frsrdg · GV04JO1 · 2008-01-01 00:00:00 — 2 007 /0 8:JO1 beslut om häktning. överfördes hon till häktet i . I arresten fanns ingen information om gällande ordningsregler. Inte heller fick hon tillgång till gällande lagstiftning och föreskrifter. När hon ville komma i kontakt med sin advokat för att diskutera sitt överklagande fick hon vänta i en och en halv dag på att det skulle bli en telefon ledig. När hon till slut fick möjlighet att ringa visade det sig att advokaten redan hade givit in överkla- gandet. Först efter häktningen fick hon information om att hennes restriktioner inte omfattade TV, radio och tidningar. De sanitära förhållande- na i arresten var oacceptabla. En av de två toaletter som de intagna fick an- vända var i första hand avsedd för urinprovstagning. Den hade en glasruta genom vilken den som lämnade urinprov kunde observeras. Tillgången på vatten till toaletten och handfatet reglerades från observationsrummet och tvål saknades. Toaletten var dessutom snuskig lukten av urin var påträngande även direkt efter städning. Trots detta var hon hänvisad till att i detta utrymme göra alla sina toalettbestyr, även tandborstning. När hon efter i arresten bad om att få duscha fick hon beskedet att detta är en rättighet som inträder först . Inte heller i övrigt uppfyllde arresten en godtag- bar standard. Det var inte möjligt att reglera ljusinsläppet i bostadsrummet. I bostadsrummet saknades dessutom fönster, TV-apparat, handfat, spegel och anslagstavla. Möjligheterna till kommunikation var begränsade. Man kunde få vänta för att få gå på toaletten. Även möjligheterna till motion var begränsade de intagna gavs inte ens möjlighet till en timmes utevistelse per dag. Inte heller i häktet behandlades hon på ett tillfredsställan- de sätt. När hon anlände till häktet fick hon inte någon information om ruti- ner, interntelefon etc. Inte heller blev hon erbjuden någon mat trots att hon, på grund av transporten, hade gått miste om middag både i arresten och i häktet. Det bostadsrum hon tilldelades var så smutsigt att hon tvingades städa i för att kunna bädda och packa upp. Kriminalvården anmodades att yttra sig över vad B.T. hade framfört i sina anmälningar. Kriminalvården lät med anledning därav inhämta yttranden från häktet . Mot bakgrund av dessa yttranden anförde Kriminalvården, genom regionchefen , i huvudsak följande (bifogade hand- lingar har här utelämnats). Ärende med dnr 1923-2006 Beläggningssituationen vid häktet har varit problema- tisk. förelåg en sådan situation. I en lokal samverkansgrupp inom Verksamhetsområde behandlades frågan om att öppna tillfälliga platser vid polisen i , en utväg som tidigare hade tillgripits vid ansträngda beläggningsförhållanden. Häkteschefen inhämtade efter det mötet muntligen medgivande från Krimi- nalvårdens huvudkontor att öppna nio tillfälliga häktesplatser vid polisen i . Det formella beslutet om inrättandet av häktesplatserna fattades av Kriminalvårdens generaldirektör . Platserna skulle enligt det beslutet vara upplåtna 2 007 /0 8:JO1 från t.o.m., som längst, . Verksamheten avveck- lades . Att verksamheten i bara var högst tillfällig var alltså klart redan från början. Om lokalerna skall sägas att de är utformade för arrestverksamhet och att de inte når upp till den nivå som föreskrivs för häkteslokaler med avseende på allmän standard och bekvämlighet. togs in i lokalerna , dvs. inte fullt efter att verk- samheten i hade startats. Enligt 15 § förordningen (1976:376) om behandling av häktade och anhållna m.fl. (i fortsättningen kallad häktesförordningen) skall i förvaringslokalen lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. (i fortsätt- ningen kallad häkteslagen) och häktesförordningen hållas tillgängliga för de intagna. Därutöver skall de intagna enligt 13 § Kriminalvårdens häktesföre- skrifter (KVFS 2006:3) i fortsättningen kallade häktesföreskrifterna ha tillgång till centrala och lokala föreskrifter, allmänna råd och ordningsregler som gäller häktesvistelsen. Av häktets