frsrdg · GV04JO1 · 2008-01-01 00:00:00 — föreslås befordras till överläkare och har därför inte tagit formell ställning i den frågan. känner heller inte till att R.S. skulle ha utlovats en överläkartjänst. Vid lönesättningen inom tas hänsyn till flera olika faktorer. Ut- över bedömning av hur väl den anställde utför de direkta arbetsuppgifterna bedöms även bl.a. initiativförmåga och flexibilitet, dvs. hur den anställde bidrar till verksamhetens utveckling och förbättring. I de senare delarna be- dömdes R.S. inte bidra till att verksamheten förbättrades eller utvecklades i den form den kom att bedrivas efter omorganisationen. Detta gjorde att löne- påslaget för R.S. låg i den lägre kategorin. Han var dock inte ensam om att få ett påslag med och påståendet att R.S. fick den lägsta höjningen av alla ortopedläkare är således missvisande. vill förtydliga att R.S:s närmaste chef vid tillfället för löne- sättningen var . hade just tillträtt som medicinsk verk- samhetschef och av den anledningen bestämdes att som centrumchef för i skulle göra en samlad bedömning av lö- nerna för ortopedläkarna i hela länet då inte hade en rimlig chans att sätta sig in i frågan på ett rättvisande sätt. Detta var även en naturlig följd av att ortopedverksamheten inom som varit uppdelad på tre självständiga orter nu var länsövergripande. Landstingsdirektör har inte tagit del av hela bandupptagning- en men har efter samtal med och efter bedömning av det som i övrigt framkommit kring det bandade samtalets innehåll inte funnit anled- ning att misstänka att något fel har begåtts av . Vad gäller kontakten med massmedia bestämde och gemen- samt att skulle hantera de frågor som inkom angående det inspelade samtalet med R.S. Efter samtal mellan och var införstådd 2 007 /0 8:JO1 om hur det aktuella mötet utspelat sig, och då det fanns anledning att anta att det massmediala fokuset inte skulle ligga på det konkreta samtalsinnehållet utan snarare på vidare hantering av frågan bedömdes vara den som bäst kunde handha den kontakten. Efter den uppmärksamhet samtalet mellan R.S. och fick när det återgavs i delar i vissa medier tillsåg snabbt att återigen gå ut med infor- mation till alla anställda för att förhindra osäkerhet kring vad som gäller kring yttrandefriheten. Detta skedde bl.a. genom att videoupptagningar las ut på intranätet där förklarar vilka rättigheter de anställda har i det avseendet, och hur yttrandefriheten kan ta sig i uttryck. En sammanfattning av videoupp- tagningen framgår av bilaga 6. Efter samtalet mellan R.S. och gjordes en anmälan av läkarförbundet om att enskilda medarbetare kände sig hotade och kränkta. per- sonaldirektör kallades till möte med R.S:s fackliga företrädare där parterna kom fram till att skulle utreda om det förelåg något hot mot en- skild medarbetare. konstaterade efter utredning att så inte var fallet och läkarförbundet hade inget att invända. Sammanfattningsvis är uppfattning att något brott mot yttrandefriheten inte har skett. Den konflikt som föreligger anmälan har enligt uppfattning inte sin grund i hantering av yttrandefri- hetsfrågan utan det motstånd som finns inom vissa delar av till den nya organisationen. anförde bl.a. att det i och för sig var riktigt att han inte var ensam om det låga lönepåslaget, men att de två andra läkare som hade fått det låga lönepåslaget också hade varit öppet kritis- ka mot strukturförändringarna. En av dessa läkare var ordförande i föreningen . I ett beslut anförde JO följande. I 2 kap. 1 § regeringsformen föreskrivs att varje medborgare gentemot det allmänna är tillförsäkrad yttrandefrihet, dvs. frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Begränsning av yttrandefriheten får enligt 2 kap. 12 § regeringsfor- men ske endast genom lag eller, i vissa fall, genom annan författning. Någon sådan begränsning är dock inte aktuell i förevarande fall. Genom tryckfrihetsförordningens bestämmelser om meddelarfrihet ges ytt- randefriheten till viss del ett