frsrdg · GV04JO1 · 2008-01-01 00:00:00 — Regeringen har i 8 § förordningen (1996:1036) om underhållsstöd bemyndi- gat (tidigare ) att lämna de ytterliga- re föreskrifter som behövs för verkställigheten av lagen om underhållsstöd. I föreskrifter (RFFS 1996:18) om underhållsstöd anges i 11 § att ansökan om anstånd görs på en av fastställd blan- kett. Det anges inte i föreskriften att ansökan måste göras på denna blankett. Blanketten är närmast att betrakta som en hjälp för den enskilde att uppge de aktuella inkomster och utgifter som behöver uppgift om för att med stöd av bl.a. reglerna i 7 kap. 45 §§ utsökningsbalken och Skat- teverkets rekommendationer kunna bedöma om den sökande av ekonomiska orsaker kan beviljas anstånd. Inget hindrar att den sökande lämnar önskade uppgifter på annat sätt än genom den framtagna blanketten. Uppgifter som lämnas ska styrkas av sökanden. Genom att använda den framtagna blanket- ten minskar risken för att den sökande ska behöva lämna kompletterande information till . har enligt noteringar varit i kontakt med angående betalningen. Han lämnade då inte in någon formell ansökan om anstånd. Mot bakgrund av att han föreslog ett lägre avbetalningsbelopp än det som angett i beslutet om anstånd sände en ansökningsblankett till honom i syfte att få ett fullständigt underlag för en prövning i enlighet med hans önskemål. yttrade sig över remissvaret. I sitt beslut anförde JO i bedömningsdelen följande. De frågor som kan ställas med anledning av skrivelse är främst huruvida beslutet var ompröv- ningsbart samt om en ansökan om anstånd måste göras på den av Försäk- ringskassan fastställda blanketten. När det det gäller frågan om beslutet var omprövningsbart ansluter jag mig till bedömning att det var korrekt att inte förse beslutet med en underrättelse om hur man begär omprövning (jfr 21 § andra stycket förvaltningslagen). Utöver de av anförda skälen till denna bedömning vill jag tillägga att den som är missnöjd med ett sådant beslut som det nu är fråga om, vilket närmast är att anse som en upplysning, har möjlig- het att begära omprövning av beslut om återbetalningsbe- lopp. Han eller hon har också möjlighet att begära anstånd med betalningen. vid telefonsamtalet med handläggare med- delat att hans skrivelse skulle uppfattas som en begäran om omprövning hade emellertid kassan att hantera den i enlighet därmed, dvs. i första hand pröva om beslutet var omprövningsbart. Jag ser inte någon anledning att här uttala mig om vilken bedömning kassan därvid borde ha gjort. Jag vill emellertid framhålla att om anser att ett be- slut inte är omprövningsbart skall detta komma till uttryck i ett avvisningsbe- slut och inte, som i detta fall, i en skrivelse till den berörde. Jag vill i sam- manhanget också nämna att det förhållandet att ett beslut inte är försett med en underrättelse om hur man begär omprövning inte i sig utgör något skäl för 2 007 /0 8:JO1 att inte ta upp en sådan begäran, vilket också har påpekat i sitt remissvar. Jag övergår nu till frågan om vilka krav som kan ställas på en ansökan om anstånd. Dåvarande justitieombudsmannen fann i ett beslut (JO 1999/2000 s. 330) att en skriftlig ansökan om anstånd med att full- göra återbetalningsskyldighet måste tas upp för handläggning även i de fall ansökan inte har gjorts på en av RFV fastställd blankett. En ansökan om anstånd som inte görs på den av fast- ställda blanketten kan i flertalet fall antas sakna vissa av de uppgifter som behöver för sitt ställningstagande. Med hänsyn till Försäk- ringskassans utredningsansvar torde kompletteringsåtgärder från kassans sida därför ofta vara nödvändiga. Att sända ut den fastställda blanketten i syfte att få ett fullständigt underlag för en prövning kan därvid vara ändamålsenligt. Handläggningen måste emellertid oavsett om den betalningsskyldige lämnar in denna blankett sedermera resultera i någon form av beslut som den för- säkrade i förekommande fall kan begära överprövning av. I sin skrivelse uppgav C.M. att han var