sou · GUB352 · 2007-01-01 00:00:00 — För att analysera de olika perspektiven har jag specialstuderat de delar av materialet som tar upp diskriminering, rasism etcetera och speciellt om man ger förklaringar till fenomenen samt de åtgärder för att bekämpa dem som föreslås (fråga 9 respektive 14 i analys- schemana). En fråga om makt och strukturer Arbetarrörelsen, i det aktuella materialet företrädd av socialdemo- kraterna och VPK/v, har en tradition av att förklara ojämlikhet och förtryck i strukturella termer som går tillbaka till marxismen. Arbetare är inte förtryckta på grund av att arbetsgivare eller kapi- talägare är fördomsfulla eller okunniga (vilket de naturligtvis också kan vara) utan för att olika grupper i samhället är olika placerade i relation till produktionsmedlen: vissa äger fabriker, maskiner och teknologi, vissa äger bara sin arbetskraft som de därför tvingas sälja i nyttjandet av maskinerna och fabrikerna för att producera ett mervärde som tillfaller ägarna av dessa, samt en lön till sig själva. Så förklaras grundläggande maktskillnader i samhället. Det finns forskningstraditioner som tillämpar detta slags förklaring på rasism, diskriminering och ojämlikhet mellan etniska grupper. Som kan man betrakta rasism som en ideologisk återspeg- ling av ekonomiska och politiska strukturer (för en beskrivning av position, se Wetherell & , 1992). Man kan också utgå från komplexare analyser där såväl etnicitet, som kön och klass tas med för att förstå maktskillnader och förtryck (t.ex. Walby 1992). Diskursiv diskriminering i svenska valrörelser I modernare strukturella förklaringar ges idéstrukturer ett relativt sett större utrymme i förhållande till hårda ekonomiska struktu- rer. Om diskriminering, rasism och ojämlikhet förstås på detta sätt är motåtgärderna av samma slag som när det gäller att bekämpa klassamhället, det vill säga det handlar om grundläggande föränd- ringar i samhällets organisering och självförståelse. Väsentligt i relationen är att vissa tjänar men andra förlorar på den och att en förändring således utmanar en grupps (åtminstone kortsiktiga) intressen. De subjektspositioner som skapas utifrån en sådan analys är de överordnade, de som genom sin placering i systemet har mest makt och och de underordnade, utnyttjade, förtryckta eller exploaterade. Här finns en moralisk dimension som ger de under- ordnade en rättfärdig position och gör de överordnades position orättfärdig. Strukturella förklaringar måste dock inte hänvisa till ojämlika maktrelationer eller knyta an till en marxistisk tradition där olika intressen spelar roll. Man kan också peka på återkommande hand- lingsmönster eller institutioners sätt att fungera utan att detta relateras till olika samhällsgruppers intressen. En fråga om individers rädsla, fördomsfullhet och okunskap Diskriminering och rasism kan också förklaras med okunskap, rädsla eller fördomar hos dem som utövar den. Lösningen heter då upplysning: Här hemma bekämpas rasistiska tendenser bäst med upplysning och information. (Vi ska vinna valet, s 1988) Subjektspositionen för de drabbade är inte väsentligen olik den i det förra perspektivet. Den stora skillnaden är att det i perspektivet ovan skapas en negativ subjektsposition för svenskarna medan så inte är fallet utifrån detta perspektiv. Rasisterna är inte så många som det måste röra sig om ifall rasismen är strukturellt betingad. Problemet är inte heller att de har något att vinna på sin rasism utan att de är oupplysta, kanske rädda. Det är lätt att tänka sig en trepartsrelation här: vi vanliga svenskar, drabbade invandrare och de fördomsfulla eller oupplysta rasisterna som inte ingår bland oss vanliga svenskar. SOU 2006:52 Diskursiv diskriminering i svenska valrörelser Vi och dom: perspektiv på relationen mellan oss och invandrarna eller flyktingarna I materialet förekommer ett flitigt användande av ordet vi. Vilka som inkluderas i och exkluderas från vi:et varierar och ibland är det inte möjligt att tolka. Ett vanligt vi är