sou · GUB319 · 2007-01-01 00:00:00 — Resultaten av de inhemska uppföljningar som gjorts av den svenska minoritetspolitiken och av den granskning som genomfört, visar att regeringens intentioner med politiken inte fått tillräckligt genomslag. Det finns ett gap mellan det regelverk har till skydd och stöd för minoritetsspråken och de reella möjligheter som finns att nyttja de rättigheter som regelverket ger. Genomförandet av minoritetsspråkslagarna har varit otillräckligt och har präglats av passivitet och låg ambitions- nivå.18 implementering av de internationella åtagandena haltar. Den pågående språkbytesprocessen har inte vänts och publicerade rapport visar att barns möjligheter att få lära sig det egna minoritetsspråket inte kan tryggas.19 Det är därför viktigt att höja ambitionsnivån i minoritetspolitiken för att kraven i minoritetskonventioner skall kunna uppfyl- las. 2.5Att fylla ett erkännande efter erkännandet anser många samer och sverigefinnar, som utredningen mött under arbetet, att minoritetspolitiken måste konkretiseras och förverkligas så att den märks i människors var- dag. Enskilda efterlyser åtgärder som aktivt främjar de nationella minoritetsspråken och de efterfrågar verktyg för att själva kunna revitalisera sitt minoritetsspråk. Man efterlyser åtgärder som skall fylla det erkännande som givits av . Vad ska detta erkän- nande då fyllas med? Det är framför allt tre saker: 18Hyltenstam, (2004). 19Skolverket: De nationella minoriteternas utbildningssituation, rapport 272, 2005. Erkännandets betydelse för de nationella minoriteterna Skyddet av de nationella minoriteterna är som nämnts en del av de mänskliga rättigheterna. Det innebär att ingen skall behöva utsättas för diskriminering eller negativ särbehandling på grund av sin särart eller för att han eller hon tillhör en nationell minoritet. Ingen skall heller behöva känna otrygghet eller oro för sin personliga säkerhet. Många samer, romer och judar utsätts alltjämt för hot och öppen diskriminering i det svenska samhället. Att visa respekt innebär också att statsmakten aktivt skall främja de nationella minoriteternas möjligheter att bevara sin särart, sitt språk och sin kultur och att grupperna ges reella möjligheter till inflytande, så som minoritetskonventioner föreskri- ver. Ingen skall heller behöva utsättas för krav på assimilering från samhällets företrädare. Respekt innebär också att enskilda fullt ut skall kunna nyttja minoritetsspråksrättigheter på sätt som lagstifta- ren avsett. Graden av ett samhälles humanitet skulle kunna mätas genom den tolerans och den förståelse som visas för olika grupper som på något sätt avviker från majoriteten. Humanitet innebär bl.a. att samhället och majoriteten värdesätter varje individs särart. Det kan innebära att nationella minoritetsbarn ges rätten och möjligheten att tillägna sig och utveckla sitt minoritetsspråk och att förskola och skola stödjer och förstärker familjens strävan att fostra två- språkiga barn, eller att barn ges utrymme och möjlighet att utveckla en kulturell identitet. Humanitet är också att få åldras i en miljö som präglas av livs- kvalité: där det finns andra människor som talar och förstår den äldres språk, där personalen kan bemöta den äldre på hans eller hennes eget språk, där omsorgen innehåller en dimension av kultu- rell bekräftelse och där minoritetens seder och bruk observeras och ses som ett värdefullt inslag i verksamheten. Till mycket av detta finns redan en lagstadgad rätt, men lagstifta- rens intentioner förverkligas inte alltid, därför att majoriteten inte ser minoritetens behov eller därför att minoriteten inte har till- räckligt politisk makt att få till stånd ett genomförande. Erkännandets betydelse för de nationella minoriteterna Makt att styra sin egen framtid Om människor ges egenmakt, dvs. verktyg och förutsättningar att styra och forma sin egen framtid, kan den styrka som gruppen besitter, kanaliseras. Det ger kraft att vända en språkbytesprocess, kraft och mod att återta ett språk som kanske är starkt hotat. Att få tala och värna sitt eget språk är inget privilegium för de nationella minoriteterna, det är en rättighet.20 Den finns en stark kraft hos de nationella minoriteterna att vilja värna det egna språket och den egna kulturen. Att dessa grupper har kunnat bevara sin särart i , trots starkt assimilationstryck från majoriteten, är i sig ett tecken på styrka. Det fordras dock att samhället bistår med verktyg för att de natio- nella minoriteterna på ett ännu bättre sätt skall kunna arbeta aktivt med språkrevitalisering och bevarandet av sin kultur. 