sou · GUB320 · 2007-01-01 00:00:00 — Av paragrafen följer att ett företag som ingår i en företagsgrupp kan välja att tonnagebeskattas endast om alla andra företag i koncernen som bedriver kvalificerad verksamhet också väljer att tonnagebeskattas. avses endast de företag som omfattas av den särskilda definitionen av företag i 2 §. Den valda utformningen innebär att man i större utsträckning undviker situationer där upptäcker att ett bolag som valt tonnagebeskattning inte haft rätt att göra det på grund av koncernregeln. Tonnagebeskattning kan bara godtas om bolaget i sin deklaration redovisar att övriga bolag med kvalificerad verksamhet i koncernen också valt tonnagebeskattning. Om två eller flera företag eller företagsgrupper bildar en ny företags- grupp gäller följande. a)Om alla företag i den nya gruppen valt att beräkna inkomsterna enligt detta kapitel skall den dominerande partens tonnageskatteperiod gälla för företagen i den nya gruppen. För det fall att det inte finns någon dominerande part skall den tonnageskatteperiod som utgår sist för företagen i den nya gruppen gälla. b)Om endast vissa av företagen i den nya företagsgruppen valt att beräkna inkomsterna enligt detta kapitel medan andra valt att inte göra det skall det val som gjorts av den dominerande parten gälla för företagen i den nya gruppen. För det fall att det inte finns någon dominerande part får företagen i gruppen göra en ny begäran att beskattas enligt 18 §. I annat fall skall inget av företagen tonnage- beskattas. Paragrafen reglerar vad som händer när företag eller företags- grupper går samman och bildar en ny grupp. Med ny grupp avses endast att sammansättningen av en företagsgrupp på något sätt ändrats. Paragrafen omfattar t.ex. att ett företag köper upp ett annat företag, ett företag köps upp av en företagsgrupp eller två företagsgrupper bildar en ny grupp. Om ett av företagen eller företagsgrupperna är den dominerande parten skall den partens val vara avgörande, både vad gäller utgången av tonnageskatteperioden och valet av beskattningsmetod. Dominerande part definieras i 4 §. I avsaknad av en dominerande part skall den tonnageskatteperiod tillämpas för vilken längst tid kvarstår vid bildandet av den nya gruppen. Vad gäller val av beskattningsmetod, när två eller fler företag eller företagsgrupper bildar en ny grupp, får den nya gruppen välja tonnagebeskattning endast om alla bolag som kan tonnagebeskattas också väljer tonnagebeskattning i enlighet med 18 §. Detta innebär att en ny tioårsperiod inleds enligt 17 §. För företag som inte omfattas av 18 och 19 §§ gäller följande. a) Om tonnagebeskattade företag med olika tonnageskatteperioder fusioneras skall den dominerande partens tonnageskatteperiod gälla för det övertagande företaget. För det fall det inte finns någon dominerande part skall den tonnageskatteperiod som utgår sist gälla för det övertagande företaget. b)Om ett tonnagebeskattat företag och ett icke tonnagebeskattat företag fusioneras skall det val som gjorts av den dominerande parten gälla för det övertagande företaget. För det fall att det inte finns någon dominerande part får det övertagande företaget välja beskattnings- metod enligt 16 §. c)Vid delning av företag anses tonnageskatteperioden vara den- samma som för det överlåtande företaget. Här regleras vad som gäller vid fusion och delning av företag. Vid fusion är paragrafen uppbyggd på samma sätt som vid bildande av en ny företagsgrupp (jfr 19 §), dvs. om ett av företagen är den dominerande parten skall det företagets val också gälla för det övertagande företaget, både vad gäller tonnageskatteperioden och val av beskattningsmetod. I avsaknad av en dominerande part skall den längsta tonnageskatteperioden gälla och, om de fusionerande företagen valt olika beskattningsmetod, får det övertagande före- taget göra ett nytt val av beskattningsmetod. Vid delning fortsätter det överlåtande företagets val att gälla för de två företagen. Om den nettodräktighet som företaget disponerat