frsrdg · GW04JO1 · 2008-11-17 00:00:00 — Ärendet inleddes genom en anmälan från Hyllie stadsdelsförvaltning om behov av fullt förvaltarskap för A.L., vilken inkom till överförmyndarnämn- den . Av bifogat läkarintyg utfärdat av , speci- alistläkare i allmänpsykiatri, framgick att A.L. var ur stånd att vårda sig och sin egendom. Av utredningen i ärendet framgick att A.L. inte skött sina hy- resbetalningar och därför hotades av avhysning. 2 008 /0 9:JO1 Med anledning av anmälan kontaktade överförmyndarnämnden som förklarade sig vara villig att bli förvaltare för A.L. Efter ansökan från överförmyndarnämnden förordnade den 2 okto- ber 2003 advokaten till rättegångsbiträde åt A.L., att bevaka hennes rätt i ärendet. I yttrande till tingsrätten av anförde att A.L. bestred ansökan om förvaltarskap på den grunden att hon inte var i behov av förvaltare, eftersom hennes behov av stöd och hjälp väl kunde till- godoses genom att en god man förordnades för henne. Under alla omständig- heter måste godmanskap prövas innan frågan om förvaltarskap kom på tal. medgav att hon var i behov av hjälp och stöd och ville själv att en god man förordnades för henne. Efter anmodan från överförmyndarnämnden inkom med yttrande, varav fram- gick att hon inte ansåg det vara tillräckligt att god man förordnades för A.L. till överförmyndarnämnden med en ansö- kan om god man. Ansökan tillställdes , som inkom med besked till överförmyndarnämnden att hon fortfarande var villig att bli förval- tare för A.L., dock inte god man. kontaktade med anledning härav , som uppgav att han eventuellt var villig att bli god man för A.L. Handlingar i ärendet tillställdes honom av över- förmyndarnämnden . inkom till överförmyndarnämnden med skrivelse, varav framgick att det enligt hans bedömning var nödvändigt att förvaltarskap anordnades för A.L. samt att det enligt hans bedömning vore omöjligt för en god man att genomföra en nödvändig sanering av A.L:s ekonomi. höll tingsrätten sammanträde i ärendet. genom förvaltningschef upplyste då att såväl som en annan erfaren god man förklarat att de inte kunde tänka sig att åta sig uppdraget som god man för A.L. samt att någon annan kandidat till godmanskapet inte fanns. I beslut av , lämnade överförmyndar- nämndens ansökan om förvaltarskap för A.L. Av skälen för beslu- tet framgick att A.L., på sätt överförmyndarnämnden påstått, var ur stånd att vårda sig och sin egendom. ansåg det dock inte motiverat med en så ingripande åtgärd som förvaltarskap utan bedömde att det fick anses vara värt att pröva en ordning med godmanskap. Vidare anförde tings- rätten i skälen för beslutet att det, med hänsyn till att det inte fanns någon föreslagen god man för A.L., fick anses ankomma på överförmyndarnämnden att ansöka om godmanskap för A.L. Med anledning av tingsrättens beslut tillskrev överförmyndarnämnden socialsekreterare på Hyllie stadsdelsförvaltning med anhållan om läkarintyg för godmanskap, i syfte att kunna ansöka om godmanskap för A.L. Berörd handläggare hade då haft underhandskontakt med tingsrätten, som lämnade beskedet att de emotsåg ny ansökan med nya handlingar. Detta eftersom tidigare ingivet läkarintyg avsåg förvaltarskap samt var utfärdat . En påminnelse skickades till stadsdels- förvaltningen . Först inkom Hyllie stadsdelsförvaltning med ansökan om god man samt läkarintyg. vidtalade för uppdraget som god man, och tillställ- de henne relevanta handlingar i ärendet. inkom dock med besked att hon med sin erfarenhet inte bedömde att godmanskap var tillräckligt för att hjälpa A.L. på ett tillfredsställande sätt, 2 008 /0 9:JO1 varför hon inte åtog sig uppdraget som god man för A.L. För det fall att för- valtarskap skulle bli aktuellt var hon villig att åta sig uppdraget. Med anled- ning av denna skrivelse sökte överförmyndarnämnden aktuell LSS-inspektör per telefon och , varvid meddelande lämnades. inkom Hyllie stadsdelsförvaltning på nytt med en ansökan om förvaltarskap för A.L., varvid framgick att A.L. nu