frsrdg · GV04JO1 · 2008-01-01 00:00:00 — I stället skulle beslutet i socialförsäkringsnämnden ha formulerats enbart utifrån en bedömning av arbetsförmågans nedsättning och pensionsfallsår. socialförsäkringsnämnden skulle inte ha tagit ställning till rätten till ersättning utan enbart till arbetsförmågans nedsättning och pensionsfallsår. skulle ha kommunicerats bedömningen/förslaget om arbetsförmå- gans nedsättning samt det förslag som effekten av det föreslagna pensions- fallsåret skulle komma att medföra, dvs. att någon ersättning inte skulle kunna betalas ut. har numera dessa rutiner fastställda vilket vi inte hade . Att på nytt påbörjade handläggningen av den nya ansö- kan för beredning i socialförsäkringsnämnden finner vi i princip inte stå i strid med vare sig Vägledning 2004:7, och förvaltningslagen, avsnitt 5.8 (härmed torde avses avsnitt 5.3, JO:s anm.) avskrivning och avvisning eller Regeringsrättens dom 87592003, Försäk- ringskassans avslagsbeslut vinner inte negativ rättskraft. Alternativet att avvisa M.S.H: s nya ansökan, anser vi i stället skulle ha in- neburit att vi handlat i strid med innebörden av Regeringsrättens dom 2089- 1999 (RÅ 2002 ref. 61) som handlar om res judicata. Härutöver har följande inhämtats. Med anledning av M.S.H:s nya ansökan om sjukersättning kommunicerade honom och angav i kommuniceringsskrivelsen att även om han skulle komma att beviljas sjukersättning hade kassan inte för avsikt att betala ut den. Försäk- ringskassans socialförsäkringsnämnd beslutade därefter att bevilja M.S.H. sjukersättning på grund av att hans arbetsförmåga var ned- satt av medicinska skäl. Nämnden fastställde försäkringsfallstid- punkten till 1989. Som motivering till beslutet angavs bl.a. att Försäkrings- kassan vid prövningen gjorde samma bedömning som vid sitt beslut . fattade därefter ett tjänste- mannabeslut att den beviljade sjukersättningen inte kunde betalas ut fr.o.m. därför att M.S.H. liksom inte uppfyllde de formella kraven för att få sjukersättning. Ärendet gäller handläggning av en ny ansökan om sjuker- sättning/pension när tidigare beslutat att beviljad förtids- pension inte kunde betalas ut på grund av att de formella villkoren för att erhålla pension inte var uppfyllda. har i remissvaret hänvisat till en dom av Regeringsrätten (RÅ 2002 ref. 61) och anfört att om kassan hade avvisat den nya pensionsan- sökan skulle ha handlat i strid med innebörden av domen. Det finns därför anledning att kort redogöra för domen. Regeringsrätten fann i domen att en försäkringskassa förfor riktigt när den i ett ärende om livränta enligt lagen om arbetsskadeförsäkring avvisade den försäkrades förnyade ansökan i en sak som redan avgjorts genom länsrättens lagakraftvunna dom. I domskälen angav Regeringsrätten bl.a. att den försäk- rade i sin förnyade framställning hos kassan ansökt om livränta beträffande samma skada och som länsrättens prövning omfattat i 2 007 /0 8:JO1 dess lagakraftvunna dom. Följaktligen hade haft fog för sitt beslut att avvisa den försäkrades ansökan om livränta. har även hänvisat till Regeringsrättens dom i mål 8759- 2003 (RÅ 2005 ref. 16) och anfört att åtgärd att påbörja beredningen av den nya pensionsansökan inte kan anses strida mot avgöran- det. Regeringsrätten anförde i domen att avslagsbeslut inte vinner negativ rättskraft. fattade med anledning av M.S.H:s ansökan om förtidspen- sion två beslut. I det ena beslutet av socialförsäkrings- nämnden bedömdes M.S.H:s arbetsförmåga vara helt nedsatt och han tiller- kändes hel förtidspension fr.o.m. . I beslutet fastställdes pen- sionsfallsåret till 1989, vilket medförde att M.S.H. inte kunde få pension. fattade därför ett tjänstemannabeslut att pensionen inte kunde betalas ut eftersom M.S.H. inte uppfyllde de formella kraven för rätt till förtidspension då han inte hade varit bosatt i vid pensionsfallsåret. kom in med en ny ansökan om sjukersättning (tidigare förtidspen- sion) . Med anledning av den ansökan beslutade att pröva hans rätt