partiet som uttalar sig. Det i sammanhanget intressanta vi:et är dock det som syftar till som land och svenskarna, som i följande citat: Vi skulle inte klara oss utan våra invandrare.15 (Flyktingar och invandrare, folder s 1988) Groglopo (2000) fann i ett tidningsledarmaterial uttryck för vissa centrala subjektspositioner för svenskar: svens- ken som hemmets herre respektive som advokat. Hemmets herre bestämmer vilka gäster som är välkomna och hur de bör bete sig i hans hem. Advokaten försvarar dem som befinner sig i underläge. I valmaterialet förekommer många olika beskrivna relationstyper mellan oss och flyktingarna eller invandrarna. I citatet ovan är relationen mellan vi, som jag här tolkat som svenskarna, att vi behöver/behövde invandrarna, som således blir de som täcker våra behov. Svenskarna är här i en subjektsposition där de behöver någon annan och dessa andra är de som uppfyller deras behov, en allmän typ av relation som inte enkelt fångas med någon metafor av typen hemmets herre – gästen. Men det finns också exempel på relationer som kan fångas upp av mer specifika metaforer, såsom hemmets herre respektive advokaten metaforiskt fångar en viss subjektsposition. I följande citat ur ett socialdemokratiskt studiematerial utgivet (som dock kanske inte hade någon specifik koppling till valrörelsen) blev omhändertagandeperspektivet så starkt att det liknar en föräldra – barnrelation, i vilken ju föräldrar förväntas ta hand om, ansvara för, ordna och skapa trygghet för sina barn: som invandringsreglerna blev striktare utvecklades också vår invandrarpolitik, det vill säga hur vi tar hand om våra invandrare på ett mer positivt sätt. Vi blev allt mer medvetna om vårt ansvar för våra invandrare och deras behov av stöd i sitt nya hemland. 15 Genomgående i redovisningen av dessa analyser har jag fetmarkerat de ord som refererar till respektive grupp och kursiverat verb och andra ord som uttrycker vad en grupp gör mot en annan eller hur grupperna relaterar till varandra. Diskursiv diskriminering i svenska valrörelser hur vi kan ta hand om dem som kommer hit därför att de litar på vår solidaritet, hur vi ordnar deras boende, utbildning, arbete med mera och garanterar dem en ny, trygg tillvaro.16 Subjektspositionerna för svenskar, flyktingar och invandrare i en relation som metaforiskt kan beskrivas som en föräldra – barn- relation blir annorlunda än i den relation där svenskarna är de behövande och invandrarna de som fyller detta behov. Metoden att studera relationstemat har varit att ta ut och analy- sera textstycken (inkluderar även TV-materialet där jag transkribe- rat de delar som specifikt handlar om frågor som berör flyktingar och invandrare) där orden vi, enligt min tolkning med betydel- sen vi svenskar eller vi i eller någon form av ordet svenskar förekommer tillsammans med någon form av ordet invandrare eller flyktingar eller där de eller dem tydligt syftar på dessa (frågorna 2b och 10 respektive 6b och 15 i analys- schemana).17 Sedan har jag beskrivit relationen och letat efter någon övergripande typ av metafor som skulle kunna fånga den. De olika begrepp som använts i analysen, till exempel nedvärdering och förslag som pekar mot negativ särbehandling, är relativt vida och kan som framgått ta sig en rad olika språkliga uttryck. Syftet med att ha dem så pass vida är att de ska vara användbara för olika sammanhang och för analys av material ur olika genrer, vilket i sin tur motiveras av en önskan att kunna göra jämförande studier, stu- dier och studier som rör diskriminering av olika grupper. Analysbegreppen ska kunna användas för att analysera olika dis- kurser. Detta medför vissa bedömningsproblem. Bedömningspro- blemen hänger också samman med att frågorna om diskriminering är normativa i sig och att bedömningen av till exempel ett visst för- slags konsekvenser ofta är exakt det som är omstritt i ett visst 16Diskussionsunderlaget är också illustrerat med en mycket symbolisk bild av flyktingen som den som behöver tas om hand. Fotot föreställer ett par som otryggt håller om varandra. I bakgrunden syns en påslagen teve med TV2. Bildtexten lyder: På en flyktingförläggning. Allt är nytt, allt är främmande. 