frsrdg · GV04JO1 · 2008-01-01 00:00:00 — Med detta följer naturligtvis också en skyldighet för överförmyndarnämnden att följa upp att delegationen också är anpassad till kompetensen hos den tjänsteman som be- slutanderätten har överlämnats till. Omständigheterna i detta ärende talar med eftertryck för att överförmyndarnämnden inte insett sitt ansvar härvidlag. Nämnden förtjänar allvarlig kritik även i denna del. har i sitt remissvar uppgett att beslut fattade med stöd av delegation anmäls till nämn- den, trots att lagstiftningen inte uppställer något sådant krav, för att säkerstäl- la att nämnden fullgör sitt tillsynsansvar och för att följa upp överförmyndar- kansliets arbete. uppger vidare att den verksamhets- berättelse som fastställs ger nämnden tillfälle till insyn i omfattningen och omsättningen på de ärenden som pågår i verksamheten. 2 007 /0 8:JO1 Jag kan trots detta konstatera att det förekommit mycket allvarliga brister i den tillsyn som för överförmyndarnämndens räkning utövats av kansliet över förvaltning fram till dess att nämnden inledde den särskilda granskningen. Det är uppenbart att den årliga verksamhetsberättel- sen och anmälandet av delegationsbesluten till nämnden inte har varit tillräck- ligt för att följa upp arbetet inom kansliet. Det inger mycket starka betänklig- heter att det inte funnits en sådan intern kontroll att bristerna i tillsynen upp- märksammades tidigare. Jag beaktar då särskilt att det aktuella förvaltarskapet omfattat så stora tillgångar att ärendet definitivt inte kan ha ansetts vara ett rutinärende. Av remissvaren framgår dock att överförmyndarnämnden har inlett ett ar- bete med att stärka nämndens kontroll och tillsynsmöjligheter. Bland planera- de åtgärder nämns en revidering av delegationen, en särskild granskning av övriga förvaltarskapsärenden, utarbetandet av riktlinjer för vissa delar av verksamheten och en förstärkning av den juridiska kompetensen hos över- förmyndarnämnden. Jag har för avsikt att följa upp resultatet av detta arbete och kommer vid planeringen av min inspektionsverksamhet att beakta det som har framkommit i ärendet. Med anledning av påpekanden om brister i överförmyndarnämn- dens registrering av allmänna handlingar, vill jag anmärka att jag förutsätter att dessa påpekanden lett till att nämnden numera har rutiner i dessa avseen- den som överensstämmer med sekretesslagens bestämmelser. Jag har i detta ärende övervägt att inleda förundersökning avseende tjäns- tefel. Det stod emellertid redan tidigt klart att det funnits långtgående och övergripande brister i överförmyndarnämndens sätt att bedriva sin verksam- het. Framför allt mot den bakgrunden kunde jag inte finna att det förelåg tillräcklig grund för ett beslut om förundersökning. Jag nöjer mig därför med den synnerligen allvarliga kritik som jag riktat mot överförmyndarnämnden i det föregående. 2 007 /0 8:JO1 Kritik mot en kommun för domstolstrots i ett upphandlingsärende; EG-rättsliga aspekter (Dnr 3006-2005) anmälde Kommunstyrelsen i kommun och framförde bl.a. följande. kommun hade genom flera beslut träffat överenskommelser med innebörden att Simsäll- skap mot viss ersättning skulle tillhandahålla driften av sim- hall /2005 och , med möjlighet till förläng- ning. Mot dessa förfoganden väckte en konkurrerande leverantör talan hos Länsrätten i om överprövning enligt lagen (1992:1528) om offentlig upphandling (). Länsrätten beslutade i en dom att upphandlingen av tjänster avseende drift av verksamheten vid sim- hallen skulle göras om. Domen överklagades inte och vann därmed laga kraft. Trots detta beslutade Kommunstyrelsen i kommun att inte upphandla driften av simhallen. Kommunen satte sig där- med över domstolens avgörande. I anmälan begärde att JO skulle pröva frågan om åtal för tjänstefel enligt 20 kap. 1 § mot de berörda befattningshavarna hos kommunen. Kommunstyrelsen i kommun anmodades att göra en utred- ning och yttra sig angående det som hade framfört. Kommunstyrelsen anförde i ett beslutat yttrande