frsrdg · GV04JO1 · 2008-01-01 00:00:00 — försvårar genom sitt beteende anstaltens sjukvårdspersonals arbete. Nuvarande placering innebär därför allvarlig risk för M.L:s liv och hälsa, dock huvudsakligen på grund av M.L:s eget beteende. Placeringsenheten avslog anstaltens ansökan . Som skäl för beslutet anförde placeringsenheten bl.a. följande. Med hänvisning till M.L:s utåtagerande beteende bör han vara placerad i sluten anstalt med högre säkerhet samt lämpligen även i stödavdelning. Placeringsenheten ifråga- sätter inte anstalten bedömning att M.L. bör vara placerad i somatisk avdelning inom kriminalvården. Dock finns inte plats att tillgå i somatisk avdelning innan dag för M.L:s villkorliga frigivning. Tidi- gaste dag för villkorlig frigivning beräknades infalla . Kriminalvården anmodades att yttra sig om anstaltsplaceringen och behand- lingen av M.L. i anstalterna och . Kriminalvården anmodades också att yttra sig generellt om anstaltsplacering och behandling av rörelse- hindrade intagna i Kriminalvården. Med anledning av JO:s remiss inhämtade Kriminalvårdens huvudkontor yttrande från Region , som i sin tur inhämtade underlag från Kri- minalvårdens placeringsenhet samt anstalterna och . I underlaget till Region anförde placeringsenheten, genom tf. enhetschefen , bl.a. följande. 2 007 /0 8:JO1 har ur placeringssynpunkt en svårhanterad och flerbottnad problematik. Han har å ena sidan en somatisk problematik som gör att han vid tillfällen är i behov av somatisk omvårdnad. Å andra sidan har han en beteendeproblematik som yttrar sig i utåtagerande beteende med ett stort antal rapporter om bland annat våld och hot mot personal och medintagna samt skadegörelse som följd. Placeringsenheten känner väl till utfallet av M.L:s tidigare verkställigheter samt hans rörelsehinder och i övrigt somatiska problematik och har att beakta denna dubbla problematik vid placering. Av de allmänna råden till 7 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om placering av dömda i kriminalvårdsanstalt (KVFS 2006:13) framgår att i en stödavdelning kan en intagen placeras som på grund av sitt utageran- de eller destruktiva beteende inte kan hanteras vid normalavdelning. En förut- sättning för placering är att det har prövats och konstaterats att det inte är aktuellt med psykiatrisk sjukhusvård. Med hänvisning till sitt utåtagerande beteende och det faktum att det inte finns någon dokumenterad psykiatrisk problematik i klinisk mening i M.L:s fall bedömer placeringsenheten att M.L. tillhör målgruppen som ska vara placerad i stödavdelning, där utökade resur- ser för att hantera utåtagerande eller destruktiva intagna finns. Av de allmänna råden till 7 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om placering av dömda i kriminalvårdsanstalt (KVFS 2006:13) framgår att i sjukavdelning bör den dömde placeras som utan att vara i behov av sjukhusvård tillfälligt eller långvarigt behöver och är motiverad för mer indi- vidualiserad somatisk respektive psykiatrisk behandling, omvårdnad eller tillsyn än vad som kan erbjudas i annan avdelning inom kriminalvården. tillhör även denna målgrupp, med hänvisning till hans somatiska pro- blematik. Det kan dock diskuteras huruvida M.L., med hänvisning till hans uppvisade beteende, kan anses vara motiverad för placering i somatisk avdel- ning som avses ovan. Under aktuell verkställighet har placeringsenheten beaktat M.L:s somatis- ka problematik och även det faktum att han får anses vara rullstolsburen, och i möjligaste mån anpassat placeringar därefter, efter beaktande av den utåtage- rande problematik som också föreligger. har varit placerad i såväl öppen som sluten anstalt och där i såväl normalavdelning som somatisk avdelning och stödavdelning. Anstalten har i sin ansökan om förflyttning av M.L. konstaterat att han genom sitt eget agerande försvårar sjukvårdspersona- lens arbete. har ett visst behov av placering i somatisk avdelning. Hans verkstäl- ligheter kantas av misskötsamhet som i många fall avser hot