sou · GUB322 · 2007-01-01 00:00:00 — Hälften av både dem som hör till sexuella minoriteter och transperso- nerna döljer sin sexuella läggning eller könsidentitet i arbetsgemenska- pen för alla eller nästan alla arbetskamrater. Transvestiter döljer sin identitet och sin könsupplevelse betydligt oftare än transsexuella. Eventuella trans- och homovitsar, som arbetstagare som tillhör en sex- uell minoritet eller är transpersoner upplever som kränkande, förvand- lar snabbt en lättsam pratstund kring kaffebordet på arbetsplatsen till trakasserier. Nästan hälften av de över 700 personer tillhörande olika sexuella minoriteter som svarade på enkät hade upp- levt sådana trakasserier. Av de över 100 transpersoner som svarade hade hälften varit tvungna att lyssna till kränkande vitsar i sin arbets- gemenskap. Av de personer tillhörande sexuella minoriteter som svarade hade blivit utsatta för direkt arbetsplatsmobbning i anslutning till sin sexuella läggning. hade kallats för homo eller vid något annat öknamn. Av de drygt 100 transpersoner som svarade hade blivit mobbade på arbetsplatsen på grund av sin könsiden- titet. hade kallats för transa eller vid något annat ök- namn. Transpersoner och de som tillhör en sexuell minoritet balanserar ofta mellan att berätta och hemlighålla i diskussioner på arbetsplatsen. De försöker på förhand gissa sig till arbetskamraternas inställning, huruvi- da de är toleranta eller intoleranta. Det är vanligt att man är öppen mot en arbetskamrat och hemlighåller sin läggning för andra. Dessutom för man en betydligt försiktigare öppenhetspolitik mot chefer, kunder, pa- tienter, elever och andra intressegrupper. Öppenheten är inte heller alltid beroende av en själv, ryktena går sina egna vägar. Beträffande diskriminering anges i publikationen följande. av de män och av de kvinnor tillhörande sex- uella minoriteter som svarade på enkäten har blivit diskriminerade i ar- betslivet på grund av sin sexuella läggning. av de trans- personer som svarade hade upplevt diskriminering på grund av sin könsidentitet eller sitt könsuttryck. Tretton procent av dem som tillhör sexuella minoriteter kände inte till lagstiftningen som förbjuder diskriminering. Av dem som tillhör sexuella minoriteter eller är transpersoner och som hade upplevt diskriminering hade bara ett fåtal tagit kontakt med sin fackförening Personer som tillhör sexuella mino- riteter och transpersoner känner inte tillräckligt väl till vilka parter som kan hjälpa dem eller de litar inte på att dessa instanser kan ge dem den service de behöver. I syfte att göra en kartläggning av direkt och indirekt diskrimine- ring av HBT-personer har RFSL på sin hemsida uppmanat alla som har blivit diskriminerade på arbetet på grund av sexuell läggning eller könsidentitet att berätta om det. Något resultat av kartläggningen har ännu inte presenterats men enligt underhandsuppgifter har inte något svar inkommit som avser dis- kriminering på grund av könsidentitet. Från (JämO) har inhämtats att JämO handlagt två anmälningar om diskriminering på grund av kön från transpersoner (transsexuella). Det låga antalet ärenden bör enligt JämO nog främst ses som ett tecken på att mörkertalet beträffande diskriminering av transpersoner är mycket stort. Den första anmä- lan rörde en framprovocerad uppsägning. Ärendet avslutades efter återkallelse från anmälaren. Det andra ärendet inkom 2004 och gällde en arbetssökande som under en utbildning till flygplatskon- trollant genomgick ett könsbyte från kvinna till man. I samband med att utbildningen avbröts gjordes en anmälan till JämO om brott mot förbudet mot könsdiskriminering i 17 § jämställdhetsla- gen. Ärendet ledde till en förlikning som innebar att arbetsgivaren medgav att man utsatt den arbetssökande för könsdiskriminering i samband med att utbildningen till flygplatskontrollant avbröts av skäl som sammanhänger med den arbetssökandes transsexualism. Förlikningen innebar också att arbetsgivaren skulle