frsrdg · GW04JO1 · 2008-11-17 00:00:00 — Däremot måste vissa förutsättningar vara uppfyllda, bl.a. måste lokalen vara godkänd som livsmedelslokal. Folköl får endast säljas till den som fyllt ; det åligger säljaren att kontrollera att köparen uppnått denna ålder (3 kap. 8 § alkohollagen). Den som bedriver detaljhandel med folköl ska anmäla verksamheten hos den kommun där försäljningen sker och utöva s.k. egenkontroll över försälj- ningen (5 kap. 6 § alkohollagen). Med egenkontroll menas exempelvis utbild- ning av personalen och rutiner vid försäljningen. Den omedelbara tillsynen över detaljhandeln med folköl utövas av kom- munen och polismyndigheten (8 kap. 1 § alkohollagen). Enligt 8 kap. 6 § alkohollagen har en tillsynsmyndighet rätt att av den som bedriver detaljhan- del med öl få upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. Till- synsmyndigheten har också rätt att få tillträde till rörelsens lokaler för att kunna utöva sin tillsyn. I proposition 2000/01:97 (s. 67) noteras att tillsynen över folkölsförsälj- ningen i detaljhandeln i praktiken inte kan göras annat än stickprovsvis och med tonvikt på information och rådgivning. Det framgår vidare att den nämnda egenkontrollen ska bedrivas i samarbete mellan den enskilde handla- ren och tillsynsmyndigheten. Program för egenkontroll innefattande utbild- ning m.m. ska således enligt vad som uttalas fastställas och kontrolleras av kommunerna. Brister i egenkontrollen kan läggas till grund för ett beslut enligt 7 kap. 21 § alkohollagen. Enligt bestämmelsen får kommunen förbjuda den som bedriver detaljhandel med öl att fortsätta verksamheten om den för- anleder olägenheter i fråga om ordning och nykterhet. Om förbud är en alltför ingripande åtgärd kan kommunen i stället meddela en varning. 2 008 /0 9:JO1 bud kan enligt bestämmelsens andra stycke inskränkas till att gälla för vissa närmare angivna tider eller under vissa närmare angivna omständigheter. Enligt 3 kap. 10 § andra stycket alkohollagen får kommunen för visst till- fälle, om det anses påkallat för ordningens upprätthållande, förbjuda eller inskränka försäljning av alkoholdrycker. Bestämmelsen är avsedd att kunna förebygga olägenheter vid t.ex. större lokala arrangemang. Kommunens beslut enligt alkohollagen och dess föreskrifter kan enligt 9 kap. 2 § alkohollagen överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Alkohollagstiftningen bärs upp av folkhälsoskäl. I den tidigare omnämnda propositionen framhöll lagstiftaren risken för att de problem som fanns med folkölsförsäljningen bagatelliseras och att kontrollen över försäljningen be- hövde skärpas. Av redogörelsen för den rättsliga regleringen framgår att det finns tämligen omfattande restriktioner förknippade med detaljhandelns möj- ligheter att sälja folköl och att kommunerna anförtrotts en stor roll och bety- dande befogenheter för tillsynen över alkohollagstiftningens efterlevnad. Av redogörelsen för den rättsliga regleringen framgår även att lagstiftaren förutsatt att kommunen som tillsynsmyndighet ska vara aktiv med informa- tion och rådgivning. I detta torde ingå att informera om särskilda förhållanden som kan komma att råda i samband med festivalarrangemang och liknande samt de bedömningar kommunen därvid gör kring ordningsförhållanden, risk för alkoholmissbruk m.m. Även om det inte alla gånger är möjligt att hålla en klar rågång mellan å ena sidan informations- och rådgivningsverksamheten och å andra sidan den myndighetsutövande tillsynen måste detta eftersträvas. har i sitt yttrande till JO valt att inte själv yttra sig över frågan om inskränkningen av alkoholhandeln under gatufesten utan i stället hänvisat till en samman- ställning från nämndens alkoholenhet. Av sammanställningen kan utläsas att handlarna informerats om lagstiftningen men att det inte funnits några planer på förbud, eftersom bedömningen är att det inte är rätt väg att gå. Av den i och för sig knapphändiga dokumentation som finns i ärendet framgår att kommunens