till sjukersättning/pension på nytt. beslutade socialförsäkringsnämnden att M.S.H. skulle tillerkännas hel sjuker- sättning och fastställde försäkringsfallsåret liksom tidigare till 1989. Ett tjäns- temannabeslut fattades att sjukersättningen inte kunde betalas ut eftersom de formella förutsättningarna för ersättningens utbetalande inte var uppfyllda. Det av åberopade regeringsrättsavgörandet RÅ 2002 ref. 61 behandlar frågan om res judicata när den ifrågavarande saken har avgjorts genom en länsrätts lagakraftvunna dom. I det nu aktuella ärendet har ställningstagande i saken inte varit föremål för domstols prövning. Frågan är då om utan att tillämpa 20 kap. 10 a § lagen (1962:381) om allmän försäkring hade kunnat ta upp till prövning en förnyad ansökan om samma sak som redan tidigare varit föremål för Försäk- ringskassans ställningstagande. Som framgår bl.a. av Regeringsrättens avgörande RÅ 2005 ref. 16 vinner förvaltningsbeslut endast i begränsad omfattning s.k. negativ rättskraft. Detta gäller i synnerhet för avslagsbeslut. En myndighet har således möjlighet att ändra ett sådant beslut till den enskildes förmån, oavsett om beslutet vunnit laga kraft eller inte. En sådan ändring kan göras även om det inte förekommer direkta felaktigheter; det räcker med att myndigheten gjort en ny lämplighets- bedömning. Myndighetens befogenhet att ändra ett beslut inskränks dock av principen om litispendens, som innebär att beslutsmyndigheten inte får ändra sitt beslut sedan handlingarna i ärendet efter överklagande överlämnats till högre instans. Den avgörande frågan i detta ärende blir då huruvida besluten och kan anses ha gått M.S.H. 2 007 /0 8:JO1 på nytt ansökte om sjukersättning hade han enligt det tidigare beslutet redan rätt till förtidspension . Det beslutet kan inte anses ha gått honom emot. borde därför inte på nytt ha prövat hans rätt till sjukersättning/pension på materiell grund. Något annorlunda ställer det sig med ställningstagandet till försäkringsfallsåret (tidi- gare pensionsfallsåret). Fastställandet av året vilket medförde att M.S.H. inte kunde erhålla pensionsersättning får mot bakgrund av den konsekvens ställningstagandet fick för M.S.H. anses ha gått honom emot. var därför enligt min mening oförhindrad att pröva den delfrå- gan på nytt. Även tjänstemannabeslutet får anses ha gått M.S.H. emot varför ägt möjlighet att pröva den frågan på nytt. Enligt de regler som gäller för JO:s verksamhet utreder inte JO händelser eller förhållanden som ligger om det inte finns särskilda skäl för det. Jag anser dock att det i detta fall finns särskilda skäl för mig att uttala mig om handläggningen av M.S.H:s pensionsansökan 2002. Jag delar uppfattning att det var olyckligt att formulera socialförsäkringsnämndens beslut så att M.S.H. fick upp- fattningen att han skulle erhålla förtidspension. Det hade självfallet också varit att föredra att M.S.H. i samband med kommuniceringen av beslutsför- slaget hade underrättas om att effekten av det föreslagna pensionsfallsåret var att någon ersättning inte kunde utbetalas. Jag noterar att också gjorde så i samband med kommuniceringen av beslutsförslaget . Med de påpekanden som ligger i det sagda avslutas ärendet. Ett ärende om vilka krav som kan ställas på dokumentation av överväganden i s.k. utbytesfall. Även fråga om formell möjlighet till ändring av beslut (Dnr 4367-2005) I ett ärende gällande klagomål mot , försäkringskontoret , framkom bl.a. följande. sjukskrevs , till att börja med till hälften. Hon uppbar därefter sjukpenning i varierande omfattning. blev hon helt sjukskriven och fick hel sjukpenning. Enligt en journalanteckning ansågs sjukpenningrätten helt styrkt den 1 no- vember med hänsyn till diagnos och arbetsförmåga. beslutade emellertid att minska A.L:s sjukpenning till hälften fr.o.m. . Det beslutet före- gicks av att ett övervägande med denna innebörd tillställdes A.L. den 15 no- vember 2004. beslutade att bevilja A.L. halv sjukersättning december 2004december 2005. 