betala skades- tånd för kränkning till den berörde. Enligt uppgift från Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) har HomO behandlat en anmälan av- seende en transsexuell person. Det var från början oklart om dis- krimineringen endast berodde på könstillhörighet eller om även koppling till sexuell läggning fanns. Ärendet avskrevs sedermera. I övrigt har HomO när det gäller transpersoner hanterat en del in- formationsärenden som rör definitioner, rättigheter och studier/ Skriftliga frågor som rör transpersoner uppgår till ca fem och telefonförfrågningarna är troligtvis minst lika många. Promemorian Transpersoner och diskriminering I promemorian Transpersoner och diskriminering har lämnats olika exempel på situationer där transpersoner upplevt sig diskriminera- de/kränkta. Här återges några av dessa exempel. arbetar på ett större företag som projektledare. när han är ute omklädd till kvinna stöter han på en arbetskamrat som känner igen honom som . Händelsen leder, till stor del beroende på bris- tande kompetens hos företagsledning och andra inblandade, så små- ningom till att mister jobbet. Hans exponerade transvestism är di- rekt orsak till detta. har tillbaka varit öppen på sin arbetsplats med att hon genomgår en könskorrigerande behandling. Hon lever helt som kvinna och har en tidigare historia bakom sig då hon trodde sig vara man-till-kvinna-transvestit. När en omorganisering sker på arbetsplat- sen visar det sig att är övertalig. Hon uppfattar att det har samband med hennes könskorrigering, och att hennes roll som mel- lanchef på en mansdominerad arbetsplats blev ifrågasatt. En ung dragqueen går öppet till sitt högstadium i kvinnokläder, upp- repade gånger. Han trakasseras och mobbas för detta och hans mor kontaktar skolan och ber om hjälp. En lärare säger till modern att ele- ven måste förstå att det väcker reaktioner om sonen kommer i kvinno- kläder. Modern anser att skolan inte gör någonting för att stoppa mobbningen. En ung kvinna-till-man-transsexuell vägras tillträde till toaletterna av sina studiekamrater i gymnasiet. Tjejerna vill inte ha honom på sin eftersom han ser för manlig ut och killarna släpper inte heller in ho- nom. /går på kasino klädd som , eftersom han är man-till-kvinna-transvestit och trivs med att göra olika kulturella saker klädd som kvinna. Han har både peruk och smink och är snyggt och anständigt klädd. Vid inpasseringskontrollen, som finns på alla kasinon av säkerhetsskäl, blir han överdrivet granskad av vakten. När han visar sitt körkort får han veta att han inte kan komma in eftersom han ju inte liknar det foto som finns på körkortet. Till slut kommer han in men får veta att det inte kommer att gå nästa gång, då måste han komma i herrkläder. , en ung transvestit, bestämmer sig för att gå ut och roa sig på lokal i sin kvinnliga skepnad. Kvällen innebär flera nya trevliga be- kantskaper men en del människor kan inte hantera närvaro. Stämningen blir obehaglig och ganska hotfull. Vakterna upp- märksammar detta och bestämmer sig för att lösa problemet genom att porta , som visserligen genom sin närvaro orsakat vakterna huvudbry, men som knappast kan göras ansvarig för andra gästers re- aktioner. Skälen för vårt förslag Behovet av ett skydd mot diskriminering Som framgått ovan har det i inte gjorts några egentliga un- dersökningar som kan ge svar på frågan hur utbredd diskriminering av transpersoner är. En faktor att beakta i detta sammanhang är dock, som framhållits i promemorian Transpersoner och diskrimine- ring och som även framgår av den finska Equal-undersökningen, att många transpersoner inte är öppna, framför allt inte på sina arbets- platser, just på grund av rädslan för trakasserier och annan diskri- minering. Att trakasserier och annan diskriminering av transperso- ner faktiskt förkommer visar emellertid såväl , den finska undersökningen som olika konkreta exempel som beskrivits i den ovan nämnda promemorian. En omständighet som bör