yttr · GU05FiU1y · 2007-05-18 00:00:00 — aviserar att de avser att följa de olika stegen i de försäljningsprocesser som blir aktuella. Störning av försäljningsprocessen undviks genom att granskningar görs av avskiljbara steg och avrapporteras . Vidare anges att granskningen kommer att vägledas av Intosais riktlinjer. Intosais rekommendationer för granskning i samband med privatiseringar Intosai är det internationella organet för nationella revisionsorgan. Inom Intosai har en arbetsgrupp tagit fram riktlinjer för hur revision i samband med privatiseringar bör gå till.1[ for the Audit of Privatisations publicerad . Riktlinjerna finns tillgängliga på Internet:http://www.nao.org.uk/INTOSAI/wgap/bestprac.htm.] Riktlinjerna tar upp flera olika frågor, bl.a. vilken expertis som krävs hos revisionsorganet för att kunna göra revisionen. Riktlinjerna är relativt omfattande och omfattar olika metoder för privatisering. Rekommendationerna varierar beroende på privatiseringsmetod, men några av rekommendationerna kan nämnas i allmänna ordalag. En av rekommendationerna är att revisionsorganet bör involveras så tidigt i privatiseringsprocessen som är konstitutionellt möjligt. När revisionsorganet planerar sin granskning av privatiseringen ska alla viktiga aspekter som har betydelse för att bästa värde ska fås ut av privatiseringen tas med. Nyckelaktörerna bör identifieras och intervjuas. Till de aspekter som bör granskas hör tajmningen: vad är motiven för val av försäljningstidpunkt och har dessa hänsyn påverkat försäljningspriset? Även val av rådgivare och kostnaderna för rådgivning bör granskas. Revisionsorganet bör vidare granska att information om att försäljningen ska genomföras nått ut till potentiella köpare. Av särskilt intresse med avseende på vad som i motionen anförs om att alla potentiella köpare bör ges samma information kan nämnas att en av rekommendationerna innebär att just detta är en av de aspekter som bör granskas. Alla potentiella köpare bör ges samma information. I riktlinjerna pekas också ut att kriterierna för värdering av anbuden bör granskas och att kriterierna tillämpats vid val av köpare. granskning av regeringens genomgång av bolag till försäljning Riksrevisor beslutade att ska inleda en effektivitetsgranskning av regeringens genomgång av bolag till försäljning (dnr 33-2006-1400). Granskningen ska avslutas . Följande övergripande revisionsfrågor ställs i granskningen: Har regeringen genomfört den genomgång av argument för och emot statligt ägarengagemang som aviserades i budgetpropositionen , dels för de sex bolag i vilka ägandet planeras att minska, dels för de två vilka planeras att undantas från försäljning? Har genomgången omfattat de sex aspekter för och emot statligt ägarengagemang som anges i budgetpropositionen ? Har genomgången av Sonera, OMX, Nordea, , V&S, och tagit hänsyn till de aspekter i budgetpropositionen för som är relevanta för respektive bolag? Har regeringen berett frågan i enlighet med de krav som ställs i regeringsformen och som uttryckts av samt i förordningen (1996:1515) med instruktion för och interna riktlinjer för ? I samband med att inrättades beslutade att utskotten skulle ha möjlighet att beställa utredningsinsatser av revisionsliknande karaktär och att det för detta ändamål skulle avsättas resurser i statsbudgeten. skrev i sitt betänkande att de granskningar av revisionsliknande slag som det kan finnas behov av inom bör enligt utskottets mening på grund av vikten av oberoende för den nya revisionsmyndigheten genomföras vid sidan av revisionsmyndigheten (bet. 2000/01:KU8 s. 19 f.). beslutade vid sitt sammanträde (prot. 2006/07:25) att inte besluta om en revisionsliknande utredning av den föreslagna försäljningen. Förslag hade väckts inom utskottet gällande utredning om försäljningens effekter för bankkonkurrensen och statsfinanserna. Mot beslutet reserverade sig de ledamöter i utskottet som företräder Socialdemokraterna, . I 9 kap. 2 § regeringsformen