bl.a. följande. kommun och , som är en ideell förening, har tecknat ett hyresavtal som omfattar badanläggning och kontor. Hyresavta- let gäller fr.o.m. t.o.m. . Uppsäg- ningstiden är och förlängningstiden i taget. En överens- kommelse om avstående av besittningsskydd har träffats mellan parterna och godkänts av hyresnämnden. kommun och har också tecknat ett tilläggsavtal till hyresavtalet . avser drif- ten av simhallen och gäller endast under förutsättning att ett gällande hyresav- tal finns mellan parterna. och tilläggsavtalet är bindande civilrättsliga avtal som kom- munen inte kan bryta utan att drabbas av uppenbar risk för skadestånd. Upplysningsvis kan nämnas att kommunstyrelsens beslut § 111 att hyra ut sim- och badanläggningen, kultur- och fritidsnämndens beslut § 40 att godkänna tilläggsavtalet och kommun- fullmäktiges beslut § 194 att bevilja driftbidrag till har vunnit laga kraft. 2 007 /0 8:JO1 finns totalt avsatta i investeringsbudgeten för uppförande av en ny simhall. En studie har genomförts över hur en genomgripande upprustning och ut- veckling av , där simhallen finns, skulle kunna genomföras. I studien förordas som första etapp att en ny simhall uppförs. Den nuvarande simhallen som hyrs av ska då rivas. har m.a.o. upprättats för en begränsad period i avvaktan på rivning. Kommunen har en positiv syn på samverkan med föreningslivet i kommunen. Kommunen har inte sett samverkan med som en affärs- uppgörelse i egentlig mening utan i stället som en samverkan med starkt ide- ellt engagemang. Regeringen har i propositionen 1998/99:107 En idrottspolitik för 2000- talet folkhälsa, folkrörelse och underhållning s. 44 uttalat att det är angeläget att lämpliga former skapas för driften av anläggningar genom samverkan mellan kommunerna och de lokala föreningarna. Många föreningar har fått överta ansvaret för driften av anläggningar. Regeringen ser positivt på denna utveckling och vill understryka att drivkraften bör vara ambitionen att öka brukarinflytandet, inte att minska kostnaderna. kommuner och landsting har uppmärksammat problematiken när kommuner önskar samverka med ideella föreningar och sociala kooperativ. kommuner och landsting har därför i olika sammanhang fäst reger- ingens uppmärksamhet på behovet av att hitta ändamålsenliga lösningar på de frågor som uppstår. Inom EU pågår arbete med offentligt privata partnerskap. I det arbetet ak- tualiseras upphandlingsfrågor i förhållande till den sociala ekonomin dit före- ningslivet i vid mening kan räknas. Behovet av ändamålsenliga lösningar är uppenbart. kommenterade remissvaret och anförde bl.a. följande. Den omständigheten att kommunen skulle kunna vara civilrättsligt bunden vid sitt avtal med simsällskapet medför inte befrielse från att efterkomma länsrättens förordnande att upphandlingen skall göras om. Påståendet om att kommunen är civilrättsligt bunden av avtal med simsällskapet bestrids också i sak. Vidare bestrids att de aktuella kommunala besluten har vunnit laga kraft. Av 7 kap. 5 § framgår att beslut på vilka den lagen är tillämplig inte får överklagas med stöd av 10 kap. kommunallagen (1991:900). Länsrätten har i sitt avgö- rande i målet om överprövning funnit att skulle anses vara tillämplig på kommunens beslut om hyresavtal och driftsbidrag till simsällskapet. Kommu- nens beslut kan därför inte anses ha vunnit laga kraft. gav på eget initiativ in ett rättsutlåtande av professorn i offentlig rätt rörande frågan om myn- digheters beslut angående offentlig upphandling utgör myndighetsutövning. JO anmodade härefter () att yttra sig i ärendet. Yttrandet skulle särskilt beröra frågan i vad mån det förhållandet att ett civilrättsligt bindande avtal kan ha uppkommit mellan en upphandlande enhet och en leverantör bör inverka på den upphandlande enhetens skyldighe- ter att följa domstolens avgörande i ett mål om överprövning enligt . 