tas i beaktande är också att öppenheten bland transperso- ner sägs öka. Att transpersoner blir mer synliga i samhället kan in- nebära att risken för diskriminering ökar. Regeringen har i olika sammanhang framhållit transpersoners ut- satta situation. Bl.a. anfördes i En nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna (skr. 2001/02:83 s. 68) att det i allt högre grad uppmärksammats att transpersoner är en grupp som utsätts för våld och diskriminering. I propositionen Hets mot folk- grupp m.m. (prop. 2001/02:59 s. 38 f.) uttalade regeringen att den inte ifrågasätter att transpersoner är en utsatt grupp i samhället och att enskilda transpersoner ofta drabbas av hot och våld och andra kränkningar samt att detta förhållande är oacceptabelt. Regeringen har vidare i propositionen Trygghet, respekt och ansvar – om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever (prop. 2005/06:38 s. 30) framhållit transpersoners utsatthet inom skolverksamheten. Vi kan alltså konstatera att diskriminering förekommer även om vi inte har stöd för att påstå att diskrimineringen är utbredd. Det torde emellertid inte kunna ifrågasättas att transpersoner är en mycket utsatt grupp i samhället. Även om de fördomsfulla attity- derna till homo- och bisexuella kan ha minskat tor- de den tidigare oförstående och rent av avståndstagande inställ- ningen till homo- och bisexuella, som är väl dokumenterad i många sammanhang, gälla i minst lika hög grad avseende transpersoner . Den negativa attityd som denna grupp möter får förmodas till stor del bottna i fördomar och bristande kunskap. Vi har genom de kontakter vi tagit kunnat konstatera att okunskapen om transper- soner och deras livssituation och problem är mycket stor. Trans- personer är en osynlig grupp i samhället. Detta beror bl.a. på att transpersoner inte vågar vara öppna på grund av rädsla för trakasse- rier och annan diskriminering. Vi anser också att befintliga rättsregler inte innebär ett tillräck- ligt skydd mot diskriminering av transpersoner. Vi menar därför att det behövs en lagreglering som förbjuder diskriminering av trans- personer. Förslaget motiveras av ett faktiskt behov men i hög grad också av principiella skäl. Diskrimineringslagstiftningen syftar till att värna principen om alla människors lika värde och allas rätt att bli behandlade som individer på lika villkor. Ett samhälle som slår vakt om alla människors lika värde ger alla människor möjligheter att utvecklas efter sina egna möjligheter och sina egna val (jfr prop. 2004/05:147 s. 46). Kommittén anser att inte endast transsexuella, som åt- njuter skydd mot diskriminering genom diskrimineringsgrunden kön, utan alla personer som kan räknas in i gruppen transpersoner har ett behov av skydd mot diskriminering. Ett förbud mot diskri- minering bör således ta sikte på hela denna grupp. Frågan är nu hur den personkrets som skall omfattas av diskrimineringsskyddet skall avgränsas. Begreppet transpersoner är som framgått ett förhållandevis nytt begrepp. Enligt den förklaring som lämnas på RFSL:s hemsida är det ett paraplybegrepp som har tillkommit för att vara en samlande term i sexualpolitiska frågor och för att inte exkludera någon som kan antas gynnas av en transvänlig politik. Varken begreppet trans- personer eller de andra begrepp som där nämns lämpar sig emeller- tid för att i lagstiftningssammanhang användas som definition av den personkrets som skall omfattas av diskrimineringsförbudet. Enighet råder inte alltid om innebörden av begreppen och deras betydelse kan också förändras över tiden. Någon uttömmande upp- räkning av vilka som ingår i personkretsen kan därför inte komma i fråga. I stället bör avgränsningen ske genom att grunden för den otillåtna särbehandlingen klargörs. Gruppen transpersoner kan all- mänt beskrivas som individer som eller alltid har eller uppfat- tas ha eller ger uttryck för eller uppfattas ge uttryck för en köns- identitet som eller alltid skiljer sig från