20 se även delbetänkandet avsnitt 3.1. 3Samerna - ett gränsöverskridande urfolk Samerna betraktar sig själva som ett folk och deras eget namn för det samiska folket är sábme/ sápmi/ saemie.1 Samerna tillhör värl- dens ursprungs- eller urfolk.2 Av världens befolkning utgörs 300 miljoner av urfolk. Gemensamt för urfolk är att de levt på samma plats genom historien före det att områdena invaderats eller kolo- nialiserats. De har en egen kultur, eget språk och egna sedvänjor som skiljer sig från samhället omkring dem. Samerna och deras förfäder har levt i sedan inlandsisen smälte. Alltjämt görs arkeologiska fynd, som ger en tydligare bild av dessa människors liv. Det samiska folkets närvaro i beskrevs redan av romerska historieskrivare på 100- talet e. Genom historien har de som mött samerna gett dem olika namn: fenni, finnoi, skrithifinoi, screrefennae, scritofini, scride- finnas och finnas. Finn var den gamla nordiska benämningen på samerna och ordet lever alltjämnt kvar i det norska ordet Finnmark, som betäckning över norra . omnämns området Lappia, dvs. Lapp, som benämning på same, omnämns första gången i skrift i stadga . I medeltida dokument i /och kallades samerna för lappar.3 Samerna är ett gränsöverskridande folk, vars kultur och språk präglas av rikedom och variation. Dagens nationsgränser går rakt igenom de språk- och kulturgränser som finns inom det traditio- 1Gruppens eget namn skrivet på nord-, lule- respektive sydsamiska. Samiska namn anges i det följande efter det svenska namnet i förekommande fall, dock bara en gång. 2I det följande kommer termen urfolk att användas eftersom termen förordas av de samiska experterna i utredningen. När det gäller konvention nr 169 används termen ursprungsfolk eftersom detta ord använts i den officiella svenska översättningen. 3Israel Ruong: Historisk återblick rörande samerna, i Samerna i – Stöd åt språk och kultur, SOU 1975:100, bil. Samerna - ett gränsöverskridande urfolk nella samiska området, som samerna själva benämner Sápmi eller Sámiednam (Sameland). Det går inte att ange det exakta antalet personer som uppfattar sig själva som samer.4 Enligt olika uppskattningar som gjorts beräk- nas antalet samer till mellan 60 000 och 100 000 personer5 Ca 70 000 samer beräknas bo inom Sápmi. Av dessa bor ca 20 000 samer i , ca 40 000 i , ca 6 000 i och ca 2 000 i . Sápmi omfattar hela den norra delen av från i i söder till i norra och till Kola- halvön i Ryssland.6 Den samiska befolkningens förutsättningar och möjligheter att värna sin kultur och sitt språk skiljer sig beroende på var de bor inom Sápmi och det faktiska ansvar som respektive stat har tagit för gruppens kulturella och språkliga fortlevnad dvs. om samerna skyddas enligt grundlag och vilka konventioner staten anslutit sig till. 3.2Samernas särställning i det svenska samhället riksdag uttalade att samerna är en etnisk minoritet i , som i egenskap av ursprunglig befolkning i sitt eget land intar en särskild ställning.7 Samerna utgör dels ett urfolk i landet med rätt till självbestämmande8, dels en nationell minoritet som skall beredas skydd och stöd enligt minoritets- konventioner. Samernas språkliga rättigheter måste därmed ses i ett vidare perspektiv än övriga nationella minoriteters rättig- heter. Samernas särställning i har förstärkts genom tillskapan- det av / Sámediggi/ Sámedigge/ Saemiedigkie. Same- tinget är, dels ett folkvalt organ för samerna i , dels en myn- dighet med ansvar för en rad frågor som rör samerna. 