företrädare varit mycket aktiva för att få till stånd de begränsningar i folkölsförsäljningen som de aktuella detaljhandlarna genom- förde. Bland annat utfärdades ett dokument betecknat Överenskommelse i vilket respektive handlare skulle intyga att vederbörande tagit del av informa- tionen och förbinda sig att följa överenskommelsen. Dokumentet skulle senast tillställas kommunens alkoholenhet. Överenskom- melsen ter sig, som den utformats, som en förbindelse från den underteck- nande handlaren gentemot kommunen. Av materialet framgår även att andra handlare än de som deltagit vid informationsmötet enligt önskemål från 2 008 /0 9:JO1 dem som deltog också skulle inkluderas i förfarandet. Kommunen tog slut- ligen på sig rollen att ta fram informationsmaterial om överenskommelsen och informera om den via annonser i pressen. Frivilligheten för de inblandade handlarna kan under dessa omständigheter te sig tämligen skenbar. Genom att förfara på det sätt socialnämnden gjorde genomfördes restriktioner i detaljhandeln, som från handlarnas synpunkt inte kan ha varit lätt åtskiljbara från ett påbud från tillsynsmyndighetens sida. i stället valt att gå den rättsliga vägen och fattat ett beslut skulle de som berördes av detta haft möjlighet att få saken prövad i domstol, en möjlighet som betogs dem. Annorlunda uttryckt innebar handläggningen att kommunen sökte förmå tillsynsobjekten att frivilligt gå med på sådant som kommunen i egenskap av tillsynsmyndighet har befogenhet att ensidigt besluta om. Ett sådant förfa- rande kan uppfattas som ett sätt att söka utöva myndighet utan att behöva iaktta de formella krav som ställs på myndighetsutövning. Det bör därför inte tillämpas. Jag anser sammanfattningsvis att kommunen genom sina åtgärder i detta ärende gått över gränsen för vad som är råd och information in på det myn- dighetsutövande området. Inget hade hindrat socialnämnden från att samman- kalla ett informationsmöte, lägga fram sin syn på saken, inhämta handlarnas synpunkter och därefter med stöd av sina befogenheter enligt alkohollagen besluta om de inskränkningar som befanns påkallade. Resultatet av ett sådant initiativ kunde även blivit att kommunen nöjt sig med mötet i förhoppningen att begränsningar skulle ske på frivillig väg. Gränsen överträddes när nämn- den fortsatte med att på olika sätt söka binda upp parterna och även handlare som inte deltagit vid mötet. En konsekvens av den informella handläggningen är att ärendet inte do- kumenterades på sådant sätt som krävs vid myndighetsutövning. Det har försvårat allmänhetens möjlighet till insyn, vilket illustreras av anmälan. Vad gäller den begäran som anmälaren tillställde kommunen avsåg den emellertid specifikt mötesprotokoll eller minnesanteckningar från mötet mellan företrä- dare för tillsynsmyndigheterna och detaljhandeln m.fl. Några handlingar av det slaget upprättades inte och kunde därmed inte heller lämnas ut. Någon villkorslös skyldighet att upprätta minnesanteckningar i samband med infor- mationsmöten av det slaget torde i och för sig inte föreligga. Det får emeller- tid anses lämpligt att upprätthålla ett dokumentationskrav i alla tillsynssam- manhang där det kan bli aktuellt för tillsynsmyndigheten att övergå från in- formation och rådgivning till myndighetsutövning. 2 008 /0 9:JO1 Offentlighet och sekretess samt yttrande- och tryckfrihet Socialtjänst samt hälso- och sjukvård Handläggningen av en begäran om att få ta del av patientjournal genom att använda dataterminal hos vårdgivaren (Dnr 1316-2007) I en anmälan till JO framförde K.B. klagomål mot vårdcentralen inom . Klagomålen avsåg huvudsakligen det förhållandet att hon nekats att läsa vårdcentralens journaler avseende henne genom att använ- da vårdgivarens dataterminal. Hon uppgav bl.a. att hon hade bett förvalt- ningschefen om att få svaret på sin begäran formulerat på ett sådant sätt att hon skulle kunna överklaga det till kammarrätten. Till anmälan fogades kopia av en handling. Inledningsvis inhämtade en