för det kön som registrerats för dem vid födelsen. Hit hör till exempel den som är eller uppfattas vara transsexuell, transvestit, intergender, inter- sexuell, transgenderist, dragking eller dragqueen. Utvidgning av diskrimineringsgrunden kön? Någon definition av begreppet kön finns inte, vare sig i folkrätten, EG-rätten eller i svensk rätt utan utgångspunkten är att kön i könsdiskriminering avser det biologiska könet, dvs. man/kvinna.21 Transsexualism anses som sagt vara en fråga om könstillhörighet och inbegrips därmed i könsdiskrimineringsbegreppet. Här instäl- ler sig frågan om diskrimineringsskyddet för alla transpersoner bör åstadkommas genom en ytterligare utvidgning av begreppet kön. Av visst intresse är därför hur begreppet kön används fram- för allt i lagstiftningen på diskrimineringsområdet. Frågan om innebörden av begreppet kön aktualiserades i målet P mot S och (C-13/94). I sitt förslag till avgörande säger generaladvokat att det visserligen är sant att likabehandlingsdirektivet innebär att det inte får förekomma någon som helst diskriminering på grund av kön. Det är emellertid likaledes oomstritt att principen om likabehandling som sanktione- ras i direktivet hänför sig till den traditionella distinktionen man- kvinna. Tesauro, som konstaterade att P. inte hade blivit uppsagd om hon förblivit man, menade att då den ogynnsamma behandling- en av den transsexuella kan hänföras till (eller rättare sagt beror på) könsbytet föreligger diskriminering med anledning av kön. 21 Jfr , Könsdiskriminering – en analys av nationell och internationell rätt, 2001. Regeringsformen innehåller bl.a. ett förbud mot könsdiskrimine- rande normgivning (2 kap. 16 §). Även här synes man ha utgått från det biologiska könet man/kvinna. Enligt det utredningsbetän- kande som låg till grund för bestämmelsen kunde förbudet mot särbehandling på grund av kön – till skillnad från vad man funnit lämpligt vid utformningen av förbudet mot särbehandling på grund av ras – inte inskränkas till att avse föreskrifter som missgynnar det ena könet. En lag som gynnar det ena könet måste enligt utred- ningen alltid sägas missgynna det andra könet. fogades till regeringsformens målsättningsstadgande i 1 kap. 2 § bl.a. föreskriften att det allmänna skall motverka diskri- minering på grund av kön, hudfärg, nationellt eller etniskt ur- sprung, språklig eller religiös tillhörighet, funktionshinder, sexuell läggning, ålder eller annan omständighet som gäller den enskilde som person. I förarbetena framhöll regeringen – mot bakgrund av att RFSL anfört att även könsidentitet borde ha inkluderats i upp- räkningen – att uppräkningen av de otillåtna diskrimineringsgrun- derna endast var exemplifierande och inte uttömmande och att det alltså åligger det allmänna att motverka diskriminering även på grund av andra – liknande osakliga omständigheter som gäller den enskilde som person, än de som uttryckligen angetts. I den tidigare gällande lagen (1979:1118) om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet stadgades bl.a. att en arbetsgivare inte får missgynna en arbetstagare eller en arbetssökande på grund av hans eller hennes kön. Den lagen ersattes 1992 med den nuvarande jämställdhetslagen (1991:433). I förarbetena till dessa lagar om jämställdhet har inte diskuterats vad som menas med kön/könstillhörighet. Man torde dock inte ha utgått från annat än att kön/könstillhörighet avser biologisk kvinna/man. Att man ut- gått ifrån dikotomin22 man/kvinna framgår t.ex. av definitionen av direkt diskriminering i 15 § jämställdhetslagen i dess lydelse före . Enligt denna fick en arbetsgivare inte missgynna en arbetssökande eller en arbetstagare genom att behandla henne eller honom mindre förmånligt än arbetsgivaren behandlar --- en person av motsatt kön ---. (lag sades i 3 § bl.a. att missgynnande 22 Med dikotomi avses variabel eller egenskap som är delad i två varandra ömsesidigt uteslu- tande kategorier; . på grund av kön föreligger