17En mer fullständig analys hade också inkluderat de gånger pronomina vår, deras, oss, de och dem med syftning på svenskarna förekom och också ordet . I en sådan borde också agentlösa satser ha analyserats. För detta fanns dock inte tid. Inte heller har jag noterat riktigt alla relevanta textstycken då detta varit en tidsödande del av analysen. Därmed fångar inte analysen alla sådana relationsbeskrivningar. Däremot visar den ett antal vanliga sådana typer av relationsbeskrivningar. Diskursiv diskriminering i svenska valrörelser Frågan om vad som är negativ särbehandling kompli- ceras också av att det inte alltid är givet mellan vilka grupper en jämförelse ska göras. Vad skulle det exempelvis innebära att hävda att flyktingar utsätts för negativ särbehandling? Med behandlingen av vilka jämför man? Den frågan är i sig kopplad till normativa frå- gor om medborgarskapets betydelse och vilka rättigheter gentemot icke-medborgare som medborgarskapet ger. Det hade gått att konstruera ett analysschema som minimerade bedömningssvårigheterna genom att använda bedömningsgrunder som var mindre kontextkänsliga och som framför allt undvek just de frågor som var de omstridda. Med ett sådant hade man dock missat mycket av det som är diskrimineringens kärna, till exempel vad olika föreslagna praktiker skulle innebära för olika grupper eller hur relativt implicit språkligt handlande kan bidra till att grupper nedvärderas. Om man försöker undvika de normativa frågorna i en analys av diskriminering blir analysen ytterligt tunn. Sättet att hantera bedömningssvårigheterna har varit att disku- tera kring dem. Ifråga om förslag om vilka det råder delade meningar har jag till exempel pekat på dessa olika meningar och redogjort för under vilka förutsättningar ett förslag kan anses vara diskriminerande. Frågorna om Ny Demokratis inflytande på valrörelserna De frågor som rör Ny Demokratis inflytande på de valrörelser där partiet deltog och eventuell kvarstående påverkan i senare valrörel- ser är svårbesvarade på samma sätt som samhällsvetenskapliga frå- gor om samband av detta slag är notoriskt svårbesvarade. Några säkra slutsatser kan knappast dras men analysen ger underlag för en diskussion kring frågan. Analysen är upplagd på följande sätt. Valrörelsen (före Ny Demokratis bildande) jämförs med den påföljande, 1991, då Ny Demokrati deltog , samt med den . Hade övriga partier tagit upp frågor 1991 respektive 1994 som de inte drev 1988 och som Ny Demokrati fört in i valrörelsen? Hade deras tonläge och sätt att diskutera kring vissa frågor förändrats på något sätt som kan peka mot Ny Demokratis retorik? Om så var fallet behöver det naturligtvis inte betyda att påverkan kom från Ny Demokrati. Både partiets framgångar och den allmänna valretori- ken kan ju ha varit påverkade av samma offentliga diskussioner och Diskursiv diskriminering i svenska valrörelser Men svaren på frågorna ger underlag för en diskussion. Här relaterar jag också till andra studier av vad som rörde sig i den offentliga diskussionen dessa år. Jag analyserar också i vilken ut- sträckning och på vilket sätt övriga partier direkt har bemött eller refererat till Ny Demokratis retorik. På motsvarande sätt analyse- ras de följande valrörelserna ifråga om eventuell kvarstående påver- kan. I de följande kapitlen, 2–6, presenteras analyserna av varje valrö- relse för sig. I det sjunde och avslutande kapitlet drar jag slutsatser och återvänder till de fyra forskningsfrågorna. 