står i andra paragrafen att statens medel inte får användas på annat sätt än har bestämt och att beslutar om användningen genom den årliga budgetregleringen eller i annan ordning som bestämmer. När inte beslutar om hur statens medel får användas genom budgetregleringen kan i stället specialdestination användas. Med specialdestination avses att inkomster, vanligen från avgifter, direkt används för att täcka utgifter. I förarbetena till regeringsformen skilde man på tre olika typer av specialdestination: vid sidan om statsbudgeten, i anslutning till statsbudgeten och inom statsbudgeten. I elfte paragrafen i regeringsformens nionde kapitel hänvisas till budgetlagen för mer detaljerade bestämmelser. Med införandet av bestämmelser om fullständighet och bruttoredovisning i lagen (1996:1059) om statsbudgeten har möjligheterna att använda specialdestination beskurits. Av 16 § följer att statsbudgeten ska omfatta alla inkomster och utgifter som påverkar statens lånebehov. 17 § stadgar att inkomsterna och utgifterna ska bruttoredovisas. Undantag från båda principerna får dock förekomma om inkomsterna av en verksamhet endast ska bidra till att täcka verksamhetens utgifter. Från fullständighetsprincipen får också undantag göras vid specialdestination av intäkterna. Av 18 § framgår vidare att om statens kostnader för en verksamhet helt ska täckas med verksamhetens intäkter ska verksamheten inte budgeteras och inte heller redovisas på anslag eller inkomsttitlar. Enligt 30 § budgetlagen ska inkomster från en försäljning av egendom som beslutats av redovisas mot en inkomsttitel om inte bestämmer annat. I förarbetena till budgetlagen anförs att det är en fördel om ett sådant beslut fattas i samband med försäljningen (prop. 1995/96:220 s. 104). En ny form av specialdestination har accepterats av för att underlätta finansiella omstruktureringar inom den statliga bolagssfären (prop. 2002/03:100 s. 200201, bet. 2002/03:FiU21 s. 2228, prop. 2003/04:100 s. 184185, bet. 2003/04:FiU21 s. 2634). Förfarandet innebär att beslutar att extra utdelningar från statliga bolag får föras till ett särskilt konto i . Från kontot finansieras utgifter för kapitaltillskott eller utnyttjande av hembudsavtal i den statliga företagssfären. beslutar om utgifterna i varje enskilt fall. Det finns ett särskilt anslag på statsbudgeten för ändamålet där regeringen har rätt att överskrida anslaget , men där motsvarande medel ska tillföras anslaget före budgetårets utgång från de extra utdelningarna. I samband med försäljning av aktier i de sex nämnda företagen uppkommer vissa direkta kostnader för ägaren staten. Bland annat uppstår kostnader för extern rådgivning samt andra omkostnader i samband med försäljningen. Regeringen föreslår att dessa kostnader får finansieras genom att de avräknas från de likvider som erhålls vid försäljningen (punkt 4 i denna del). Öviga delar av försäljningsinkomsterna ska redovisas mot inkomsttitel. Enligt propositionen ska försäljningsinkomsterna användas till att amortera på statsskulden. Därigenom minskar statens skuldsättning och räntekostnader, vilket skapar utrymme för mer angelägna ändamål (s. 8). Regeringen aviserade i propositionen att den avser att ekonomiska vårproposition återkomma till med förslag på hur kostnader som kan uppstå innan försäljningsintäkterna erhållits ska finansieras. Socialdemokraterna noterar i sin motion N10 att regeringen i propositionen begär att godkänner att försäljningsinkomsterna ska få användas för att finansiera försäljningskostnaderna utan att ange hur omfattande dessa kan komma att bli. Kostnader för börsintroduktionen av m.m. När det och var aktuellt att börsintroducera och, i ett första skede, slå samman med bemyndigades regeringen av att tillfälligt täcka de kostnader som skulle uppstå genom lån i . bemyndigade regeringen att ta upp lån inom en låneram på sammanlagt för kostnaderna i sammanhanget (prop. 1999/2000:1, bet. 1999/2000:NU1, prop. 1999/2000:84, bet. 