2 007 /0 8:JO1 klagade hos JO på handläggningen av moderns sjukpen- ningärende. Hon anförde bl.a. att inte hade fullgjort sin utredningsskyldighet enligt 16 kap. 1 § andra stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) och att kassan med retroaktiv verkan hade ändrat ett beslut till moderns nackdel [journalanteckningen , JO:s anm.]. anmodades att yttra sig över C.B:s anmälan i ovan nämnda delar. , länskontoret , anförde därvid genom länsdirektö- ren bl.a. följande. Det medicinska underlaget som gäller hel sjukskrivning för tiden den 1 no- vember bedömdes styrka hel arbetsoförmåga enligt journalanteckning. Bedömningen grundar sig på befintligt underlag. Utlåtan- de från Spenshult med förtydligande inkommer . Detta underlag som grundar sig på undersökning vid Spenshult för tiden styrker en nedsättning av arbetsförmågan . Hand- läggaren ringer och informerar A.L. Efter försäkringsläkarkonsultation, som sker , sänds kommuni- cering om nedsättning av sjukpenningen fr.o.m. . Kom- municeringen skickas ut . begär förlängd kom- municeringstid och beslut fattas först efter ett möte på företagshälsovården och efter det att A.L:s yttrande inkommit. Beslut om nedsättning av sjukpen- ningen skickas . Prövning av rätten till ersättning och bedömning om utbyte av sjukpenning till sjukersättning görs vid varje läkarintygsförlängning. Under utredning och handläggning prövas detta kontinuerligt. För att ett sådant utbyte ska kunna ske ska varaktigheten i den nedsatta arbetsförmågan vara styrkt. De beslut som fattats i ärendet har motiverats och dokumenterats i journal och beslutstexter och det är lätt att följa ärendets gång i journalanteckningar- na. Handlingar som tillförts ärendet har helt korrekt kommunicerats med A.L. Efter granskning av ärendet finner Länskontoret att handläggning- en är korrekt och nedsättningen av sjukpenning från halv till hel [torde vara tvärtom, JO:s anm.] har dessutom skett i samverkan med A.L. har senare beviljats halv sjukersättning fr.o.m. t.o.m. . Mot bakgrund av länskontorets yttrande anmodade JO att yttra sig över frågan om utredningskravet i 16 kap. 1 § andra stycket AFL kunde anses vara uppfyllt i detta ärende. Huvudkontoret anmodades vidare, mot bakgrund av beslutet , att yttra sig över journalanteckningen daterad . Enligt övergångsbestämmelserna till lagen (2003:422) om ändring i AFL ska 16 kap. 1 § i dess äldre lydelse tillämpas vid sjukfall där sjukanmälan gjorts tidigare än före ikraftträdandet. A.L:s sjukfall anmäldes . Därmed är det nu gällande utredningskravet i 16 kap. 1 § andra stycket sista meningen inte tillämpligt på A.L:s sjukfall. 2 007 /0 8:JO1 säkringskassan utreda förutsättningarna för utbyte i äldre sjukfall så fort den försäkrade uppfyller förutsättningarna för sjuk- eller aktivitetsersättning. Huvudkontoret anser att journalanteckningen daterad angående rätten till sjukpenning inte kan uppfattas på annat sätt än att den utgör ett beslut i frågan om A.L:s rätt till sjukpenning. yttrade sig över remissvar. I sitt beslut anförde JO i bedömningsdelen följande. I 16 kap. 1 § andra stycket AFL sista meningen stadgas att om den försäkrade uppbär sjukpenning skall senast efter sjukanmäl- ningsdagen ha utrett om det finns förutsättningar för att tillerkänna den för- säkrade sjukersättning eller aktivitetsersättning. Bestämmelsen trädde i kraft och är inte tillämplig i detta ärende (se SFS 2003:422). Dess- förinnan gällde emellertid ändå låt vara ej lagfäst ett motsvarande utred- ningskrav (se prop. 1990/91:141 s. 71, bet. 1990/91:Sfu16 samt Riksförsäk- ringsverkets allmänna råd 1998:16 s. 46 f.). Utgångspunkten var, då som , att sjukpenning i regel inte skulle utges . I stället skulle utredas om sjukpenning kunde ersättas med sjukbidrag eller förtidspen- sion (numera sjuk- och aktivitetsersättning). , länskontoret , har i sitt remissvar uppgett att prövningen av rätten till ersättning och bedömning om utbyte av sjukpenning till sjukersättning görs vid varje