särskilt skydd. Meddelarfriheten enligt 1 kap. 1 § andra stycket tryckfrihetsförordningen innebär att det står varje medborgare fritt att med iakttagande av de bestämmelser som är meddelade i tryckfri- hetsförordningen till skydd för enskild rätt och allmän säkerhet i tryckt skrift yttra sina tankar och åsikter, offentliggöra allmänna handlingar samt meddela uppgifter och underrättelser i vilket ämne som helst. Yttrandefriheten utgör en förutsättning för en fri debatt om lämpligheten och riktigheten av myndigheternas handlande och möjliggör därmed också en granskning av hur offentliga tjänstemän sköter sina åligganden. 2 007 /0 8:JO1 Lagregleringen om yttrandefrihet ger offentligt anställda samma skydd som alla andra medborgare. En offentligt anställd kan således fritt ge uttryck för sin uppfattning, även rörande den egna myndighetens verksamhet, såvitt tystnadsplikt inte gäller för uppgifterna. Det skydd för yttrandefriheten som regeringsformen anger är ett skydd gentemot det allmänna. Skyddet innebär att en myndighet inte får ingripa vare sig formellt eller informellt mot någon för att han eller hon har använt sig av sin grundlagsstadgade rätt att yttra sig i massmedier eller på annat sätt ge uttryck för sin uppfattning. En myndighet får inte heller försöka motarbeta att den anställde använder sig av sina rättigheter. En arbetsgivare kan således inte genom generella uttalanden eller genom kritik i enskilda fall försöka påverka arbetstagaren i fråga om det sätt på vilket yttrandefriheten används. Detta gäller även i de fall en myndighet anser att arbetstagaren har lämnat felaktiga uppgifter. Myndigheten är i stället hänvisad till att på lämpligt sätt bemöta och rätta sådana uppgifter. Den som är anställd vid en myndighet har alltså rätt att, utan att behöva frukta att bli föremål för repressalier från myndighetens sida, offentligt fram- föra från arbetsgivarens uppfattning avvikande synpunkter på myndighetens organisation och verksamhet. Reglerna till skydd för yttrandefriheten fritar dock självfallet inte den anställde från skyldigheten att i arbetet lojalt rätta sig efter arbetsgivarens beslut och direktiv angående hur verksamheten skall bedrivas, oavsett vilken uppfattning han eller hon kan ha om dessa. genomförde en stor omorganisation, vilken bl.a. innebar förändringar för verksamheten vid i . var kritisk till dessa förändringar och enga- gerade sig i föreningen . gjorde därvid uttalanden i tid- ningar rörande omorganisationen och dess konsekvenser. har gjort gällande att R.S., på grund av att han har utnyttjat sin grund- lagsskyddade meddelar- och yttrandefrihet, dels har förvägrats en överläkar- tjänst, dels har åsidosatts i lönehänseende. Till stöd för detta har L.H. främst åberopat de uttalanden som , centrumchef för rum inom , har gjort vid ett möte med R.S. och en artikel där landstingsdirektören uttalat sig. har tillbakavisat uppgifterna om att repressalier har fö- rekommit samt anfört att det inte har skett någon kränkning av R.S:s yttrande- frihet. Som framgår av den rättsliga regleringen som jag ovan har redogjort för lig- ger det inom yttrandefrihetens område att, som R.S. har gjort, rikta kritik mot omorganisationen. Det har inte framkommit något som tyder på att R.S., i sitt arbete som ortopedläkare, inte skulle ha rättat sig efter de beslut som lands- tinget fattat rörande omorganisationen eller att han på annat sätt brutit mot 2 007 /0 8:JO1 direktiv rörande verksamheten. Frågan är om , till följd av R.S:s engagemang i föreningen och hans uttalanden bl.a. i tid- ningar om omorganisationen, har försökt straffa eller på något annat sätt påverka honom. Det kan konstateras att i sitt remissvar inte har ifråga- satt att samtalet mellan och . har utspelat sig på det sätt som finns redovisat i handlingarna. Inte heller har ifrågasatts att har uttalat sig i enlighet med vad som framgår av en av de ingivna artik- larna. Det är således ostridigt att , i samtal med R.S., har