beredd att be- tala i stället för av fastställda . ansökte inte uttryckligen om anstånd i skrivelsen, men den synes ändå helt riktigt enligt min mening ha uppfattats på det sättet av Försäkringskas- san. Det framstår som uteslutet att skrivelsen utan kompletteringar kunnat läggas till grund för en sakprövning av anståndsfrågan. Jag anser mot den bakgrunden inte att det var fel av att som en komplet- teringsåtgärd skicka ut en ansökningsblankett till C.M. borde emellertid ha angett en tidsfrist för kompletteringen och därefter ha fattat ett beslut med anledning av ansökan. De ovan angivna bristerna i har av allt att döma sin grund i att C.M. missuppfattade den information som han fick från Försäk- ringskassan. Jag har förståelse för det. Det måste enligt min mening gå att på ett mer lättbegripligt sätt än som skett i C.M:s ärende förmedla till den bi- dragsskyldige vilka skyldigheter han eller hon har gentemot Försäkringskas- san. Enskilda har rätt att kräva av en myndighet att den uttrycker sig på ett lättbegripligt sätt. Behovet av tydlighet gör sig extra starkt påmint i ärenden där en enskild åläggs betalningsskyldighet mot det allmänna, t.ex. i form av återbetalning av underhållsstöd, eftersom myndigheter ofta har en skyldighet att skyndsamt vidta åtgärder för att driva in fordringar, om den enskilde inte betalar (se t.ex. 29 § lagen om underhållsstöd, enligt vilken utan dröjsmål skall vidta åtgärder för att driva in fordringen, om den bidrags- kyldige inte fullgör sin återbetalningsskyldighet). bör se över sina rutiner i ärenden om återbetalning av underhållsstöd, där den bi- dragsskyldige haft anstånd. Det kan t.ex. finnas anledning att fundera på om inte återbetalningsbeloppet och det belopp som den bidragsskyldige faktiskt skall betala skulle kunna anges i samma handling. 2 007 /0 8:JO1 Handläggningstiden hos försäkringskassa i ett ärende om omprövning av pensionsrätt (Dnr 1454-2006) I ett beslut gällande anförde JO följande. I en skrivelse, som kom in till JO , begärde S.K. att JO skul- le granska handläggning av ett omprövningsärende med anledning dels av den extremt långa handläggningstiden, dels den korta tiden för överklagande. Till sin skrivelse hade S.K. fogat beslut att avskriva hans begäran om omprövning. akt i ärendet begärdes in och granskades. Handlägga- ren av ärendet hos JO upprättade därefter en promemoria, daterad , med bl.a. följande innehåll. Dåvarande allmänna försäkringskassa (forts. kassan) beslu- tade att ändra ett tidigare beslut angående S.K:s pen- sionsrätt för . I en skrivelse som kom in till kassan begärde S.K. omprövning av beslutet. beslutade att avskriva S.K:s begäran, med hänvisning till att denne erhållit rättelse av i ett beslut . Beslutet angavs vara fattat enligt 21 § förvaltningslagen (1986:223) jämförd med 32 § lagen (2001:761) om bostadstillägg till pensionärer. I en skrivelse som kom in till begärde S.K. att ärendet skulle tas upp till förnyad omprövning. har antecknat i ärendejournalen att S.K. inte erhållit beslutet och att avskrivningsbeslutet skett av misstag. Försäk- ringskassan har också fattat ett omprövningsbeslut varige- nom beslutet om pensionsrätt för har ändrats. anmodades att yttra sig över vad S.K. hade framfört och innehållet i promemorian av . I ett remissvar anförde (länskontoret ), genom länsdirektören , bl.a. följande. (Den i remissvaret omnämnda redogörelsen från omprövningsenheten har utelämnats här.) hänvisar till omprövningsenhetens redogörelse för ärendet. S.K. har anfört att handläggningstiden av hans begäran om omprövning varit extremt lång. 2 007 /0 8:JO1 Av 20 kap. 10 § lagen (1962:381) om allmän försäkring AFL framgår att beslut av som har fattats av tjänsteman i ärenden om allmän försäkring skall omprövas av om det begärs av en enskild som beslutet angår och beslutet inte har meddelats med stöd av 10 a §. rekommenderar att sådan omprövning görs från det att omprövning begärdes om inte särskilda skäl föranleder annat (allmänna råd [RAR 2001:4] om