2Val 1988: Generös flyktingpolitik men flyktingfientlighet i periferin Vid valet fanns fem partier representerade i riksdag: i storleksordning socialdemokraterna, , , och kommunisterna. Socialdemokraterna hade suttit som minoritetsregering under de två föregående man- datperioderna, som då var treåriga. Valet 1988 ägde rum efter att motståndet mot att låta flyktingar bo i kommunen blivit organiserat, och rikskänt genom medierna , i den lilla kommunen i . Där hade en lokal centerpartist, , med stöd av lokala modera- ter drivit frågan ifall kommunen skulle ta emot 15 flyktingar till en folkomröstning. Folkomröstningen hade ännu inte genomförts under valrörelsen men resultatet blev att alternativet nej till flyktingmottagning fick stark majoritet. Omröstningen i handlade inte enbart om så kallad främlingsfientlighet utan har också analyserats som en populistiskt betonad protest mot Syste- met, som uppifrån och från krävde att skulle ta emot dessa flyktingar. Bland skäl till att folk röstade nej till flyk- tingmottagningen angavs ilska mot massmediernas och etablisse- mangets hårda kritik av agerandet i . Det fanns ett vi mot dom där dom utgjordes både av flyktingarna och av ett poli- tiskt etablissemang (1989). Sjöbo-borna var inte isolerade i sin inställning till flyktingpoliti- ken. När utvecklingen där blev känd strömmade brev in till kom- munen från hela landet, av vilka majoriteten uttryckte stöd för nej- linjen i folkomröstningen. Ett av argumenten för ett nej var att grupper som skolbarn, pensionärer och patienter skulle drabbas av flyktingmottagandets kostnader. Dessutom skulle effekterna för av flyktingmottagningen bli ökad brottslighet, social oro 1988: Generös flyktingpolitik men flyktingfientlighet i periferin Man ansåg också att fel flyktingar kom, det vill säga rika personer och sådana som inte hade riktiga flyktingskäl. Sådana argument angavs också, bland andra, av de Sjöbo-väljare som rös- tade nej i folkomröstningen (Ibid: 134, 138–145). Inte heller var den enda skånska lokalpolitiker som drev en flyktingfientlig linje vid tiden. hade ett ökat antal flyktingar anlänt till och . Det kastades då brandbomber mot flyktingförläggningar och en debatt om flyktingpolitiken blossade upp. med dess ledare fångade upp en del av flyktingmotståndet med parollen Vi har inte råd. hade i kommunalvalet i tagit röster från de etablerade partierna, vilket lett till ett maktskifte i kommunen. Med hjälp blev det då borgerlig majoritet obrutet socialdemokratiskt maktin- nehav. 1988 hade flyktingfientlighet stärkts och i partiets närradiosändningar var invandrar- och flyktingpolitik det vanligaste ämnet (Ibid: 153–162). Det fanns en medial uppmärksamhet på rasism och flyktingmotstånd som var starkare än tidigare och flyktingfientliga röster kom till tals på ett nytt sätt i den offentliga debatten. Av detta präglades den offentliga diskus- sionen vid tiden. Men flyktingpolitiken diskuterades inte bara i högerpopulistiska sammanhang. Den svenska flyktingpolitikens praxis förändrades senare del. (2006: 152, 169) hävdar att den påtagliga och omdiskuterade förändring i mer restriktiv riktning som kom att genomföras 1989 redan hade förebådats av restriktiva tendenser och att de restriktiva tongångar som hördes i slutet av decenniet inte var spe- cifika för missnöjespartierna, utan utgjorde ett dominerande inslag i debatten. Enligt med flera mediaforskare dominerade miljöfrågor valrörelsen som inget tidigare val (i 1988). Enligt deras studie av rapporteringen i nyhetsprogrammet var miljöfrågorna de tidsmässigt klart dominerande, medan affärer där socialdemokraterna varit inblandade kom på andra plats. Där- efter kom enligt deras klassificering skattefrågor, sedan sjuk- och 1988: Generös flyktingpolitik men flyktingfientlighet i periferin åldringsvård och därefter invandrar- och flyktingfrågor. Enligt Asps med flera undersökning ökade journalisternas intresse för de ekonomiska frågorna och miljöintresset minskade mot slutet av valrörelsen. antar att medierna spelade en självständig roll i att föra fram miljöfrågor och affärer. Detta stämmer väl med det material jag analyserat. De enda som brydde sig om affärerna var just journalisterna (som väl i hög grad även var de som skapade dem). Partierna själva ägnade, med undantag för och i någon mån , inte miljön så stor uppmärksamhet. Miljöfrå- gorna