yttrande framgår att dessa bestämmelser från början inte fanns tillgängliga för de intagna i Sundsvallsarresten men att de togs dit efter B.T:s påpekande därom så snart det var praktiskt möjligt. Förbiseendet i detta avse- ende rättades alltså, av allt att döma, till tämligen omgående efter att häktet hade blivit uppmärksammat på det. Enligt 14 § häktesföreskrifterna skall häkteslokalerna vara tillräckligt upp- värmda, vädrade och upplysta. Den intagnes bostadsrum skall vara utrustat med stol, bord, skåp, säng, spegel, väggtavla och askkopp om inte annat, i det enskilda fallet, föranleds av säkerheten i häktet. Signalanordning skall finnas som möjliggör kommunikation med vårdpersonalen. Möjlighet skall finnas för den intagne att själv reglera inflödet av dagsljus. Som beskrivits ovan var lokalerna i utformade för arrestverk- samhet, vilket i det aktuella fallet innebar att utrymmena inte nådde upp till den nivå som föreskrivs för häkteslokaler med avseende på allmän standard och bekvämlighet. Som framgår av häktets yttrande, bemödade man sig om att göra de intagnas tid i Sundsvallsarresten så kort som möjligt. Enligt 8 § häkteslagen skall den häktade ha möjlighet att vistas utomhus , om det inte finns synnerligt hinder mot detta. Enligt de lokala ordningsreglerna skall den intagne därutöver, i mån av tid och ut- rymme, ha möjlighet att motionera i en särskild lokal mellan kl. 9.00 och 11.00 och mellan och 17.00. Som beskrivits ovan var lokalerna i inte avpassade för häktes- verksamhet, vilket även påverkade de intagnas möjligheter till utomhusvistel- ser och motion. Enligt 5 § häktesföreskrifterna skall den nyintagne så snart det kan ske in- formeras på det språk han förstår om gällande ordningsregler, lokaler, signal- anordningar och brandskyddsinstruktioner samt om andra frågor som är av vikt för att han skall förstå vilka rättigheter och skyldigheter han har och för att kunna anpassa sig till livet i häktet. Den nyintagne skall även informeras om de ADB-register som häktet för över de intagna, liksom om rätten att få utdrag ur dessa register enligt 26 § personuppgiftslagen. Han skall även in- formeras om möjligheten till arbete, annan sysselsättning och kurativt stöd samt om möjligheten till förmedling av stöd och hjälp från andra sam- hällsorgan. ankom till häktet . Av häktets yttrande framgår att hon i samband med inskrivningen fick allmän infor- mation om rutinerna vid häktet. I hennes bostadsrum bör ha funnits ett infor- mationsblad med de lokala ordningsreglerna och rutinerna vid häktet. Påföl- jande dag hade hon ett ankomstsamtal med den kontaktvårdare som vid det laget hade utsetts åt henne. Med informationsbladet som utgångspunkt gick 2 007 /0 8:JO1 man igenom ordningsreglerna och rutinerna vid häktet. Att denna mera utför- liga orientering om regler och rutiner fick anstå till dagen efter B.T:s ankomst till Härnösandshäktet har häktet förklarat med att hon tidigare hade varit inta- gen i häktet och därför förutsattes redan ha viss kännedom om vad som gäll- de. Enligt 18 § häktesföreskrifterna skall mat serveras regelbundet. Alternativ mat skall erbjudas den som av sjukvårdspersonal ordinerats särskild kost. Annan kost skall även erbjudas den som är vegetarian eller som på grund av sin religion är förbjuden att äta viss mat. Den intagne skall ha möjlighet att få hett vatten för egen beredning av dryck. Enligt de lokala ordningsreglerna serveras frukost kl. 8.10, lunch och middag . Av häktets yttrande framgår att B.T. under transporten mellan och tillfrågades om hon ville ha mat när hon kom fram och att hon avböjde erbjudandet med hänvisning till den matvägran hon hade inlett i Sundsvallsarresten. bör hon, i likhet med övriga intagna, ha haft möjlighet att få varmt vatten eller te när nattper- sonalen i enlighet med de lokala ordningsreglerna serverade det. Enligt 6 § häkteslagen skall den som är häktad ges möjlighet att genom tidningar, radio och television följa vad som händer i omvärlden. Enligt de lokala