1999/2000:NU18). Kostnader uppstod initialt för det förberedande arbetet att slå samman företagen. Kostnaderna för själva börsintroduktionen av uppskattades i förväg till . Kostnaderna uppstod i första hand för informationsinsatser, tjänster från banker och juridisk rådgivning. godkände också att lånen skulle återbetalas med de intäkter som uppstod i samband med försäljningen. I den ekonomiska vårpropositionen (prop. 2006/07:100 punkt 54 avsnitt 7.2.20) föreslår regeringen att de kostnader som inte utgörs av direkta försäljningskostnader bör finansieras genom att medel för ändamålet anvisas över anslag 38:18 Kostnader för omstrukturering och genomlysning av statligt ägda företag m.m. Anslaget föreslås höjas med . I Socialdemokraternas kommittémotion N10 liksom i motion N6 av m.fl. (s) anförs att försäljningarna blir en dålig affär för staten. I Socialdemokraternas kommittémotion anges att allt tyder på att försäljningarna är en mycket dålig affär för staten. Utförsäljningarna ger lägre intäkter, eftersom statsinkomsterna genom utdelningarna är högre än utgifterna för räntorna på statsskulden. I motionen nämns också att värderingen av den statliga bolagsportföljen ökat med , vilket nästan innebär en fördubbling av värdet. Bara ökade värdet av statens börsinnehav till . anför i sin kommittémotion N9 att det inte är ekonomiskt försvarbart att sälja lönsamma och väl fungerande statliga företag som ger betydelsefulla bidrag till statskassan. I motionen anförs att försäljningen riskerar att kosta svenska folket eller per person och år . vänder sig också emot att regeringen föreslår att försäljningsinkomsterna ska användas för att betala av statsskulden med tanke på att är ett av få länder inom som har offentliga nettotillgångar i stället för skulder. I motion N6 anförs att försäljningen av de nu aktuella bolagen beräknas ge intäkter på som ett engångsbelopp. Om dessa pengar används för att betala av på statsskulden beräknas statens ränteutgifter minska med . går staten miste om utdelning från dessa företag. Utdelningarna, anförs i motionen, beräknas bli ca från de sex företag som föreslås säljas ut. Att sälja de aktuella företagen är en ren förlustaffär för staten. Utdelningar till staten från vissa statliga företag Budgetkontoret vid har, som underlag för finansutskottets beredning, tagit fram upplysningar om de aktuella företagens utdelningar åren 20012007, de marknadsnoterade företagens direktavkastning, genomsnittlig räntenivå för den statliga upplåningen och därmed underlag för att bedöma försäljningens påverkan på statens budget (dnr 2007:753). Utdelning till staten för dessa statliga företag åren 20012007 redovisas i tabell 1. Utdelningen avser föreslagna ännu icke beslutade utdelningar. Utdelningar till staten från vissa statliga företag år 20002007 * Avser föreslagen utdelning. Källor: Årsredovisning för staten 20002006. Sonera genomför ett treårigt program för att återföra vinstmedel till aktieägarna. Bolaget har tidigare meddelat att man, utöver ordinarie utdelning, planerar att återföra till aktieägarna . Som ett första steg återfördes genom återköp av aktier genom att aktieägarna erbjuds att sälja var tjugofemte aktie till ett pris av per aktie, motsvarande en premie på . Som ett andra steg i återföringen av kapital till aktieägarna fick Soneras aktieägare en extra utdelning på . Som metod för återföringen lämnade Sonera en extra utdelning på per aktie utöver den ordinarie utdelningen på per aktie. För statens del innebar denna extrautdelning ett tillskott på utöver den ordinarie utdelningen på . Exklusive extrautdelningen skulle den totala utdelningen från de sex statliga företagen uppgå till . föreslås en utdelning på per aktie, varav den extra utdelningen skulle utgöra . Aktieutdelningen till staten från Sonera skulle därmed uppgå till , varav extrautdelningen utgör . Den ordinarie utdelningen till staten skulle således uppgå till . Exklusive extrautdelningen skulle den totala utdelningen till staten