalet hade använts i arbetet med barnavårdsutredningarna. Till anmälan fogade K.L. kopior av bl.a. de ifrågavarande utredningarna gällande J. och en skrivelse, daterad , från till P.H. I skrivelsen anförde följande. 2 007 /0 8:JO1 Hoppas du har det någorlunda okey?! Du är välkommen hit på ytterligare samtal så får jag höra hur det har gått med allt och hur det fungerar för dig och J. just . Jag går f.n. en utbildning i familjeterapi (). I denna utbildning ska vi ha samtal med personer, eller familjer, i vårt arbete. Då är min handleda- re/lärare samt 56 stycken andra som går utbildningen närvarande och sitter och lyssnar. Alla arbetar med människor på detta sätt och alla har tystnads- plikt. Jag undrar om du kan tänka dig att ställa upp, för mig, i ett sådant samtal. Du behöver inte göra något annat än att vara dig själv. Det positiva är att jag får ytterligare hjälp hur jag kan hjälpa dig. Våra lärare (2 män)/handledare är oerhört kunniga och erfarna. Ingen kommer att fråga ut dig på något sätt. För de familjer/personer som fått möjlighet att vara med om detta, har det blivit ett lyft. Det är dock bara jag som är din terapeut i sammanhanget. Ställs det frågor, så ställs de till mig. kompletterade sin anmälan med en skrivelse, som inkom till JO . Inledningsvis inhämtades vissa upplysningar per telefon från enhetschefen , barn- och familjeenheten vid i . i anmodades därefter att göra en ut- redning och yttra sig över vad K.L. i anmälan hade anfört om förfrågan till P.H. om dennes medverkan vid samtalet inom ramen för hennes utbildning. överlämnade som sitt remissvar ett av upprättat tjänsteutlåtande. I utlåtandet anfördes följande. under flera samtal under gällande period. I samtalen var det svårt att få P.H. att prata om någonting annat än om sin ilska gentemot J.L., och hennes familj. Målet var att få P.H. att mer fokusera på dottern J:s väl och ve och vad som var bäst för henne. inbjöd därför P.H. att deltaga i en handled- ning/utbildningssammankomst i syfte att skulle få hjälp med att på bästa sätt hjälpa P.H. att se sin dotter/fokusera på sin dotter. upplystes att det var en utbildningsgrupp bestående av två familje- terapeuter/lärare, varav en var enhetens handledare, samt 56 socionomer. tackade ja till inbjudan. träffar i sin yrkesutövning människor i utsatta lägen med olika svårigheter i livet. Det är inte alltid lätt att hitta rätt väg att nå fram till en konstruktiv dialog. Därför har socialtjänstemän handledning av utifrån kom- mande handledare. inbjuds berörda parter att närvara under en sådan handledning. I detta fall rörde det sig om ett utbildningstillfälle i den utbild- ning som deltog i för att bli familjebehandlare. arbetar som familjebehandlare inom socialförvaltningen. 2 007 /0 8:JO1 Att inbjuda klienter till att deltaga i den här typen av utbildning är lika na- turligt som att t.ex. läkare träffar patienter under sin utbildning. Jag kan inte se hur detta skulle ha påverkat arbete negativt i den ut- redning som pågick. yttrade sig över remissvaret. I ett beslut anförde JO följande. Jag har tagit del av de ifrågavarande barnavårdsutredningarna som K.L. har bifogat anmälan. Vad som har kommit fram angående handläggningen av utredningarna föranleder inte något uttalande från min sida. När det gäller förfrågan till P.H. om medverkan vid ett samtal som ett led i vidareutbildning vill jag anföra följande. skickade en skrivelse till P.H. med förfrågan om han kunde tänka sig att delta vid ett samtal inom ramen för hennes utbildning i familjeterapi. Den utredning enligt 11 kap. 1 § SoL, gäl- lande P.H:s dotter ., som hade inletts pågick alltjämt . Ansvarig handläggare för utredningen var socialsekreteraren . Det har inte framgått i vad mån tog ak- tiv del i själva utredningsarbetet. Enligt remissvaret förekom dock flera sam- tal mellan henne och P.H. under aktuell period och det var hon som , i egenskap av 1:e socialsekreterare, fattade beslut om att utredningen skulle avslutas. Det får således förutsättas att hon har varit invol- verad i ärendet. Det är mot denna bakgrund som man skall bedöma lämplig- heten av hennes förfrågan till P.H. om medverkan vid det samtal som hon önskade ha med honom inom ramen för sin vidareutbildning. Nämnden har i remissvaret framfört att en inbjudan om att låta en enskild delta i en sådan utbildning av förvaltningens tjänstemän som här är aktuell är fullt naturlig och att detta inte skulle ha påverkat arbete i den pågående utredningen negativt. I 3 kap. 3 § SoL stadgas att insatser inom skall vara av god kvalitet och att det för utförandet av socialnämndens uppgifter skall finnas personal med lämplig utbildning och erfarenhet. Vidare skall kvaliteten i verksamheten systematiskt och fortlöpande utvecklas och säkras. Personalens kompetens- och kunskapsutveckling är av central betydelse för möjligheter att erbjuda insatser av god kvalitet. Ansvaret för detta vilar till stor del på den som är ansvarig för verksamheten, dvs. Det får antas att en socialnämnd ser till att nyanställd personal får erforderlig in- troduktion och handledning. under anställningen kan det bli fråga om att erbjuda den anställde vidareutbildning för att han eller hon skall kunna utföra uppgifter som kräver expertkunskaper. Sådan fortbildning kan utgöras av t.ex. interna kurser, handledning av externa konsulter eller utbildningar som anordnas inom ramen för högskolornas verksamhet. Jag kan förstå att det vid vidareutbildning av tjänstemän kan vara en fördel om de samtal som äger rum inom ramen för utbildningen är så verklighetsnä- ra som möjligt och kan hållas med personer som är aktuella vid förvaltningen 2 007 /0 8:JO1 i t.ex. utredningar av olika slag. Jag ifrågasätter inte att enskilda kan tillfrågas om eventuell medverkan. Det är emellertid av mycket stor vikt att en sådan förfrågan framställs till rätt person och på det sättet att det är helt klart för den enskilde att ett deltagande är frivilligt och att han eller hon kan tacka nej utan att det får några negativa konsekvenser för honom eller henne i ett pågå- ende ärende. Det kan t.ex. diskuteras om det är lämpligt att en tjänsteman, som är eller kan bli involverad i ett pågående ärende, på eget initiativ till en enskild skickar ut en förfrågan av det slag som är aktuell i förevarande fall. Skälet för detta är bl.a. att en sådan förfrågan, om den från den enskildes synpunkt framställs på ett felaktigt sätt eller , skulle kunna skada ett förtroende som har byggts upp mellan honom eller henne och social- tjänsten i det pågående ärendet, vilket självfallet vore djupt olyckligt.