fanns med, men som övergripande tema var ekonomi och skatter mest framträdande. Enligt undersökningen av Rapport var alltså invandrar- och flyktingfrågor den fjärde största frågan (när övriga sakfrågor räk- nats bort). Så ser det dock inte ut i mitt material. Dessa frågor var inte något som partierna själva valde att profilera sig med. Det relativt stora intresset i Rapport kan troligen förklaras med rap- porteringen kring och den koppling som journalisterna gjorde mellan händelserna där och valrörelse. Det analyse- rade TV-materialet i denna studie är cirka åtta och långt. Endast mellan fyra och handlade om frågor som specifikt uppgavs gälla flyktingar och invandrare. I partiledarutfrågningarna med , , , , kommunisterna och social- demokraterna valde journalisterna att inte föra in några sådana frå- gor. Partiledaren utfrågades dock om centens håll- ning i Sjöbo-frågan.1 I slutdebatten hade varje talare chans att föra in sitt partis hjärtefrågor. Några talare berörde i korta ordalag och tog avstånd från flyktingmotståndet där, som man sade sig företräda en generös flyktingpolitik (till skillnad från dem i ). Alla partier utom och berörde kortfattat flyktingpolitik i sina valmanifest eller liknande. En arti- kel på av statsministern berörde i ett kort stycke flyktingpolitik. Jag har återfunnit speciella program eller rapporter för flykting- eller invandrarfrågor för , och 1 Partiföreträdarna själva hade begränsade chanser att föra in egna frågor i dessa intervjuer. Vpk:s liksom förde i detta fall in rasismfrågan genom att bära ett Rör inte min kompis-märke på kavajslaget, det vill säga ett märke framtaget i en av de mer kända antirasistiska kampanjerna vid tiden. 1988: Generös flyktingpolitik men flyktingfientlighet i periferin Socialdemokraterna hade åtminstone en liten folder och ett mindre häfte, troligen producerade för valrörelsen. Resonemangen om flyktingar och invandrare var inte så många eller långa detta valår jämfört med flera av de senare valen. Men vad kom till uttryck i dem vad gällde hur människor kategoriserade och eventuellt distanserades? Vilka perspektiv anlades på flyktingpolitik och på diskriminering och rasism? Hur uttrycktes relationen mel- lan oss och dem? Förekom diskriminering i någon av de former som presenterades i förra kapitlet? Dessa frågor besvaras i tur och ordning i resten av kapitlet. Benämningar av intresse var i det mer centrala valmaterialet, det vill säga TV-materialet, valmanifesten, valaffischerna och DN Debatt- artiklarna, flykting och invandrare och i något fall asylsö- kande. Det viktigaste av det material jag räknat som mer perifert är de olika partiernas speciella program i invandrings- och flykting- politik, som det ofta kallades. Flera av partierna hade också speci- ella valhandböcker eller liknande där de utvecklade sin syn på olika politiska frågor och där flykting- och invandringsrelaterade frågor ibland togs upp. I detta material, där diskussionen går lite djupare, fanns också många namn för underordnade kategorier till grup- perna flykting och invandrare, till exempel spontanflykting, konventionsflykting och arbetskraftsinvandrare. Med ordet invandrare förekom ett relativt stort antal sammansättningar, till exempel invandrarflicka, invandrarkvinna, invandrarelev, invandrarbarn, invandrarungdom och invandrarakademiker. Det fanns många exempel i materialet där det framgick att invand- rare och svenskar ofta betraktades som skilda grupper, till exempel: Inflytande över det politiska livet ska vara lika för svenskar och invandrare. (, vpk) Därför är det viktigt att vi svenskar lär känna både nya och gamla invandrare för att vi ska kunna lära av varandra och förstå varandra bättre. (20 frågor och 20 svar om invandrings- och flyktingpolitik, s) 1988: Generös flyktingpolitik men flyktingfientlighet i periferin I första kapitlet beskrev jag distanseringens uttryck som dels en fråga om benämning, dels en fråga om hur grupper beskrivs. I den diskurs inom vilken valmaterialet