uttalat bl.a. att ledningsnivån måste markera att man inte är riktigt nöjd med hur det funkat samt att det var rökt med överläkartjänsten, i alla fall i det korta perspektivet, och att det berodde på hur R.S:s engagemang tagit sig ut- tryck. Vad gäller har denne uttryckt sitt stöd för agerande och uttalat bl.a. att det är naturligt att R.S. inte kan komma ifråga för en chefs- eller förtroendeposition inom eftersom det handlar om att genomföra de politiska beslut som R.S. Vad som har anförts i anmälan ger mig anledning att först pröva om R.S. rent faktiskt har förvägrats en överläkartjänst, dvs. vid den aktuella tidpunkten hade befordrats till överläkare om han inte hade uttalat sig negativt om omorganisationen och dess konsekvenser. I den delen har anfört följande. Förslag till befordran skall lämnas av närmaste chef till centrumchefen, som sedan har att ta ställ- ning i den frågan. I R.S:s fall har det inte lämnats något sådant förslag och har heller inte haft kännedom om att R.S. skulle ha utlovats en överläkartjänst. uttalanden under samtalet med R.S. kan visserligen tol- kas som att det tidigare hade varit aktuellt att befordra R.S. Mot bakgrund av bl.a. vad har anfört om den formella befordringsgången ger utredningen emellertid inte underlag för slutsatsen att R.S. faktiskt hade befordrats till överläkare om han inte hade uttalat sig nega- tivt om omorganisationen och dess följder. När det gäller frågan om R.S. har åsidosatts i lönehänseende vill jag anföra följande. Jag har i ett tidigare beslut (JO:s ärende dnr 1639-2002, beslut ) uttalat att lönekriterier som kan tolkas på så sätt att en anställd, som utnyttjar sin grundlagsfästa meddelar- och yttrandefrihet för att göra kritiska uttalanden, skulle kunna bedömas negativt i lönehänseende strider mot med- delar- och yttrandefriheten. Av remissvaret framgår att hänsyn tas till flera olika faktorer vid lönesätt- ningen inom . Utöver bedömning av hur väl den anställde utför de direkta arbetsuppgifterna bedöms även bl.a. initiativförmåga och flexibilitet, dvs. hur den anställde bidrar till verksamhetens utveckling och förbättring. De nämnda lönekriterierna är inte sådana att det föreligger grund för att kritisera kriterierna i sig. Det är emellertid viktigt att påpeka att lönekriterier självfallet inte får tolkas och användas i avsikt att bestraffa anställda som utnyttjar sin lagliga rätt att yttra sig om myndighetens verksamhet. 2 007 /0 8:JO1 har uppgett att skälet till att lönepåslaget hamnade i den lägre kategorin var att R.S. inte ansågs bidra till att verksamheten för- bättrades eller utvecklades i den form den kom att bedrivas efter omorganisa- tionen. Vilka omständigheter som har legat till grund för denna bedömning har inte närmare berörts i remissvaret. I avsaknad av uppgifter i detta avseen- de ligger det nära till hands att anta att R.S:s engagemang i föreningen och de negativa uttalanden som han gjort rörande omorganisationen har beaktats vid lönesättningen. Utredningen ger mig dock inte underlag för att konstatera att så har varit fallet. Det är inte heller sannolikt att ytterligare utredningsåtgärder skulle bringa klarhet i saken. Sammanfattningsvis har jag således inte funnit utrett att R.S:s kritik mot fick till följd att han inte befordrades till överläkare respektive erhöll ett lågt lönepåslag. Det som har kommit fram rörande agerande ger dock anled- ning även till följande uttalanden. Av remissvaret framgår att syftet med samtalet var att stämma av arbetsgivarens syn på R.S:s framtid inom och att man ville göra klart att han kunde se att det fanns utvecklingsmöjligheter även i den nya organisationslösningen. I remissvaret anförs vidare att vid mötet framförde till R.S. att han hade drivit sitt engagemang på ett sådant sätt att befolkningen i länet missleddes och skrämdes samt att han hade lämnat felaktiga och vilseledande uppgifter som publicerats i tidningar. Det är i och för sig förståeligt att en myndighet inte stillatigande