ställde sig positiv till att få en förvaltare. vidtalade den 20 feb- ruari 2006 på nytt i ärendet och skickades rele- vanta handlingar till henne, vilket Hyllie stadsdelsförvaltning underrättades om. inkom till överförmyndar- nämnden med besked att hon inte hade möjlighet att åta sig detta enligt hen- nes bedömning synnerligen komplexa och tidskrävande uppdrag. Dagen där- på, , vidtalades i ärendet och skickades relevanta handlingar till honom. inkom med skrivelse där han åtog sig uppdraget som förvaltare för A.L. samt skrivelse där A.L. godkände att han förordnas till förvaltare för henne. skickar överförmyndarnämnden ansökan om anord- nande av förvaltarskap till , jämte relevanta handlingar. I beslut av anordnade förvaltarskap för A.L. och förordnade , till förvaltare för henne att för- valta hennes egendom. Bemötande av vad A.L. anfört i anmälan till JO har i sin anmälan till JO anfört att överförmyndarnämnden varit försum- lig genom att inte, i enlighet med tingsrättens beslut, ordnat fram någon god man utan suttit med armarna i kors. har lidit ekonomiskt av detta ge- nom att någon stulit pengar från hennes bankkonto i Nordbanken. Hon har vidare anfört att överförmyndarnämnden kunde ha överklagat beslutet och begärt att A.L. skulle ha förvaltare. Vad först gäller påståendet att överförmyndarnämnden suttit med armarna i kors bestrids detta. har arbetat aktivt och kontinuer- ligt med ärendet, i enlighet med vad som redogjorts för ovan. Att ärendet trots detta dragit ut måste ses mot bakgrund av ärendets komplicerade natur. har, vilket påtalades redan vid sammanträdet vid tingsrätten , haft stora svårigheter att finna någon som varit villig att åta sig uppdraget som god man för A.L. Vidtalade personer har efter kontakter med stadsdelsförvaltningens LSS-inspektör och A.L. själv förklarat sig ovilliga att bli god man. Till god man ska enligt 11 kap. 12 § utses en rättrådig, erfaren och i övrigt lämplig man eller kvin- na. Olika synpunkter gör sig härvid gällande beroende på uppdragets karaktär. I ifrågavarande ärende framgår av tingsrättens protokoll av att det är vanskligt att bedöma A.L:s vilja och förmåga att samarbeta med en god man samt att ett godmanskap också kan förväntas bli tämligen omfattan- de och tidskrävande. Mot bakgrund härav ställs stora krav på den person som ska utses till god man för A.L. Kretsen av möjliga gode män är därför mycket snäv. har tillfrågat tre av de mest erfarna gode män som finns i . Att tillfråga en person med mindre erfarenhet kom- mer enligt överförmyndarnämndens mening inte ifråga eftersom denna person skulle få stora svårigheter att klara detta komplicerade uppdrag. Inte heller A.L. har godtagit någon av de föreslagna personerna, vare sig som god man 2 008 /0 9:JO1 erfarenhet gör gällande att det i komplexa ärenden av ifrågavarande slag är mycket svårt att finna en man eller kvinna som är villig att åta sig uppdraget som god man eller förvaltare. Detta sammanhänger sannolikt med det faktum att uppdraget är ett lekmannaupp- drag med stort ideellt inslag och mycket ansvarskrävande. Härtill kommer att möjligheten att på egen begäran entledigas från uppdraget som god man om det t.ex. visar sig att samarbetet inte fungerar, mot bakgrund av de svårigheter att finna nya gode män vilka redogjorts för ovan, är starkt be- gränsad. vill framhålla att det inte finns någon skyldighet för en person att åta sig ett uppdrag som god man eller förvaltare. Det finns därför inte heller någon möjlighet för överförmyndarnämnden att anmoda någon att åta sig ett uppdrag som god man eller förvaltare. Tingsrätten har i sitt beslut av angett att det, eftersom det inte fanns något förslag till god man för A.L., får anses ankomma på överförmyndarnämnden att ansöka om god man. vill härvid anföra följande. Av 11 kap. 4 § första stycket fram- går att rätten beslutar om anordnande av godmanskap. Av andra stycket sam- ma lagrum framgår att rätten, när beslut om godmanskap meddelas, ska förordna en