frsrdg · GW04JO1 · 2008-11-17 00:00:00 — Avslutningsvis vill jag anmärka att både tillsynsmyndigheten och länssty- relsen förefaller ha agerat utifrån ett praktiskt perspektiv som dock saknar stöd i lag. Det får naturligtvis inte förekomma att myndigheter på det sättet gör ändamålsbedömningar av den lagstiftning de har att tillämpa. 2 008 /0 9:JO1 En konkursförvaltare har underlåtit att meddela ett beslut i en fråga om lönegaranti (Dnr 5016-2006) JO meddelade ett beslut med följande lydelse. försattes i konkurs . Till förvaltare utsågs advokaten . var en av bolagets aktieägare. framförde i en anmälan, som kom in till JO , kla- gomål mot konkursförvaltaren . anförde bl.a. följande. Han var anställd i bolaget enligt ett aktieägaravtal. Han framförde vid sex tillfällen anspråk på lönegaranti till . Han begärde också att bli uppsagd från bolaget. vägrade att säga upp honom och fattade inte heller något beslut i lönegarantifrågan. hävdade även att det förekom oegentligheter i bolaget och att inte hade reagerat på det. Konkursförvaltarens redogörelse enligt 7 kap. 20 § konkurslagen (1987:672) hämtades in och granskades. , tillsynsmyndigheten i konkurser, lämnade muntliga uppgifter med innehållet att det inte finns något beslut angående lönegaranti i myndighetens akt. Anmälan remitterades därefter till konkursförvaltaren för yttrande. I sitt svar anförde bl.a. följande. Jag förordnades av till konkursförvaltare i PFI Miljöteknik AB:s, , konkurs. Konkursen handlades på sedvanligt sätt och avskrev i slutligt beslut konkursen. Det är riktigt att L.N. har framfört att han är anställd i bolaget och att han skall sägas upp från sin anställning i detta. Det är vidare riktigt att han har framställt anspråk på statlig lönegaranti. Det framgår av aktieägaravtal rörande bolaget, upprättat , att L.N. anställdes i bolaget enligt separat avtal. Detta anställningsavtal har inte återfunnits i de handlingar som jag har erhållit i anledning av konkur- sen. Inte heller L.N. har översänt detta anställningsavtal. Vidare framgår av bolagets årsredovisningar för perioderna 1996/1997, 1999/2000, 2000/2001 och 2001/2002, direkt eller indirekt att bolaget under dessa år saknade anställda. Av årsredovisningen /1996 framgår att bola- get hade i medeltal 0,5 anställd. 2 008 /0 9:JO1 Vid samtal med bolagets ställföreträdare vid konkursutbrottet uppgav de att bolaget saknade anställda . Jag har således inte funnit annat stöd för att L.N. skulle vara anställd i bo- laget än dennes egna uppgifter härom. Med anledning härav har jag funnit att det saknas möjlighet att säga upp L.N. från sin påstådda anställning. Detta eftersom någon anställning inte förelåg enligt min uppfattning. Då någon anställning inte förelåg finns inte heller skäl att meddela beslut i frågan om eventuell statlig lönegaranti i detta fall. Upplysningsvis kan nämnas att även för det fall en anställning hade kunnat sägas ha förelegat, så torde det ändå vara så att någon ersättning genom den statliga lönegarantin inte hade varit aktuell. Det är inte ens påstått och finns inte heller något som tyder på att L.N. någonsin har erhållit någon lön från bolaget. Konkursförvaltarens handhavande av lönegarantifrågor i konkurser utgör myndighetsutövning, vilket medför att förvaltarna beträffande denna del av sin verksamhet står under JO:s tillsyn (se bl.a. JO 1996/97 s. 127). Enligt 1 § lönegarantilagen (1992:497) svarar staten för betalning av en ar- betstagares fordran hos en arbetsgivare ifall arbetsgivaren bl.a. skulle försät- tas i konkurs. I de fall där någon bevakning inte förekommer i konkursen är det konkursförvaltaren som enligt 16 § samma lag skall pröva och meddela beslut i frågan om en fordran skall betalas enligt garantin. Av 3 § lönegaranti- förordningen (1992:501) följer att ett sådant beslut skall innehålla bl.a. upp- gift om den fordran som arbetstagaren har mot konkursgäldenären och i vil- ken mån den skall betalas av garantin samt skälen för beslutet och uppgift