i inhyrda fartyg med besättning i genomsnitt under beskattningsåret överstigit av företagets genomsnittliga totala nettodräktighet under beskattningsåret, skall intäkten från den överskjutande delen av den inhyrda netto- dräktigheten inte anses ha uppkommit i den kvalificerade verksam- heten. Den överskjutande intäkten beräknas som den andel av netto- omsättningen enligt 3 kap. 12 § årsredovisningslagen (1995:1554), som svarar mot förhållandet mellan å ena sidan den delen av nettodräktigheten av inhyrda fartyg som överstigit av företagets totala nettodräktighet och å andra sidan företagets totala nettodräktighet. Fartyg som hyrs in utan besättning, jämställs i första stycket med fartyg som ägs av företaget. Detsamma gäller fartyg som hyrs in med besättning, när fartyget hyrs för en period och högst , och det vid ingåendet av hyreskontraktet har avtalats om en köpoption som innebär att förhyraren senast vid hyrestidens slut kan förvärva fartyget till högst marknadspriset vid köpoptionens förvärv- ande. Fartyg som har förklarats sjöodugligt av behörig instans omfattas inte av första stycket. Av första stycket framgår att i ett enskilt bolag kan inte av nettodräktigheten av bolagets genomsnittliga sammanlagda nettodräktighet av kvalificerade fartyg vara inhyrd med besättning för att det skall omfattas av tonnageskattesystemet. Intäkt från den överskjutande delen av den inhyrda nettodräktig- heten anses inte ha uppkommit i den kvalificerade verksamheten, utan den skall beskattas enligt de konventionella bestämmelserna. En sådan beskattning kan ses om en sanktion mot ett företag som överskrider gränsen för fartyg inhyrda med besättning. Ett skäl till denna begränsning är att tonnageskattesystemet är avsett för bolag som bedriver rederiverksamhet och inte för bolag som endast hyr in fartyg med besättning. Vid sådan befraktning utförs en stor del av den operationella verksamheten av uthyraren vilket innebär att fartyget inte kan anses i sin helhet drivas av det tonnagebeskattade bolaget. I andra stycket anges att vid beräkningen av andelen inhyrd nettodräktighet skall fartyg som hyrs in utan besättning behandlas på samma sätt som fartyg som företaget äger. Skälet härtill är att företag som hyr fartyg utan besättning i regel ansvarar för driften av fartyget och att hyreskontrakten brukar löpa . Se vidare avsnitt 5.3.3. Om företaget ingår i en företagsgrupp skall 21 § första stycket inte tillämpas om den nettodräktighet som gruppen disponerat i inhyrda fartyg med besättning i genomsnitt under beskattningsåret inte överstigit av gruppens genomsnittliga totala nettodräktighet under beskattningsåret. Paragrafen innebär en lättnadsregel för företag som ingår i en företagsgrupp. Eftersom ett företag som ingår i en företagsgrupp i praktiken är bunden av det val av beskattningsmetod som andra företag i gruppen gjort är det också skäligt att spärregeln i 21 § beräknas för hela företagsgruppen om det är till fördel för det enskilda företaget. Företaget skall under ett beskattningsår upprätthålla eller öka andelen av den nettodräktighet som företaget äger av kvalificerade fartyg och som är registrerade i en stat som är medlem i Europeiska unionen eller Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Utgångspunkten för bedömningen skall vara den andel av nettodräktigheten som är regi- strerad i någon av medlemsstaterna vid ingången av det beskattnings- år som företaget tillämpar tonnagebeskattning. Första stycket gäller inte om, i genomsnitt under beskattningsåret, av företagets ägda nettodräktighet som används i kvalificerad verksamhet varit registrerad i någon av medlemsstaterna. Första stycket skall inte heller tillämpas om företaget ingår i en företagsgrupp, om i genomsnitt under beskattningsåret av gruppens ägda nettodräktighet som används i kvalifi- cerad verksamhet är registrerad i någon av medlemsstaterna. Vid tillämpning av första och andra stycket jämställs fartyg som hyrs in utan besättning med fartyg som ägs av