4Europarådets minoritetskonventioner bygger på tanken om självidentifikation. Det innebär att den enskilde individen själv kan välja om han eller hon vill betrakta sig själv som nationell minoritet enligt konventionerna. Något tvång att tillhöra gruppen finns inte från samhällets sida. 5Olika uppskattningar om antalet har gjorts av forskare och andra, se t.ex. : at Home and at School – A Fieldwork Perspektive (2005) s 21. 6Uppgifter från , , 2005. 1976/77:80, bet. 1976/77:KrU43, rskr 1976/77:289. 8se t.ex. uttalande om rätt till självbestämmande i lagrådsremiss Ett ökat samiskt inflytande, s 38. Samerna - ett gränsöverskridande urfolk har getts en rad specifika lagstadgade uppgifter som bl.a. innefattar värnandet av den samiska kulturen och det samiska språket. I dessa frågor har samerna därmed givits en partiell kultu- rell autonomi. uppgifter framgår av 2 kap. 1 § Same- tingslagen (1992:1433): skall verka för en levande samisk kultur och därvid ta initi- ativ till verksamheter och föreslå åtgärder som främjar denna kultur. Till uppgifter hör särskilt att 1.besluta om fördelningen av statens bidrag och av medel ur Same- fonden till samisk kultur och samiska organisationer samt andra medel som ställs till samernas gemensamma förfogande, 2.utse den styrelse för sameskolan som avses i 8 kap. 6 skollagen (1985:1100), 3.leda det samiska språkarbetet, 4.medverka i samhällsplaneringen och bevaka att samiska behov beaktas, däribland rennäringens intressen vid utnyttjande av mark och vatten, 5.informera om samiska förhållanden. Regeringen har föreslagit att ytterligare en punkt, med följande innehåll, införs i bestämmelsen: 6.utföra de övriga uppgifter som ankommer på enligt lag eller annan författning.9 fattar beslut om fördelning av medel för olika ändamål. beslutar om ekonomiska ramar och därmed vilka faktiska möjligheter som finns för att driva t.ex. samiskt språkarbete. Regeringen har uttalat att ambitionen är att Same- tingets successivt skall ges fler myndighetsuppgifter i framtiden.10 Om man studerar röstlängden till Sametingsvalet kan man få en indikation på var i landet den samiska befolkningen framför allt lever. Antalet röstberättigade Sametingsval uppgick till 7 179.11 Fördelningen per län framgår av figur 1. 9lagrådsremiss (2005). 10lagrådsremiss (2005) s 38. Samerna - ett gränsöverskridande urfolk Figur 1 Fördelning av röstberättigade till per län Fördelning av röstberättigade till , per län Majoriteten av de samer, som valt att anmäla sig till röstlängden, bor inom Sápmi. Ungefär hälften av alla bor i och en stor del i och . Närmare en femtedel av alla röstberättigade samer bor utanför Sápmi. 3.3Internationellt regelverk till skydd av urfolk Förutom minoritetskonventioner, som behandlas närmare i avsnitt 5 nedan, finns det anledning att nämna något om de internationella regelverk som tillkommit specifikt för att skydda urfolk och deras rättigheter. Samerna - ett gränsöverskridande urfolk , , har arbetat med frågor som rör urfolkens situation. Urfolk skyddas, dels som enskilda individer och som grupp mot vissa typer av åtgärder i enlighet med konventioner rörande mänskliga rättigheter12, dels av särskilda regelverk som tillskapats för att reglera dessa folks kollektiva rät- tigheter. Personer som tillhör urfolk åtnjuter skydd mot rasdiskrimine- ring, som individer och som grupp, i enlighet med FN:s konven- tion mot alla former av rasdiskriminering. Alla individer skall åtnjuta grundläggande mänskliga rättigheter, inklusive bl.a. sociala och kulturella rättigheter, oavsett ras, hudfärg, nationell eller etnisk tillhörighet.13 Enligt FN:s konvention om medborgerliga och politiska rät- tigheter skall alla individer skyddas mot diskriminering på grund av ras, hudfärg, kön, språk, religion, politisk eller annan åskådning, nationell eller social härkomst etc. (artikel 2).14 Konventionen stad- gar att etniska och språkliga minoriteter