om hur beslutet överklagas. Om en arbetstagare är missnöjd med förvaltarens beslut kan han enligt 29 § lönegarantilagen väcka talan mot staten efter det han fick del av beslutet. Jag uttalar mig inte huruvida L.N. var berättigad till ersättning enligt löne- garantilagen eller inte. Min granskning tar enbart sikte på konkursförvaltarens formella handläggning av lönegarantifrågan. Bestämmelserna om lönegaranti har sociala syften och skall skydda arbets- tagare från att stå utan lön eller annan ersättning när arbetsgivaren har försatts i konkurs. I detta ligger att handläggningen av anspråk på lönegaranti skall vara skyndsam. Konkursförvaltaren skall därför efter ett anspråk på lönegaranti framställts utreda och pröva det. har till framfört att han varit anställd i bolaget och att han hade anspråk på lönegaranti. Det har ålegat att skyndsamt ta ställning till anspråket och meddela ett formligt beslut i saken enligt ovan nämnda bestämmelser. Även om konkursförvaltaren bedömer anspråket som ogrundat skall ett beslut i frågan om lönegaranti fattas. 2 008 /0 9:JO1 Jag är därför kritisk till att inte meddelade något formligt beslut med anledning av det anspråk som L.N. Det som L.N. i övrigt har anfört avser inte något som står under JO:s till- syn. Jag uttalar mig därför inte i dessa frågor. 2 008 /0 9:JO1 Kritik mot Försvarsmakten, Livgardet, för ändring av ett meddelat beslut till nackdel för den enskilde m.m. (Dnr 94-2007) I en anmälan, som kom in till JO , klagade på ryttmästaren , Livgardet, med anledning av ett beslut fattat av denne gentemot son . Han klagade vidare på det sätt som ärendet därefter handlagts och anförde bl.a. följande. utbildades till militärpolis vid Livgardet och avslu- tade sin tjänstgöring , varvid han tilldelades betyg och en värnpliktsmedalj. blev han indragen i en händelse utanför där soldater från en annan skvadron inom Livgardet fullgjorde vakttjänstgöring. En av deltagarna i sällskap uppträdde därvid klandervärt och uttalade sig nedsättande om dem som ingick i vaktstyrkan och överskred vidare en bevakningslinje som var särskilt utmärkt på marken och som inte fick överskridas av civila. Ett mycket hårdhänt ingripande skedde då, något som kritiserades av i förhållande till vaktstyrkans chef. I beslutet angavs att han, på grund av sitt förehavande på , inte längre bedömdes som lämplig att tjänstgöra som militärpolis i Försvars- makten, att han inte längre var kvalificerad att söka internationell tjänst och att han skulle skicka in sitt nuvarande betyg och sin värnpliktsmedalj i ett bifogat kuvert. klagomål kan sammanfattas enligt följande. 1.Det kan ifrågasättas om var behörig att vidta åtgärder med anledning av en händelse , dvs. efter det att militär- tjänstgöringen hade avslutats. 2.Beslutet fattades utan att bereddes tillfäl- le att yttra sig över händelsen eller över den information som fått genom kontakter med andra. fann inte heller an- ledning att utreda varför yttrade sig vid det aktuella till- fället, vilket särskilt med hänsyn till det betyg han tidigare erhållit borde ha gjorts. Beslutsunderlaget var således ofullständigt. 3.Jesper Lunning tillskrev , och , och lämnade sin syn på händelsen. har inte kommenterat dessa uppgifter. 2 008 /0 9:JO1 4.Niclas var inte behörig att ålägga att återställa den värnpliktsmedalj som tilldelats honom då truppen hemförlovades . Försvarsmakten anmodades att yttra sig över det som hade framfört. I ett remissvar anförde Försvarsmakten, Högkvarte- ret, genom överbefälhavaren general , bl.a. följande (bilagda handlingar har här utelämnats). genomförde sin militära grundutbildning som gruppbefälsut- tagen vid till . Grundutbildningen fullgjordes vid Livgardet. avslutades Lunnings tjänstgöring trots att han genom Pliktver- kets beslut var inskriven för tjänstgöring fram till . Anled- ningen till att Lunning utryckningsrapporterades med fullgjord utbildning var att var helgdag varför Lunning och övriga värnpliktiga erhöll tjänstledighet den 