från de sex statliga företagen uppgå till . Utöver detta treåriga program har styrelsen i Sonera utlovat att om inget oförutsett inträffar kommer man att ge en extrautdelning på per aktie . Det skulle i så fall innebära att staten skulle få en extrautdelning från Sonera på för utöver ordinarie utdelning. Utdelningarna i förhållande till företagens marknadsvärde För de tre börsnoterade statliga företagen finns marknadsvärden beräknade. I tabell 2 framgår statens andel av marknadsvärdet för de tre börsnoterade bolagen . Uppgifterna avser marknadsvärdet per respektive år. Statens andel av marknadsvärdet för de tre börsnoterade statliga företagen år 20002007 * Avser marknadsvärdet . Källor: Årsredovisning för staten 20002006. redovisar inte värdet för de enskilda icke börsregistrerade företagen. Marknadsvärdet för statens samtliga innehav av icke börsnoterade företag inklusive bl.a. , och redovisas bara som en totalsumma. Utdelningarna från de tre börsnoterade företagen i förhållande till deras marknadsvärde för åren 20012007 framgår av tabell 3. Där beräknas företagens s.k. direktavkastning som utdelningen till staten från dessa företag enligt tabell 1 i förhållande till statens andel av marknadsvärdet enligt tabell 2. Utdelningen till staten i förhållande till statens andel av marknadsvärde för de tre börsnoterade företagen år 20012007 * Baserat på marknadsvärdet . Den genomsnittliga direktavkastningen har stigit markant, vilket beror på extrautdelningarna från Sonera. Exklusive dessa utdelningar skulle direktavkastningen från Sonera ha varit , vilket innebär att den totala direktavkastningen för de tre börsnoterade företagen skulle ha varit . beräknas direktavkastningen till staten från Sonera exklusive extrautdelningen bli och den totala direktavkastningen från de tre börsnoterade företagen . Delar av Sonera börsnoterades , dvs. Den första utdelningen från Sonera som börsnoterat bolag skedde , varför direktavkastningen beräknas först . Staten köpte en andra del av OMX, dåvarande OM, 2000, varför det inte är meningsfullt att beräkna direktavkastningen från OMX . Utdelningen till staten från de tre börsnoterade företagen utgör av den totala utdelningen från de sex statliga företagen. De icke börsnoterade företagen svarar således endast för av den totala utdelningen. Genomsnittlig räntenivå för den statliga upplåningen har gjort beräkningar av den genomsnittliga räntenivån för statsskulden. Dessa beräkningar baserar sig på periodiserade kostnadsräntor och statsskulden vid slutet av respektive år. Som framgår av tabell 4 har räntenivån gradvis sjunkit . Statsskuld, periodiserade räntekostnader samt genomsnittlig räntenivå, utfall år 19992006 samt prognos Periodiserade räntekostnader, mdkr 2007 (prognos) har mycket långa tidsserier över statens kassamässiga ränteutbetalningar liksom för statsskulden. Det ger möjlighet att studera hur den genomsnittliga räntenivån på statsskulden har utvecklats under . Problemet är att de kassamässiga ränteutbetalningarna varierar mellan åren på grund av periodiseringseffekter. Det medför att ränteutgifterna kan variera kraftigt mellan olika år, men dessa effekter tar ut varandra över åren. I tabell 5 redovisas den genomsnittliga räntenivån beräknat som kassamässiga ränteutgifter i förhållande till statsskulden för 1970-talet, , , samt för åren 20012006. Statsskuld, kassamässiga ränteutgifter samt genomsnittlig räntenivå för olika tidsperioder åren 19702006 Som framgår av tabell 5 låg räntenivån på för att i stort sett halveras jämfört med nivån . sjönk räntenivån ytterligare. har den genomsnittliga räntenivån för statsskulden legat på för att sjunka till . Försäljningarnas påverkan på statsbudgeten Redovisningen i statsbudgeten är kassamässig, och statsbudgetens saldo omfattar alla transaktioner som påverkar statens lånebehov och därmed utvecklingen av statsskulden. Inkomsten från försäljningen ingår i sin helhet i statsbudgeten och redovisas under inkomsttypen 3000 