omprövning och ändring enligt lagen om allmän försäkring). tillämpar samma tidsfrister avseende omprövningar enligt lagen (1998:674) om in- komstgrundad ålderspension LIP. S.K:s begäran om omprövning inkom . avskrevs begäran om omprövning på grund av att omprövningsenheten felaktigt uppfattat att ett maskinellt beslut redan fattats. Beslut i ärenden rörande pensionsrätt kan endast fattas efter det att Skatte- verket fastställt den taxerade inkomsten. Omprövningsenheten vid länskonto- ret i har, när taxerad inkomst ännu inte fastställts, valt att invänta sådant beslut från i stället för att avslå begäran om omprövning på den grunden att taxerad inkomst för det aktuella året saknas. Försäkrings- kassan har i S.K:s ärende haft telefonkontakt med från det att begäran om omprövning inkom. Efter att taxeringsbeslut fattats har inväntat att dåvarande () skulle göra en körning av beslutet. Omprövningsenheten har haft telefonkontakt med RFV vid ett flertal tillfällen angående att denna körning synes ha dragit ut . kan i efterhand konstatera att en körning ägt rum efter att en skriftlig förfrågan (s.k. ARS-fråga) skickats till RFV . Möjligen skulle en sådan skriftlig förfrågan ha bort skickas i ett tidigare skede. anser att riktigheten i att invänta andra myndigheters beslut i och för sig kan ifrågasättas. Det får dock anses att har gjort vad som kan begäras enligt 7 § förvaltningslagen avseende hand- läggningen när det gäller att driva ärendet framåt fram till den tidpunkt då fattat sitt beslut. Möjligen har handläggningen därefter fram till att omprövningsenheten kontaktat (tidigare RFV) varit för passiv. Härefter har helt klart förflutit innan (det i och för sig felaktiga) avskrivningsbeslutet fattades. Att en begäran om om- prövning blir liggande utan åtgärd är naturligtvis inte acceptabelt. Försäk- ringskassan beklagar att handläggningen dragit ut . Med anledning av det inträffade har omprövningsenheten diskuterat situationen med berörda handläggare för att se över rutiner. S.K. har i sin anmälan gjort gällande att tiden för att överklaga avskrivnings- beslutet varit för kort. Ett beslut om avskrivning innebär att sakfrågan inte prö- vas. Det betyder i sin tur att reglerna om överklagande i förvaltningslagen skall tillämpas i stället för reglerna i LIP. Enligt 23 § förvaltningslagen skall ett be- slut överklagas från den dag då klaganden fått del av beslutet. Vad gäller riktigheten i de olika besluten som fattats av omprövningsenhe- ten kan följande konstateras. S.K. har begärt omprövning av ett beslut (enligt 13 kap. 7 § LIP) daterat . I stället för att fatta ett om- prövningsbeslut enligt 13 kap. 9 § LIP har omprövningsenheten fattat ett avskrivningsbeslut enligt förvaltningslagen. Omprövningsenheten har nämli- gen missuppfattat att det underlag för beslut, som är daterat , utgjort ett beslut. (anser att skrivelsen av trots sin utformning endast är ett underlag för beslutsfattande. Det är inte ett färdigställt beslut som expedierats. Skrivelsen är närmast att jämföra med ett arbetsmaterial.) Efter att det felaktiga avskrivningsbeslutet (vilket dessutom har innehållit felaktig hänvisning till tillämplig lag) skickats till S.K. har han inkommit med en begäran om förnyad omprövning. Denna skrivelse borde ha uppfattats som ett överklagande av avskrivningsbeslutet och ärendet skulle ha överlämnats till länsrätten. 2 007 /0 8:JO1 ringskassan vilket torde ha varit det mest riktiga ha rättat avskrivningsbe- slutet enligt 27 § förvaltningslagen. Avskrivningsbeslutet har varit uppenbart oriktigt. har inte, efter avskrivningsbeslutet, ägt fatta ett omprövningsbeslut. Sammanfattningsvis har det funnits brister och förekommit felaktigheter i handläggning av S.K:s ärende. bekla- gar detta. har diskuterat åtgärder för att den uppkomna situationen ånyo inte skall uppstå. S.K. gavs tillfälle att yttra sig över remissvaret. S.K:s begäran om omprövning av ett beslut om pensionsrätt kom in till dåva- rande allmänna försäkringskassa . Försäk- ringskassan