ordningsreglerna tillhandahåller häktet , Länstidning- en, och Tidningen . I Sundsvallsarresten fanns radio men inte TV. Man tillhandahöll enbart tidningarna tidning (Sundsvallstidningar båda). För den som är häktad på grund av misstanke om brott får enligt 6 § 3 st. häkteslagen inskränkningar helt eller delvis göras i rätten att ha tillgång till tidskrifter, tidningar, radio och television om det behövs för att undvika att bevis undanröjs eller utredning om brott försvåras (restriktioner). Enligt 16 § häkteslagen är det undersökningsledaren eller åklagaren som skall avgöra behovet av restriktioner. Ett beslut om restriktioner skall omprövas så ofta det finns anledning till det. Enligt 19 a § häktesförordningen skall åklagaren eller undersökningsledaren underrätta den intagne och den myndighet som svarar för förvaringslokalen om beslut i dessa frågor. Om en domstol ändrar åklagarens eller undersökningsledarens beslut om restriktioner skall domstolen underrätta den myndighet som svarar för förvaringslo- kalen om beslutet. Av häktets yttrande framgår att beslut i restriktionsfrågor vidarebefordra- des till de häktade . I regel inkom beslut i dessa frågor först till Härnösandshäktet. Eftersom det inte fanns någon faxmaskin i arrest- lokalen, befordrades besluten vidare från till med den personal som utförde de dagliga förpassningsturerna (tre turer ) mellan de båda orterna. Förändringar i restriktioner refererades per telefon från Härnösandshäktet till Sundsvallsarresten, så innehållet i re- striktionsbesluten kunde under alla omständigheter effektueras tämligen om- gående. Ärende med dnr 2921-2006 Kriminalvården, Region har i JO:s ärende 1923-2006 bemött B.T:s huvudsakliga kritik mot häktet med anledning av hennes vistelse i häktets lokaler fr.o.m. . aktuell anmälan synes väsentli- gen rikta sig mot i . Så långt Kriminalvården kan utläsa av vad hon anför, återfinns hennes kritik mot häktet i p. 2 i anmälan. I nämnda punkt redogör hon för sina ansträngningar att förmå per- sonalen att med användande av polisens telefoner sätta henne i förbindelse med sin advokat inför sitt överklagande av tingsrättens beslut att häkta henne. Av häktets yttrande framgår att man inte i efterhand har kunnat fastställa om B.T:s redogörelse äger riktighet, men att man inte utesluter att den kan 2 007 /0 8:JO1 göra det på grund av den aktivitet som pågick med både polis- och kriminal- vårdsverksamhet i samma lokaler. Det finns inget stadgande i eller häktesbestämmelserna som specifikt behandlar frågan när en intagen i häkte vill ringa till sin försva- rare. Av allmänna grundsatser för preliminära frihetsberövanden får dock anses följa en långtgående rätt till sådan kontakt. Om kriminalvården inte har lyckats skapa möjligheter för B.T. att utöva denna rätt är det naturligtvis mycket beklagligt. yttrade sig över Kriminalvårdens remissvar i ärende med dnr 1923-2006. Muntliga uppgifter inhämtades från i . Av dessa framgår i huvudsak följande. Enligt ett avtal mellan polisen och Kriminalvården övergår ansvaret för en intagen som placerats i polisens arrest till så snart beslut fattats om häktning av vederbörande. An- ledningen till att häktade personer sitter kvar hos polisen är platsbristen på häktet. finns tydligt anslagna i arrestkorridoren mitt emot toaletten. När det gäller toalettbesök för personer som är placerade i arresten brukar man av praktiska skäl använda den toalett som ligger närmast cellen. Det finns två toaletter i arrestavdelningen, en med dusch och en obser- vationstoalett. Vid den första toaletten finns alltid tvål utlagd. Vid observa- tionstoaletten tillhandahålls tvål vid behov. De intagna får duscha minst en gång . I beslut anförde JO följande. Platssituationen inom kriminalvården är ansträngd. För att lösa platsbristen förekommer det att polisarrester omvandlas till tillfälliga häktes- platser genom att Kriminalvården övertar ansvaret för dem. Beslut härom fattas av Kriminalvårdens huvudkontor, ytterst generaldirektören. Enligt 24 kap. 