sou · GUB350d2 · 2007-01-01 00:00:00 — Förvärv för att skydda en fordran 7 kap. 2 § Paragrafen motsvarar i huvudsak 3 kap. 2 § första stycket lagen om värdepappersrörelse. Bestämmelsen ger ett värdepappersbolag möj- lighet att förvärva egendom även om den inte behövs i rörelsen. För det första får bolaget köpa egendom som är utmätt eller utgör säkerhet för fordringen, men köpet ska göras på offentlig auktion eller på en reglerad marknad, en MTF eller en motsvarande marknad utanför EES eller vid exekutiv försäljning. Enligt nu gällande bestämmelse kan köp ske på svensk eller utländsk börs, auktoriserad marknadsplats eller någon annan reglerad marknad. Begreppen svensk eller utländsk börs eller någon annan reglerad marknad har ersatts med begreppen reglerad marknad eller motsvarande marknad utanför EES. Utredningen har i avsnitt 7.4.4 föreslagit att auktoriserad marknadsplats utmönstras ur den svenska lagstiftningen. Begreppet auktoriserad marknadsplats har därför tagits bort. Tillkommit har dock MTF. För det andra får bolaget överta annan egendom som betalning för fordran men endast om det finns anledning att anta att bolaget annars skulle göra en avsevärd förlust. För ytterligare kommentarer hänvisas till prop. 1990/91:142, s. 163 f. 7 kap. 3 § Paragrafen motsvarar 3 kap. 2 § andra stycket lagen om värde- pappersrörelse. Av bestämmelsen framgår att egendom som för- värvats enligt 2 § måste avyttras så snart det är lämpligt och senast när det kan ske utan förlust. Bolaget kan således inte vänta med att sälja egendomen enbart för att kunna göra en vinst. efter förvärvet krävs dessutom tillstånd av för fort- satt innehav. Förvärv som ett led i en normal likviditetsförvaltning 7 kap. 4 § Paragrafen motsvarar i sak 4 kap. 1 § lagen om värdepappersrörelse. Av bestämmelsen framgår att ett värdepappersbolag får förvärva finansiella instrument som ett led i en normal likviditetsförvalt- ning. I andra meningen, som är ny, finns ett förtydligande att tillstånd i ett sådant fall inte behövs för handel för egen räkning (jfr 4 kap. 6 § i allmänna råd (FFFS 2002:5) om värdepappersrörelse). Att bestämmelsen även gäller som inte är värdepappersbolag framgår av 9 §. Det finns ingen begränsning i paragrafen för hur stora förvärven får vara men dessa ska sättas i relation till företagets storlek och verksamhet (se prop. 1990/91:142, s. 168). Tillstånd för förvärv av egendom i vissa fall 7 kap. 5 § Paragrafen saknar motsvarighet i gällande rätt. En liknande bestäm- melse för kreditinstitut finns dock i 7 kap. 12 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. Med ett värdepappersbolags förvärv avses i första stycket alla typer av transaktioner där institut betalar en mätbar motprestation. Även bytesaffärer inkluderas och förvärv av olika slag. Enligt andra stycket ska förvärvet prövas mot denna lag och andra författningar som reglerar bolagets verksamhet, t.ex. genom- förandeförordningen, lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag samt föreskrifter som är utfärdade med stöd av lagen. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.1.2. I 13 kap. 13 § respektive 20 kap. 6 § finns motsvarande bestämmelser för börser och clearingorganisationer. Kvalificerade innehav av aktier eller andelar i icke-finansiella företag och försäkringsföretag 7 kap. 6 § Paragrafen motsvarar 3 kap. 1 a § lagen om värdepappersrörelse. Värdepappersbolag som lämnar kredit och tar emot inlåning är att anse som kreditinstitut i EG:s mening och träffas därför av bestämmelserna som gäller för sådana institut, bl.a. begränsningen enligt förevarande bestämmelse om innehav av placeringsaktier. För kommentarer till paragrafen hänvisas till prop. 1994/95:50, s. 349 f. Förvärv av egna aktier 7 kap. 7 § Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 kap. 5 § lagen om värdepappers- rörelse. Att bestämmelsen även gäller som inte är värdepappersbolag framgår av 9 §. Bestämmelsen syftar till att