eller våld riktad mot personal. Under aktuell verkställighet har en stor del av rapporterna om misskötsamhet upprättats i anstalten , somatiska avdelningen. Den soma- tiska avdelningen är inte avsedd for intagna med aggressionsproblematik i den utsträckning som föreligger i M.L:s fall. Anstaltsavdelningen har inte de resurser som krävs för att kunna hantera utåtagerande intagna. I M.L:s fall handlar det vid placering om vilket av behoven som skall väga tyngst vid placering. Placeringsenheten har inledningsvis under verkställighe- ten inte riktat fokus mot M.L:s kända utåtagerande beteende utan givit honom möjlighet att vistas i andra miljöer samt haft fokus på möj- ligheter beaktat rörelsehindret. Efter upprepade försök i olika typer av avdel- ningar har dock hans utåtagerande beteende fortsatt och han har då bedömts vara i behov av placering i stödavdelning för att den fortsatta verkställigheten ska förlöpa utan ytterligare omfattande och allvarlig misskötsamhet. Placeringsenheten upplever generellt inte placering av klienter med rörel- sehinder som problematisk. Det finns anstaltsplatser vilka är anpassade efter rullstolsburnas behov. Frågan om en sammanställning av handikappanpassade anstaltsplatser har av placeringsenheten initierats hos medi- cinskt sakkunnige. En sådan sammanställning skulle underlätta vid sökandet av lämpliga platser för intagna med rörelsehinder. 2 007 /0 8:JO1 I underlaget till Region anförde anstalten , genom krimi- nalvårdschefen , bl.a. följande. Anstalten har under M.L:s vistelse här försökt att på alla sätt ge M.L. en så dräglig miljö och en så meningsfull vistelse som möjligt utifrån anstaltens förutsättningar, bl.a. den fysiska miljön. Han har tilldelats en enga- gerad kontaktman och haft personligt samtal med kriminalvårdschefen . M.L:s samarbetsvilja har dock till och från sviktat och konflikterna mellan M.L. och personalen har varit legio. Redan då en omplacering av M.L. aktualiserades konstaterade anstalten att en placering av M.L. vid anstalten stödavdelning var direkt olämp- lig utifrån den fysiska miljön som bl.a. innebär begränsade möjligheter att ge rullstolsburna intagna den rätt till daglig promenad som kriminalvårdslagen stipulerar. Vidare konstaterades att den för intagna mycket trånga miljön på stödavdelningen inte är till gagn för en intagen och framför allt inte för en intagen med M.L:s problematik. För att kunna hantera intagna med den problematik M.L. uppvisar krävs främst omfattande anpassningar i den fysiska miljön, något som för närvaran- de ej är aktuellt. I underlaget till Region anförde anstalten , genom kriminal- vårdschefen , bl.a. följande. Sammanfattningsvis kan sägas att anstalten verkligen tagit hänsyn till M.L:s problematik han vistades på . Vi har försökt att tillgodose hans behov av både omvårdnad och sjukvård samt haft ett mycket stort tåla- mod med hans ständiga vredesutbrott. Då M.L:s beteende inte förbättrats trots upprepade försök i olika former av samtal måste personalens säkerhet på avdelningen sättas främst varför det till slut ansågs nödvändigt att hålla ho- nom avskild enligt 20 § kriminalvårdslagen. Det ska också tilläggas att M.L. varit isolerad har anstalten beviljat honom vissa lättnader i isole- ringen vad gäller sysselsättning, telefonsamtal m.m. för att på så sätt försöka underlätta hans avskildhetsplacering. Det antecknas att M.L. vid sina tidigare vistelser vid anstalten uppvisat samma typ av aggressionsproblematik som under denna verkställighet. Intagna med någon form av rörelsehinder eller andra handikapp placeras nästan uteslutande i anstaltens sjukavdelning. Avdelningen är handikappan- passad på så sätt att bostadsrummen är lite större än normalt. Man kommer in med rullstol och rullator på toaletter och i duschutrymmen, och avdelningen är även utrustad med hiss. Två av avdelningens 18 bostadsrum är också utrus- tad med egen toalett. Förutom avdelningspersonalen som har en viss sjukvårdsutbildning har avdelningen en sjuksköterska, en läkare samt