föredragande hos JO upplysningar från kansliche- fen vid Nordost. Han uppgav i huvud- sak följande. har på begäran fått kopia av hela sin journal. Ingenting har ansetts om- fattas av sekretess gentemot henne. Därefter har hon återkommit och önskat ta del av journalen på plats, dvs. att sitta vid en dator och själv läsa hela journa- len på skärmen. Verksamhetschefen vid vårdcentralen har ansett att det av praktiska skäl inte går att tillmötesgå K.B:s önskemål. Man har erbjudit henne att per telefon eller vid ett besök diskutera eventuella frågor rörande journa- len. Från Primärvården Nordost inhämtades fyra skrivelser. I en skrivelse från verksamhetschefen till K.B. Du har bett att få läsa Din journal direkt på skärmen i vår datorjournal. Du har tidigare fått utskrivet samtliga delar av Din journal på papper. Av praktiska skäl har vi inte möjlighet att hjälpa Dig att få läsa journalen direkt på skär- men. Saknar Du någonting av Dina journalhandlingar på papper så ordnar vi det. I en till förvaltningschefen ställd skrivelse , rubricerad Överklagan av beslut, anförde K.B. 2 008 /0 9:JO1 Jag har begärt att få komma till Vårdcentralen i och på plats få läsa min journal. Verksamhetschef har i brev meddelat att de av prak- tiska skäl inte har möjlighet att hjälpa mig att få läsa journalen direkt på skärmen. Med anledning av verksamhetschef beslut att neka mig komma till Vårdcentralen för att på plats läsa min journal, överklagar jag detta beslut till dig. Emotser snabbt besked/beslut. svarsskrivelse löd enligt följande. Du har i brev till mig överklagat ett beslut fattat av verksamhets- chefen vid vårdcentralen i . Beslutet innebär att man av praktiska skäl inte anser sig ha möjligheter att hjälpa Dig med läsning av Din journal direkt vid datorskärmen. Detta beslut har jag ingen anledning att ifrågasätta eller att på något sätt överpröva. Skälen för detta är följande. Primärvårdens datoriserade journalsystem, BIOSIS, medger till skillnad från slutenvårdens journalsystem, Melior, inte några ändringar i journaltexten sedan journalen väl är signerad. Enligt uppgift från till mig så är de kopior som Du har fått på Din primärvårdjournal tagna efter att journalen har blivit signerad. Du skall enligt uppgift till mig och även enligt det brev som Du har fått från dessutom ha fått ut kopior på hela din jour- nal. Det finns således ingenting i journalen som Du inte har fått kopia på. Är det däremot någonting i de kopior som Du har fått som du inte förstår innebörden av eller på annat sätt kan tyda, så har Du rätt att få detta förklarat av sjukvårdspersonal med tillträde till journalen. Detta görs då lämpligen genom en telefonkontakt eller genom att Du vid eventuellt kommande besök visar upp de kopior som Du vill ha förklarade. I en ytterligare skrivelse från till K.B. daterad anfördes följande. I brev till Dig har jag förklarat att jag som förvaltningschef inte har någon anledning att ompröva verksamhetschefen bedömning att det av praktiska skäl inte är möjligt att låta Dig läsa Din elektroniska pri- märvårdsjournal vid en dator på vårdcentralen. Eftersom verksamhetschefen både för Dig och för mig har meddelat att Du på papperskopior har fått ut hela Din journal, så tillför en läsning av journalen via datorskärm heller inget mervärde för Dig. Däremot har Du, som jag också skrev i mitt förra brev, rätt att få innehållet i journalen förklarat om det finns uppgifter i den som Du inte förstår eller kan tyda. Jag har således ingen anledning att göra någon annan bedömning i den här frågan än vad jag gjorde i mitt brev till Dig . Anmälan remitterades till i för utredning och yttrande över den formella hanteringen av K.B:s framställning om att få ta del av sin journal på plats, vid en datorskärm. Som sitt remissvar ingav styrelsen ett av ordföranden och regiondirektören under- tecknat yttrande i vilket anfördes följande. 