inte får förvägras rätten att ha ett eget kulturliv eller att använda sitt eget språk (artikel 27).15 arbetsorganisationen (Interna- tional ), , har till uppgift att bevaka frågor som berör arbetsvillkor, diskriminering m.m.. har bevakat urfolkens arbete och livsvillkor och bl.a. utarbetat internationella konventioner. konvention nr 169 om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länder16 som inne- håller åtaganden inom flera olika områden trädde i kraft den 5 sep- tember 1991.17 har inte ratificerat konventionen, till skillnad från och , men frågan om ratifikation har varit och är alltjämnt föremål för utredning.18 Den svenska inställ- ningen har varit att nödvändiga lagstiftningsändringar skall vidtas innan ratificering kan ske.19 12se även avsnitt 5.1.1. 13International Convention on the Elimination of All Forms of Racial Discrimination, , SÖ 1971:40. 14International Covenant on Civil and Political Rights, , SÖ 1971:42; Motsvarande diskrimineringsförbud finns även I FN:s konvention om ekonomiska, social och kulturella rättigheter, , SÖ 1971:41. 15se även avsnitt 5.1.1. nedan, delbetänkandet avsnitt 3.2. 16Convention (No. 169) Concerning Indigenous and Tribal Peoples in Independent Countries, , finns bl.a. återgiven i SOU 1999:25 bilaga 2. 17Ursprungsfolk definieras som folk som härstammar från folkgrupper som bodde i landet – eller det geografiska område som landet tillhörde – vid tiden för erövringen eller kolonisation eller fastställande av nuvarande statsgränser. Folket har behållit sina sociala, ekonomiska, kulturella och politiska institutioner. 19se t.ex. skriftlig fråga till sameministern i 2003/04:1462, besvarades . Samerna - ett gränsöverskridande urfolk Det finns dock anledning att nämna något om konventionen. Syftet med konvention nr 169 är att skydda ursprungsfolks rättigheter och att respektera deras integritet samt att ge dem utrymme att forma sin egen framtid. Ursprungsfolk skall utan hin- der och fullt ut åtnjuta grundläggande rättigheter. Konventionen innehåller bl.a. bestämmelser rörande rätten att bevara sitt språk och sin kultur.20 Ett av huvudsyftena med konventionen är att: undanröja den tidigare inriktningen mot integration och assimilation och att erkänna ursprungsfolkens strävanden att själva få utöva kon- troll över sina egna institutioner och sin egen ekonomiska utveckling. De skall ha rätt att bevara sin identitet som folkgrupp, sitt språk och sin religion. De skall ha rätt att vidmakthålla och utveckla sin livsstil och kultur utifrån sina egna premisser och att myndigheterna har en skyldighet att aktivt stödja detta arbete. Om den tidigare konventionen var inriktad på att ursprungsfolken skulle assimileras med den övriga befolkningen i landet och att reger- ingen skulle fatta alla beslut som rörde dessa folk så är alltså den nya konventionen inriktad på att deras livsstil skall bevaras och att de själva skall vara med och fatta beslut i frågor som berör dem. Att ursprungsfolkens kultur och livsstil skall bevaras innebär dock inte att de skall fråntas möjligheten till förändring och förnyelse. Det är emel- lertid folken själva som skall välja om de vill förändra sin livsstil och i vilken utsträckning och på vilket sätt det skall ske. De skall också själva besluta om de vill integreras med den övriga befolkningen eller inte.21 En svensk ratificering av konventionen skulle därmed stärka det samiska språkets skydd ytterligare, förutom de skyldigheter som redan föreligger enligt andra konventioner. Det finns även anledning att nämna andra insatser som skett i FN:s regi. arbetade FN med att kart- lägga diskriminering av urfolk och att tillskapa ett bättre skydd för dessa folk, bl.a. med att påbörja utarbetandet av en FN-deklaration om urfolkens rättigheter. Ett forum för urfolken har tillskapats inom FN, on Indigenous Issues. En särskild rapportör om urfolkens rättigheter och friheter har även tillsatts. 