företaget. Bestämmelsen är ett krav enligt riktlinjer och avsikten är att andelen fartyg registrerade inom EU eller Europiska ekonomiska samarbetsområdet skall upprätthållas eller öka. Andra stycket är ett undantag från huvudregeln och innebär att kravet på att upprätthålla eller öka andelen fartyg inte behöver uppfyllas om av företagets nettodräktighet av kvalificerade fartyg är registrerat i en medlemsstat. Se vidare avsnitt 5.3.6. Vidare finns en lättnadsregel för företag som ingår i en företagsgrupp. Eftersom ett företag som ingår i en företags- grupp i praktiken är bunden av det val av beskattningsmetod som andra företag i gruppen gjort är det också skäligt att spärren på beräknas för hela företagsgruppen om det är till fördel för det enskilda företaget. Om ett företag inte uppfyller kravet i 23 §, skall intäkten av den ytterligare andelen i förhållande till utgångspunkten enligt 23 § inte anses ha uppkommit i den kvalificerade verksamheten. Intäkten av den ytterligare andelen skall beräknas som den andel av nettoomsätt- ningen enligt 3 kap. 12 § årsredovisningslagen (1995:1554), som svarar mot förhållandet mellan denna andel av nettodräktigheten och hela den av företaget ägda nettodräktigheten som används i kvalif- icerad verksamhet. Bestämmelsen anger att intäkt av den ytterligare andelen av nettodräktigheten, som inte uppfyller kravet i 23 §, inte skall anses ha uppkommit i företagets kvalificerade verksamhet. Denna intäkt skall i stället beskattas enligt de allmänna skattebestämmelserna. Följande exempel kan förklara hur beräkningen skall göras. Nettodräktigheten i den kvalificerade verksamheten hos ett företag uppgår totalt till 100 000 både vid inträdet i tonnage- beskattningen och under det aktuella beskattningsåret. Den netto- dräktighet som var registrerad inom EU eller Europeiska ekono- miska samarbetsområdet vid inträdet i tonnagebeskattningen uppgick till 55 000 (utgångspunkten enligt 23 § första stycket). Under aktuellt beskattningsår har den inom EU eller Europeiska ekonomiska samarbetsområdet registrerade nettodräktigheten sjunkit till 50 000. Företaget uppfyller alltså inte kraven i 23 §. Den ytterligare andelen som är registrerad utanför EU eller Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, i förhållande till vad som gällde vid inträdet i tonnagebeskattningen, uppgår således till 5 000. Intäkten av denna ytterligare andel beräknas då till 5 000/100 000 () av nettoomsättningen. Denna intäkt beskattas enligt konventionella regler. Tonnageinkomsten utgör för varje kvalificerat fartyg följande grund- belopp per 100 nettodräktighet (NT) per påbörjat dygn, oavsett om fartyget är i drift eller inte: Till och med 1 000 NT per 100 NT, 2. från 1 001 NT till och med 10 000 NT per 100 NT, 3. från 10 001 NT till och med 25 000 NT per 100 NT, 4. mer än 25 000 NT per 100 NT. För tid under vilken fartyg har förklarats sjöodugligt av behörig instans skall tonnageinkomst inte beräknas. Paragrafen beskriver hur inkomsten skall beräknas på den delen av företagets verksamhet som är kvalificerad för tonnagebeskattning. Tonnageinkomsten beräknas per fartyg . Eftersom bestämmelserna om tonnagebeskattning omfattar både ägda, inhyrda och uthyrda fartyg kan samma fartyg ingå i inkomstberäk- ningen för flera tonnagebeskattade bolag. För ett fartyg med en nettodräktighet på 26 000 beräknas tonnageinkomsten per dag på följande sätt. 1 000/100 x = (10 000 - 1 000)/100 x = (25 000 - 10 000)/100 x = (26 000 – 25 000)/100 x = Inkomsten per dag blir (85 + 585 + 600 + 20 =) . För att beräkna fartygets tonnageinkomst multipliceras inkomsten per dag . Av andra stycket framgår att tonnageinkomst inte skall beräknas på fartyg som har förklarats sjöodugligt av eller någon motsvarande utländsk instans. Avdrag medges inte från tonnageinkomst. Bestämmelsen innebär att avdrag inte kan göras från tonnage- inkomsten varken för löpande utgifter eller för avskrivningar på tillgångar. Avdrag kan inte heller ske underskott eller för underskott i