en psykiater knutna till sig. De båda läkarna är anställda på konsultbasis och finns på anstalten . Avdelningen är även utrustad med en del tekniska hjälpmedel så som sjuk- hussängar och en lyftanordning. Avdelningen har goda förutsättningar att hantera intagna med rörelsehinder eller andra handikapp men har inga förut- sättningar att bedriva avancerad sjukvård. Vi kan inte se att det finns någon lämplig avdelning i dagens kriminalvård som klarar av väldigt aggressiva, utåtagerande intagna med ett stort omvård- nads- och sjukbehov. Mot bakgrund av den problematik som varit förknippad med M.L:s verk- ställighet i anstalten skulle ett handikappanpassat bostadsrum samt handi- kappanpassad dusch och toalett på isoleringsavdelningen vara mycket väl- kommet. För att ytterligare underlätta en inre differentiering i anstalten skulle 2 007 /0 8:JO1 även ett handikappanpassat bostadsrum på någon av gemensamhets- avdelningarna vara till stor nytta. är samtliga intagna med någon form av handikapp hänvisade till sjukavdelningen. I yttrandet till huvudkontoret anförde Region , genom regionchefen , bl.a. följande. Handikappanpassade avdelningar, bostadsrum och förekomst av sjukavdelningar Detta enskilda fall och anstalternas yttranden synliggör att Kriminalvården är dåligt för att tillfredställa behovet av såväl ett fullgott omhän- dertagande i fysiskt hänseende som en verkställighet med ett adekvat behand- lingsinnehåll för den kategori intagna som M.L. I Region är det endast anstalten som har en handikappanpassad sjukavdelning som är utrustad för att kunna hantera intagna med så kvalificerade handikapp som M.L. Bristen på alternativa anstalter/platser för intagna i denna kategori skapar brist på flexibilitet och begränsar möjligheten till differentiering avse- ende denna kategori av intagna. En intagen kan som t.ex. i förevarande fall på grund av massiv misskötsamhet tvingas att vistas på en anstalt eller avdelning som inte på ett tillfredställande sätt kan tillgodose den intagnes behov. Begränsningen i möjlighet till differentiering skapar problem för såväl de intagna som anstalternas personal. Personal på sjukavdelningen kan tvingas behålla en intagen längre än vad som ur säkerhetssynpunkt kan anses lämp- ligt, och personal på en normalavdelning/annan avdelning kan tvingas ta hand om intagna med kvalificerade handikapp trots att den fysiska miljön inte är utrustad för detta och trots att man saknar adekvat utbildning för att omhän- derta och vårda denna kategori av intagna. Möjligheten att hantera de fysiska behoven blir styrande avseende dessa intagna, och övriga behandlingsinsatser för att förebygga återfall i brott får stå tillbaka och blir, som i det aktuella fallet, illusoriska. Det är Region uppfattning att fler anstalter representerande olika säkerhetsnivå bör ha handikappanpassade platser/avdelningar. Det bör finnas såväl handikapputrustade sjukavdelningar med personal utbildad för att omhänderta och vårda intagna med kvalificerade handikapp som handi- kapputrustade rum/avdelningar vid normalavdelningar och isoleringsavdel- ningar. Även personalen vid sådana enheter bör ges utbildning i omhänderta- gande av speciellt vårdkrävande intagna. Såväl det fysiska omhändertagandet av denna kategori intagna som innehållet i deras verkställighet bör förbättras. Utredningen och anstalternas yttranden visar att M.L. under anstaltsvistelsen gjort sig skyldig till massiv misskötsamhet. var placerad på anstal- ten var han , av säkerhetsskäl, placerad i avskild- het enligt 20 § första stycket 1 kriminalvårdslagen. förflyttades till an- stalten på grund av att anstalten till följd av renovering inte längre kunde anvisa en lämplig plats för placering där. Vid ankomsten till anstalten placerades M.L., utifrån hans dokumenterade misskötsam- het under verkställigheten i avskildhet (på stödavdelning) enl. 20 § första stycket 1 kriminalvårdslagen. I normalfallet bör, även efter en förflyttning, ett beslut om avskiljande föregås av en individuell prövning