25 och . Före det att Lunning avslutade sin tjänstgöring erhöll han sitt militära betyg vilket var daterat . rapporterade vakthavande officeren vid att Lunning och två kamrater hade uppträtt olämpligt och stört de värnpliktiga posterna vid (bilaga 3 till Livgardets yttrande). Mot bakgrund av rapporten beslutade Lunnings kompanichef, ryttmästare , genom en skrivelse till Lunning daterad att sänka Lunnings militära betyg avseende lämplighet från betyget 8 till 5. Sänkningen av betyget innebar att Lunning kom att bedömas som godkänd i stället för det tidigare betyget, väl godkänd, samt att Lunning inte längre var kvalificerad för internationell tjänst. angav även i skrivelsen sitt beslut att Lunning skulle återlämna den medalj som han erhållit med anledning av sin värnpliktstjänstgöring. Lunning ifrågasatte beslut i en skrivelse men er- höll inte något svar från eller Livgardet. Mot den bakgrunden vände sig Lunning till Överbefälhavaren och begärde en utredning i ärendet. Efter utredning i ärendet fann Försvarsmakten i en skrivelse den 10 okto- ber 2006 (bilaga 2) att Livgardet inte ägt rätt att återkalla den medalj som Lunning erhållit. Vidare konstaterade att det av Högkvarte- rets utredning framkommit att inte erhållit Lunnings skrivelse och vidarebefordrade därför en kopia av Lunnings brev till för handlägg- ning. besvarade därefter Lunnings skrivelse samt (bilaga 1 och 2 till Livgardets yttrande). 2 008 /0 9:JO1 Av 4 kap. 6 § i förordning (1995:238) om totalförsvarsplikt framgår att tjänstgöringstiden för en värnpliktig slutar den dag den värnpliktige enligt inkallelse avslutar sin tjänstgöring. var enligt beslut av Plikt- verket inskriven för tjänstgöring fram till och med och om- fattades följaktligen av bl.a. lagen om totalförsvarsplikt när han rapporterades av vaktchefen vid . Lunning stod följaktli- gen under befäl vid tiden för den rapporterade händelsen och chefen för eller hade exempelvis ägt rätt att med stöd av lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret kunnat pröva Lunnings agerande disciplinärt. var följaktligen militär chef för till och med trots att Lunning hade avrustat och utryckningsrappor- terats från Livgardet. I fråga om de beslut som fattade genom skrivelsen så konstaterade genom skrivelsen att inte ägde rätt att återkalla den värnpliktsmedalj Lunning tidigare erhål- lit. Av Tjänstemeddelande för Försvarsmakten framgår att medalj skall tilldelas värnpliktig som belöning för fullgjord värnpliktsut- bildning om han eller hon erhållit värnpliktsbetyg 10-5-5. Lunning hade följ- aktligen rätt att behålla den värnpliktsmedalj han tidigare erhållit och enligt Försvarsmaktens mening är det över huvud taget inte möjligt att i efterhand återkalla en tilldelad medalj på grund av en senare inträffad händelse. ägde inte heller rätt att i efterhand ändra det värnpliktsbetyg Lun- ning erhållit. Försvarsmakten har visserligen i ett flertal fall beslutat att om- pröva beslutade värnpliktsbetyg och dessa omprövningar har då normalt ock- så gjorts av det befäl som ursprungligen beslutade om det tidigare betyget (jfr JO beslut /01 s. 260). En omprövning skall dock alltid följa bestäm- melserna i förvaltningslagen (1986:223) (FL). Av 27 § FL framgår att en omprövning av ett betyg förutsätter att det ursprungliga betyget var uppenbart oriktigt men även att betyget kan ändras utan att det blir till nackdel för någon enskild part. Bestämmelserna i gäller dock under förutsättning att det tidigare betyget meddelats Lunning. Av utredningen framgår att betyget 10-8-8 skriftligen hade överlämnats till Lunning före . Det ursprungliga betyget var följaktligen i förvaltningsrättslig mening delgivet Lunning. Den ändring av betyget till 10-5-8 som beslutade var dessutom till uppenbar nackdel för Lunning och mot den bakgrunden förelåg inte rättslig grund för att ändra det betyg Lunning tidigare erhållit (jfr JO 2000/01 s. 434). Försvarsmakten kom- mer mot denna bakgrund att tillse att Lunning