läkarintygsförlängning. Detta prövas också kontinuerligt under utredning och handläggning. Av sjuk- penning- och sjukersättningsakter framgår dock inte att kassan utredde frågan om det fanns möjligheter att tillerkänna A.L. sjukersättning då hon beviljades halv sjukersättning. Enligt 15 § förvaltningslagen (1986:223) skall uppgifter som kan ha bety- delse för utgången i ärendet antecknas. Det får dock i praxis anses belagt att också uppgifter som rör ärendets gång bör antecknas (se t.ex. JO:s beslut , dnr 4922-2003). En god dokumentation i ett ärende underlättar överblicken av handläggningen av ärendet. Dokumentationen är också en förutsättning för att den som berörs av ärendet och andra, t.ex. domstolar och JO, skall kunna följa ärendets gång. Det är naturligtvis inte tillfredsställande att det i ett ärende inte framgår vilka överväganden och bedömningar som har gjorts, t.ex. beträffande frågan om utbyte av sjukpenning till sjukersättning. Av journalanteckningen framgår att kassan vid det tillfället fattade ett för A.L. positivt beslut om rätt till hel sjukpenning t.o.m. . Uppfattningen att det var fråga om ett beslut delas för öv- rigt av kassans huvudkontor. Det beslutet kom dock att ändras genom kassans beslut , varvid sjukpenningen sattes ned till hälften såvitt avser tiden efter . Anledningen till kassans ändrade ställningstagande var, enligt vad som angavs i beslutet, en inkommen funk- tions- och aktivitetsbedömning. Av beslutet framgår inte på vilken grund kassan an- såg sig kunna ändra sitt tidigare beslut. En möjlighet torde vara att tillämpa 20 2 007 /0 8:JO1 kap. 10 a § AFL. I det lagrummets första stycke anges att kassan skall ändra ett beslut i ett ärende om försäkring enligt lagen, som har fattats av Försäk- ringskassan och inte har prövats av domstol, bl.a. om beslutet har blivit orik- tigt på grund av att det har fattats på uppenbart felaktigt eller ofullständigt underlag (p. I förarbetena till bestämmelsen anges som exempel på brister i underlaget att ett nytt läkarintyg ger en annan bild av den försäkrades hälso- tillstånd än den utredning som fanns vid tillkomsten av det ursprungliga be- slutet. Enligt tredje stycket får ett beslut inte ändras till den försäkrades nackdel bl.a. såvitt gäller förmån som har förfallit till betalning. Utåt sett ser det alltså ut som om i detta fall har tilläm- pat 20 kap. 10 a § AFL ett nytt underlag hade kommit fram som enligt kas- sans mening medförde att det tidigare beslutet var felaktigt, som beslutets verkan i tiden begränsades till december månad, för vilken tidsperi- od sjukpenningen, såvitt jag förstår, ännu inte hade förfallit till betalning. I formell mening kan kassan beträffande nu aktuell fråga alltså sägas ha handlat rätt, även om detta inte framgår av beslutet. Detta kan ha flera orsa- ker, varav en kan vara att kassan helt enkelt inte insåg att den tillämpade 20 kap. 10 a § AFL. Oavsett hur det förhåller sig är jag kritisk till att kassan inte i beslutet tydligt angav varför den ansåg sig ha formell möjlighet att ändra sitt tidigare beslut. En annan sak är om ändringsbeslutet i materiell mening var riktigt. Den frågan går jag emellertid inte in på eftersom beslutet kunde överprövas i ordi- narie ordning. Det som har framkommit i ärendet i övrigt motiverar inte någon åtgärd el- ler något uttalande från min sida. Med den kritik som ligger i det ovan anförda avslutas ärendet. har avslagit en försäkrads begäran om anstånd med att svara på en kommunicering under en tillfällig vistelse i . Vidare har vissa handlingar inte skickats med vid kommuniceringen (Dnr 2403-2006) I ett beslut anförde JO följande. I en anmälan, som kom in till JO , klagade . på försäk- ringskontoret handläggning av hennes arbetsskadeärende. Hon var missnöjd med att inte hade beviljat henne anstånd med att yttra sig i ärendet, trots att hon befann sig i vid den aktuella tidpunkten och trots att ärendet ändå hade legat . Hon fick besked av handläggare att hon ändå hade god tid på sig att senare överklaga till länsrätten. När hon kom hem och tog del av utskick kunde hon dessutom konstatera att allt material som antecknats i före- 2 007 /0 8:JO1 dragningspromemorian inte fanns med, bl.a. ett utlåtande som hennes läkare hade utfärdat. akt i E-M.