20se bl.a artikel 28: 1. Barn som tillhör berörda folk skall, där så är praktiskt möjligt, få lära sig läsa och skriva på sitt eget språk eller på det språk som oftast används av den grupp som de tillhör. När detta inte är praktiskt möjligt, skall de behöriga myndigheterna företa samråd med dessa folk i syfte att vidta åtgärder för att uppnå detta mål. 3.Åtgärder skall vidtas för att bevara och främja utvecklingen och användningen av de berörda folkens egna språk.. 21ILO-utredningen: Samerna – ett ursprungsfolk i – Frågan om anslutning till konvention nr 169, SOU 1999:25 s 51. Samerna - ett gränsöverskridande urfolk beslöt att utropa ett internationellt urfolksårtionde med början den 10 december 1994.22 Målet har varit att stärka internationellt samarbete i frågor som rör urfolk. FN:s medlemsstater har under urfolksårtiondet inte lyckats enas om en deklaration rörande ursprungsfolkens rät- tigheter. Generalförsamlingen rekommenderade även regeringarna att till- sätta nationalkommittéer eller liknande, som skulle ge urfolk möj- lighet att aktivt medverka i arbetet med anledning av urfolksårtion- det. beslutade den tillsätta den s.k. Urbefolkningsdelegationen som arbetade vidare med frågorna i . Urbefolkningsdelegationen har haft till uppgift att bl.a. följa och behandla FN:s beslut om årtiondet samt initiera, planera och utföra olika åtgärder i enlighet med syftet med årtiondet. Delegationen valde att koncentrera sig på långsiktigt arbete med principiella och strategiska urfolkspolitiska frågor. Delegationen uppger i sin slut- rapport att den haft som mål att bidra till ett ökat samiskt själv- bestämmande, ett ökat samiskt deltagande i det politiska livet, att främja samisk kultur, samiskt språk och de traditionella näringarna såsom rennäring, jakt, fiske och slöjd, samt att bidra till att allmän- hetens medvetenhet om det samiska kulturarvet ökar. Delegationen har också verkat för en ökad samverkan i samepolitiska frågor inom Norden.23 Urbefolkningsdelegationens arbete avslutades i decem- ber 2004 och delegationen lämnade en rad rekommendationer, bl.a. följande: –möjliga svenska anslutning till konvention nr 169. –Grundlagsskydd för samer på samma sätt som samernas ställ- ning är grundlagsskyddad i och Finland.24 –Att den ursäkt som lämnades av sameministern 1998 förankras genom en ursäktsdeklaration av och följs upp av en sammanhållen politik för försoning och upprättelse. –Fortsatt politiskt initiativ för successivt ökat samiskt själv- bestämmande. 22United Nations General 48/163, 21 , on the Decade of the Worlds Indigenous People. 23Rapport från Urbefolkningsdelegationen: FN:s urfolksårtionde 1995-2004 (2005). 24Förslag om grundlagsskydd för samerna har tidigare föreslagits av i Samerätt och Sameting, SOU 1989:41, samt av roll i det svenska folkstyret, SOU 2002:77 s 129- Samerna - ett gränsöverskridande urfolk –En mera enhetlig och sammanhållen nordisk samepolitik. –En aktiv politik inom det internationella området och ansvars- tagande för en FN-deklaration om urfolks rättigheter.25 påbörjades FN:s andra urfolksårtionde.26 3.4Ansvarstagande för tidigare förd politik efterfrågas av samer Språket är av central betydelse för individens identitet och själv- känsla. Språket formar oss som individer. Det är ett kommunika- tionsmedel, ett tankeredskap, ett medel för social organisation och det har kulturskapande och kulturbevarande funktion. Moders- målet är dessutom starkt förknippat med primära emotionella vär- den och det knyter oss samman med vår familj, våra närstående och den kulturgemenskap vi tillhör. För ett folk är bevarandet av språ- ket livsviktigt för kontinuiteten och förmedlandet av kulturen. Ett folks förlust av språket kan inte ersättas av några andra värden.27 En kvinna uttryckte det så här i enkätundersökningen, som utred- ningen genomfört bland samer i sydsamiska området: Att ta bort ett språk från ett folk är att ta bort en del av dess själ. För- svinner en del av själen blir det oreda. (41-årig kvinna, ) Den assimilerings- och utbildningspolitik som bedrevs i norra har