2 007 /0 8:JO1 NOU anförde i yttrandet, , bl.a. följande. I Alcatel-målet var sakförhållandena sådana att kontraktet i en upphandling av varor och bygg- och anläggningsarbeten tilldelades och ingicks (p. I den nationella lagstiftningen gjordes ingen egentlig åtskillnad mel- lan en civilrättslig och en offentligrättslig del, utan den avtalsrättsliga relatio- nen uppstod mellan den upphandlande enheten och anbudsgivaren då anbudsgivaren gavs kännedom om beslutet att anbudsgivarens anbud antagits (p. För en utomstående blir det då rent praktiskt så att tilldelningen av kontraktet och ingåendet av detsamma sammanfaller och beslutet att tilldela kontraktet kan då inte angripas (p. anförde att syftet med det klassiska rättsmedelsdirektivet är att förstärka de redan förekommande medlen för att säkerställa att upphandlingsdirektiven verkligen tillämpas, särskilt på ett stadium där överträdelserna ännu kan rättas till (p. Medlemsstaterna är därför, vad gäller den upphandlande enhetens tilldelningsbeslut innan kontraktet ingås, skyldiga att tillhandahålla ett pröv- ningsförfarande genom vilket klaganden kan utverka undanröjande av tilldel- ningsbeslutet, om förutsättningarna för detta är uppfyllda (p. I de förenade målen Bockhorn och Braunschweig hade Europeiska gemen- skapernas kommission stämt för fördragsbrott eftersom två kom- muner hade ingått avtal om utförande av A-tjänster löpande utan ett föregående korrekt upphandlingsförfarande. Den tyska regeringen erkände detta under processen. De anförde dock att det i den tyska rätten nästan inte erbjöds någon möjlighet att få överträdelsen att upphöra eftersom slutgiltiga avtal förelåg, som inte kunde sägas upp utan att mycket omfattande ska- destånd måste betalas till leverantörerna. Kostnaderna för en sådan uppsäg- ning skulle enligt vara oproportionerliga i förhållande till det syfte som kommissionen ville uppnå (p. 11, p. ansåg att inskränkningen av den fria rörligheten för tjänster som sker genom ett åsidosättande av bestämmelserna i tjänstedirektivet kvar- står för de avtal som ingåtts i strid med dessa bestämmel- ser (p. Denna bedömning påverkades enligt domstolen inte av att med- lemsstaterna enligt det klassiska rättsmedelsdirektivet har möjlighet att, sedan ett upphandlingsavtal slutits, begränsa prövningsorganets behörighet till att lämna ersättning till den som lidit skada av överträdelsen (p. Domstolen uttalade därefter (p. 39) att [ä]ven om det är riktigt att nämnda bestämmelse tillåter medlemsstaterna att upprätthålla giltigheten av de avtal som ingåtts i strid med direktiven om offentlig upphandling och således skyddar motpar- tens berättigade förväntningar, får den emellertid inte innebära att den upp- handlande myndighetens beteende gentemot tredje man skall anses vara för- enligt med gemenskapsrätten sedan sådana avtal ingåtts, vilket skulle ge be- stämmelserna i fördraget om upprättandet av den inre marknaden minskad räckvidd. fann att underlåtit att uppfylla sina skyl- digheter enligt tjänstedirektivet. 2 007 /0 8:JO1 Bockhorn och Braunschweig II Kommissionen har sedermera väckt talan mot vid och yrkar att skall fastställa att åsidosatt sina förplik- telser enligt EG-fördraget genom att inte ha vidtagit tillräckliga åtgärder för att komma tillrätta med de av domstolen i dom i målen Bockhorn och Bra- unschweig fastställda fördragsbrotten. Kommissionen yrkar vidare att staten skall åläggas att erlägga ett dagligt vite på respektive fram till dess att de åtgärder har vidtagits som krävs för att verkställa domen i de sammanlagda målen. Kommissionens uppfattning i målet är att parterna, för att skall uppfylla sina skyldigheter enligt domarna i målen Bockhorn och Braunschweig och artikel 228 EG-fördraget, måste säga upp de avtal som har slutits i strid med upphandlingsreglerna. Om ett civilrättsligt bindande avtal har slutits mellan en upphandlande enhet och en leverantör, finns det enligt svensk lagstiftning ingen uttalad skyldighet att säga upp avtalet även om det i en allmän förvaltningsdomstols avgörande i en överprövning har 1) konstaterats att avtalet har ingåtts utan tillämpning av ett korrekt