verksamhet som inte tonnagebeskattas. Utgift som kan hänföras till både tonnagebeskattad verksamhet och annan verksamhet fördelas proportionellt i förhållande till netto- omsättningen enligt 3 kap. 12 § årsredovisningslagen (1995:1554) i den verksamhet som tonnagebeskattas och den övriga verksamheten. Bestämmelsen innebär att en utgift som inte i sin helhet kan hän- föras till antingen den tonnagebeskattade verksamheten eller annan verksamhet utan som avser båda verksamheterna skall fördelas schablonmässigt med ledning av hur nettoomsättningen enligt 3 kap. 12 § årsredovisningslagen fördelar sig mellan verksam- heterna. Finansiella intäkter och kostnader inklusive valutakursvinster och valutakursförluster skall fördelas proportionellt efter det värde som i räkenskaperna upptagits på tillgångar i den tonnagebeskattade verksamheten respektive på tillgångar i övrig verksamhet. I paragrafen regleras hur finansiella intäkter och kostnader, såsom exempelvis ränteintäkter och räntekostnader, skall fördelas mellan tonnagebeskattad verksamhet och övrig verksamhet. Regeln syftar till att förhindra att t.ex. räntekostnader i större omfattning än som är motiverat hänförs till den konventionellt beskattade verksam- heten, där den medför avdragsrätt, med motiveringen att denna verksamhet finansierats med lånat kapital medan den tonnage- beskattade verksamheten finansierats med eget kapital. Svårigheten att bedöma till vilken verksamhet låneskulderna m.m. skall hänföras medför att det skall göras en schablonmässig fördelning av de finansiella intäkterna och kostnaderna med utgångspunkt i värdena på tillgångarna i respektive verksamhet. Överlåtelse av tillgångar i tonnagebeskattad verksamhet Överlåts fartyg eller andra sådana tillgångar som avses i 18 kap. och som används i tonnagebeskattad verksamhet tillämpas reglerna i 30 och 32 §§ om tillgångarna anskaffats före inträdet i tonnage- beskattningen. Överlåts fartyg eller andra sådana tillgångar som avses i 18 kap. och som används i tonnagebeskattad verksamhet tillämpas bestämmel- serna i 32 § om tillgångarna anskaffats efter inträdet i tonnage- beskattningen. Överlåts andra tillgångar än sådana som omfattas av bestäm- melserna i 18 kap. tillämpas inte bestämmelserna i detta kapitel på överlåtelsen. Första stycket reglerar vilka skattekonsekvenser som inträffar om fartyg och andra inventarier som anskaffats före inträdet i tonnage- beskattningen avyttras när företaget omfattas av tonnagebeskatt- ning. Beräkning av skattepliktig vinst skall då ske enligt reglerna i 30 § (övergångsmodellen) och 32 § (nominell vinst). Hänvisningen till 32 § innebär att vinst på fartyg som anskaffats före inträdet i tonnagebeskattningen alltid skall bli beskattad minst till den del vinsten utgörs av nominell vinst. Utan denna hänvisning skulle vinst på sådana fartyg annars kunna bli lägre beskattad än vinst på fartyg som anskaffats inom tonnagebeskattningssystemet. Andra stycket behandlar avyttring av fartyg och andra inventarier som anskaffats efter inträdet i tonnagebeskattningen. I dessa fall sker beskattning endast om nominell vinst uppkommer. Tredje stycket klargör att vinstberäkningen på andra tillgångar än sådana som avses i 18 kap. inkomstskattelagen, t.ex. byggnader, markanläggningar, värdepapper m.m., skall ske enligt de allmänna reglerna i inkomstskattelagen. Om tillgång som avses i 29 § första stycket överlåts från inträdet i tonnagebeskattningen skall till beskattning upptas nedan angivna del av skillnaden vid inträdet mellan restvärdet och det skattemässiga värdet, beräknat enligt andra stycket, på de överlåtna tillgångarna. Skattepliktig andel av skillnads- 1:a året efter inträdesåret 2:a året efter inträdesåret Det skattemässiga värdet på inventarier vid inträdet i tonnagebeskattningen fördelas på inventarier som ingår i den tonnagebeskattade verksamheten och övriga inventarier proportionellt efter det värde som i räkenskaperna upptagits på inventarierna i den tonnagebeskattade verksamheten respektive värdet på övriga Det skattemässiga värde som belöper på inventarierna i den tonnagebeskattade verksamheten fördelas därefter på var och en av dessa inventarier proportionellt efter hur stor del anskaffnings- utgiften för respektive inventarium utgör av den totala anskaffningsut- giften för samtliga inventarier i den tonnagebeskattade verksamheten. Bestämmelsen, den s.k. övergångsmodellen, beskrivs i avsnitt 9.2.4. Bestämmelsen är endast tillämplig om avyttring av tillgångar sker från inträdet i tonnagebeskattningen. Av andra stycket framgår hur det skattemässiga värdet på inven- tarierna vid inträdet skall fördelas mellan den tonnagebeskattade verksamheten och den övriga verksamheten. Beskattning enligt 30 § skall inte ske om företaget under beskatt- ningsåret förvärvar fartyg som används i den tonnagebeskattade verksamheten för en anskaffningsutgift som minst motsvarar restvärdet vid ingången av det beskattningsår överlåtelsen sker. Beskattning sker dock om det förvärvade fartyget avyttras före utgången av tonnageskatteperioden, såvida inte ny ersättning- sanskaffning enligt första meningen sker. Bindande avtal om leverans av fartyg jämställs med förvärv av fartyg. Avtal skall ha ingåtts senast självdeklaration för inkomståret skall lämnas. Om sådant avtal ingåtts jämställs kontraktssumman med anskaffningsutgiften vid tillämpning av första stycket. Av paragrafen framgår att beskattning av vinst som framräknats enligt 30 § inte skall ske om återanskaffning av fartyg sker för visst belopp. Beskattning sker inte så länge återanskaffning av fartyg sker, utan beloppet rullas framåt i tiden tills en återanskaffning inte inträffar. Av andra stycket framgår att bindande avtal om leverans av fartyg skall jämställas med förvärv av fartyg. Vid överlåtelse av fartyg som avses i 29 § första och andra stycket, skall vinst beräknad enligt andra stycket tas upp till beskattning. Vinsten beräknas som skillnaden mellan försäljningspriset och anskaffningsutgiften med tillägg för sådana förbättringsutgifter som inte utgör reparations- eller underhållsutgifter. Avdrag från vinst enligt första stycket får göras för förlust vid avyttring av fartyg som såväl förvärvats som avyttrats under beskattningsåret. Bestämmelsen har motiverats i avsnitt 9.3.3. Bestämmelsen innebär att nominell vinst beskattas vid avyttring av fartyg oavsett om de anskaffats före eller efter inträdet i tonnagebeskattningen. Tredje stycket innebär att avdrag från den nominella vinsten kan ske i det fall förlust uppkommit på ett fartyg som både anskaffats och avyttrats under som den nominella vinsten uppkommit. Beskattning enligt 32 § skall inte ske om företaget under beskattnings- året förvärvar fartyg som används i den tonnagebeskattade verksam- heten för en anskaffningsutgift som minst motsvarar försäljningspriset på avyttrade fartyg. Bindande avtal om leverans av fartyg jämställs med förvärv av fartyg. Avtal skall ha ingåtts senast själv- deklaration för inkomståret skall lämnas. Om sådant avtal ingåtts jämställs kontraktssumman med anskaffningsutgiften vid tillämpning av första stycket. Av paragrafen framgår att beskattning av vinst enligt 32 § inte skall ske om återanskaffning av fartyg sker under beskattningsåret för ett visst belopp. Beskattning sker inte så länge återanskaffning av fartyg sker. Av andra stycket framgår att bindande avtal om leverans av fartyg skall jämställas med förvärv av fartyg. Den tonnagebeskattade inkomsten skall läggas samman med företagets övriga inkomster av näringsverksamhet. Av paragrafen framgår att den tonnagebeskattade inkomsten skall läggas samman med företagets eventuella överskott i inkomstslaget näringsverksamhet och summan beskattas med den skattesats som gäller för aktiebolag. Att avdrag inte medges från tonnage- inkomsten framgår av 26 §. Fartyg och andra tillgångar skall som de har omfattats av tonnagebeskattning anses ha skrivits av enligt bestämmelserna i 36– 38 §§. Paragrafen och de följande bestämmelserna reglerar hur avskriv- ningar skall beräknas på tillgångar som ingår i en tonnagebeskattad verksamhet. Bestämmelsen reglerar vilket skattemässigt avskriv- ningsunderlag som kvarstår på dessa tillgångar när eller om företaget återgår till att beskattas enligt de konventionella beskattningsreglerna. För inventarier som anskaffats före inträdet i tonnagebeskattningen skall avskrivningsunderlaget utgöras av ett värde beräknat enligt följande. Det skattemässiga värdet på inventarier vid inträdet i ton- nagebeskattningen fördelas på inventarier som ingår i tonnage- beskattad verksamhet och övriga inventarier proportionellt efter det värde som i räkenskaperna upptagits på inventarierna i den tonnage- beskattade verksamheten respektive värdet på övriga inventarier. Det skattemässiga värde som belöper på inventarierna i den tonnage- beskattade verksamheten fördelas därefter på var och en av dessa inventarier proportionellt efter hur stor del anskaffningsutgiften för av anskaffningsutgiften med tillägg för sådana förbättringsutgifter som inte utgör reparations- eller underhållsutgifter tjugo procent av anskaffningsutgiften med tillägg för sådana förbättringsutgifter som inte utgör reparations- eller underhållsutgifter. respektive inventarium utgör av den totala anskaffningsutgiften för samtliga inventarier i den tonnagebeskattade verksamheten. För inventarier som anskaffas efter inträdet i tonnagebeskattningen utgörs avskrivningsunderlaget av anskaffningsutgiften med tillägg för sådana förbättringsutgifter som inte utgör reparations- eller under- hållsutgifter. Paragrafen reglerar hur avskrivningsunderlaget för inventarier skall beräknas. Inventariernas skattemässiga värde vid inträdet i tonnage- skattesystemet skall fördelas på inventarierna i företagets tonnage- beskattade verksamhet respektive konventionellt beskattade verk- samhet utifrån värdet i räkenskaperna. Därefter skall det skatte- mässiga värdet på inventarierna som omfattas av systemet fördelas utifrån inventariets anskaffningsutgift jämfört med anskaffnings- utgiften för alla inventarier som omfattas av tonnageskatte- systemet. För byggnader och markanläggningar som anskaffats före inträdet i tonnagebeskattningen skall beräkningen av avskrivningsunderlaget ske på motsvarande sätt som för inventarier enligt 36 §. För byggnader och markanläggningar som anskaffas efter inträdet i tonnagebeskattningen utgörs avskrivningsunderlaget av anskaffnings- utgiften med tillägg för sådana förbättringsutgifter som inte utgör reparations- eller underhållsutgifter. Paragrafen reglerar hur avskrivningsunderlaget för byggnader och markanläggningar skall beräknas. Avskrivning från underlaget enligt 36 § skall anses ha gjorts med belopp motsvarande Avskrivning från underlaget enligt 37 § skall anses ha skett för byggnader enligt reglerna i 19 kap. 5 § och för markanläggningar maximalt enligt reglerna i 20 kap. 5 §. Paragrafen anger med vilka belopp avskrivningar skall anses ha skett på de underlag som har bestämts enligt 36 och 37 §§. Denna lag träder i kraft och tillämpas på beskattningsår som börjar efter utgången av 2004. Företag som bedriver kvalificerad verksamhet vid lagens ikraft- trädande kan begära beskattning med stöd av reglerna i 39 b kap. senast i självdeklarationen vid taxering. Övergångsbestämmelsen innebär att bestämmelserna om tonnage- beskattning skall träda i kraft och tillämpas med retroaktiv verkan för beskattningsår som börjar . Utredningen har, främst med hänsyn till rederinäringens konkurrenssituation, funnit att förslagen bör träda i kraft varvid torde vara realistiskt. Företag som bedriver kvalificerad verksamhet när lagen träder i kraft kan vänta med att begära tonnagebeskattning till dess att självdeklarationen vid taxering skall lämnas. 15.3Övriga förslag till lag om ändring i inkomstskatte- lagen (1999:1229) Bestämmelsen anger hur den beskattningsbara inkomsten i ett företag som bedriver både tonnagebeskattad verksamhet och annan verksamhet skall beräknas.