22 § första stycket skall den som häktas utan dröjsmål föras till häkte. Förvaring av en häktad på annan plats är, i avsaknad av ett domstolsbeslut därom, inte förenligt med gällande regler. Föreskriften i om att en häktad person skall förvaras i häkte bör enligt min mening ses bl.a. mot bakgrund av att det härigenom garanteras att förvaringsplatsen uppfyller rimliga krav på säkerhet och stan- dard. Det är därför viktigt att endast häkte används för förvaring av häktade och att beslut om inrättande av tillfälliga häktesplatser fattas i den härför avsedda ordningen (se JO 2005/06 s. 135). Mot den bakgrunden är det anmärkningsvärt att Kriminalvårdens huvud- kontor först fattade beslut om inrättande av tillfälliga häk- tesplatser vid polisen i från t.o.m., som längst, . Ett beslut om inrättande av tillfälliga häktesplatser bör självklart fattas innan platserna tas i bruk. Av Kriminalvårdens remissvar framgår att man i efterhand inte har kunnat fastställa om B.T. fick kontakta sin advokat inom skälig tid. Häktet kan dock inte, på grund av den aktivitet som pågick med både polis- och kriminal- vårdsverksamhet i samma lokaler, utesluta att B.T:s redogörelse i denna del är 2 007 /0 8:JO1 Jag vill därför erinra om vikten av att en häktad och dennes offentlige försvarare tillåts att ha de kontakter som krävs för att försvararen på bästa sätt skall kunna tillgodose sin klients intressen. Detta gäller såväl under förunder- sökningen som under efterföljande rättegångar. Att en häktad får vänta en och en halv dag på att få kontakta sin försvarare är inte tillfredsställande. Häktade har genom lag tillförsäkrats vissa rättigheter. Systemet medger inte att man av ekonomiska eller andra skäl har en standard som inte uppfyller lagens krav. Enligt lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhåll- na m.fl. skall t.ex. den häktade ges möjlighet att vistas utomhus , om det inte finns synnerligt hinder mot detta. Ytterligare bestämmelser om hur häktade skall behandlas finns i förord- ningen (1976:376) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. samt i Kriminalvårdens häktesföreskrifter (KVFS 2006:3). Av dessa bestämmelser framgår bl.a. att den intagne så snart det kan ske skall informeras om gällande ordningsregler, lokaler, signalanordningar och brandskyddsinstruktioner samt om frågor som är av vikt för att hon eller han skall förstå sina rättigheter och skyldigheter och för att kunna anpassa sig till livet i häkte. I förvaringslokalen skall vidare lagen och förordningen om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. hållas tillgängliga. Den intagne skall därutöver ha tillgång till centrala och lokala föreskrifter, allmänna råd och ordningsregler som gäller häktesvis- telsen. Av häktesföreskrifterna framgår även att den intagnes bostadsrum skall vara utrustat med stol, bord, skåp, säng, spegel, väggtavla och askkopp om inte annat, i det enskilda fallet, föranleds av säkerheten i häktet. Signalan- ordning skall finnas som möjliggör kommunikation med vårdpersonalen. Möjlighet skall finnas för den intagne att själv reglera inflödet av dagsljus. Platssituationen gör det nödvändigt att ibland utnyttja tillfälliga häktesplat- ser med en lägre standard än vad som normalt skulle accepteras (se JO 2004/05 s. 134). Att utrusta dessa tillfälliga häktesplatser på det sätt som stadgas i häktesföreskrifterna skulle medföra betydande kostnader. I dessa fall får det således dessvärre godtas att de intagnas bostadsrum inte fullt ut upp- fyller den standard som en intagen skall ha enligt föreskrifterna. Det är däremot inte acceptabelt att intagna i häkte mer än undantagsvis ne- kas sin rätt till minst en timmes utevistelse per dag. Inte heller kan det accep- teras att de intagna inte får tillgång till de ordningsregler som gäller häktesvis- telsen och den rättsliga reglering som finns i övrigt rörande behandlingen av häktade och anhållna. Dessa rättigheter är sådana som bör kunna tillgodoses oavsett var den häktade förvaras. i övrigt har framfört ger inte anledning till någon åtgärd eller nå- got uttalande från min sida. Med den kritik som ligger i det anförda avslutas ärendet. Jag har i fråga om de klagomål som riktar sig mot i Väster- län samrått med chefsjustitieombudsmannen som an- svarar för tillsynen över polisen. 