erhåller det ursprungligt beslu- tade värnpliktsbetyget 10-8-8. I fråga om handläggning vid omprövningen av Lunnings värn- pliktsbetyg så kan konstateras att det i förvaltningslagen inte föreligger några uttryckliga bestämmelser om skyldighet att kommunicera med berörda parter (jfr prop. 1985/86:80 s. 79). Detta sammanhänger med att en begäran om omprövning normalt begärs av den part som önskar en omprövning. Part som berörs av en omprövning är därför normalt helt införstådd med innehållet i handlingarna i det ärende som är föremål för omprövning. Enligt Försvars- maktens uppfattning måste emellertid 16 § förvaltningslagen ges motsvarande tillämpning även vid en omprövning enligt 27 § om det tillförs uppgifter i ärendet som part inte äger kännedom om. Mot denna bakgrund är det För- svarsmaktens uppfattning att borde ha underrättat Lunning om inne- 2 008 /0 9:JO1 hållet i vaktchefens rapport och även givit Lunning möjlighet att yttra sig över vad som sägs i rapporten. Försvarsmakten finner sammanfattningsvis att ryttmästare var militär chef för fram till . ägde emellertid inte rätt att återkalla Lunnings värnpliktsmedalj och inte heller rätt att besluta om att sänka hans redan meddelade värnpliktsbetyg. borde även ha givit Lunning tillfälle att yttra sig över den rapport som vaktchefen upprättat och som var underlag för beslut, före det att besluta- de i ärendet. I bilaga 1 till remissvaret, yttrande från Försvarsmakten, Livgardet, , anfördes följande angående att inte tagit del av brev förrän . Livgardet finner dock anledning att se självkritiskt på den tidsmässiga hanter- ingen av korrespondensen. Alltför har åtgått i posthanteringen. Detta faktum kan dock inte belasta den anmälde officeren utan skall bli en fråga för översyn av våra administrativa rutiner. I bilaga 2 till remissvaret, skrivelse från Försvarsmakten, Högkvarteret, ge- nom Försvarsmaktens utbildningsinspektör, brigadgeneral , till , anfördes bl.a. följande. Då Du ryckte in som gruppbefäl (PA805) och ryckte ut som ställföreträdande gruppchef (371) så har ingen ändring av värnpliktsnivån skett (degradering). Vidare har Livgardet enligt gällande praxis rätt att ändra vitsorden ända fram till och med utryckningsdagen. Dock äger inte Livgardet rätt att återkalla Din värnpliktsmedalj då Du fort- farande har erhållit fullt godkända vitsord, vilket innebär att Du inte skall återlämna densamma. Enligt 4 § Förvaltningslagen (1986:223) skall frågor från enskilda besvaras . Enligt uppgift från major så har han inte fått Ditt brev daterat . Högkvarteret kommer därför att vidarebefordra detta brev till honom för handläggning. yttrade sig över remissvaret. I beslut anförde JO följande. 2 008 /0 9:JO1 Av 5 kap. 6 § förordningen (1995:238) om totalförsvarsplikt framgår att tjänstgöringstiden för en värnpliktig slutar den dag den värnpliktige enligt inkallelse avslutar sin tjänstgöring. Jag finner inte skäl att ifrågasätta vad som anges i remissvaret om att Jes- per Lunning var inskriven för tjänstgöring fram till och med och följaktligen i och för sig omfattades av bl.a. lagen om totalförsvarsplikt när han rapporterades av vaktchefen vid . Av utredningen framgår att delgavs sitt betyg före , dvs. den dag som han rent faktiskt avslutade sin tjänstgöring. En omprövning av detta kan därför, som anges i remissvaret, endast ske under vissa speciella omständigheter. I 27 § förvaltningslagen (1986:223) anges att om en myndighet finner att ett beslut, som den har meddelat som första instans, är uppenbart oriktigt på grund av nya omständigheter eller av någon annan anledning, skall myndig- heten ändra beslutet, om det kan ske snabbt och enkelt och utan att det blir till nackdel för någon enskild part. Skyldigheten gäller vidare även om beslutet överklagas, såvida inte klaganden begär att beslutet tills vidare inte skall gälla (inhibition). Omprövningsskyldigheten enligt denna bestämmelse är en minimire- glering. Den är inte avsedd att inskränka de omprövningsbefogenheter