har inte förrän meddelat ett omprövningsbe- slut. En sådan handläggningstid är inte godtagbar. Jag är medveten om att den utdragna handläggningstiden till viss del beror på att man vid omprövnings- enheten vid länskontoret i , när taxerad inkomst ännu inte fast- ställts, valt att invänta sådant beslut från i stället för att avslå begäran om omprövning på den grunden att taxerad inkomst för det aktuella året saknas. Jag ställer mig tveksam till om det är en lämplig ordning. Dåva- rande justistieombudsmannen uttalade i ett beslut att det är att föredra att i situationer av detta slag avslår begäran om omprövning med hänvisning till att grundbeslutet är riktigt utifrån de uppgifter som har (JO 2002/03 s. 326, särskilt s. 334). Jag delar den uppfattningen. Det är både ineffektivt och förenat med risker för misstag att låta ett ärende ligga öppet som det nu är fråga om. Det finns i detta ärendeslag inte heller några rättssäkerhetsskäl som talar emot att begäran om omprövning avslås. skall nämligen, enligt 13 kap. 7 § lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspen- sion, på eget initiativ ändra ett beslut om det föranleds av en ändring som gjorts i beräkningsunderlaget för beslutet eller av en ändring av ett beslut enligt skattebetalningslagen (1997:483) som avser egenavgift. Med beräk- ningsunderlag avses bl.a. den försäkrades taxering (se prop. 1997/98:151 s. 749). får, om jag uppfattat saken rätt, information från om sådana ändringar. Oavsett det ovan anförda anser jag att borde ha kunnat avgöra omprövningsärendet tidigare. Såvitt jag förstår fanns förutsättningar att ändra det tidigare beslutet om pensionsrätt. Jag känner mig inte övertygad om att det därefter krävts en körning av taxeringsbeslutet hos dåvarande () för att kassan skulle ha kunnat ändra beslutet. Jag anser dock inte att det finns någon anledning för mig att fördjupa mig i den frågan eftersom administrationen av pensionssystemet numera, genom att ersatt såväl de allmänna försäkrings- kassorna som RFV, ser något annorlunda ut. borde också ha försökt att skynda på hanteringen hos RFV. avskrivningsbeslut var, som an- förts i remissvaret, ogrundat. Handläggaren av ärendet hade felaktigt uppfattat 2 007 /0 8:JO1 att redan ändrat sitt beslut på det sätt som S.K. begärt. Ändringsbeslutet hade emellertid inte expedierats. Detta framgick dock en- dast genom två asterisker efter S.K:s namn. Det felaktiga avskrivningsbeslutet synes alltså bero på ett misstag från handläggarens sida. Det inträffade inger emellertid betänkligheter när det gäller hantering av handlingar i ärendet. Det bör inte finnas beslutsdokument i en akt utan att det på ett tydligt sätt framgår huruvi- da dokumentet är expedierat eller inte eller om det är fråga om arbetsmaterial eller liknande. När ett ärende blir liggande som skett är det särskilt viktigt att vidtagna åtgärder tydligt framgår av t.ex. anteckningar. Avskrivningsbeslutet angavs vara fattat med stöd av 21 § förvaltningslagen jämförd med 32 § lagen (2001:761) om bostadstillägg till pensionärer. Denna motivering är helt obegriplig och har uppenbarligen tillkommit av misstag. Jag vill ändå erinra om vikten av att beslut som en myndighet meddelar inne- håller korrekta laghänvisningar. Sedan S.K. genom en begäran om förnyad omprövning gjort Försäk- ringskassan uppmärksam på det felaktiga avskrivningsbeslutet meddelade ett omprövningsbeslut. Försäkringskas- san har i sitt remissvar anfört att kassan på grund av avskrivningsbeslutet var förhindrad att fatta ett omprövningsbeslut och att S.K:s begäran rätteligen borde ha uppfattats som ett överklagande av avskrivningsbeslutet. Enligt kunde som ett alternativ till att överlämna överklagandet till länsrätt avskrivningsbeslutet ha rättats med stöd av 27 § förvaltningslagen. Ett avskrivningsbeslut i ett omprövningsärende utgör inte något formellt hinder mot att tar upp en ny begäran om omprövning till prövning. Däremot kan den gällande begränsningen av tidsfristen för en sådan begäran