Ö:s arbetsskadeärende begärdes in och grans- kades. anmodades därefter att yttra sig över dels vad E- M.Ö. hade framfört i sin anmälan, dels handläggningstiden i ärendet. I sitt remissvar anförde , genom läns- direktören , följande. har fått in ett yrkande om livränta samt tagit emot en ansökan om livränta från E-M.Ö. utredning av ärendet påbörjades genom att en hand- läggare tilldelades ärendet och ett meddelande angående hand- läggare samt kompletterande frågor skickades till E-M.Ö. En komplettering av ärendet skedde vid ett telefonsamtal mellan handläggaren och E-M.Ö. därefter skulle resa bort några månader kom hon och handläggaren överens om att avvakta så att E- M.Ö. vid hemkomsten skulle beskriva vilka arbetsförhållanden som hon an- såg hade orsakat hennes besvär. Denna beskrivning inkom till Försäkrings- kassan . En ny kontakt togs av handläggaren och ytterligare handlingar inkom med anledning av detta från E-M.Ö. Därefter blev ärendet liggande till utan att några yt- terligare åtgärder vidtogs. En förfrågan lämnades till försäkringsläkare och svar på denna förfrågan mottogs . Ett förslag till beslut om livränta skickades till E-M.Ö. som då befann sig i och begärde att få två månaders anstånd med att inkomma med eventuella synpunkter på förslaget till beslut, eftersom hon först då skul- le vara tillbaka i . Föredragningspromemorian sändes då till henne via e-post, så att hon fick ta del av förslaget till beslut. Handläggaren bedömde att det inte fanns skäl att bevilja två månaders anstånd. Ärendet avgjordes av socialförsäkringsnämnden . handläggaren och efterfrågade underlag med bilageförteckning nummer 16, 17 och 18 (journalanteckningar från Hälsocentral, utlåtande från arbetslivstjänster samt utlåtande från ) som inte bifogats med förslaget till beslut om livränta. Bilagorna var upptagna i bilageförteckningen i föredragningspromemorian, men fanns inte med när förslag till beslut skickades till E-M.Ö. samt vid socialförsäkrings- nämndens sammanträde. Kopior på de saknade handlingarna skickades till E- M.Ö. och handläggaren meddelade E-M.Ö. att hon inte ansåg att de saknade underlagen skulle ha förändrat utgången i ärendet. Det som framgår av utlåtanden från arbetslivstjänster och framgick även av föredragningspromemorian. Angående att anstånd inte har beviljats I samband med att ett förslag till beslut om livränta kommunicerades begärde E-M.Ö. att få två månaders anstånd med att inkomma med eventuella synpunkter på förslaget till beslut och underlaget i ärendet. 2 007 /0 8:JO1 Hon befann sig för tillfället i och skulle inte vara tillbaka i förr- än . Föredragningspromemorian sändes då till E-M.Ö. via e- post, så att hon fick ta del av förslaget till beslut. Handläggaren bedömde att det inte fanns skäl att bevilja två månaders anstånd. Det var inte troligt att E- M.Ö. skulle kunna tillföra några handlingar som skulle förändra förslaget till beslut om livränta, och hon bedömdes ha rimlig tid för att ta del av handling- arna och inkomma med synpunkter. fick besked om att anstånd inte beviljades. Vad gäller begäran om anstånd har JO tidigare i inspektionsprotokoll, dnr 719-2002, uppgivit följande: JO anförde att om parten eller i förekommande fall partens ombud begär anstånd med att utveckla sin talan bör självfallet anståndsbegäran vara motiverad. Enligt JO:s uppfattning bör i annat fall vara restriktiv med att bevilja anstånd och generellt sett också vara re- striktiv med att bevilja alltför långa anstånd. JO erinrade om att försäk- ringskassan har ett ansvar för att driva ärendet framåt. Föredragningspromemorian sändes till E-M.