upphandlingsförfarande enligt och 2) beslutats att upphand- lingen därför skall göras om. Verkan av den nationella domstolens beslut på ett redan slutet avtal skall enligt det klassiska rättsmedelsdirektivet art. 2.6 regleras i nationell rätt. är utgångsläget för denna bedömning tillämp- ning av den civilrättsliga grundregeln att avtalet skall hållas. Däremot har de upphandlande enheterna en absolut skyldighet att följa gemenskapens upphandlingsregler då en upphandling omfattas av EG- direktiven om offentlig upphandling. Varje medlemsstat är enligt det klassis- ka rättsmedelsdirektivet artikel 2.7 skyldig att ha bestämmelser som garante- rar att den allmänna förvaltningsdomstolens beslut åtlyds. Mot bakgrund av de ovan redovisade resonemangen i synes det i finnas brister i nuvarande lagstiftning såvitt avser sanktionsmöjligheter vid otillåtna upphandlingsförfaranden och felaktigt ingångna avtal. Kommissionens stämning mot i Bockhorn och Braunschweig II understryker vikten av att för det första upphandlande enheter i varje fall vid direktivstyrd upphandling inte ingår avtal utan att följa och för det andra att det i medlemslandet finns åtgärder som förhindrar fort- gående brott mot upphandlingsdirektiven och ytterst mot EG-fördraget, ge- nom att avtal som ingåtts genom ett otillåtet förfarande fortsätter att löpa och förhindrar tredje mans möjlighet att ta del av sina rättigheter på den inre marknaden. I saknas sanktionsmedel för att förmå upp- handlande enheter att följa de allmänna förvaltningsdomstolarnas domar och det faktum att ett civilrättsligt bindande avtal vid ensidigt avslutande av avta- let från den upphandlande enhetens sida kan vara kostsamt för den upphand- lande enheten är ett problematiskt faktum för den upphandlande enheten. EG-rättsligt har den upphandlande enhetens skyldighet att avsluta upp- handlingsrättsligt otillåtna avtal som är civilrättsligt bindande ännu inte slut- ligt klarlagts. NOU anser dock mot bakgrund av vad som framförts i detta yttrande att upphandlande enheter vid direktivstyrd upphandling på lämpligt sätt bör avsluta avtal som inte ingåtts i enlighet med , i synner- het om brott mot har konstaterats i lagakraftvunnen dom. Gör upphand- lande enheter inte det finns det risk för att inte fullt ut anses ha upp- fyllt sina skyldigheter i enlighet med EG-direktiven om offentlig upphandling och därmed inte uppfyllt de förpliktelser som följer av medlemskap i unionen. För det fall en upphandling inte omfattas av upphandlingsdirektivens till- lämpningsföreskrifter måste ändå de grundläggande EG-rättsliga principerna 2 007 /0 8:JO1 som följer av EG-fördraget beaktas. I anses 6 kap. till fullo inbegripa de grundläggande EG-rättsliga principerna. Därigenom bör kunna anses uppfylla sina skyldigheter i förhållande till EG-fördraget vad gäller upphandling som inte är direktivstyrd. Brott mot 6 kap. kan där- med innebära ett åsidosättande av skyldigheter enligt EG-fördraget. Att inte följa procedurreglerna i 6 kap. kan även innebära att enbart en svensk re- glering, som inte ger uttryck för en rättighet/skyldighet som härrör från EG- fördragets principer, bryts. Det kan därför ifrågasättas om en brist i följsamhet mot skyldigheterna i EG-fördraget skall ligga till grund för ett krav på att de upphandlande enheterna skall följa en domstols dom vid upphand- ling enligt 6 kap. . Inte desto mindre bör naturligtvis alla upphandlande enheter följa en allmän förvaltningsdomstols dom även vid sådana omstän- digheter. NOU anser således att en upphandlande enhet på lämpligt sätt bör avsluta avtal som inte har ingåtts i enlighet med , i synnerhet om brott mot har konstaterats i lagakraftvunnen dom, även om den över- trädda regeln i inte har EG-rättslig bakgrund. NOU:s bedömning får anses gälla åtminstone så länge det inte finns några sanktionsmedel i eller på annat sätt som effektivt förhindrar upphand- lande enheter att ingå och fullfölja avtal som inte är upphandlade på ett kor- rekt sätt. I yttrandet framförde NOU