när en arbetsgivare vid anställning eller befordran eller vid utbildning för befordran utser någon framför annan av motsatt kön ---). I 15 § jämställdhetslagen har kravet på jämförelse med en person av motsatt kön numera ersatts av jämförelse med någon annan. Syftet härmed anges vara att uppnå bättre överensstämmelse med dels likabehandlingsdirektivets lydelse, dels den lydelse som finns i de andra arbetsrättsliga diskrimineringslagarna. Vid samma lagstiftningstillfälle ersattes också ordet könstillhörighet av kön. Någon betydelseskillnad var inte avsedd. Användningen av ordet kön i diskrimineringslagarna ansågs innebära en förenkling av språket och anslöt också till ordvalet i regeringsformen (1 kap. 2 § och 2 kap. 16 §). Kön var den term som användes när lagen om förbud mot diskriminering kompletterades med könsdis- krimineringsförbud på ett flertal samhällsområden (prop. 2004/05:147 s. 46). Lagen om likabehandling av studenter i högskolan Lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan om- fattar bl.a. diskrimineringsgrunden könstillhörighet. Förarbetena innehåller inte någon närmare förklaring av begreppet men där an- ges att mot bakgrund av dom i målet P mot S och skall en person som diskrimineras på grund av transsexualism omfattas av lagens förbud mot diskrimine- ring på grund av könstillhörighet (prop. 2001/02:27 s. 29). Lagen om förbud mot diskriminering gäller förbud mot diskriminering på grund av kön på samtliga samhällsområden i lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering utom och hälso- och sjukvården. Innebörden av begreppet kön berördes dock inte när- mare i förarbetena (prop. 2004/05:147, bet. 2004/05:AU7). Lagen om förbud mot diskriminering och annan kränkande be- handling av barn och elever Lagen om förbud mot diskriminering och annan kränkande be- handling av barn och elever träder i kraft . Lagen innehåller bl.a. ett könsdiskrimineringsförbud. I propositionen an- ges att genom att diskrimineringsgrunden kön skall omfattas av den nya lagen kommer även transsexuella omfattas av lagens skydd. Vidare konstateras att en särskild definition för begreppet kön inte föreslås och att någon saklig skillnad jämfört med begreppet köns- tillhörighet i lagen om likabehandling av studenter i högskolan inte avses (prop. 2005/06:38 s. 80). Av genomgången av begreppet kön/könstillhörighet ovan torde den slutsatsen kunna dras att man i diskrimineringslagstiftningen utgått från distinktionen biologisk kvinna/man och att könsdis- krimineringsbegreppet mot bakgrund av dom i målet P mot S och vidgats till att omfat- ta även transsexuella. Vidare tycks med hänsyn till förarbetsutta- landet rörande tillägget till regeringsformens målsättningsstadgan- de (1 kap. 2 §) begreppet kön i det sammanhanget inte innefatta könsidentitet. I flyktingrättsliga sammanhang har kön dock använts i en vidare bemärkelse. har antagit ett förslag till änd- ring av den nya utlänningslagen (2005:716) varigenom personer som känner välgrundad fruktan för förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning och som enligt nuvarande bestämmelser ges skydd som skyddsbehövande i övrigt, i stället skall få skydd som flykting- ar (prop. 2005/06:6, bet. 2005/06:SfU4, rskr. 2005/06:71). Lagänd- ringen, som skall träda i kraft , innebär bl.a. att kön och sexuell läggning läggs till som sådana grunder för förföljel- se som utgör grund för flyktingskap. I förarbetena anges att i flyk- tingrättsliga sammanhang bör begreppet kön användas i den vidaste bemärkelsen och således omfatta inte bara den biologiska skillna- den mellan kvinnor och män utan även socialt och kulturellt be- stämda stereotypa föreställningar om hur män respektive kvinnor skall bete sig. I propositionen noteras vidare att transsexualism an- ses vara en fråga om könstillhörighet, att frågan huruvida övriga transpersoner omfattas av begreppet könstillhörighet ännu inte har avgjorts och att har i uppdrag att över- väga om