möjliggöra för underlätta värdepappersrörelsen förvärva egna aktier eller och aktier i moderbolag. Därigenom kan institutet ha ett lager av egna aktier. Möjligheten att förvärva egna aktier och aktier i moder bolag är dock endast tillåten för institut som beviljats tillstånd till egenhandel eller garantigivning vid emissionsmedverkan. Enligt nu gällande bestämmelse får ett värdepappersinstitut endast förvärva aktier som är noterade vid en svensk eller utländsk börs, en auktoriserad marknadsplats eller någon annan reglerad marknad. Begreppen svensk eller utländsk börs och någon annan reglerad marknad har ersatts med reglerad marknad eller mot- svarande marknad utanför EES. Någon ändring i sak är inte avsedd. Utredningen har i avsnitt 7.4.4 föreslagit att auktoriserad mark- nadsplats utmönstras ur den svenska lagstiftningen. Begreppet auktoriserad marknadsplats har därför tagits bort. Innehav av finansiella instrument vid medverkan vid emissioner 7 kap. 8 § Paragrafen motsvarar 4 kap. 3 § lagen om värdepappersrörelse. Att bestämmelsen även gäller som inte är värdepappersbolag framgår av 9 §. Av bestämmelsen framgår att ett värdepappersinstitut med tillstånd för garantigivning vid emissioner m.m. enligt 2 kap. 1 § 6 får förvärva de finansiella instrument som institutet medverkar till att avsätta på värdepappersmarknaden. Något särskilt tillstånd för handel för egen räkning krävs då inte; dock inskränker sig möjligheten till sådana förvärv till just de instrument som institutet har garanterat i samband med en emission (se prop. 1990/91:142, s. 113 och 168). Förvärvade instrument ska avyttras så snart det är lämpligt och senast från förvärvet. Om det föreligger synnerliga skäl kan . 7 kap. 9 § Av paragrafen framgår att vissa av bestämmelserna i kapitlet även ska tillämpas på som inte är värde- pappersbolag. Paragrafen ska ses mot bakgrund av att bestämmel- serna i kapitlet härrör från nuvarande 3 kap. och 4 kap. lagen om värdepappersrörelse, av vilka 3 kap. endast gäller för värdepappers- bolag medan 4 kap. även gäller för kreditinstitut, dvs. Skydd för investerare och andra rörelseregler 8 kap. 1 § Paragrafen motsvarar delvis artiklarna 19.1 och 25.1. i MiFID och innehåller allmänna krav på hur värdepappersrörelse ska bedrivas. Enligt bestämmelsen ska ett värdepappersinstitut bl.a. handla hederligt, rättvist och professionellt. Dessa begrepp är direkt tagna från direktivtexten. Enligt gällande rätt ska värdepappersrörelse drivas på ett sunt sätt. Någon saklig skillnad är inte avsedd och de egentliga materiella bestämmelserna följer senare i kapitlet. Genom bemyndigandena i 33 § kommer en stor del av genomförande- direktivets bestämmelser att meddelas genom föreskrifter. Bestäm- melsen har behandlats i avsnitt 12.2.1. 8 kap. 2 § Av artikel 32.7 i MiFID framgår att den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten är ansvarig för övervakningen av filialen till- handahåller investeringstjänster bl.a. i enlighet med reglerna i artik- larna 19 (uppföranderegler), 21 (bästa orderutförande), 22 (hante- ring av kundorder) och 25 (rapportering av transaktioner). De paragrafer som bestämmelsen hänvisar till har sin grund i de ovan nämnda artiklarna. Om ett utländskt värdepappersföretag över- träder någon av dessa bestämmelser kan in- gripa enligt 22 kap. 9 §. I fall som inte omfattas av de nämnda paragraferna gäller hemlandets bestämmelser. Krav på organisationen av verksamheten m.m. 8 kap. 3 § Paragrafen motsvarar förslaget till ny 1 kap. 6 § c i lagen om värde- pappersrörelse i dess lydelse enligt pro- memoria Fi 2005/6495 av om nya kapital- täckningsregler. För närmare kommentarer hänvisas tills. 108 ff i denna promemoria. En liknande bestämmelse finns i 6 kap. 1 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, varför även förarbetena till den lagen är relevanta (prop. 2002/03:139). 