2 007 /0 8:JO1 Initiativärende om omständigheterna kring en intagens permission (Dnr 1937-2006) I beslut anförde JO följande. Mot bakgrund av uppgifter i en tidningsartikel i om omständigheterna kring en permission som beviljats en intagen i kriminalvårdsanstalten , L.A., beslutade jag att inleda en utredning i saken. Kriminalvården, huvudkontoret, anmodades att yttra sig över omständighe- terna kring den aktuella permissionen. Huvudkontoret lät med anledning därav inhämta ett yttrande från . I sitt remissvar anförde Krimi- nalvården, genom generaldirektören , i huvudsak följande. Verkställighetsuppgifter om L.A. dömdes till livstids fängelse för mord. Han har därefter dömts för olaga hot och för grov skadegörelse och narkotikabrott. Hans livstidstraff har inte tidsbestämts. Under sin verkställighet har L.A. medgivits ett stort antal utevistelser. Han har dock inte medgivits utevistelser på egen hand. och fram till och med har L.A. genomfört femton normalpermissioner med villkor om bevakning eller under åtföljande av personal. Av dessa fem- ton har åtta genomförts under tiden september 2000augusti 2003 och sju har genomförts under tiden april 2005april 2006. Av de särskilda villkor som gäller för LA:s verkställighet (beslutade av dåvarande ) framgår att L.A. får beviljas normalpermission i form av dagpermissioner förenade med villkor om åtföljande av kriminalvårdstjänsteman (s.k. tillsynspermission), att äga rum . Permissionen var beslutad i enlighet med L.A:s särskilda villkor. Det rörde sig alltså om en normalpermission i form av en dagpermis- sion förenad med villkor om åtföljande av kriminalvårdstjänsteman. Det var alltså inte fråga om en s.k. lufthålspermission. Permissionen var även villko- rad med bl.a. drog- och alkoholförbud. Enligt permissionsplanen ingick resa till med bl.a. besök på restaurang Godthem. En av målsägandena informerades inte om den förestående permissionen. Av 32 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt (KvaL) följer bl.a. att en intagen kan beviljas tillstånd att lämna anstalten (normalper- 2 007 /0 8:JO1 mission), om det inte finns påtaglig fara för fortsatt brottslighet eller avsevärd fara för annat missbruk. Permission får också ges om det finns någon annan särskild anledning (särskild permission). Av samma bestämmelse följer att det för en permission får ställas de villkor som kan anses nödvändiga när det gäller vistelseort, anmälningsskyldighet eller annat. Vidare framgår att det, om noggrann tillsyn behövs, kan föreskrivas att den intagne skall vara ställd under bevakning. Av 9 kap. 8 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för verkstäl- lighet i anstalt (KVFS 2006:20) (anstaltsföreskrifterna) följer att en permis- sion skall vara bevakad, om det föreligger påtaglig risk för att en intagen kan komma att missköta permissionen eller begå brott under permissionen, men trots detta bör beviljas permission. Av de allmänna råden till 9 kap. 4 § anstaltsföreskrifterna framgår att be- vakad särskild permission i fall av långa oavbrutna frihetsberövanden kan beviljas efter häktningsdagen och därefter en gång (s.k. lufthålspermission). Enligt de till 9 kap. 7 § hörande allmänna råden i samma föreskrift kan som villkor för en permission om förutsättningar för bevakning saknas anges att den intagne i stället skall åtföljas av en kriminalvårdstjänsteman (s.k. tillsynspermission). Sådant villkor kan föreskrivas om den intagne be- döms vara i behov av stöd av medföljande personal för att kunna genomföra permissionen enligt uppgjord plan. Om en intagen avtjänar straff för ett brott som har riktat sig mot någons liv, hälsa, frihet eller frid, skall målsäganden enligt 35 § KvaL tillfrågas om han eller