medfört att många samer, som kanske talat samiska som barn, förlorat sitt språk och att yngre generatio- ner av samer aldrig har fått lära sig samiska. I många skolor i norra fick t.ex. inte annat språk än svenska användas . Den s.k. nomadskolan var obligatorisk för de renskötande samernas barn. Många samiska barn for illa av att behöva lämna familjen under långa perioder och känna den otrygg- het det innebar att bo på internat. Ellacarin Blind har intervjuat vuxna samer, födda mellan 1950–1970, som bott på internat när de var barn. I bilaga 7 återger Ellacarin Blind en del av de erfarenheter dessa intervjuade samer haft och hur dessa erfarenheter påverkat dem som individer och deras möjligheter att tillägna sig det samiska språket. 25Rapport från Urbefolkningsdelegationen (2005) s 10. 26United Nations General 59/174 on the Decade of the Worlds Indigenous People, 20 . 27se delbetänkandet avsnitt 6.3.1. Samerna - ett gränsöverskridande urfolk Det nära sambandet mellan enskilda individers identitet, den kollektiva samiska identiteten och det samiska språket tas upp i de kommentarer som enskilda lämnat i anslutning till den enkätunder- sökning som genomförts.28 En del samer som besvarat enkäten berör den kränkning och den förlust det innebär att ha blivit berö- vad sitt språk. Många uttrycker frustration, sorg och även bitterhet för att ha förlorat det samiska språket och andra för att de inte ens har givits chansen att lära sig språket. Det upplevs som en personlig förlust och som att även en del av den egna samiska identiteten gått förlorad. En del ger även staten och samhället skulden för detta och de efterfrågar ett ansvarstagande för tidigare förd politik. Enskilda individer anser sig inte ha fått upprättelse och dessa negativa käns- lor påverkar även den enskildes förutsättningar och vilja att återta språket. är den språkliga medvetenheten stor hos många samer och även insikten om att det samiska språket nått en kritisk punkt där åtgärder är nödvändiga för att revitalisera samiskan. I det föl- jande återges en del av de kommentarer som enskilda lämnat i enkätundersökningen rörande dessa frågor. Jag föddes i en torvkåta en kall decembermorgon kl. 4.00 1928. Det första språket jag hörde var sydsamiska och det var på det språket jag formulerade mina första tankar och känslor. Det var också på det språket jag hörde berättas om samekulturens olika beståndsdelar som språket, renskötseln, sameslöjden och samisk berättartradition. Allt detta blev grunden för min samiska identitet. När jag kom till same- skolan, eller nomadskolan som det hette under min skoltid, fick jag höra av läraren som med myndig stämma förklarade barn skall ni lära er fin svenska. Min samiska identitet kränktes när vårt modersmål förbjöds. Denna kränkning satte djupa spår i en barnasjäl som jag bar med mig i smärtan ett helt yrkesverksamt liv (76-årig man, Åre) Vill verkligen lära mej mitt språk men vet inte riktigt vart jag ska börja. Språket är en viktig del av en människas identitet. JAG E SAME men jag kan inte tala(22-årig kvinna, ) Jag är mycket besviken på svenska staten som utfärdade förbud mot samiska när jag var liten. Jag anser att ett annat språk än svenska är ingen börda att bära, och det är bedrövligt att inte förstå mer än några få ord på mitt modersmål som är samiska. (72-årig kvinna, ) 28 se även avsnitt 7. Samerna - ett gränsöverskridande urfolk Ge skolor större möjligheter att undervisa i samiska. Själv förvägrades jag den möjligheten och känner att en viktig del av mitt kulturella arv förvägrats mig. (31-årig man, ) Den svenska staten tar inte ansvar för det samiska språkets ställning i . Har gått i nomadskola, där var undervisningen på svenska, inga samiska läromedel fanns. Vi är en generation som inte har lärt sig samiska, därför kan vi inte lära ut det till våra barn. Varje språk har sin världsbild(47-årig kvinna, ) Att det satsas ordentligt på samiska, för språket är en så stor del av identiteten för ett folk. (37-årig man, kommun)