god man att utföra uppdraget. Ansökan till tingsrätten om förordnande av god man eller förvaltare får enligt 11 kap. 15 § första stycket göras av bl.a. den som ansökan avser, i detta fall A.L., samt överförmyndaren. Enligt tredje stycket samma lagrum ska rätten på eget initiativ ta upp frågan om anordnande av godmanskap eller förvaltarskap. Av ovan angivna lagrum framgår att överförmyndaren, i detta fall i , är behörig att ansöka om anordnande av godmanskap eller förvaltarskap. vill framhålla att ingenting har hindrat tingsrätten från att, i samband med avgörande av ärendet, besluta om förordnande av god man för A.L. Att något förslag på god man inte fanns har inte hindrat detta då det inte finns lagstadgad skyldighet för överförmyndarnämnden att inkomma med förslag på person. Tingsrätten kan, även om praxis är sådan att överförmyn- darnämnden lämnar förslag på god man, likväl ex officio besluta härom. Tingsrätten har i stället, trots överförmyndarnämndens påpekande att det inte fanns någon kandidat för uppdraget som god man, angett att det ankommer på överförmyndarnämnden att ansöka. Eftersom detta angetts i skälen för beslu- tet har överförmyndarnämnden inte kunnat vända sig emot detta. har, trots tingsrättens skrivning i beslutet, kunnat ge in en ansökan om god- manskap direkt till tingsrätten. har inte under hela själv kon- taktat överförmyndarnämnden. har angett att överförmyndarnämnden kunnat överklaga tingsrättens beslut innebärande att överförmyndarnämndens ansökan om förvaltarskap lämnades utan bifall. Det är riktigt att överförmyndarnämnden varit av uppfattningen att A.L. är i behov av förvaltare. är dock medveten om svårigheterna att, utan A.L:s samtycke samt utan tidigare försök med godmanskap, få ett förvaltarskap till stånd. Någon grund för över- klagande av tingsrättens beslut har därför enligt överförmyndarnämndens mening inte förelegat. Vad gäller den ekonomiska skada som A.L. enligt anmälan lidit vill över- förmyndarnämnden särskilt framhålla att en god man inte kunnat förhindra att någon tagit ut pengar med A.L:s bankomatkort. Vid godmanskap, vilket byg- ger på samtycke, har den enskilde kvar sin rättshandlingsförmåga. Någon möjlighet att begränsa A.L:s möjlighet till innehav av bankomatkort finns 2 008 /0 9:JO1 Den omständigheten att någon utnyttjat A.L:s bankkort med tillhörande kod till att ta ut pengar från hennes konto, styrker överförmyndar- nämndens uppfattning att förvaltarskap varit nödvändigt för A.L. vill framhålla att man finner det mycket otill- fredsställande att det inte har gått att finna en god man för A.L. från tingsrätts beslut om avslag på nämndens ansökan om förvaltar- skap. Med anledning härav har omfattande förändringar av de rutiner som tillämpas i samband med ansökan om godmanskap och förvaltarskap genom- förts. yttrade sig över remissvaret. Hon inkom därefter med skrifter med kri- tiska synpunkter på överförmyndarnämndens tillsyn över hennes förvaltare. I beslut den12 anförde JO följande. Enligt 11 kap. 4 § (FB) ska rätten, om det behövs, besluta att anordna godmanskap för en person som på grund av sjukdom, psykisk stör- ning, försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållande behöver hjälp med att bevaka sin rätt, förvalta sin egendom eller sörja för sin person. Ett sådant beslut får inte, enligt samma bestämmelse, meddelas utan samtycke av den för vilken godmanskap ska anordnas, om inte den enskildes tillstånd hindrar att hans eller hennes mening inhämtas. Om någon som befinner sig i en sådan situation som anges i 4 § är ur stånd att vårda sig eller sin egendom, får rätten enligt 11 kap. 7 § besluta att anordna förvaltarskap för honom eller henne. Förvaltarskap får dock inte anordnas, om det är tillräckligt att godmanskap anordnas eller att den enskilde på något annat mer ingripande sätt får hjälp. I 11 kap. 15 § stadgas att en ansökan om förordnande av god man bl.a. enligt 4 § eller förvaltare får göras av förmyndare, den som ansök- ningen