Inkomster av försåld egendom. Det skiljer sig från hur ett aktiebolag redovisar en aktieförsäljning i sin resultaträkning. Aktiebolaget beräknar skillnaden mellan försäljningsinkomst och anskaffningskostnad och redovisar denna skillnad som en realisationsvinst. Inkomsterna från aktieförsäljningen påverkar det statliga budgetsaldot (lånebehovet) men ingår inte i den offentliga sektorns finansiella sparande. Det finansiella sparandet utgörs av nettot av transaktioner som påverkar statens finansiella förmögenhet. En aktieförsäljning förbättrar statsbudgetens saldo och minskar därmed statsskulden. Däremot förblir statens finansiella sparande oförändrat eftersom statens förmögenhet inte förändras av att en finansiell tillgång (värdepapper) byts mot en annan (likvida medel). Inkomsterna av en aktieförsäljning minskar statsskulden. Detta kommer att få effekter på statens utgifter för räntor, som redovisas under utgiftsområde 26. Statsskuldsräntorna räknas emellertid inte in bland de utgifter som ska rymmas inom utgiftstaket. Försäljningen kommer vidare att påverka inkomsterna av statens aktier (inkomsttitel ) som ingår som en del i vad som i budgeten benämns Inkomster av statens verksamhet (inkomsttitel ). Effekten på statens budget bestäms av hur minskade aktieutdelningar förhåller sig till minskade räntekostnader. Minskar aktieutdelningarna mer än räntekostnaderna försämras budgetsaldot, om det omvända gäller blir det en förbättring. Avgörande för utfallet är följande tre faktorer: minskningen av statsskulden som i sin tur beror på hur mycket försäljningen inbringar, nivån på den framtida statsskuldsräntan, storleken på uteblivna framtida aktieutdelningar. För att belysa effekterna på statsbudgeten kan direktavkastningen från företagen jämföras med den genomsnittliga räntenivån på statsskulden. Direktavkastningen definieras som utdelningen till staten i förhållande till marknadsvärdet av statens aktier. I tabell 6 jämförs direktavkastningen från de tre börsnoterade företagen, inklusive extrautdelningen från Sonera, med den genomsnittliga periodiserade räntenivån på statsskulden för åren 20012006. Siffrorna inom parentes visar direktavkastningen exklusive extrautdelningen från Sonera. Direktavkastningen för de tre statliga företagen jämfört med den genomsnittliga periodiserade räntesatsen för statskulden, utfall år 20012006 samt prognos 2007 (prognos) 7,92 (3,16) 5,23 (2,52) Som framgår av tabellen låg den genomsnittliga räntesatsen på statsskulden högre än direktavkastningen i början av perioden. Räntenivån sjönk gradvis , medan direktavkastningen successivt stigit 2004 hamna på i stort sett samma nivå som räntan på statsskulden. var direktavkastningen något högre än den genomsnittliga räntenivån. Direktavkastningen var betydligt högre än den genomsnittliga räntenivån på statsskulden till följd av Soneras program för återföring av vinstmedel till aktieägarna. Det är troligt att direktavkastningen blir högre än den genomsnittliga räntenivån även om den aviserade extrautdelningen från Sonera blir verklighet. Exklusive dessa extrautdelningar skulle direktavkastningen ha varit , vilket är något lägre än räntenivån på statsskulden. Även för är direktavkastningen exklusive extrautdelningen från Sonera lägre än den av prognostiserade räntenivån på statsskuldsräntan. över hela tidsperioden 20012007 ligger direktavkastningen i genomsnitt på om extrautdelningen från Sonera exkluderas. Det är lägre än den genomsnittliga periodiserade räntenivån för statsskulden som ligger på . Direktavkastningen exklusive extrautdelningarna från Sonera har stigit och ligger klart över genomsnittet och kan tänkas fortsätta stiga. Den genomsnittliga räntenivån, som sjunkit , har åter börjat gå upp och väntas fortsätta stiga . Några frågor som särskilt berör företagen inom utskottets beredningsområde har, enligt motion N10, bidragit rejält till att pressa priserna på bolånemarknaden. Även anför i sin motion N12 att haft en stor