2 008 /0 9:JO1 Som framgår av remissen har JO i ärendet hört kanslichefen . Vidare finns skrivelser till patienten av verksamhetschef samt förvaltningschef . Vid kontakt med företrädare för verksamhe- ten har härutöver ingen information av betydelse i ärendet framkommit. Primärvårdens datoriserade journalsystem, BIOSIS, är ett vårdregister. Allmänheten har inte möjlighet att få direktåtkomst till systemet och sin egen journal via en datorskärm. Vid användande av BIOSIS krävs särskild kunskap om hur uppgifter hämtas ur systemet och tillgång till viss uppgift är dessutom ofta kopplat till krav på viss behörighet för användaren med angivande av koder. Därtill kan uppgifter inflyta under tid som användaren har tillgång till systemet, vilket omöjliggör en sekretessprövning i förväg. BIOSIS har därför organiserats så att patient endast genom utskrift på papper kan få tillgång till sin journals fullständiga innehåll. Av det anförda framgår att det inte har varit möjligt för patienten att på plats vid datorskärm få läsa sin journal och vidare att verksamhetens beslut är ett verkställighetsbeslut. Det har därmed inte funnits anledning att delge patienten överklagandehänvisning. Inget annat har framkommit än att patienten fått samtliga begärda uppgif- ter och att sekretess inte har gjorts gällande för någon uppgift. Till remissvaret hade fogats en skrivelse som upprättats av regionjuristen . I ett beslut anförde JO följande. I 2 kap. tryckfrihetsförordningen (TF) finns grundläggande bestämmelser om allmänna handlingars offentlighet. Kapitlet reglerar även primärt frågan om utlämnande av allmän handling. Begreppet handling innefattar bl.a. upp- tagning för automatisk databehandling, ADB-upptagning (2 kap. 3 § TF). I 2 kap. 12 § TF stadgas att allmän handling som får lämnas ut, dvs. som inte omfattas av sekretess, ska på begäran genast eller så snart det är möjligt på stället utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del av handlingen. Fråga om utlämnande av allmän handling prövas enligt 2 kap. 14 § TF av den myndighet som förvarar handlingen. Av 15 kap. 6 § andra stycket sekre- tesslagen (1980:100) framgår att om viss befattningshavare vid myndighet enligt arbetsordning eller särskilt beslut svarar för vården av handling, an- kommer det på honom att i första hand pröva fråga om handlingens utläm- nande till enskild. I tveksamma fall ska han hänskjuta frågan till myndighe- ten, om det kan ske utan omgång. Om en framställning om att få ta del av en handling inte kan tillmötesgås fullt ut ska den som begär handlingen underrättas om detta. Han ska också underrättas om att han kan begära att frågan hänskjuts till myndigheten och att ett formligt beslut krävs för att ett avgörande ska kunna överklagas. Mot myndighetens avslagsbeslut får sökanden enligt 15 kap. 7 § sekretesslagen 2 008 /0 9:JO1 föra talan hos kammarrätt. Av 20 och 21 §§ förvaltningslagen (1986:223) följer att ett avslagsbeslut ska vara motiverat och försett med en anvisning om hur det kan överklagas. I 15 kap. 913 §§ sekretesslagen finns särskilda bestämmelser om upptag- ningar för automatisk databehandling. Av 15 kap. 9 § sekretesslagen framgår att myndighet som i sin verksamhet använder automatisk databehandling ska ordna denna med beaktande av den i tryckfrihetsförordningen stadgade rätten att ta del av allmänna handlingar. Enligt 10 § ska myndighet på begäran bereda enskild tillfälle att själv använda terminal eller annat tekniskt hjälpmedel som myndigheten förfogar över för att ta del av upptagning för automatisk databehandling. Sådan skyldighet föreligger dock inte, om sökanden därigenom får tillgång till upptagning som inte anses som allmän handling hos myndigheten eller om hinder möter på grund av bestämmelse om sekretess, på grund av fara för förvanskning eller förstöring eller av hänsyn till arbetets behöriga gång. För det fall en myndig- het avslår enskilds begäran om att själv få använda en terminal tillämpas vad som är föreskrivet om överklagande av beslut i 7 §. begärde att få ta del av sin patientjournal genom att använda en datater- minal hos