avser, samt av hans eller hennes make eller sambo och närmaste släk- tingar eller av överförmyndaren. När det finns anledning till det ska rätten dessutom, enligt tredje stycket i bestämmelsen, självmant ta upp frågor om anordnande av godmanskap enligt 11 kap. 4 § FB eller förvaltarskap. Av 11 kap. 17 § (FB) framgår att rätten ska inhämta läkarintyg eller annan likvärdig utredning om den enskildes hälsotillstånd i ärenden om anordnande av förval- tarskap och i ärenden om anordnande av godmanskap när den enskilde inte har lämnat sitt samtycke. Av överförmyndarnämndens akt framgår att A.L. in- kom till nämnden med en ansökan om god man. Som anförts ovan ankommer det på rätten och inte på överförmyndarnämnden att besluta om godmanskap. Om överförmyndarnämnden sänt ansökan vidare till tingsrätten (jfr JO:s äm- betsberättelse 2005/06 s. 422) hade tingsrätten haft att handlägga densamma. Det saknas anledning för mig att spekulera över vad tingsrättens handlägg- ning hade resulterat i. 2 008 /0 9:JO1 anmodades, genom tingsrättens beslut , att ansöka om godmanskap för A.L. Av utredningen i ärendet framgår att alla berörda varit överens om att A.L. hade behov av ställföreträ- dare, åtminstone i form av en god man, och att A.L. själv var positiv till att få god man. första åtgärd efter tingsrättens beslut var att hos stadsdelsförvaltningen be om hjälp med att få in ett läkarintyg för godmanskap. Av remissvaret framgår inte vilken rättslig grund nämnden ansett sig ha för detta. Mot bakgrund av hur reglerna om godmanskap är utformade kan nödvän- digheten av ett läkarintyg starkt ifrågasättas. Jag vill dessutom understryka att överförmyndarnämnden inte har någon behörighet att kräva in läkarintyg. Det kan, som framgår av redogörelsen ovan, endast rätten göra med stöd av 11 kap. 17 § FB. Av remissvaret framgår att en handläggare vid överförmyndar- nämnden haft underhandskontakt med tingsrätten och fått beskedet att tings- rätten emotsåg en ny ansökan och ett nytt läkarintyg. Nämnden har uppenbar- ligen känt sig bunden av detta, enligt min mening märkliga, besked från tings- rättens sida. Med hänsyn till att A.L. hade samtyckt till att få god man och då det inte framkommit omständigheter som tydde på att hon inte förstod inne- börden av ett sådant samtycke anser jag att nämnden inte hade någon anled- ning att verka för att stadsdelsförvaltningen skulle komma in med ett nytt läkarintyg. agerande tyder på bristande kunskap om de regler som gäller i nu aktuellt avseende. Läkarintyget kom in till överförmyndarnämnden först efter be- gäran om detsamma. Såvitt framgår av överförmyndarnämndens akt och av remissvaret var överförmyndarnämndens enda åtgärd i ärendet att påminna stadsdelsförvaltningen. Att ärendet sedan kom att dröja ytterligare berodde bl.a. på svårigheter att finna en lämplig ställföre- trädare. Jag är medveten om att det i vissa fall kan vara mycket svårt att finna en lämplig ställföreträdare som accepterar uppdraget som god man eller förvalta- re, vilket gör att handläggningen av dessa ärenden i vissa fall kan dra ut . Även med hänsyn tagen till detta har handläggningen hos överförmyn- darnämnden i det aktuella ärendet varit oacceptabelt utdragen. Sammantaget förtjänar överförmyndarnämnden mycket allvarlig kritik. Av remissvaret framgår att överförmyndarnämnden har genomfört omfattande förändringar av de rutiner som tillämpas i samband med ansökan om god- manskap och förvaltarskap. Någon ytterligare åtgärd från min sida är inte påkallad. i övrigt har anfört motiverar inte något uttalande från min sida. Jag vill i detta sammanhang även anföra följande. delningen mellan tingsrätt och överförmyndare vid utredningar och vid an- ordnande av godmanskap och förvaltarskap är aktuell i ett 2 008 /0 9:JO1 annat ärende här (dnr 3903-2006). Beslut i det ärendet kommer att meddelas . Frågan behandlas dessutom i betänkande Dom- stolarnas handläggning av ärenden (SOU 2007:65). Utredningen föreslår därvid vissa förändringar