betydelse som prispressare på en oligopolmarknad. En försäljning skulle därför kunna leda till högre bolånekostnader. I motion N9 anförs att har varit mycket framgångsrik. I motion N12 anger att man innan en ytterligare avyttring av aktier i aktualiseras bör genomföra en utredning som belyser vilka effekter en eventuell försäljning får på plusgirot. Dessutom bör sådana åtgärder vidtas att tillgången till plusgirot, som anges vara en grundläggande infrastruktur, säkras för konsumenterna. Plusgirot är ett av Nordea helägt dotterbolag och utgör en viktig betalningsinfrastruktur som många är beroende av. Konkurrensen på den svenska bankmarknaden och infrastruktur för betaltjänster I en rapport från , Tillträdesvillkor för betalsystem2[ rapportserie: 2006:1. Rapporten kan laddas ned från Internet:http://www.konkurrensverket.se/upload/filer/trycksaker/rapporter/rap_2006-1.pdf. ], konstateras att bankerna för de flesta är de viktigaste aktörerna i den finansiella sektorn. fanns närmare 130 banker i . Bankerna kan delas in i storbanker (, , , och ), fristående sparbanker och övriga aktörer, som exempelvis utländska filialer och nischbanker. Den svenska bankmarknaden domineras av ett fåtal stora aktörer och har således en oligopolistisk struktur. Trots inträdet av nya aktörer på bankmarknaden har de fyra svenska storbankerna sammanlagt en marknadsandel på på inlåningsmarknaden respektive på utlåningsmarknaden. har deras samlade marknadsandel emellertid sjunkit. I rapporten anser att regeringen bör utforma en samlad strategi för bättre konkurrens på bankmarknaden. Denna strategi bör bl.a. innehålla de förslag som presenteras i rapporten, nämligen tydligare regler för infrastruktursamarbeten, strängare krav på objektiva och icke-diskriminerande villkor för tillträde till betalsystemen och åtgärder för att göra det enklare för konsumenterna att vara aktiva på marknaden. Sammantaget leder effektivare regler till en tuffare konkurrens där banker bättre tillfredsställer kundens behov, vilket gynnar utvecklingen för hela samhällsekonomin mot en ökad välfärd (s. 99). När det gäller strängare regler för infrastruktursamarbeten föreslår att den affärsmässiga styrningen av betalsystemens infrastruktur renodlas och frigörs från potentiella intressekonflikter (s. 93). Samarbeten mellan konkurrerande företag i s.k. infrastrukturklubbar förekommer ibland i nätverksbranscher. För betalsystem i är denna lösning vanlig. Det kanske främsta exemplet är Bankgirot där styrelseledamöterna inte bara sitter i egenskap som ägare, utan också som systemets största kunder. som sådana samarbeten kan leda till effektivitetsfördelar finns också risker. Exempelvis kan konkurrenter få insyn i varandras verksamheter utöver vad som är nödvändigt för skötseln av den gemensamma verksamheten, vilket kan begränsa konkurrensen. Vidare kan deltagarna utforma villkoren för tillträde så att nya aktörer på marknaden missgynnas, eller så att produktutvecklingen inriktas mot de stora deltagarnas behov snarare än de mindre bankernas. vill understryka riskerna med den ordning som råder. Det är därför önskvärt att renodla den affärsmässiga styrningen av systemen och frigöra den från potentiella intressekonflikter. har tillsammans med motsvarande myndigheter i övriga nordiska länder gjort en studie, Competition in som släpptes . Den tar dock inte specifikt upp situationen när det gäller hypotekslån men konstaterar att bankmarknaden i de nordiska länderna är relativt koncentrerad med ett fåtal större aktörer i varje land. Samma slutsats drogs i en tidigare rapport från och dess motsvarigheter i , och , Comparative Study of Competition in Markets . I denna noterades att den svenska marknaden för hypotekslån var mer koncentrerad (färre och större aktörer) än t.ex. och . Dessutom tas bolånemarknaden upp i i (s. 160). Där konstateras att bolånemarknaden är mycket koncentrerad men att en något minskad koncentrationsgrad troligen kan kopplas till marknadstillväxt.