hon vill bli underrättad om den intagne t.ex. får permission. Vid en bevakad permission skall enligt Kriminalvårdens interna regelverk tjänstemännen bevaka den intagne kontinuerligt på ett sådant sätt att tjänste- männen kan förhindra att den intagne avviker eller begår brott. Villkoret om att L.A. skulle åtföljas av kriminalvårdstjänsteman under permissionen inne- bär däremot enligt samma regelverk att tjänstemännen skall förhålla sig på ett sådant sätt att de har möjlighet att upptäcka om den intagne avviker, begår brott eller bryter mot permissionsplan eller villkor. Under permissionen bröt L.A. bl.a. mot villkoret om alkoholförbud, vilket uppmärksammades av de medföljande tjänstemännen. Enligt anstalten Kum- las instruktion skulle tjänstemännen i det uppkomna läget ha meddelat anstalten om vad som hänt. Så skedde dock inte. Personalens agerande kan även ifrågasättas i andra avseenden. har beslutat att anmäla de medföljande tjänstemännen till åtal. I ärendet är klarlagt att den berörda målsäganden inte informerades om per- missionen. Den tjänsteman som ansvarade för arbetsuppgiften har uppfatt- ningen att hon måste ha gjort ett aktivt val när hon underlät att underrätta målsäganden i fråga. Uppgifterna om samtliga målsägande finns på samma dokument. Tjänstemannen har en minnesbild av att hon kan ha talat med den aktuella målsäganden och då uppfattat att han endast ville bli informerad i de fall L.A. medgavs utevistelse på egen hand. Mot bakgrund av dessa uppgifter kan Kriminalvården inte med säkerhet säga att myndigheten brustit när det gäller underrättelseskyldigheten. Kriminalvården har dock i 2 007 /0 8:JO1 vart fall brustit i att dokumentera i vilka avseenden målsäganden hade sagt sig inte vilja bli informerad. Vidtagna åtgärder och förändring av rutiner Vid anstalten Kumla medverkar numera en tjänsteman från enheten för inre säkerhet vid s.k. tillsynspermissioner, vilket tidigare skett endast vid bevaka- de permissioner. Krav ställs numera också på att de resplaner som fastställs skall vara betydligt mer konkreta och detaljerade än vad som var fallet vid den aktuella permissionen. Vidare har införts att kriminalvårdschefen eller hans ställföreträdare alltid skall informeras inför beslut om permission för vissa intagna. Jag har vidare granskat delar av L.A:s behandlingsjournal samt de beslut som Kriminalvården (tidigare ) fattat om L.A:s särskilda villkor. Av de allmänna råden i 9 kap. Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för verkställighet i anstalt (KVFS 2006:20) följer att en intagen under en normalpermission t.ex. skall kunna besöka sitt hem och sina anhöriga samt utföra andra aktiviteter som går att planera in under permissionen. För att upprätthålla en individanpassad kontrollnivå i samband med permissioner skall dessa förenas med adekvata villkor om t.ex. vistelseort och förbud att nyttja alkohol och andra berusningsmedel. hade vid det aktuella tillfället beviljats en normalpermission förenad med villkor om åtföljande av kriminalvårdstjänstemän. Permissionen var även villkorad med bl.a. drog- och alkoholförbud. Enligt permissionsplanen ingick resa till med bl.a. besök på restaurang Godthem. är dömd för synnerligen allvarlig brottslighet till ett ännu inte tidsbe- stämt livstidsstraff. Han har dessutom återfallit i ny brottslighet under sin verkställighet. Mot den bakgrunden kan det enligt min mening ifrågasättas om L.A. under sina permissioner bör tillåtas att vistas på platser som kan innebära säkerhetsrisker, t.ex. välbesökta restauranger och allmänna platser med större folkmängder. Vilka villkor som skall ställas i samband med en permission är emellertid en fråga som det åligger Kriminalvården att pröva i varje enskilt fall. Jag avstår därför från att göra några ytterligare uttalanden i denna del. De tjänstemän som åtföljde L.A. under permissionen hade bl.a. till uppgift att kontrollera att L.A. inte avvek, begick brott eller bröt mot sin permissions- plan och de med denna förenade villkoren.