utgöra ett formellt hinder. I ett sådant fall kan det, beroende på om- ständigheterna i det enskilda fallet, finnas anledning för att betrakta en begäran om förnyad omprövning som ett överklagande av av- skrivningsbeslutet. I S.K:s fall hade tidsfristen för begäran om omprövning uppenbarligen löpt ut när han kom in med sin skrivelse med en begäran om förnyad omprövning. Mot bakgrund av omständigheterna i ärendet borde ha uppfattat skrivelsen som ett överklagande av avskrivningsbeslutet och hanterat den i enlighet med reglerna i förvalt- ningslagen. kunde då, enligt min uppfattning, med stöd av 27 § förvaltningslagen ha återkallat avskrivningsbeslutet och tagit upp ärendet till förnyad prövning och därvid meddelat ett omprövningsbeslut (jfr JO 1996/97 s. 314). Jag kan således inte säga att det var fel av att fatta ett omprövningsbeslut i ärendet, även om detta beslut i och för sig inte tillkom på ett i formellt hänseende korrekt sätt. Det har i övrigt inte framkommit något som föranleder något uttalande från min sida. Med den kritik som ligger i det ovan anförda avslutas ärendet. 2 007 /0 8:JO1 Tillämpningen av 20 kap. 10 a § lagen (1962:381) om allmän försäkring (Dnr 2508-2005) JO meddelade beslut i ett initiativärende. Beslutet hade följande innehåll. Vid min inspektion av , länsorganisation , den 31 maj2 (JO:s dnr 2318-2005) uppmärksammade jag följande i ett ärende om sjukersättning gällande en försäkrad, M.H. ansökte om partiell sjukersättning. beslutade att avslå M.H:s ansökan om sjukersättning. Av motiveringen till beslutet framgick att M.H. inte hade kommit in med något läkarutlåtande om hälsotillstånd till sin ansökan om sjukersättning. beslutet och uppgav i sitt överklagande att hon skulle inkomma med nytt medicinskt un- derlag. kompletterades ärendet med ett fullständigt läkarut- låtande. Enligt en journalanteckning fann att det förelåg skäl för prövning av ändring av beslutet enligt 20 kap. 10 a § 2 lagen (1962:381) om allmän försäkring. En föredragningspromemoria upprät- tades med förslag till delvis ändring av det tidigare beslutet. Jag beslutade att låta utreda saken i ett initiativärende. Ärendet remitterades till för yttrande över kassans hand- läggning av ärendet. anförde i remissvaret genom länsdi- rektören följande. beslutade att avslå den försäkrades ansökan om sjukersättning. Av beslutet framgick att den försäkrade inte hade in- kommit med något läkarutlåtande om hälsotillstånd till sin ansökan om sjuk- ersättning. Efter att den försäkrade klagat på beslutet och inkommit med me- dicinskt underlag prövade kassan hennes ansökan med stöd av 20 kap. 10 a § 2 AFL och föreslog ändring av beslutet. Ärendet bokades in för be- handling i socialförsäkringsnämnden (SFN) och den dagen fattar SFN beslut enligt förslaget. har anmodats att inkomma med yttrande över hand- läggningen. Handläggningen aktualiserar frågan om hur långt myndighetens ansvar sträcker sig för att bistå den enskilde med att komplettera sin ansökan med nödvändigt beslutsunderlag. Det är främst i 4 § förvaltningslagen som stöd finns för att bedöma myndighetens serviceskyldighet i förhållande till den 2 007 /0 8:JO1 försäkrades ansvar att själv förse myndigheten med nödvändigt beslutsun- derlag till en ansökan. länsorganisation i har i ett verksamhets- utvecklarbeslut från fastlagt vilka rutiner som ska gälla i socialförsäkringsnämndsärenden där läkarutlåtande saknas och bedöms er- forderligt. Beslutet bifogas yttrandet som bilaga. I det granskade ärendet har således dessa rutiner varit vägledande. Vid en närmare granskning av handläggningen i just detta ärende kan vi dock konstatera att det den 31 augusti 2004den finns ett oförklarligt långt glapp i handläggningen som vi inte kan för- svara, ett glapp som medfört en onödigt lång handläggningstid. Vi har således inte följt rutinerna fullt ut men vår bedömning är trots allt den att vi har upp- fyllt serviceskyldigheten såsom den avses i 4 § förvaltningslagen. Den försäk- rade har ansökt om partiell