vårdgivaren. Av utredningen framgår inte när hon gjorde sin fram- ställning första gången. Verksamhetschefen meddelade henne i en skrivelse att detta inte var praktiskt genomförbart. vände sig därefter genom en skrivelse , rubricerad Överklagan av beslut, till förvaltningschefen med sin begä- ran. Hon uppgav att hon överklagade beslut och att hon emot- såg ett snabbt besked/beslut. I en svarsskrivelse för- klarade att han inte fann anledning att ompröva beslut och framhöll att K.B. hade fått kopior av hela sin journal. synes därefter, oklart när, ha kontaktat i saken igen. upprepade i skrivelse det besked han tidigare lämnat. När det gäller den formella handläggningen av K.B:s framställning vill jag anföra följande. Inledningsvis ger det som har framkommit skäl att allmänt framhålla att en myndighet inte kan avslå en begäran från en enskild om att få ta del av all- männa handlingar med hänvisning till att allmänna handlingar redan har läm- nats ut till den enskilde. Detta gäller även om det skulle vara samma hand- lingar som efterfrågas. Jag har ovan redogjort för relevanta delar av regelsystemet rörande utläm- nande av allmänna handlingar. Av redovisningen framgår att det i 15 kap. 9 13 §§ sekretesslagen finns särskilda bestämmelser om upptagningar för auto- 2 008 /0 9:JO1 Enligt dessa bestämmelser är en myndighet, med vissa undantag, skyldig att på begäran bereda den enskilde tillfälle att själv ta del av allmänna handlingar genom att använda terminal eller annat tekniskt hjälpmedel som myndigheten förfogar över. Om myndigheten avslår en sådan begäran har den enskilde rätt att få ett formellt överklagbart beslut i ärendet. Det anförda innebär följande. Verksamhetschefen fann att K.B:s begäran om att få ta del av sin journal genom att använda en datatermi- nal hos vårdcentralen inte kunde bifallas. Han borde således ha informerat K.B. om möjligheten att hänskjuta frågan till myndighetens avgörande för att på så sätt få till stånd ett överklagbart beslut. Jag utgår härvid från att inte genom delegation hade behörighet att fatta beslut på myndighetens vägnar i utlämnandeärenden. Efter att hade förklarat att vårdcen- tralen inte kunde tillmötesgå hennes begäran vände sig K.B. till förvaltnings- chefen . Det har framkommit att K.B. i en skrivelse till anförde att hon överklagade beslut och att hon begär- de ett snabbt besked/beslut i saken. borde mot den bakgrun- den, om han hade behörighet därtill, ha meddelat ett överklagbart avslagsbe- slut. För det fall han inte var behörig att fatta beslut i ärendet borde han i stället ha hänskjutit frågan till myndigheten. Det kan alltså konstateras att K.B:s begäran inte har hanterats på ett for- mellt korrekt sätt. Den bristfälliga hanteringen har fått till följd att K.B. inte har kunnat få saken prövad i domstol, vilket är oacceptabelt. Det är anmärk- ningsvärt att inte ens efter JO:s remiss har kommit till insikt om att ett formellt överklagbart beslut skulle ha meddelats. Jag förutsätter att vidtar erforderliga åtgärder för att säkerställa att framställningar av aktuellt slag i fortsättningen hanteras i enlighet med regelsystemet på om- rådet. Ärendet avslutas med den kritik som framgår av det anförda. 2 008 /0 9:JO1 Fråga om tjänstemän inom ett landsting hade kränkt en anställds yttrande- och meddelarfrihet (Dnr 2136-2006) Anmälan och utredning m.m. I en anmälan till JO framförde L.R. klagomål mot sjukhusdirektören och områdeschefen . , läns landsting, angående ifrågasatt kränkning av yttrande- och meddelarfriheten. Av anmälan och därtill fogade tidningsartiklar framgick bl.a. följande. En överläkare vid i (USÖ), G.S., hade skrivit de- battartiklar i . I artiklarna var han kritisk mot hur agerade i ett ärende rörande konkurrensutsättning av Laboratoriemedicin . På grund av den kritik som G.S. hade framfört kontaktades han av företrädare för läns landsting. age- rande ledde till att G.S. sade upp sig från sin tjänst. I en av de ingivna tidningsartiklarna, publicerad i nätupplagan