och ett ställningsta- gande baserade på de omständigheter som råder vid tillfället för beslutet. Varje anstalt bör göra en egen prövning. Region finner det dock rimligt med hänsyn till samtliga föreliggande omständigheter att så inte skett i detta enskilda fall. 2 007 /0 8:JO1 Kriminalvårdens huvudkontor, genom generaldirektören , anförde bl.a. följande. Kriminalvårdsanstalterna är indelade i öppna och slutna anstalter/anstalts- avdelningar. De slutna anstalterna är indelade i fem grupper beroende på säkerhetsnivå. I anstalterna finns även olika typer av avdelningar utifrån spe- cifika differentieringsgrunder. Det finns såvitt nu är av intresse sålunda dels avdelningar för intagna som kräver extra resurser avseende säkerhet och omhändertagande, dels stödavdelningar, dels sjukavdelningar. I avdelning för intagna som kräver extra resurser bör enligt Kriminalvår- dens föreskrifter den dömde placeras som säkerhetsmässigt kräver förstärkta resurser. Den dömde har då normalt gjort sig skyldig till aktiva våldshand- lingar i anstalt och/eller kommer sannolikt att utgöra ett allvarligt ord- ningsproblem och/eller har systematiskt hotat personal och medintagna och är därför vanligtvis placerad avskild från övriga intagna. I stödavdelning kan en intagen placeras som på grund av sitt utagerande el- ler destruktiva beteende inte kan hanteras i normalavdelning. En förutsättning är dock att det har prövats och konstaterats att det inte är aktuellt med psyki- I sjukavdelning bör den dömde placeras som utan att vara i behov av sjuk- husvård tillfälligt eller långvarigt behöver och är motiverad för mer individua- liserad somatisk respektive psykiatrisk behandling, omvårdnad eller tillsyn än vad som kan erbjudas i en annan avdelning inom . Allmänt gäller att av de anstalter eller anstaltsavdelningar som säker- hetsmässigt är möjliga placeringsalternativ bör en plats väljas i den där den dömdes individuella behov bäst kan tillgodoses. (föreskrifter och allmänna råd om placering av dömda i kriminalvårdsanstalt, KVVFS 2005:18 [numera ersatt av Kriminalvårdens föreskrifter och all- männa råd KVFS 2006:13]) Kriminalvården kan i vissa fall dock efter viss väntetid er- bjuda placeringar där intagnas speciella behov kan tillgodoses. Som framgår av den i ärendet inhämtade utredningen finns det handikappanpassade an- staltsplatser. Placeringen av rörelsehindrade intagna utgör enligt Kriminal- vårdens placeringsenhet inte något generellt problem. Det har uppmärksammats att inom såväl den somatiska sjuk- vården som psykiatrin skrivs vårdtagare numera ut för vård i hemmet tidi- gare än vad som var fallet längre tillbaka. För Kriminalvården innebär det att de utskrivna vårdtagarna som är intagna i kriminalvårdsanstalt då i stället blir föremål för vård i anstalten. Antalet intagna med medicinsk problematik har ökat inom kriminalvården trots den s.k. normaliseringsprincipen. pågår en mycket omfattande ny- och ombyggnation av kriminalvårdsanläggningar. I anläggningarna skall ges ökade möjligheter till inre differentiering med individinriktade insatser. Detta kommer att underlätta placeringarna och minska risken för väntetid innan plats kan erbjudas även för dömda med speciella behov. Arbetet med att förbättra standarden i befint- liga anläggningar samt anpassnings- och underhållsåtgärder har tvingats stå tillbaka för det behov av samtliga platser som beläggningstrycket innebär. Under rådande förhållanden har det varit omöjligt att ta avdelningar ur drift för ombyggnationer och dylikt. I takt med att nya anläggningar färdigställs och anstaltsbeståndet utvecklas kommer förhållandena successivt att förbätt- ras och möta dagens behov på ett bättre sätt. En målsättning är att uppnå en genomsnittlig beläggning uppgående till i anstalter och 2 007 /0 8:JO1 Ny- och utbyggnadsprocessen beräknas fortgå och bedrivs med största möjliga skyndsamhet. Enligt protokollet fört vid av anstalten den 21 feb- ruari 2006 anförde den intagne M.L. att han aldrig fick tillfälle att