ersättning vilket sannolikt också bidragit till be- dömningen att den försäkrade varit förmögen att själv införskaffa nödvändigt medicinskt underlag. I det av åberopade verksamhetsutvecklarbeslutet anges följande. I ansökningsärenden som gäller sjuk- och aktivitetsersättning, handikapper- sättning, vårdbidrag och bilstöd finns krav att den försäkrade ska bifoga ett läkarutlåtande till sin ansökan. I många av dessa ärenden saknas läkar- utlåtande när ansökan kommer in till kassan. Trots flera påminnelser lyckas inte heller kassan få in läkarutlåtandet inom rimlig tid och inom ramen för vad som kan krävas av kassan vad gäller service. Detta har fått till följd att genomströmningstiden blir längre än nödvändigt. Nedanstående rutiner be- skriver kassans agerande i dessa situationer. I rutinerna har beaktats de krav som ställs på serviceskyldighet och allmänna krav på handläggning av ärenden enligt 4 och 7 § § förvaltningslagen. Målsättningen är att beslut alltid fattats från ansöknings- datum. När en ansökan kommer in och läkarutlåtande saknas ska bekräftelsebrev sändas till den försäkrade inom . ska innehålla en uppmaning att komma in med ett läkarutlåtande. Om det framgår att den försäkrade har speciella svårigheter att själv ordna med läkarbesök och läkarutlåtande ska hjälpa till att ordna detta. Om inget läkarutlåtande har kommit in eller den försäkrade inte har hört av sig från bekräftelsebrevets datering ska handläggaren ta munt- lig kontakt med den försäkrade. Den muntliga kontakten ska dessutom reda ut om någon/vilken läkarkon- takt som är tagen eller planerad samt om läkarutlåtande är att förvänta och i så fall när. Om ingen läkarkontakt ännu tagits ska den försäkrade uppmanas att göra detta omgående och därefter meddela tid för läkarbe- sök och vilken läkare som ska besökas. Om inget läkarutlåtande kommit in eller om den försäkrade inte hört av sig och meddelat vilken tid han eller hon har fått för läkarbesök räknat från ovanstående uppföljningssamtal ska föredragningspromemoria omgående skrivas och lämnas till föredragande för kommunicering. 2 007 /0 8:JO1 I de fall den försäkrade har meddelat tid för läkarbesök och läkarutlåtandet inte kommit in räknat från tidpunkten för läkarbesöket tas ny kontakt med den försäkrade som upplyses om att läkarutlåtande inte har kommit in. Den försäkrade uppmanas att påminna läkaren samt återkomma till med besked om när utlåtandet kan för- väntas komma in. Om beskedet den försäkrade har fått innebär att läkarutlåtandet inte kan förväntas ska handläggaren ta kontakt med intygsskrivande läkare och meddela vilka konsekvenser väntetiden innebär. Intygsskrivande läkare uppmanas att komma in med läkarutlåtandet . Om läkarutlåtandet inte har kommit in räknat från försäk- ringskassans kontakt med intygsskrivande läkare överlämnas ärendet till för- säkringsläkare som kontaktar intygsskrivande läkare. Försäkringsläkaren informerar om att kommer att gå till beslut i social- försäkringsnämnd i ansökningsärendet - förslaget kommer att bli avslag då medicinskt underlag saknas (beslutet i SFN motiveras efter vilket ärendeslag som avses). Intygsskrivande läkare uppmanas att komma in med medicinskt underlag. Har läkarutlåtande, trots alla dessa åtgärder, inte kommit in efter det att försäkringsläkaren haft kontakt med intygsskrivande läkare kontaktas den försäkrade och informeras om att vi kommer att gå till beslut i socialförsäkringsnämnd i ansökningsärendet - förslaget kommer att bli avslag då medicinskt underlag saknas (beslutet i SFN motiveras efter vil- ket ärendeslag som avses). Enligt 20 kap. 10 a § 2 lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) skall ändra ett beslut i ett ärende om försäkring enligt lagen, som har fattats av och inte har prövats av domstol om beslutet blivit oriktigt på grund av att det har fattats på uppenbart felaktigt eller ofullständigt underlag. beslutade att avslå M.H:s ansökan om sjukersättning på grund av att hon inte hade kommit in med något läkarut- låtande.