är författat rådde sedan minst indelningen i svenskar och invandrare/flyktingar med dessa gällande kategorinamn (se , 2004: 214 om använd- ningen av ordet invandrare i tidningstext ). Valmate- rialet var sannolikt varken mer eller mindre distanserande på denna punkt än det vidare offentliga samtal inom vilket det var produce- rat. Att man talade om invandrare och flyktingar i programmen följde av att dessa grupper urskiljdes i samhället och att man ansåg att det fanns specifika saker som borde göras i sammanhanget. Det finns bara enstaka exempel i det mer perifera materialet på att man explicit hävdade att invandrare är på bestämda sätt som skiljer sig från hur svenskar är. En sådan jämförelse, fast med européer, gjordes i Invandrarpolitiskt valprogram för valperioden –1991 där man hävdade att kultur och religion är för de flesta européer två skilda områden. För många av våra flyktingar och invandrare är det en odelbar enhet. Mer implicit framgår vissa skillnader i andra resonemang i vissa av skrifterna, som när man påtalade att invandrare fört med sig en ny (underförstått bättre) syn på familjen, nya matvanor etcetera till . I socialdemokraternas studiematerial om invandring, om vilket det alltså är svårt att veta om det spelat någon roll i valrörelsen, fanns minst en passage som slår mig som distanserande. Här är det som om skillnad konstruerades. På en bild visade en lärare olika löv för två barn i kanske fem–sexårsåldern. Undervisning om svenska förhållanden är en viktig del i arbetet med flyktingarnas integration. Bortsett från att det ju är möjligt att den fotograferade situationen faktiskt ägde rum på en flyktingförläggning skulle den kunnat utspela sig på vilken förskola som helst i hela : då svensk- födda barn i den åldern lär sig skilja mellan lönn- och eklöv handlar det inte om att de ska integreras utan om att de ska lära sig känna igen träd i sin omgivning. Varför var innebörden av denna under- visning annorlunda för flyktingbarnen? 1988: Generös flyktingpolitik men flyktingfientlighet i periferin I det centrala valmaterialet var de frågor som uppgavs speciellt handla om flyktingar eller invandrare inte framträdande. Alla partier utom och kristdemokraterna2 hade dock korta formuleringar om flykting- eller asylpolitik i sina valmanifest och hänvisningar förekom i TV-materialet. Man kan se spår av både generositets- och rättighetsperspektiv. Ordet generös var fre- kvent i uttalanden om flyktingpolitiken: –Jag tycker det är viktigt att säga avslutningsvis att jag hoppas vi också kan stå för en human invandringspolitik och en generös flyktingpolitik i vårt land och jag hoppas också att det blir ett ja till flyktingmottagning i . (, c i Riksdagspartiernas slutdebatt 16/9 1988) –Vi tycker att det är viktigt att få resurser för att avhjälpa bristerna i sjukvården, för att satsa mer på det glömda , för att öka och effektivisera det svenska u-landsbiståndet, för att fortsätta med en generös flyktingpolitik. (, fp i Riksdagspartiernas slutdebatt 16/9 1988) Både vpk och socialdemokraterna använde solidaritet i samman- hanget, vilket bör ha haft en lite annorlunda klang och inte lika lätt kan passas in under generositetsperspektivet: solidaritet kan i varje fall lättare tolkas som en ömsesidig relation än generositet. En generös flyktingpolitik är en insats av solidaritet och för demokrati. (Till 1988. , som bland annat ville höja flyktingkvoten, talade i någon mån om flyktingpolitiken i rättighetstermer. I manifest fanns också inslag som påminner om både generositets- och rättighetsperspektivet: man talade både om vikten av en gene- rös flyktingpolitik och att hade en skyldighet att ta emot flyktingar väl. Ett konkret förslag för flyktingpolitiken var att nyinrättade asylnämnder skulle sköta flyktingmottagningen i stället för polisen. I det centrala valmaterialet var man med andra ord rörande över- ens om att skulle föra en generös flyktingpolitik och man uttryckte sig då och då tydligt som att detta redan var fallet.