vistas ut- omhus, att det fanns stora brister när det gäller hans möjlighet att sköta hygie- nen, att han var i behov av en sjukhussäng men fick bulla upp med kuddar så gott det gick för att hålla sitt skadade ben i högläge samt att det inte är humant att han skall behöva befinna sig på isoleringsavdelning. Enligt sjuksköterska på anstalten kunde M.L., som annars nyttja- de rullstol, gå kortare sträckor med kryckor om han själv ville. Med hjälpme- del såsom duschstol och liknande, kunde han vidare klara av att sköta hygie- nen på egen hand. Av inhämtat underlag framgår att det enskilda fallet är exceptionellt såtill- vida att M.L. uppvisat en flerfasetterad problematik. Det skall framhållas att M.L. genom sitt oresonliga och våldsamma uppträdande samt massiva miss- skötsamhet själv avsevärt har försvårat situationen. Han uppfattas som manipulativ. har inom närmast gått en omvänd väg från placering i öppen anstalt, till placering i sluten anstalt i lägre säkerhets- klass, för att slutligen placeras i anstalterna respektive med hög säkerhetsnivå. Att försöka tillgodose samtliga behov har inneburit stora placeringssvårig- heter och flera beslut om förflyttning har fattats i ärendet. Det är Kriminal- vårdens uppfattning att det i det enskilda fallet utifrån rådande omständig- heter och förutsättningar har vidtagits adekvata åtgärder. M.L:s patientjournal infordrades därefter. Av denna framgick bl.a. att M.L. under vistelsen i anstalten hade mycket tät kontakt med anstaltens sjuksköterskor. Inledningsvis vill jag framhålla att jag inser de svårigheter som var förenade med M.L:s verkställighet av fängelsestraffet. Av 4 § kriminalvårdslagen framgår att kriminalvården i anstalt skall utformas så att den intagnes anpassning i samhället främjas och skadliga påföljder av frihetsberövandet motverkas. I den utsträckning det kan ske utan att kravet på samhällsskydd eftersätts bör verksamheten från början inriktas på åtgärder som förbereder den intagne för tillvaron utanför anstalten. Av 7 § kriminalvårdslagen framgår att en intagen bör placeras i en öppen anstalt om inte en placering i sluten anstalt är nödvändig av bl.a. säkerhets- eller behandlingsskäl. Av 7 a § kriminalvårdslagen framgår att vid fördelningen av de intagna mellan anstalter av samma slag ska den intagne som har behov av utbildning eller behandling som anordnas i viss anstalt, om det är lämpligt, placeras i denna. 2 007 /0 8:JO1 Av de allmänna råden till Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om placering av dömda i kriminalvårdsanstalt (KVFS 2006:13) framgår i 7 § att i en stödavdelning kan en intagen placeras som på grund av sitt utagerande eller destruktiva beteende inte kan hanteras vid normalavdelning. En förut- sättning för placering är att det har prövats och konstaterats att det inte är aktuellt med psykiatrisk sjukhusvård. Det framgår vidare att i sjukavdelning bör den dömde placeras som utan att vara i behov av sjukhusvård tillfälligt eller långvarigt behöver och är motiverad för mer individualiserad somatisk respektive psykiatrisk behandling, omvårdnad eller tillsyn än vad som kan erbjudas i annan avdelning inom kriminalvården. Enligt 13 § andra stycket kriminalvårdslagen skall intagen ha möjlighet att vistas utomhus om inte synnerligt hinder möter mot det. Enligt 2 kap. 6 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för verk- ställighet i anstalt (KVFS 2006:20, numera KVFS 2006:26) skall den intagne ha möjlighet att sköta sin personliga hygien. Anstaltsplaceringen och behandlingen av M.L. En anstaltsplacering skall ha sin grund i en helhetsbedömning av den dömdes situation. Av handlingarna i ärendet framgår att M.L. under verkställigheten av fängelsestraffet gjorde sig skyldig till upprepad allvarlig misskötsamhet med bl.a. våld mot personal. Detta i förening med M.L:s fysiska problematik innebar stora svårigheter för Kriminalvården att finna en lämplig placering för honom. Kriminalvården var tvungen att väga behandlings- och säkerhetsbe- hoven