Ö. via e-post, så att hon fick ta del av förslaget till beslut. Rimligen borde ha erbjudit sig att skicka hela underlaget till henne i . Angående beslutsunderlag som har saknats Bilagorna 16, 17 och 18 som var upptagna i bilageförteckningen i föredrag- ningspromemorian fanns inte med när förslag till beslut om livränta skickades till E-M.Ö. De var heller inte med vid socialförsäkringsnämndens samman- träde . Det som framgår av utlåtanden från arbetslivs- tjänster och framgick även av föredragningspromemorian. Försäkrings- läkaren har haft tillgång till samtliga handlingar när den medicinska bedöm- ningen gjordes. hade i samband med kommuniceringen av förslag till beslut om helt sjukbidrag tagit del av de bilagor som har saknats. Det är olyckligt att samtliga handlingar inte har funnits med i det underlag som skickats till E-M.Ö. samt vid socialförsäkringsnämndens sammanträde. Det är beklagligt att ett fel av denna typ har begåtts och en ursäkt har fram- förts till E-M.Ö. när felet upptäcktes. Naturligtvis ska samtliga handlingar som ligger till grund för ett beslut finnas med vid kommunicering och som underlag för socialförsäkringsnämnden, vilket de också gör i normalfallet. Angående handläggningstiden i arbetsskadeärendet fick in ett första yrkande om livränta från E-M.Ö. utredning av ärendet påbörjades genom att en handläggare tilldelades ärendet och tog kontakt med E-M.Ö. Därefter blev ärendet liggande mellan utan att några ytterligare åtgärder vidtogs. var ärendemängden inom arbetsskador mycket hög och det fanns inte tillräckliga resurser. Detta medförde en mycket hög arbets- belastning för de handläggare som arbetat med utredning av arbetsskador, vilket har inneburit att handläggningstiderna överlag har varit långa i arbets- skadeärenden. Någon annan förklaring än att handläggaren haft för hög ar- betsbelastning finns inte till varför ärendet blivit liggande innan det startades upp samt utan att utredning gjorts. beklagar det inträffade. För att komma till rätta med de långa handläggningstiderna satsade För- säkringskassan i stora resurser på att öka beman- ningen på arbetsskadeavdelningen. Stora satsningar har även gjorts av Försäk- ringskassan centralt för att korta ner handläggningstiderna. Samt- liga ärenden inkomna före handläggs vid särskilda kontor, vilket har givit länsorganisationerna inom möjlighet att 2 007 /0 8:JO1 fokusera på nyinkomna ärenden. Målsättningen är att samtliga ärenden ska avgöras från det att ansökan inkom. För att detta mål ska nås arbetas det aktivt med mål- och resultatuppföljningar. beklagar än en gång de olyckliga omständigheterna i ärendet. Hon tillbakavisade därvid Försäkrings- kassans påstående om att föredragningspromemorian hade skickats till henne i . har genom ett beslut avslagit E- M.Ö:s ansökan om livränta. har överklagat beslutet till Länsrätten i (mål nr 509-06). Länsrätten har ännu inte avgjort målet. Enligt 17 § förvaltningslagen (1986:223) får ett ärende inte avgöras utan att den som är sökande, klagande eller annan part har underrättats om en upp- gift som har tillförts ärendet genom någon annan än honom själv och han har fått tillfälle att yttra sig över den, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Undantag från huvudregeln kan ske bl.a. när det är uppenbart att det inte är nödvändigt att kommunicera. Gynnande beslut, t.ex. bifall till en ansökan, kan fattas utan föregående kommunicering. Det kan även vara uppenbart onödigt att kommunicera material i ärenden med negativ utgång, t.ex. om materialet saknar eller har ett mycket begränsat värde. När det gäller kommunicering av beslutsunderlag i ärenden som ska före- dras i och beslutas av socialförsäkringsnämnd bör enligt Vägledning 2001:12, Socialförsäkringsnämnder, den försäkrade kommunice- ras föredragningspromemorian med eventuella bilagor och föredragandens förslag till beslut (se även JO 1996/97 s. 319 och 322). JO har i flera ärenden uttalat att bör vara restriktiv med att bevilja anstånd och generellt sett också vara restriktiv med att bevilja allt- för långa anstånd när det inte framförts några skäl för begäran om anstånd.