ett skydd mot diskriminering avseende alla transpersoner bör införas. Regeringen gjorde dock bedömningen att i frågor om internationellt skydd bör, förutom transsexuella, också övriga transpersoner omfattas av begreppet kön i den mån förföljelse som riktas mot dessa personer har sin grund i personernas förhållnings- sätt till könsidentiteten. Vi har övervägt om en utvidgning av könsbegreppet är ett lämpligt tillvägagångssätt för att åstadkomma ett skydd för alla transperso- ner. Vi har emellertid funnit flera nackdelar med en sådan metod. Det finns både praktiska och principiella skäl som talar mot en så- dan lösning. Till att börja med skulle en vidgad användning av kön medföra en del lagtekniska svårigheter. Den nuvarande jäm- ställdhetslagen är indelad i två huvuddelar; den ena innehållande förbud mot könsdiskriminering, den andra regler som ålägger ar- betsgivaren att bedriva ett målinriktat aktivt arbete för jämställdhet på arbetsplatsen. Bestämmelserna om aktiva åtgärder avser främst behandlingen av kvinnor och män som grupper och reglerna tar inte i första hand sikte på att skydda enskilda arbetstagare. I t.ex. 9 § föreskrivs att när det inte råder en i huvudsak jämn fördelning mellan kvinnor och män i en viss typ av arbete eller inom en viss kategori av arbetstagare skall arbetsgivaren vid nyanställningar sär- skilt anstränga sig för att få sökande av det underrepresenterade könet och se till att andelen arbetstagare av det könet efter hand ökar. Här tar begreppet kön sikte på endera kategorin, kvinnor el- ler män, med uteslutande av den andra kategorin. Motsvarande gäller t.ex. 10 § jämställdhetslagen som rör lönekartläggning. Om inte begreppet även fortsättningsvis kan användas med denna be- gränsade betydelse krävs betydligt längre formuleringar som onö- digt kommer att tynga lagtexten och medför att den tydlighet och enkelhet som eftersträvas delvis går förlorad. Vidare finns och kommer också i den nya lagen om förbud och andra åtgärder mot diskriminering att finnas behov av undantag från förbudet mot könsdiskriminering, t.ex. för positiv särbehand- ling på grund av kön. Avsikten är inte att transpersoner i denna egenskap skall omfattas av dessa undantag. Även här försvåras ut- formningen av den nya lagen om begreppet kön inte kan användas i den snävare bemärkelsen kvinna eller man. En invändning av mer principiell art är att diskriminering av transpersoner sker av andra skäl än diskriminering av t.ex. kvinnor. Medan den förra gruppen diskrimineras för att de – på samma sätt som t.ex. homo- eller bisexuella – skiljer sig från en majoritetsnorm diskrimineras kvinnor inte på grund av att de tillhör en minoritet utan för att kvinnor historiskt sett varit underordnade mannen. Transpersoner är en utsatt grupp i samhället, men det går inte att föra samma strukturella resonemang om könsmaktsordningen i en diskussion om diskriminering av t.ex. en transvestit som när det gäller jämställdhet mellan kvinnor och män. Ytterligare en nackdel med en utvidgning av könsbegreppet an- ser vi vara att det är svårt att överblicka vad en utvidgning får för betydelse för annan lagstiftning. Begreppet kön förekommer i knappt 60 nu gällande författningar, bl.a. lagen (1994:1117) om re- gistrerat partnerskap, lagen (1947:529) om allmänt barnbidrag, namnlagen (1982:670) och lagen (1996:1030) om underhållsstöd. I alla dessa lagar åsyftas att en person är kvinna eller man. Till detta kommer att det naturligtvis är en fördel om lagens språkbruk anknyter till språkbruket i samhället i övrigt. De flesta lär med kön eller könstillhörighet mena att någon är kvinna eller man och ser detta som något okomplicerat. Vi anser att de faktorer som ovan noterats talar mot att det ut- ökade diskrimineringsskyddet skapas genom att diskriminerings- grunden kön utvidgas till att omfatta transpersoner generellt, t.ex. transvestiter. Den person som genomgått könsbyte (ändrat köns- tillhörighet) intar dock en särställning.