av , skrevs bl.a. följande. G.S., överläkare på USÖ, har sagt upp sig i protest. Han har blivit tillsagd att sluta skriva debattartiklar. När artiklarna nådde USÖ:s ledning reagerade sjukhusdirektören . Jag gav min områdeschef i uppdrag att informera om att G.S:s kritik är olämplig. Detta eftersom vi vill ha ett gott samarbete med vår största kund . Hans artiklar äventyrar det. Men vi har inte förbju- dit honom att skriva insändare i media. En annan av de ingivna artiklarna, publicerad i nätupplagan av , innehöll en intervju med G.S., i vilken han bl.a. uttalade följande. Min enhetschef kallade in mig och sa att han undersökt hur han skulle få tyst på mig, även om han sen medgav att han inte kunde göra det, säger G. Jag anser att han kränkte principerna om offentlighet och yttrandefrihet, och då tog jag konsekvenserna av det och valde att säga upp mig. hemställde att JO skulle granska om och . agerande hade inneburit att G.S:s yttrande- och meddelarfrihet hade kränkts. Anmälan remitterades till i läns landsting för utredning och yttrande över vad som framförts i anmälan. I yttrande, undertecknat av ordföranden och landstingsdirektören , anfördes följande. 2 008 /0 9:JO1 i och har ingått ett avtal om köp av högspecialiserad vård samt i en avsiktsförklaring befäst att samar- betet avser att vara långsiktigt. Baserat på ovan nämnda huvudavtal har också överenskommelser avseende köp av laboratorietjänster mellan och i träffats. Samarbete över lands- tingsgränserna är av stor vikt för det laboratoriemedicinska områdets utveck- ling och för att klara den framtida specialistläkarförsörjningen. G.S. är en av tre överläkare vid klinisk kemiska laboratoriet inom det labo- ratoriemedicinska området vid i . Han har vid ett flertal tillfällen i media kritiserat enskilda tjänstemän och tidigare kollegor vid Laboratoriemedicin . Sjukhusdirektören och områdeschef . ansåg att det var besvärande om den framförda kritiken kunde uppfattas som härrö- rande från i då den framfördes av en viktig medarbetare vid klinisk kemiska laboratoriet. Under dessa förhållanden ansåg och . att det var motiverat att föra en diskussion med G.S. angående den framförda kritiken samt bemöta sakuppgifterna i densamma. Enligt sjukhusdirektören skall vid samtalet med G.S. ha betonats att denne var i sin fulla rätt att utnyttja sina grundlagsskyddade rättigheter. Några åtgär- der som kan uppfattas som repressalier har heller inte vidtagits mot G.S. Offentliganställda har i sin tjänsteutövning självklart rätt att skriva debatt- artiklar och uttala sig för massmedierna. Detta förhållande är väl känt och framgår tydligt i informationspolicy. Något agerande i syfte att inskränka vare sig yttrandefriheten eller meddelarfriheten har, enligt sjukhus- direktören, inte på något sätt varit avsikten. G.S. sände ett e-brev till bl.a. JO, i vilket han framförde synpunkter på läns landstings agerande. I e-brevet anförde G.S. bl.a. följande. Det var vid ett möte som . uppgav att han hade un- dersökt alla möjligheter att få tyst på honom. Vid samtalet betonades inte hans rätt att utnyttja yttrandefriheten. Av debattartiklarna framgick inte att han arbetade vid i eller läns landsting och enligt hans uppfattning var det inte dessa artiklar som föranledde samta- let, utan den omständigheten att han hade skickat en skrivelse till landstings- direktören , , med frågor kring bl.a. hur hantering förhöll sig till lagen om offentlig upphandling. Till e-brevet var fogad en kopia av den aktuella skrivelsen till samt en kopia av en skrivelse som hade ingetts till i Öre- bro läns landsting inför dess avgivande av remissvar till JO. I skrivelsen till redogjorde G.S. för sin uppfattning om bakgrunden till mötet mellan honom och . . yttrade sig över remissvaret. 2 008 /0 9:JO1 I ett beslut anförde JO följande. I 2 kap. 1 § regeringsformen föreskrivs att varje medborgare gentemot det allmänna är tillförsäkrad yttrandefrihet, dvs. frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor.