sou · GUB394 · 2007-01-01 00:00:00 — Det finns åtta dammar och ett antal broar och dessutom invallningar som ligger på båda sidor om ån på en sträcka uppströms (Cederwall, 2006). Övriga viktigare vattendrag som rinner till är Fyrisån och bergslagsåarna , och . Det finns två åar som benämns , den ena mynnar i i (), den andra i i . avvattnas vid låga och normala vattenstånd via och (se vidare avsnitt 3.1.2 om gällande vattendom). Medelvattenföringen till havet från är ca 162 m³/s varav ca 6 m³/s går via och resten via . Via avloppsreningsverk direkt till havet rinner ca 5 m³/s. Figur 3.1 och avrinningsområde Avrinningsområde (inkl. sjöarna och ) Medelvattenstånd (perioden 2004)1 Högsta uppmätta vattenstånd (1941 2004)1 0,89 m (Dec. Lägsta uppmätta nivå (1968 2004)1 -0,12 m, Sammanlagd medelvattenföring i utloppen 162 m³/s 1Nivåer i höjdsystemet RH 1900. Källa: et al., 2006. I Bergslagen finns en hel del vattenmagasin som används för produktion av vattenkraft. Deras sammanlagda volym är ca 550 miljoner m³, vilket motsvarar en regleringshöjd av på . Avrinningsområdet för (inkl. sjön) Högsta uppmätta vattenstånd (1922 2000)1 Lägsta uppmätta vattenstånd (1922 2000)1 24 m³/s 1Nivåer i höjdsystemet RH 1900. Källa: et al., 2006. Vattenmagasin av betydelse i avrinningsområde finns i vattensystem. Den totala volymen av dessa uppgår till 80 miljoner m³, vilket motsvarar en regleringshöjd i (Styrelsen för och Kvismarens sjösänk- ningsbolag, 1977). I Bergslagsområdet är vintrarna mer stabila och vårfloden mer utpräglad än i övriga delar av området. Årsnederbörden är , avdunstningen vilket ger en årsavrinning (, 2003). Figur 3.2 visar årsmedeltemperaturen i för perioden 2005. Motsvarande nederbördsserie visas i Figur 3.3. Figur 3.2 Årsmedeltemperaturen i för perioden 2005,°C. De utjämnade kurvorna motsvarar 10-års löpande medelvärden Figuren finns endast i den tryckta versionen. Källa: et al., 2006. Figur 3.3 Årsnederbörden i för perioden 2005, mm/år. De utjämnade kurvorna motsvarar 10-års löpande medelvärden Figuren finns endast i den tryckta versionen. Källa: et al., 2006. Temperaturen för visar en uppgång under början av 1900- talet, en nedgång från det varma och därefter en markant uppgång ungefär . Det vill säga, i stort sett samma ett mönster som för landet som helhet. För nederbörden kan man urskilja några mycket blöta år samt det extrema , vilket ledde till problem med höga vattennivåer i . 3.1.2Mälaren och – Höjdsystem, reglering och vattendomar För att kunna beskriva variationer i vattenstånd i en sjö behövs en referensnivå. utgörs en sådan referensnivå av ett för sjön framräknat medelvattenstånd över havsytan. På grund av land- höjningen kommer vad som är ett normalvattenstånd i de flesta svenska sjöar att förändras över tiden. Vanliga höjdsystem är dels det höjdsystem som togs i bruk kallat RH1900 eller RH00. 0-punkten för RH00 utgörs av medelvärdet av havsytans nivå i . Ett annat vanligt höjdsystem är RH70. Detta höjdsystems nollpunkt motsvarar havsytans medel- nivå och med den landhöjning som ägt rum blir därför nollnivån i RH70 lägre än RH00. För används förutom höjdsystemen RH00 och RH70 ofta ett annat höjdsystem kallat höjdsystem som definieras av nivån på Västra slusströskeln vid . Denna nivå ligger under havsytans nivå enligt Rikets höjdsystem RH00 eller under havsytans nivå enligt Rikets höjdsystem RH70. Tabell 3.3 Olika höjdsystem som används för att beskriva vattenyta jämförelser i meter Höjd över havet i m -0,36 -3,84 Höjd över havet i m -3,48 Höjd över havet i m Trots att endast har ett medelvattenstånd över havsytan blev sjön troligen avsnörd från havet redan på 1100- talet. Sjön har inte följt med i landhöjningen och erosion och olika byggnadsverk har påverkat utflödet. Efter att reglerats har detta förhållande dock ändrats. Innan reglerades rann vattnet fritt genom båda grenar på ömse sidor om (Riksbro- och Stallkanalen). Vid höga vatten- nivåer tappades dessutom vatten genom flodluckor vid där nuvarande ligger. Genom de gamla slussar som fanns vid och i kunde tappning ej ske. Vissa begränsade tappningsmöjligheter hade dock skapats i samt i . Totalt kunde ca 600 m³/s tappas vid högvatten. Höga vattenstånd i gav problem för jordbruket kring sjön och låga vattenstånd ledde vid återkommande tillfällen till saltvatteninträngning och problem för sjöfarten (Ernfors, , 1968). För att motverka översvämningar av jordbruksmark, men även för att gynna sjöfarten, genomfördes en reglering av enligt en vattendom . Denna reglering togs 1943. Effekten av regleringen blev inte riktigt vad man tänkt sig. Avsänkningen av högvattenstånden blev ungefär de avsedda, men lågvattenstånden blev betydligt lägre än väntat. Därför ändrades regleringsbestämmelserna (, 1970). har de allra lägsta vattenstånden uteblivit och riktigt låga vattenstånd har minskat i omfattning. Den högsta möjliga tappningen anges nu till 826 m³/s. I jakten på ny odlingsbar mark genomfördes i den största sjösänkningen i historia. Medel- vattenytan sänktes med . byggdes reglerings- dammen vid Hyndevad och Täljeån kanaliserades (Kvismare kanal), varvid sjön nästan helt torrlades (, 1970; Skoghäll, 1999). Enligt (1940) beräknades yta före sänkningen till 495 km² vid lågvatten och under översvämningar vid högvatten till 653 km². Efter sänkningen varierar ytan inte så mycket och uppgår till ca 480 km². Sjösänkningen innebar att sammanlagt 18 000 ha mark blev tillgänglig för jordbruk. Avsikten var att de högsta vattenstånden skulle bli 1,9 m lägre (+22,22 m i RH00) och lägsta vattenståndet 0,9 m lägre (+21,62 m i RH00) och att en total regleringshöjd om 0,6 m skulle upprätthållas. I verkligheten har dock den högsta vattenståndsvariationen varit ca 1,3 m (Styrelsen för och Kvismarens sjösänknings- bolag, 1977). Detta har medfört att man haft fortsatta problem med översvämningar runt , åren 1913, 1924, 1944, 1954, 1959, och 1966 har nivåerna uppnått eller över- träffat +22,40 m. Vattendomen ändrades så att större variationer tillåts. nuvarande vattendom fastställdes . Vattendomen är förhållandevis detaljerad då det gäller avtappningens storlek vid olika nivåer. Vid vattennivåer under +4,10 m i höjd- system (eller under +0,26 m i RH00) ska samtliga utskov hållas Vid vattenstånd mellan +4,10 m och +4,20 m (eller mellan +0,26 och +0,36 m i RH00) ska tappning ske genom Riksbro och Stallkanalen för att eftersträva vattenståndet +4,15 m (eller +0,31 m i RH00). Vid vattenstånd över +4,20 m eller +0,36 m i RH00 ska Riksbro- och Stallkanalsdammarna var helt öppna. Vid vattenstånd över +4,25 m (eller +0,41 m i RH00) ska även avtappningskanalen vid och kulverten vid vara öppna. Vid nivåer över +4,50 m eller+ 0,66 m i RH00 ska också vara öppen. Om så slutligen vattenståndet stiger över nivån +4,60 m (eller +0,76 i RH00) ska även 70m³/s tappas i vardera och Hammarbyslussarna. Dessutom finns bestämmelser om hur mycket vatten som får användas för utspolning i hamnområdet och genom slussarna. De vattenmängder det rör sig om är dock tämligen marginella. Regleringsansvarig är hamn AB. Som kontrollant ska kontrollera att domen efterlevs. En särskild formulering i vattendomen ger också kontrollanten vissa möjligheter att, efter samråd med Hamn och , beordra ökad tappning utöver ovan nämnda nivåer när det finns risk för höga flöden. Tabell 3.4 Avtappningskapacitet (m³/s) från vid de olika avtappnings- ställena vid högvatten (ca +0,96 m i RH 00 vid ett läge med lågt vattenstånd –0,64 m (RH00) i havet Lucka vid Sjön i Källa: , 1968. Vid högre vattenstånd i havet blir tappningarna lägre (jfr Tabell 3.15 i avsnitt 3.4.4). Enligt gällande vattendom är dämningsgränsen för +22,10 m i RH00 överskridas under förutsättning att dammen vid Hyndevad nedströms utlopp, är helt öppen och den nedströms liggande Rosenholmsdammen är nedsänkt till nivån +21,10 m. Sänkningsgränsen +21,62 m i RH00 får också underskridas för att säkerställa ett minsta flöde om 3,0 m³/s i och 0,1 m³/s i . Sänkningsgränsen får vidare underskridas vid tillfällen då vårfloden kan väntas bli så stor att det finns risk för högre nivåer än +22,10 m i RH00. Vid sådana tillfällen får vattenståndet sänkas till lägst +21,50 m i RH00. 3.1.3Verksamheter som kan beröras av översvämningar i och Stora bebyggelsekoncentrationer finns kring . Såväl stora delar av som med förorter ligger i anslutning till sjön och bebyggelse i anslutning till sjöarna utgörs såväl av tät stadsbebyggelse som glesare bostadsbebyggelse och andra lokaler. Flera något mindre men ändå betydande orter finns också på utsatta platser kring sjön. Däribland märks t.ex. , och . Därtill kommer ett stort antal mindre samhällen och mer enskilt belägna småhus och fritidshus. Kring finns ett stort antal fritidshus men inte så många stora samhällen med permanentbostäder. utgör förstås ett undantag men staden har inte byggts ut ända ner mot Hjälmarestranden. Delar av vägnäten i de större städerna har passager i nära anslutning till sjöarna. När det gäller hårt trafikerade lokala vägar och gator är det främst vägnäten i delar av centrala (området Gamla- – , Tegelbacken) samt vissa vägar och gator i som ligger i farozonen. Därutöver finns ett antal andra allmänna vägar som passerar nära sjöarna. Järnvägar och lokal spårbunden trafik Järnvägsnätet vid och särskilt tunneln under , den s.k. getingmidjan, är så belägen att översväm- ningar allvarligt kan påverka trafiken. Dessutom finns ett antal andra järnvägssträckor i närheten av sjöarna som i olika grad kan påverkas vid översvämning. Vidare är SL:s tunnelbanestation i i riskzonen för översvämning. Stora jordbruksarealer finns kring och samt på . Produktionen är inriktad på såväl spannmål som animalieproduktion. Jordbruksområdena i Kvismaredalen, som ligger en ansenlig sträcka från själva , är låglänta och utgörs i själva verket av gammal sjöbotten från tiden innan sänkningen av . Invallningar, ofta av äldre datum och i många fall i dåligt skick syftar till att skydda betydande arealer jordbruksmark från översvämningar. Industrier och förorenad mark Kring finns ett antal industriområden och industrier som kan påverkas av översvämningar. stränder är i betydligt mindre omfattning exploaterade för industriändamål men längs finns en hel del industrier. Förorenade markområden finns på flera håll runt sjöarna, dels vid vissa av de existerande industrierna men också på mark där det inte bedrivs industri- verksamhet. El- och telenät samt el- och värmeproduktionsenheter Stamnätet för elförsörjningen är i huvudsak inte beläget i sjöarnas omedelbara närhet. Lokala elnät och transformatorstationer, bl.a. för elförsörjningen av delar av , finns i sådan närhet av sjöarna att de kan beröras av översvämningar. Telenäten inklusive kopplingsstationer kan också beröras. Större anläggningar i anslutning till sjöarna för el- och/eller värmeproduktion finns bl.a. i och i närhet i och . är av helt avgörande betydelse som vattentäkt för Stock- holmsområdet. Hög råvattenkvalité bidrar till en internationellt sett erkänt hög kvalité på dricksvattnet i området. Vattenverken i , Görnväln, och Skytteholm försörjer över 1,5 miljoner brukare. Driften vid kan påverkas direkt av översvämning av . Djupdal ombesörjer i huvudsak vattenförsörjning. Hyndevad är vattenverk. Ett antal avloppsreningsverk finns i nära anslutning till sjöarna. Fritid, rekreation och turism och har båda stor betydelse för friluftslivet och för rekreation. Antalet fritidsbåtar med hemmahamn i sjöarna är mycket stort och ett ansenligt antal båtklubbar finns runt sjöarna. Såväl av kommunerna iordningsställda badplatser som privata sådana finns i stort antal. är sjöarna omtyckta områden för bl.a. långfärdsskridsko. Det lokala sport- och fritidsfisket är betydande. För har det allt bättre gösfisket i sjön inneburit ett ökat intresse från sportfiskare. Det förekommer även kräftfiskearrangemang runt . Det finns drygt 20 cam- pinganläggningar i anslutning till och , vissa med stuguthyrning. Dessutom finns ett antal hotell, vandrarhem, konferensanläggningar, restauranger och golfbanor i anslutning till sjöarna. Fiskbestånden i de utgör nationella resurser och sjöarna är klassade som riksintressen för yrkesfisket. I finns knappt 40 yrkesfiskare som huvudsakligen fångar gös, ål, abborre och siklöja. I fiskar drygt 30 yrkesfiskare. De fiskar främst efter ål och gös samt med kräftmjärdar. Tabell 3.5 Förstahandsvärde (kronor) för ekonomiskt viktiga arter för och Sjöfarten på har långa traditioner. började grund att märkas ut och 1924 byggdes den nuvarande i . Trafiken genom Hammarby sluss är på grund av begränsade storlek av marginell betydelse för gods- transporter. växte den totalt transpor- terade godsmängden ifrån /år till närmare /år, vilket motsvarar utslaget över hela tidsperioden. Cement, petroleumprodukter, massaved/flis och kalk/gips utgör de viktigaste varorna som transporteras in i . Gödsel, spannmål, järn och stål samt styckegods utgör de viktigaste produkterna som transporteras ut (ref. ; och sluss, Förutsättningar för större fartyg, teknisk/ekonomisk studie ): De helt dominerande hamnarna i är och med en godsomsättning på 2,1 respektive , vilket motsvarar av den totalt transpor- terade kvantiteten. Genom sammanslagningen av hamnar till skapades elfte största allmänna hamn (Slussrapport, SH-analys). Sjöfarten på består i huvudsak av fritidsbåtstrafik. Innan regleringen av varierade vattenstånden mer vilket framgår av figur 1 nedan. Översvämningar såväl som riktigt låga vattenstånd har förekommit vid ett flertal tillfällen i historisk tid. Figur 3.4 Variationer i vattenstånd Källa: et al., 2006. De allra högsta nivåerna i kan hänföras till tiden före regleringen. Översvämningar drabbade vid ett flertal tillfällen samt . Ett av de värsta åren då betydande delar av t.ex. ställdes under vatten var (se bild 3.1). Även om konsekvenserna blev betydande bör det understrykas att saknades mycket av den känsliga infrastruktur och de tunnelsystem som finns . Översvämningar av har också varit vanligt förekom- mande. De högsta värdena sedan sjösänkningen talet nåddes även i med +22,48 m, vilket motsvarar ett hundraårsflöde. Bild 3.1 Mälarhamnen i vid översvämningen Foto: S. Ernfors. De kraftiga översvämningarna i /2001 påverkade också , även om de inte blev lika dramatiska som i och . I uppmättes det högsta vattenståndet . Vattenståndet nådde då i RH00 dvs. över medelvattenståndet i , men fortfarande från nivån motsvarande ett hundraårsflöde. Vatt- net hotade flera viktiga funktioner och tappningen ur sjön ökades utöver av gällande vattendom fastställd gräns. Trots detta drabba- des många fritidshus och stora arealer . Dessutom läckte vatten in under järnvägsspåren nära och länspumpning fick tillgripas. Det var endast centimetrar från att vatten hade läckt in i tunnelbanans biljetthall och spårsystem. Situationen i visade att därmed att det finns säkerhetsproblem som bland annat kan komma att beröra centrala . Höstfloden kom att bli bekymmersam i . föll (normalt ) och november (normalt ) i (i län, 2006). Även fortsatte det att regna. Vattendomen för skulle medgivit en mindre tappning men tack vare att sjön tappades av maximalt mellan sommar- och höstflödena kunde de värsta konsekvenserna och skadorna undvikas. vattennivå kulminerade /2001 på den högsta nivån . I samband med de höga vattennivåerna fick stadsdelen i vallas in. Lantbruket fick också problem. Fyra invallningar med sammanlagt 450 ha blev genombrutna. Tre invallningar med sammanlagt 350 ha var nära genombrott och Rumboslättens invallningar med 500 1000 ha hade en mycket liten marginal till genombrott men klarade sig. Med översvämningarna drabbades och nysådd höstspannmål samt problem uppstod att stallgödsla och höstplöja åkermarken vilket drabbade påföljande års odling. En mindre väg (vägen till Furunäs) som knyter samman 15 hushåll med omvärlden hamnade under vatten i samband med brott i invallningarna och blev farbar först . 3.1.5Rik naturmiljö och biologisk mångfald gynnas av vattenståndsvariationer naturmiljö och i ett ändrat klimat – komplexa samband Inom ramen för utredningen har en översiktlig analys av naturmiljön i och kring utförts av i och i . De har också bedömt vilka effekter kommande klimatförändringar kan få. Naturmiljön är oerhört komplex och mer djuplodande och heltäckande analyser och forskning krävs för att dra säkrare slutsatser. Vi bedömer att en hel del av de samband som gäller för också är aktuella för . Årliga översvämningar av stor betydelse för naturmiljön och biologisk mångfald har minskad årsamplitud av vatten- stånden lett till att stora arealer strandängar och s.k. blå bård (grunda vegetations- och artrika vattenområden mellan vass och strandäng) och andra öppna områden i strandzonen vuxit igen och homogena vassbälten har brett ut sig. Detta beror delvis på att den naturliga bekämpningen av busk- och vassvegetation i samband med islossning minskat kraftigt. En bidragande faktor är också att störning av den högväxande vegetationen genom varierande vatten- stånd över året minskat. I och med minskade arealer av strandängar och blå bård hotas en sällsynt flora och fauna knutna till dessa miljöer. Inom stora arealer av naturreservat/natura 2000 områden i anslutning till är skötseln av dessa områden på konstgjord väg (vassröjning m.m.) omfattande och kostnads- krävande. Effekter av minskad vattenståndsamplitud Sedan regleringen av har vår- och höstöversvämningarna minskat i omfattning. Detta har medfört att det uppstått en brist på lämpliga rast- och födosökslokaler för många hotade fåglar varav flera arter är rödlistade. Likaså innebär detta försämrade lekmöjlig- heter och möjligheter till överlevnad i de unga stadierna för många av fiskarter. De naturligt förekommande strandnära lövskogarna håller på många håll att växa igen med gran eftersom uteblivna våröversvämningar innebär en förlorad konkur- rensfördel för lövträden. Viktigast ur naturvårdssynpunkt är att vattenstånd erhåller en amplitud med högre vattennivåer , dvs. Påverkan på naturmiljön vid fortsatta klimatförändringar Med de förväntade klimatförändringar som beskrivs i kapitel 2 kommer nivå oftare att nå medelhöga och låga vattenstånd. Därmed kommer det att bli vanligare med större vattenståndsvariationer över året än vad som är fallet , med oftare förekommande höga nivåer under höst- och vinter och de Vidare förväntas vårfloden komma tidigare och de mest extrema tillrinningarna väntas minska. Ändrade temperaturförhållanden kommer sannolikt att leda till ändrad artsammansättning både för flora och fauna med obalanser i ekosystemen. vårflod innebär att naturliga avsänkning börjar tidigare. Detta medför att vegetationens växtsäsong kommer att bli längre vilket är gynnsamt för alla typer av vattenväxter. Effekten av en längre växtsäsong skulle också kunna bli att en viss eller vissa arter tar över och kommer att dominera, vilket i så fall inte är positivt för den biologiska mångfalden. Det är dock svårt att förutse hur dominansförhållanden påverkas av klimatförändringar. Lägre vattennivåer än vad vi har kommer att ge bättre förutsättningar för t.ex. vass och kaveldun att sprida sig till nya platser. Likaså kan vissa undervattenväxter, exempelvis vattenpest och hornsärv gynnas. Att undervattens- vegetationen ökar är positivt för en stor del av den biologiska mångfalden eftersom mycket av vattenfaunan söker sig till dessa miljöer. kommer effekterna av islyftning sannolikt att minska, dels p.g.a. minskad isförekomst dels genom att isläggningen oftare inträffar vid högt vattenstånd. Om vattennivån är fortsatt hög fram till islossningen medför detta att den naturliga islyftningen blir mindre eller uteblir. En nivåförändring om eller mer behövs för att hämma tillväxten av vass och kaveldun. är medelvariationen mellan hög och lågvatten . Sannolikt kommer den sammantagna effekten av lägre vattenstånd och utebliven islyftning att ha större influens på vass och kavelduns tillväxt än den ökade naturliga amplituden. Som en följd av ett varmare klimat med snöfria isar, tidigare islossning eller obefintlig isläggning kommer växtplankton bli aktiva tidigare än . Detta gynnar växtplanktons tillväxt vilket också medför att algblomning kan uppstå tidigare . Med en högre vattentemperatur ökar även risken för tillväxt av giftiga alger vilket kan påverka djur och växter. Med mer växtplankton kan också djurplankton öka i omfattning men om det finns gott om planktonätande fisk så ökar inte biomassan av djurplankton. Resultatet kan istället bli ett alggrumlat vatten med låga siktdjup. En annan effekt av högre vattentemperatur är mindre vertikal- omblandning och större risk för syrebrist inom vissa botten- områden. Detta kan dock, åtminstone delvis, motverkas av minskat istäcke och om vinden ökar i ett förändrat klimat. Med varmare vatten som gynnar en högre produktion av organiskt material, som är syretärande när det bryts ned, kan syrebrist i större omfattning än uppstå i de djupare delarna av . Syrebrist är en viktig begränsande faktor för vissa djurarter, exempelvis sik och den i sällsynta hornsimpan. Temperatur och ljusförhållanden är centrala för fiskens levnads- förhållanden. Fisk som hör till kallvattenarterna som öring, horn- simpa och nors missgynnas av högre vattentemperaturer. Varm- vattenarter som gös, gädda, abborre, mört och sutare gynnas. Fiskbeståndet i består till största delen av varm- vattenarter som leker . Att de medelhöga vattennivåerna återkommer mer frekvent i ett ändrat klimat är en fördel för de vårlekande fiskarterna. Tillväxten i fiskens tidiga stadier gynnas av högre vattentemperaturer med ökad tillgång på växt- och djur- plankton. Framför allt gös men även arter som ål och karpfiskar kommer att gynnas av en högre temperatur. Fiskarter som kommer att påverkas negativt genom ökad predation och sämre föryngring är förutom hornsimpa bland annat sik, siklöja, nors och lake. För många fågelarter är återkommande översvämningar en viktig förutsättning. På de översvämmade ytorna skapas grunda, öppna vattenområden med hög temperatur, gott om insekter och annat djur- och växtliv som blir till föda för fåglarna. Förändringen i klimatet med större variationer i vattenståndet kommer att gynna fågellivet. En viktig förutsättning för många fågelarter är också att det finns öppna områden utan högväxande vegetation (vass m.m.), gärna hävdade på något sätt. För några få av de skyddade områden finns en hotbild genom att de ligger i anslutning till förorenade markområden vars föroreningar skulle kunna spridas till de värdefulla naturområdena vid en kraftigare översvämning. Vilken eventuell skadlig effekt detta skulle kunna ha har dock inte granskats mer ingående av utredningen. Ökade avtappningsmöjligheter kan gynna en rik naturmiljö Med en ökad avtappningsförmåga och en ändrad vattenregle- ringsregim finns förutsättningar att återskapa bättre förutsätt- ningar för naturmiljön och den biologiska mångfalden och att delvis motverka negativa effekter av kommande klimatföränd- ringar. Vattenståndet i bör ur detta perspektiv variera rejält och framför allt bör nivån hållas hög fram . Därefter bör nivån sjunka till lägre nivåer, dock inte för lågt. En avsänkning av vattennivån och en höjning fram skulle ge sämre förutsättningar för sådan högväxande vattenvegetation som i övrigt kommer att gynnas av ett varmare klimat. En sådan vattenståndsvariation behöver sannolikt vara årligt återkommande och med en amplitud om eller mer. För att minska utbredningen av de konkurrenskraftiga högväxande vattenväxterna bör sannolikt även de extremt låga vattennivåerna minimeras. De flesta fiskarterna i är varmvattenarter som generellt gynnas av återkommande höga vattennivåer . Det viktiga för dessa fiskar är att vattennivåerna är så höga som möjligt från islossningen fram . Med en mer kontinuerlig tappning från skulle bättre förutsättningar för fiskvand- ring från till ges.