sammanfattningsvis följande uppfattning. NOU anser att upphandlande enheter på lämpligt sätt bör avsluta avtal som inte ingåtts i enlighet med , i synnerhet om brott mot har kon- staterats i lagakraftvunnen dom. Det synes i finnas brister i nuvarande lagstiftning såvitt avser sanktionsmöjligheter vid otillåtna upphandlingsförfa- randen och felaktigt ingångna avtal. kommenterade NOU:s yttrande. Kommunstyrelsen i kommun lämnades tillfälle att kom- mentera NOU:s yttrande, men avstod. I ett beslut anförde JO följande. Allmänt angående regleringen i I 1 kap. finns allmänna bestämmelser om lagens tillämpningsområde m.m. De följande kapitlen innehåller särskilda regler om varuupphandling (2 kap.), upphandling av byggentreprenad (3 kap.), upphandling inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationsområdena (4. kap.), upphandling av tjänster (5 kap.), upphandling som understiger de tröskelvärden som anges i 25 kap., m.m. (6 kap.) samt överprövning, skadestånd m.m. (7 kap.). bygger såvitt avser upphandlingar enligt 25 kap. på EG-direktiv. I 6 kap. regleras bl.a. upphandlingar som understiger de tröskelvärden som anges i 25 kap. samt upphandling av tjänster som avses i avdelning B i bilagan till lagen. Bestämmelserna i 6 kap. är nationella, dock med undantag för 6 kap. 16 § (se Hentze och Sylwén, Offentlig upphandling s. 398). Av sistnämnda paragraf framgår bl.a. att om en upphandling av tjäns- ter som avses i avdelning B i bilagan till överstiger de tröskelvärden som anges i 4 och 5 kap. skall den upphandlande enheten tillämpa vissa an- givna bestämmelser i 1, 4 och 5 kap. i lagen samt i fråga om upphandling 2 007 /0 8:JO1 enligt 5 kap. lämna meddelande om att upphandlingen avslutats till officiella publikationer. Beträffande de upphand- lingar som grundas på nationella bestämmelser gäller ändå de grundläggande reglerna i EG-fördraget (se bl.a. Hentze och Sylwén s. 395 f. och EG-dom- stolens dom i målet [mål C-59/00]). Av 7 kap. 1 § framgår att en leverantör som anser att han lidit eller kan komma att lida skada på grund av att upphandlingsreglerna inte följts kan påkalla prövning hos länsrätten. Om den upphandlande enheten har brutit mot någon bestämmelse i och detta har medfört att leverantören lidit eller kan komma att lida skada skall rätten enligt 7 kap. 2 § första stycket besluta att upphandlingen skall göras om eller att den får avslutas först sedan rättelse gjorts. Kommunstyrelsen i kommun beslutade att hyra ut sim- och badanläggning m.m. till ett simsällskap. beslutade i kommun att anta ett tilläggsavtal till hyresavtalet. I tilläggsavtalet reglerades bl.a. förutsättningarna för driften av simhallen. Genom beslut av Kommunfullmäktige i kommun medgavs simsällskapet ett årligt driftsbidrag från kommunen. En leverantör ansökte hos Länsrätten i om överprövning enligt av kommunens upphandling. Länsrätten konstaterade i sin dom i målet att det varit fråga om en direktupphandling av tjänster på vilken bestämmelserna i 6 kap. var tillämpliga. I domen antecknade domstolen att det totala driftbidraget till simsällskapet för uppgick till . Länsrätten fann att omständigheterna i målet inte var sådana att en direktupphandling hade fått användas samt fastslog att kommunen överträtt . Länsrätten beslutade i domen att kommunens upphandling av tjänster avseende drift av verksamheten vid sim- och badan- läggningen skulle göras om. Domen vann laga kraft. Kommunstyrelsen i kommun tog vid ett sammanträde upp frågan om upphandling av driften av simhallen och beslu- tade att upphandling inte skulle ske. Av kommunstyrelsens remissyttrande framgår att kommunen inte har änd- rat sitt ställningstagande att inte göra om upphandlingen med anledning av länsrättens dom. Kommunen har således inte följt domen. Det är av intresse i sammanhanget att beröra frågan huruvida den aktuella upphandlingen omfattades av EG-direktiv. Upphandlingen avsåg sådana tjänster som anges i avdelning B i bilagan till (kategori 26, tjänster inom kultur-, fritids- och idrottsverksamhet) och var därmed en upphandling enligt 6 kap. . Av uppgifterna i länsrättens dom i överprövningsmålet kan dras slutsatsen att värdet av upphandlingen översteg det tröskelvärde som anges i 5 kap. och att bestämmelserna i 6 kap. 16 § var tillämpliga på upp- handlingen. Upphandlingen omfattades således av EG-direktiv. 