som myndigheterna har på sedvanerättslig grund (prop. 1985/86:80, s. 39 och 76). Enligt praxis vinner ett gynnande beslut inom förvaltningsförfarandet i all- mänhet rättskraft. Beslutet kan i princip inte återkallas eller ändras av be- slutsmyndigheten. Endast om en författningsbestämmelse medger det, om det gynnande beslutet försetts med återkallelseförbehåll, om beslutet av säker- hetsskäl fortsättningsvis inte skall gälla eller om beslutet meddelats till följd av att den enskilde vilselett myndigheten kan det upphävas (/: Förvaltningslagen med kommentarer, andra upplagan, 2007, s. 37 f.). I fall var de aktuella ändringarna till uppenbar nackdel för honom. Därmed var ändringen av hans värnpliktsbetyg inte en tillåten om- prövning enligt 27 § förvaltningslagen. Det finns ingen specialförfattning som reglerar möjligheten att ändra ett meddelat betyg för en värnpliktig. Utred- ningen ger inte heller stöd för att någon av principerna om ändring av gyn- nande beslut kan vara tillämplig (jfr JO 2000/01 s. 434). Jag instämmer såle- des i bedömningen i remissvaret att det inte förelåg rättslig grund för att ändra det betyg tidigare erhållit. Jag är mycket kritisk till det inträffade. Jag finner det anmärkningsvärt att utredningen vid Försvarsmakten, Högkvarteret, som gjordes på begäran av inte uppmärksammade felet utan tvärtom konstaterade att 2 008 /0 9:JO1 Livgardet enligt gällande praxis har rätt att ändra vitsorden ända fram till och med utryckningsdagen. Beslut utan hörande av Att närmare utreda handläggningens överensstämmelse med reglerna om omprövning enligt 27 § förvaltningslagen framstår inte som meningsfullt med hänsyn till att, som ovan redogjorts för, dessa inte varit tillämpliga. Jag vill dock framhålla att en handläggning som syftar till att besluta till nackdel för den enskilde i ett ärende utan att höra denne inte står i överensstämmelse vare sig med allmänna förvaltningsrättsliga principer eller med t.ex. de regler som enligt lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m., gäller vid disciplinförfaranden. Begäran om återställande av medaljen Försvarsmakten har anfört att haft rätt att behålla medaljen. Jag finner inte någon anledning att kommentera saken vidare. I 4 § förvaltningslagen anges bl.a. att frågor från enskilda skall besvaras . Av utredningen framgår att inte erhållit skrift förrän i samband med Försvarsmaktens utredning. Jag delar Försvarsmaktens uppfattning att alltför har åtgått i posthanteringen internt hos Livgardet. För detta kan myndigheten inte undgå kritik. Mot bakgrund av vad som anges i bilagan till remissvaret om åtgärder för att förbättra rutinerna är något ytterligare uttalande från min sida inte påkallat. Vad i övrigt har anfört om besvarandet av föranleder inte någon åtgärd från min sida. Sammanfattningsvis ger utredningen i ärendet vid handen att Försvarsmak- tens handläggning av ärendet har varit förenad med stora brister. Jag utgår från att rutinerna numera är sådana att ett upprepande kan undvikas. Med den kritik som ligger i det sagda avslutar jag ärendet. 2 008 /0 9:JO1 Kritik mot en länsrätt för att en part, en socialnämnd, vid en muntlig förhandling inte fick möjlighet att yttra sig angående uppgifter som framkommit under förhandlingen (Dnr 1919-2007) I en anmälan mot Länsrätten i begärde i att JO skulle granska domstolens handläggning av ett mål angående en ansökan om vård enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga LVU. framförde bl.a. följande. beslutade om omhänderta- gande enligt LVU av flickan , född , vilket beslut fastställdes av Länsrätten i . Sedan socialnämnden i ansökan, som kom in till länsrätten , begärt att N.H. skulle beredas vård enligt 1 § och 2 § LVU, hölls muntlig förhandling i målet den 16 febru- ari 2007. Vid förhandlingen gavs modern, hennes ombud och barnets ombud utrymme att föra talan. Då kommunjuristen, som biträdde socialnämnden, begärde ordet förvägrades detta av rådmannen och förhand- lingen