åser att, enligt myndighetens mening, felaktiga uppgifter sprids rörande verksamheten. Det är likväl, som framgått ovan, i allmänhet inte tillåtet att genom påtryck- ningar mot anställda försöka styra den information som de lämnar. Härvid måste även beaktas att det ofta är svårt att rent objektivt bedöma vad som är rätt eller fel, t.ex. vilka effekter ett beslut om omorganisation kan komma att medföra. Arbetsgivaren är därför i allmänhet hänvisad till att tillrättalägga felaktiga eller vilseledande uppgifter på annat sätt än genom att kalla till sig och diskutera saken med den anställde. Ett sådant samtal framstår ofta för arbetstagaren som ett sätt att försöka påverka vilka uppgifter denne lämnar till medierna. Det kan inte heller utan vidare tillåtas att företrädare för en myndighet gör uttalanden som förmedlar uppfattningen att om en arbetstagare gör bruk av t.ex. sin yttrandefrihet, kan det han säger komma att färga av sig på bedöm- ningen av hans vilja att fullgöra sina arbetsuppgifter, dvs. hans lojalitet, och därigenom möjlighet bl.a. till befordran inom myndigheten. Det råder inte något tvivel om att R.S. har uppfattat att hans engagemang och uttalanden har haft inverkan på hans löneutveckling och möjligheter att bli befordrad till överläkare. Med hänsyn till uttalanden under samtalet samt därefter gjorda uttalanden i medierna har jag förståelse för hans uppfattning. Enligt min mening har R.S:s medde- lar- och yttrandefrihet därigenom kränkts. och kan inte undgå kritik för sitt agerande. 2 007 /0 8:JO1 Fråga om en nämnds åtgärd att tilldela en befattningshavare en erinran har inneburit en kränkning av dennes yttrandefrihet (Dnr 2584-2005) I en anmälan, som kom in till JO , klagade på en tjänsteman hos i och på ytterligare en tjänsteman inom kommunen. I sin anmälan gjorde han gällande att de båda tjänstemännen hade kränkt en anställds grundlagsfästa yttrandefrihet. Hans anmälan grundades på uppgifter i en tidningsartikel enligt vilka en befatt- ningshavare inom kommunen hade tilldelats en erinran av brandchefen som en följd av att han hade skrivit ett internt brev med reflektioner om en arbets- grupp. Skrivelsen med erinran var undertecknad av arbetsgivarens representant och hade följande innehåll. I ett anställningsförhållande har båda parter rättigheter och skyldigheter gent- emot varandra. För att anställningsavtalet skall fungera i praktiken förutsätts att båda parter fullgör sina rättigheter och skyldigheter. Arbetstagarens skyldigheter framgår bl.a. av Allmänna bestämmelser, Allmänna åligganden, § 8, i vilken det bl.a. framgår: Arbetstagaren ska utföra de arbetsuppgifter som framgår av för arbetsta- garen gällande anställningsavtal, och de åligganden i övrigt, som är förenade med anställningen. Vi har noterat att Du har brutit mot Dina skyldigheter i anställningsavtalet genom att upprätta och till flera personer i förvaltningen sprida en handling med ru- briken Reflektioner och ifrågasättanden BoB-gruppen. Du måste ha varit medveten om att ett spridande av innehållet i handlingen innebar ett brytande av det lojalitetsåtagande som följer av Ditt anställningsförhållande. Åsidosät- tandet av lojalitetskravet är särskilt besvärande med tanke på att Du har en hög befattning i förvaltningen. Arbetsgivaren kan inte tolerera och accepterar inte ett sådant handlande. Misskötsamheten innebär både ett motverkande av verksamhetens syfte och ett motarbetande av arbetsgivaren vilket medför att förtroendet för Dig som arbetstagare allvarligt skadas. Denna erinran är inte någon disciplinär åtgärd utan enbart ett klarläggande av vissa skyldigheter i anställningsavtalet. Vi vill i detta sammanhang äver erinra om att ett brott mot anställningsav- talet ytterst kan leda till uppsägning eller avskedande enligt lagen om anställ- ningsskydd. i anmodades att göra en utredning och yttra sig över vad som hade framförts i anmälan. Nämnden hemställde i sitt remissvar att anmälan inte skulle föranleda någon åtgärd från JO:s sida och yttrade i huvudsak följande. 