mot varandra. Under M.L:s verkställighet fattade placeringsenheten ett flertal beslut i fråga om honom. Placeringsenheten avslog t.ex. ansökningar från anstalterna och om förflyttning av M.L. av bl.a. säkerhetsskäl. I sin an- sökan om förflyttning av M.L. anförde anstalten att annan placering än på somatisk anstaltsavdelning var otillfredsställande för M.L. och personalen samt att den dåvarande placeringen innebar en allvarlig risk för M.L:s liv och hälsa. för anstaltens ansökan om för- flyttning återstod det till den beräknade villkorliga frigiv- ningen. Placeringsenheten motiverade avslagsbeslutet med att det inte fanns plats att tillgå på somatisk avdelning innan M.L. skulle friges villkorligt. Av placeringsenhetens redogörelse till Region framgår inte vilka utredningsåtgärder enheten vidtog med anledning av anstaltens ansökan. Jag finner det dock synnerligen otillfredsställande att det i en sådan situation som anstalten beskrev i sin ansökan inte finns platser på somatisk av- delning att tillgå inom kriminalvården. Det är emellertid i allt väsentligt en resursfråga, och utredningen i ärendet ger inte stöd för någon kritik från min sida mot placeringsenheten. Av anstalterna Halls och redogörelser framgår att de själva an- såg sig illa rustade att hantera en intagen med M.L:s dubbla problematik. För detta talar också de båda anstalternas ansökningar till placeringsenheten om 2 007 /0 8:JO1 förflyttning av M.L. Vid min genomgång av utdrag ur behandlingsjournalen bekräftas detta faktum ytterligare. Det framgår, i vart fall i fråga om anstalten , att anstalten inte kunde leva upp till kriminalvårdslagens krav i alla avseenden, något som anstalten enligt egen utsaga också påtalade för placer- ingsenheten inför placeringen av M.L. I journalen framgår bl.a. att anstalten inte kunde erbjuda M.L. daglig utomhusvistelse, utan M.L. fick nöja sig med att sitta i sin rullstol vid en öppen dörr ovanför trappan till prome- nadgården. Detta är givetvis inte acceptabelt. Där finns även beskrivet ett försök från M.L:s sida att ta sig in i det anvisade duschut- rymmet, ett försök som M.L. fick ge upp. Först kom man på att M.L. kunde duscha i läkarmottagningen. hade då, såvitt fram- kommit, inte duschat sedan ankomsten till anstalten . Detta är naturligtvis en oacceptabelt . Med hänsyn till M.L:s proble- matik har jag dock förståelse för att det tog tid innan man försökte sig på en okonventionell lösning i detta hänseende. Det framstår enligt min mening som att anstalterna och , ut- ifrån befintliga resurser, försökte tillgodose M.L:s behov så långt möjligt. Det var i stället kriminalvården som sådan som inte hade beredskap att ta emot en intagen med M.L:s problematik. Allmänt om anstaltsplacering och behandling av rörelsehindrade i Kriminal- vården Huvudkontoret har i remissvaret till JO redogjort för Kriminalvårdens bered- skap att ta emot rörelsehindrade intagna. Huvudkontoret har därvid anfört bl.a. att det är placeringsenhetens uppfattning att placeringen av rörelsehind- rade intagna inte utgör något generellt problem. Såsom Region har anfört i yttrandet till huvudkontoret tydliggör dock det aktuella fallet att Kri- minalvården har dålig beredskap för att ta emot rörelsehindrade intagna. Detta gäller särskilt intagna med den typ av dubbel problematik som M.L. be- dömdes ha. Jag förutsätter att detta beaktas i den pågående ny- och om- byggnationen av kriminalvårdsanläggningar. Avslutningsvis vill jag anmärka att det i detta ärende blivit mycket tydligt att det ställs synnerligen höga krav på kriminalvårdens personal. Personalen måste inte bara klara det kriminalvårdande arbetet. Det krävs också en mycket god förmåga när det gäller fysiskt och psykiatriskt omhändertagande. Förhållandena för intagna i polisarrest och häkte (Dnr 1923-2006 och 2921-2006) klagade, i anmälningar som kom in till JO och , på hur hon hade blivit behandlad i arresten i och häktet i . Hon anförde därvid bl.a. följande. Hon anhölls och placerades i polisarresten i .