när det gäller uppgiftsfördelningen mellan tingsrätt och överförmyndare. En överförmyndarnämnds handläggning av en ansökan om god man enligt 11 kap. 4 § (Dnr 2370-2006) J.M. framförde i en anmälan, som kom in till JO , klagomål mot i kommun. J.M. anförde i huvudsak föl- jande. Hans son, H.M., skickade till överförmyndar- nämnden en ansökan om att J.M. skulle förordnas som god man för honom. blev J.M. uppringd av en tjänsteman från överförmyndar- nämnden och tillfrågades om han ville bli god man för en annan person. I samband med samtalet efterhörde han hur handläggningen av hans sons ansö- kan fortskred. fick H.M. ett brev från överförmyndarnämnden med en förfrågan om ansökan om god man kvarstod. akt i ärendet lånades in och granskades. anmodades därefter att yttra sig över anmälan. remissvaret anförde överförmyndarnämnden, genom ordföranden och kanslichefen , bl.a. följande. inkom H.M. och hans far J.M. till i (överförmyndarnämnden) med en ansökan om anordnande av godmanskap för H.M. För vidare handläggning av ärendet skickade över- förmyndarnämnden dagen därpå fullmakt samt blankett för inhämtande av uppgifter från belastningsregistret till föreslagen god man J.M., med upplys- ning om att fullmakten och utdrag från belastningsregistret skulle ges in till överförmyndarnämnden. Några handlingar inkom inte och J.M. hördes inte av. tillskrev överförmyndarnämnden H.M. med förfrågan om behovet av god man kvarstod. Genom tingsrätts beslut anordnades godmanskap enligt 4 § för H.M. samt förordnades J.M., att såsom god man för H. M. förvalta hans egendom. J.M. har i sin anmälan till JO huvudsakligen anfört att handläggningstiden varit alltför lång. 2 008 /0 9:JO1 kan inte annat än beklaga den orimligt långa handläggningstiden samt försöka ge en förklaring till dels vad som orsakat detta, dels också vad som har gjorts för att undvika att detta ska kunna uppre- pas. Ärendet visar tydligt att överförmyndarnämndens bevakningsrutiner inte har fungerat tillfredsställande. Detta kan tillskrivas dels införandet av ett nytt datasystem , dels en mycket hög arbetsbelastning. , som har blivit medveten om de bristande bevak- ningsrutinerna, har gått igenom samtliga ärenden om ansö- kan om godmanskap och tillskrivit sökandena med förfrågan om behovet av godmanskap kvarstår. Härtill kommer att överförmyndarnämnden anställt ytterligare en person för att bl.a. avlasta den handläggare som är ansvarig för handläggning av ansökningarna om godmanskap. Framhållas bör att det var just genom överförmyndarnämndens genom- gång av samtliga ansökningar som ifrågavarande ärende aktualiserades på nytt. Varken H.M. eller J.M. har under den långa handläggnings- tiden hört av sig till överförmyndarnämnden. Med de åtgärder som redovisats ovan har överförmyndarnämnden tillsett att något liknande inte ska kunna upprepas. J.M. yttrade sig över remissvaret. Han anförde bl.a. att han på överförmyndar- nämndens anmodan skickade in en fullmakt samt ett utdrag från belastnings- registret. I beslut anförde JO följande Enligt 11 kap. 4 § (FB) ska rätten, om det behövs, besluta att anordna godmanskap för en person som på grund av sjukdom, psykisk stör- ning, försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållande behöver hjälp med att bevaka sin rätt, förvalta sin egendom eller sörja för sin person. Ett sådant beslut får inte, enligt samma bestämmelse, meddelas utan samtycke av den för vilken godmanskap ska anordnas, om inte den enskildes tillstånd hindrar att hans eller hennes mening inhämtas. Enligt 11 kap. 15 § FB får en ansökan om förordnande av god man enligt bl.a. 4 § göras av förmyndare, den som ansökningen avser, samt av hans eller hennes make eller sambo och närmaste släktingar eller av överförmyndaren. Av 11 kap. 16 och 17 §§ FB framgår att det är rätten som har utredningsansvaret i ärenden om anordnande av god- manskap. Det alltså rätten som har att se till att de yttranden och det underlag som behövs för att kunna ta ställning till frågan om godmanskap tas in. H.M:s ansökan om förordnade av god man kom in till överförmyndar- nämnden . Som nämnts ovan ankommer det enligt 11 kap. 4 § FB på rätten att besluta i fråga om godmanskap enligt den bestäm- melsen. var således inte behörig att pröva ansökan om godmanskap. 