2 007 /0 8:JO1 I samband med det årliga tertialbokslutet framkom att prognosen för var . I anledning härav erhöll (), förvaltningschef tillika räddningschef för brandför- svaret i , ett uppdrag av räddningsnämnden att inkomma med förslag till åtgärder för att minska förvaltningens kostnader för att nå en budget i balans. Därutöver skulle en organisationsöversyn vidtas i syfte att sänka driftskostnaderna för att även skapa ett ekonomiskt utrymme för ut- veckling av verksamheten. fungerade ek.chefen (.) även som nämndsekreterare. Ett stort arbete sattes i gång med att involvera såväl personal, fackliga re- presentanter som nämndsledamöterna i organisations- och utvecklingsarbetet. Flera utvecklings- och strategidagar, där både nämndsledamöter och personal deltog aktivt, genomfördes. Det bedömdes vara av stor vikt att samtliga var delaktiga, och man arbetade därför nogsamt med att förankra varje steg i processen inför omorganisationen. För att ytterligare förstärka förankrings- processen, för att nå förståelse och få personalen delaktig och positiv till för- ändringsarbetet och de föreslagna besparingsåtgärderna, utbildades tolv medarbetare till utvecklingsledare. Utvecklingsledarna, vars arbete bedömdes vara nödvändigt för att kunna genomföra förändringarna, utbildades till processledare, av en särskilt engagerad konsult. Utvecklingsledarnas uppgift var bl.a. att leda delprocesser inför omorganisationen. Ledningsgruppens roll i förändringsarbetet, där även M.A. ingick, skulle aktivt arbeta med och vida- reutveckla utvecklingsledarnas förslag. var dock inte positiv till organisationsöversynen och uttryckte vid ett flertal tillfällen att det ej var nödvändigt med en organisationsöversyn bland annat eftersom han menade att den f.d. förvaltningschefen genomfört besparingar och att M.A. själv hade uttömt de besparingsmöjligheter av större karaktär som han bedömde genomförbara. gjorde klart för M.A. att en organisationsöversyn och omorganisation likväl var nödvändig för att dels uppnå de besparingskrav som förvaltningen hade erhål- lit i uppdrag av nämnden, dels för att nå en större delaktighet bland persona- len. gjorde dessutom klart för M.A. att det var viktigt att M.A. deltog i processen då han som ekonomichef samt nämndsekreterare innehade en vik- tig roll och en för verksamheten strategisk position och var en av organisatio- nens få chefstjänstemän. informerades nämndens presidium om de områden som bedöms vara aktuella för en översyn. hade ett möte med ledningsgruppen. Vid mötet delades de uppdrag ut som utarbetats mellan FC och presidiet till led- ningsgruppens medlemmar. Ett av uppdragen, det s.k. Bättre och Billigare- uppdraget (senare kallat BoB-gruppen) gavs till den till- förordnade avdelningschefen för räddningsavdelningen. Avdelningschefens och gruppens uppgift var att dammsuga verksamheten för att minska drifts- och servicekostnader inom förvaltningen. Anledningen till att inte M.A. erhöll just detta uppdrag, vilket annars hade varit naturligt för en ekonomichef att arbeta med, var att M.A. var så uttalat negativ till översynen. erhöll vid detta möte i stället uppdraget att biträda respektive chef i de avseenden som han kunde vara dem behjälplig. erhöll även uppdraget att tillsammans med en annan avdelningschef ta fram ett förfrågningsunderlag för en konsultinsats avseende organisationsutvecklingen. Efter lunch uppsökte M.A. och lät medde- la att han inte hade för avsikt att fullfölja de två uppdragen eftersom han an- såg att han redan hade för stor arbetsbelastning. 