2 007 /0 8:JO1 Kommunstyrelsen har som skäl för sitt ställningstagande att inte följa läns- rättens dom anfört i huvudsak att hyresavtalet och tilläggsavtalet med simsäll- skapet var civilrättsligt bindande avtal som kommunen inte kunde bryta utan att drabbas av en uppenbar risk för skadestånd. Jag gör inte någon prövning av om dessa avtal var civilrättsligt bindande utan behandlar i det följande endast om den invändning som kommunen har framfört var ett godtagbart skäl för att inte följa länsrättens dom. När det gäller utformningen av den svenska upphandlingslagstiftningen kan konstateras att det utöver föreskrifterna i 7 kap. 2 § om att domsto- len kan besluta att upphandlingen skall göras om eller att den får avslutas först sedan rättelse gjorts inte finns några särskilda bestämmelser om vilka konsekvenser en domstols avgörande har för en upphandlande enhet. Det finns inte heller någonstans i den nationella lagstiftningen föreskrifter som reglerar vilka effekter en företagen överprövning enligt kan ha i avtals- rättsligt hänseende. Här kan också nämnas att i svensk nationell rätt saknas genomgående författningsföreskrifter som uttryckligen anger att en överprö- vande myndighets beslut skall följas av underinstanser som berörs av beslu- ten. Detta har uppenbarligen ansetts självklart. Regelverket i bygger på att upphandlingen skall avslutas med ett upphandlingskontrakt. Vid en annan upphandling än direktupphandling får enligt 7 kap. 1 § tredje stycket en ansökan om överprövning inte prövas efter den tidpunkt då ett upphandlingskontrakt föreligger. Den får dock prö- vas till dess att gått från det att den upphandlande enheten lämnat upplysningar som avses i 1 kap. 28 § första stycket, eller rätten, om den har fattat ett interimistiskt beslut, upphävt det beslutet. I motiven till dessa be- stämmelser uttalades beträffande frågan om civilrättslig bundenhet av avtal bl.a. följande (prop. 2001/02:142 s. 78). Till skillnad från kommitténs förslag medför regeringens förslag att parterna kan vara civilrättsligt bundna av ett avtal trots att detta avtal inte är ett upp- handlingskontrakt och därför inte avslutar upphandlingen enligt reglerna i . Det innebär att den allmänna förvaltningsdomstolen vid överprövning av upphandlingen skall bortse från ett avtal som kan vara civilrättsligt bin- dande om avtalet inte utgör ett upphandlingskontrakt. Om civilrättslig avtalsbundenhet uppstått innan upphandlingen avslutas riskerar en upphandlande enhet att bli skadeståndsskyldig gentemot den leve- rantör som först tilldelats upphandlingskontraktet. Om allmän förvaltnings- domstol beslutar att upphandlingen skall göras om kan enheten inte rimligtvis fullfölja det första avtalet. För att undvika en civilrättslig bundenhet i förhål- lande till en viss leverantör innan upphandlingen är avslutad bör en upphand- lande enhet därför se till att i förfrågningsunderlaget ange att avtal sluts ge- nom ett upphandlingskontrakt. För tiden fram till upphandlingens avslutande kan enheten vidare välja att ingå ett villkorat avtal. Motivuttalandena visar enligt min mening på distinktionen mellan den för- valtningsrättsliga, offentligrättsliga, regleringen i och den avtalsrättsliga aspekten av ett upphandlingsförfarande. Uttalandena talar för att den omstän- digheten att ett civilrättligt avtal kan föreligga inte skall påverka de upphand- lande enheternas skyldighet att följa domstolarnas avgöranden i mål om över- prövning enligt . 2 007 /0 8:JO1 NOU har i sitt yttrande, huvudsakligen mot bakgrund av den EG-rättsliga reglering som aktualiseras vid tillämpning av , diskuterat olika aspekter beträffande frågor som är aktuella i ärendet.