förklarades därefter avslutad. Förhandlingen inleddes med att parterna fick redogöra för sina respektive yrkanden. Utöver detta gavs alltså inte soci- alnämnden tillåtelse att komma till tals. intention med att begära ordet var inte att upprepa det som redan framförts skriftligen utan att kunna bemöta de påståenden och slutsatser som ombuden hade redovisat under förhandlingen. När socialnämnden tog del av domen, där det framgick att länsrätten hade avslagit socialnämndens ansökan om vård enligt LVU, beslutade nämnden att överklaga och begära inhibition. Syftet med begäran om inhibition var att säkerställa att barnets mor inte skulle hämta flickan från den utredningsinsti- tution där hon varit placerad sedan det omedelbara omhändertagandet. Social- förvaltningen kontaktade och upplyste om sin begäran och om att det var av största vikt att länsrätten uppmärksammade det fax som nämnden skulle skicka samt behandlade det som brådskande. gav vid telefonsamtalet intryck av att faxet skyndsamt skulle vidaresändas till kammarrätten. Faxet skickades till länsrätten . Länsrätten dröjde dock till efter veckoslutet med att översända handlingarna till kammarrätten. hade modern redan agerat och hämtat hem dottern från utredningsinstitutionen. 2 008 /0 9:JO1 Länsrätten anmodades att göra en utredning och yttra sig angående vad som framförts i anmälan. Rådmannen yttrade följande. Av protokoll över förhandlingen framgår att den pågått klockan 14.0017.00, med två pauser. Efter förhandlingen överlade länsrätten och beslutade dom i målet, vilket avslutades . anför att man inte fått tillräckligt utrymme för sin talan och att förhandlingen avbrutits av undertecknad trots att man påtalat detta. talan i målet har sin grund i en inom myndigheten upprät- tad skriftlig utredning. vidhöll vid förhandlingen sin ansökan om vård. I den situationen var det främst av vikt att klargöra vilken inställning som vårdnadshavaren respektive barnets ställföreträdare och offentliga biträ- de hade i målet. Länsrätten hörde som vittnen barnets lärare och den man som mor och barn flyttat till. företrädare hade då tillfälle att ställa frågor. Som nämnts så avlutades förhandlingsdelen . Det är riktigt att kommunjuristen i samband med det inte gavs tillfälle att anföra mera. Det kan jag nu bara beklaga. Å andra sidan så hade socialnämnden rollen som sökan- de i målet och det bör därför ha varit vårdnadshavaren och/eller barnets ställ- företrädare som skulle ha haft sista ordet. I sin begäran om granskning tar socialnämnden vidare upp sådant som har samband med nämndens överklagande av länsrättens dom. Även i det fallet var det fråga om åtgärder eftermiddag. Det är riktigt att jag kontak- tades av en kvinna från . Jag vill också minnas att hon framförde vikten av att faxet uppmärksammades och att jag förklarade att det är andra inom länsrätten som tar emot fax (på en annan våning). Efter samtalet försök- te jag vidarebefordra att ett fax med överklagande skulle inkomma hit, men jag minns inte nu vem eller vilka jag kontaktade. Slutligen kan nämnas att kammarrätten numera genom dom bifallit socialnämndens yrkande om tvångsvård (skiljaktig mening framgår av domen). Lagmannen yttrade bl.a. följande (bilagorna uteslutna här). Länsrätten har vid kontroll av inkomna fax konstaterat att ifrågavarande fax inkom till länsrätten dvs. drygt än den av social- nämnden angivna tidpunkten, jfr trafikrapport, bilaga 2. gällde vid tillfället, stor noggrannhet gäller beträffande faxarnas tidsinställning i dom- stolarna just med hänsyn till att tidpunkter kan ifrågasättas vid överklaganden m.m. ifrågavarande fax har hämtats av handläggare fram- går inte av anteckningar i målhanteringssystemet . Detta är heller inte någon föreskriven åtgärd vid domstolen. Överklagandet har däremot registre- rats och rättidsprövats av behörig domstolssekreterare. Överklagandet och akten har , dock senast översänts till Kam- marrätten i med ordinarie postgång, se dagboksblad bilaga 3.