2 007 /0 8:JO1 gav ett klart intryck av att vara negativ till hela processen, och fram- för allt fick ett intryck av att hans kritik till processen inte var kon- struktiv. meddelade honom då att han hade två prioriterade uppgifter, dels utarbetande av delårsbokslutet, dels de två uppdrag han hade erhållit tidigare . Resultatet av uppdragen skulle delredovisas redan den 23 sep- tember, under ett stort heldagsseminarium, varför det var viktigt att alla prio- riterade de uppgifter man erhållit. delredovisades resultatet av de utdelade uppdragen på ett heldagsseminarium. Förutom ledningsgruppen deltog även utvecklings- ledarna. Den s.k. BoB-gruppen redovisade sitt arbete och sitt resultat. Under detta seminarium fanns ytterligt goda möjligheter att kommentera eller kritisera de förslag som lades fram av varje grupp. kom inga invändningar från ekonomichefen avseende BoB-gruppens resultat. hade inte påbörjat de uppdrag han erhållit. meddelade att arbetet skulle slutföras enligt tidigare erhållna tidsplaner. fortsatte arbetet med organisationsöversynen, och under ett mycket kort ögonblick sammanträffade med M.A. på förmidda- gen. ställde då frågan till om hon var nöjd med BoB-gruppens arbete och om allt som de föreslagit skulle genomföras. att alla förslag nog inte var möjliga att genomföra men att arbetet med försla- gen skulle fortgå. var oerhört negativ till BoB-gruppens resultat och meddelade att han sänt ett mejl till henne om gruppens arbete. hann inte ta del av mejlets innehåll. Först tog del av det mejl (ru- bricerat reflektioner och ifrågasättanden ) som M.A. sänt ut under freda- gen, inte bara till utan även till ledningsgruppen och en av utveck- lingsledarna. Handlingen innehöll ett starkt ifrågasättande av de uppdrag som delats ut. Det framgår av handlingen att M.A. var medveten om att det var ett starkt ifrågasättande av själva uppdraget, och det sättet han framställde sin kritik på uppfattades som att han uppmanade flera medlemmar i lednings- gruppen att inte fortsätta med de uppdrag man erhållit. Arbetet med organisa- tionsutvecklingen var tänkt att fortsätta , men med anledning av ekonomichefens utsända mejl stoppades arbetet upp. Flera be- dömde innehållet i M.A:s mejl som en kontraorder och att arbetet med orga- nisationsutvecklingen skulle avbrytas. fick med anledning av M.A:s mejl och det sätt det mottogs i organisationen i stället ordna flera krismöten med utvecklingsledarna. Handlingen var nu spridd till många utanför led- ningsgruppen i förvaltningen och arbetet med organisationsutvecklingen och ett bättre och billigare brandförsvar försenades och försvårades. Häref- ter utarbetades, efter samråd med personaldirektören, en skriftlig erinran som meddelades M.A. utredning har begränsats till frågan om arbetsgivaren genom sitt handlande felaktigt begränsat M.A:s rätt att använda sig av sin rätt att yttra sig. I 2 kap. 1 § regeringsformen (RF) stadgas att varje medborgare gentemot det allmänna är tillförsäkrad yttrandefrihet, dvs. en frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Lagen ger härvid offentligt anställda samma skydd som andra med- borgare även rörande den egna myndighetens verksamhet. Den som är kom- munalt anställd har alltså rätt, utom i de fall sekretessregler begränsar rätten, 2 007 /0 8:JO1 att som privatperson fritt uttala sig om sådana förhållanden på sin arbetsplats som han eller hon anser bör komma till allmänhetens kännedom. En arbetstagare som däremot uttalar sig som företrädare för myndigheten, är inte på samma sätt tillförsäkrad oinskränkt yttrandefrihet. Reglerna till skydd för yttrandefriheten fritar nämligen inte den anställde från skyldigheten att i sin verksamhet lojalt rätta sig efter arbetsgivarens beslut och direktiv angående hur verksamheten skall bedrivas, oavsett vilken uppfattning han eller hon kan ha om dessa. På så sätt är han skyldig att vara lojal mot arbetsgivaren. Om arbetstagaren inte följer arbetsgivarens beslut eller direktiv kan detta leda till att arbetstaga- ren därmed gör sig skyldig till exempelvis misskötsamhet. Den anställdes lojalitetsplikt anses nämligen, likt arbetsgivarens arbetsledningsrätt, följa av anställningsavtalet varför en arbetsgivare kan reagera mot en arbetstagares beteende med exempelvis tillsägelser, omplacering och i allvarligare fall disciplinpåföljder.