2 008 /0 9:JO1 Enligt 4 § tredje stycket förvaltningslagen (1986:223) gäller att om någon av misstag vänder sig till fel myndighet, bör myndigheten hjälpa honom till rätta. Det kan knappast råda någon tvekan om att H.M:s avsikt med ansökan var att frågan om god man enligt 11 kap. 4 § FB skulle prövas av någon som var behörig att göra detta. Ansökan måste därför betraktas som felsänd. Eftersom överförmyndarnämnden av allt att döma ansett att förutsättningarna för god- manskap var uppfyllda, borde man ha sänt ansökan tillsammans med ett eget yttrande i saken vidare till tingsrätten (jfr JO 2002/03 s. 415 och 2005/06 s. 422). I samband med det borde också H.M. ha underättats om åtgärden. Genom sin underlåtenhet att agera på detta sätt har det dröjt innan frågan om godmanskap kunde prövas av tingsrätten. är ansvarig för detta dröjsmål och förtjänar mycket allvarlig kritik. Jag vill i detta sammanhang även anföra följande. Frågan om uppgiftsför- delningen mellan tingsrätt och överförmyndare vid utredningar och vid an- ordnande av godmanskap och förvaltarskap är aktuell i ett annat ärende här (dnr 3903-2006). Beslut i det ärendet kommer att meddelas . Frågan behandlas dessutom i betänkande Dom- stolarnas handläggning av ärenden (SOU 2007:65). Utredningen föreslår därvid vissa förändringar när det gäller uppgiftsfördelningen mellan tingsrätt och överförmyndare. Uppgiftsfördelningen mellan tingsrätt och överförmyndare vid utredningar i ärenden om anordnande av godmanskap eller förvaltarskap (Dnr 3903-2006) I en anmälan mot i kommun, som kom in till JO , anförde lagmannen vid , lagmannen , följande. Vid ett oanmält besök presenterade sig som ny chef för överförmyndarenheten. Han meddelade att han ansåg att uppgifts- fördelningen mellan tingsrätten och överförmyndarnämnden borde ändras, bl.a. så att överförmyndarnämnden inte längre skulle ge förslag på god man/förvaltare. fick svaret att tingsrätten ansåg att det inte fanns skäl till ändringar. inkom för kännedom en promemoria från . Den till- lämpning av regler som överförmyndarnämnden enligt pro- 2 008 /0 9:JO1 memorian avsåg att införa strider helt mot den praxis som tillämpats i årtion- den. Tingsrätten har kontaktat andra tingsrätter, några länsstyrelser och andra som kan ha kunskap på detta område, varvid det visat sig att en sådan ordning som överförmyndarnämnden enligt promemorian avsåg att införa, och nume- ra även infört, strider mot vad som gäller mellan tingsrätter och överförmyn- darnämnder i landet i övrigt. Den av åberopade och av författade pro- memorian har följande innehåll. Information: Ansökan om god man/förvaltare till handläggare/beslutsfattare tingsrätten i Ansökan om god man/förvaltare bör fortsättningsvis ges in direkt till tingsrät- ten utan att först passera överförmyndarnämnden medan anmälan om behov bör ges in till överförmyndarnämnden. Som huvudregel gäller att en ansökan skall ges in till den som har att be- sluta i frågan. Enligt ankommer det på tingsrätten att besluta om att anordna godmanskap/förvaltarskap och att förordna om god man/förvaltare med anledning av ansökan därom. Den som ansökan skall ges in till har även en upplysnings- och utredningsskyldighet. Av hävd för att hjälpa den enskilde har många kommuner bland annat kommun, tagit emot ansökningar och bistått tingsrätten med det utredningsarbete som åvilar tingsrätten. För att frigöra resurser och därmed möjliggöra för berörda för- valtningar att i högre utsträckning kunna arbeta med kärnverksamheten bör kommun successivt överföra utredningsrutiner från den kommunala förvaltningen till tingsrätten. Det finns stöd för detta hos kommunförbundet. Tingsrätten har underrättats om nyordningen .