8 kap. 4 § Paragrafen motsvarar förslaget till ny 1 kap. 6 § d i lagen om värde- pappersrörelse i dess lydelse enligt prome- moria Fi 2005/6495 av om nya kapitaltäck- ningsregler. För närmare kommentarer hänvisas till s. 108 ff i denna promemoria. En liknande bestämmelse finns i 6 kap. 2 § lagen om bank- och finansieringsrörelse, varför även förarbetena till den lagen är relevanta (prop. 2002/03:139). 8 kap. 5 § Paragrafen motsvarar förslaget till ny 1 kap. 6 § e i lagen om värdepappersrörelse i dess lydelse enligt pro- memoria Fi 2005/6495 av om nya kapital- täckningsregler. För närmare kommentarer hänvisas till s. 108 ff i denna promemoria. En liknande bestämmelse finns i 6 kap. 3 § lagen om bank- och finansieringsrörelse, varför även förarbetena till den lagen är relevanta (prop. 2002/03:139). 8 kap. 6 § Paragrafen motsvarar förslaget till ny 1 kap. 6 § f i lagen om värde- pappersrörelse i dess lydelse enligt prome- moria Fi 2005/6495 av om nya kapital- täckningsregler. För närmare kommentarer hänvisas till s. 108 ff i denna promemoria. En liknande bestämmelse finns i 6 kap. 5 § lagen om bank- och finansieringsrörelse, varför även förarbetena till den lagen är relevanta (prop. 2002/03:139). Möjlighet till övervakning m.m. 8 kap. 7–9 §§ Paragraferna motsvarar delar av artikel 13.2, 13.4 och 13.5 andra stycket i MiFID. Av 8 § framgår att ett svenskt värdepappersinstitut ska ha resurser och rutiner för att verksamheten ska kunna drivas kon- tinuerligt och regelbundet (jfr 1 kap. 7 § andra stycket tredje strecksatsen lagen om värdepappersrörelse). I artiklarna 5–12 genomförandedirektivet finns ytterligare be- stämmelser om hur verksamheten ska organiseras. Dessa bestäm- melser genomförs i föreskrifter. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 8.1.3. 8 kap. 10 § Paragrafen motsvarar närmast 3 kap. 10 § första stycket lagen om värdepappersrörelse. En motsvarande bestämmelse finns för börser i 13 kap. 7 §. Av bestämmelsen framgår att ett svenskt värdepappersinstitut som organiserar handel ska ha en marknadsövervakningsfunktion. Ett sådant krav på institut finns . Eftersom investerings- tjänsten att driva en MTF tillkommit genom MiFID har även denna form av handel direkt kommit till uttryck i lagtexten. Ett institut kan utan att driva en MTF organisera handel genom in- vesteringstjänsten ta emot och vidarebefordra order (jfr skäl 20 i ingressen till MiFID). Även för sådan handel ska ett institut inneha en marknadsövervakningsfunktion. En skillnad mot gällande rätt är att institutet även ska övervaka att handeln sker i överensstämmelse med institutets regler. Detta följer av artikel 26.1 i MIFID. Om ett värdepappersinstitut upptäcker att en transaktion utgör eller har samband med insiderbrott eller otillbörlig marknads- påverkan är institutet skyldigt att rapportera detta till åklagare (se 10 § lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument). 8 kap. 11 § Paragrafen är ny och motsvarar artikel 13.5 första stycket i MiFID. Av bestämmelsen framgår att ett värdepappersinstitut får anlita en tredje part för att utföra vissa delar av verksamheten (s.k. out- sourcing). Någon uttrycklig regel om outsourcing finns inte i lagen om värdepappersrörelse. Däremot finns bestämmelser i inspektionens föreskrifter (FFFS 2002:6) om verksamhetsplan för värdepappersbolag m.fl. och allmänna råd (FFFS 2005:1) om styrning och kontroll av finansiella företag. Om skulle upptäcka att uppdraget hindrar en effektiv tillsyn eller stridet mot någon annan bestämmelse i lagen kan inspektionen ingripa med stöd av 25 kap. 1 § och före- lägga institutet att vidta de åtgärder som behövs för att komma till rätta med bristerna. Inspektionen kan exempelvis förelägga institu- tet att göra ändringar i uppdragsavtalet. I artiklarna 13–15 i genomförandedirektivet finns ytterligare be- stämmelser om hur verksamheten ska organiseras. Dessa bestäm- melser igenomförs i föreskrifter. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.1.3. 8 kap. 12 § Paragrafen motsvarar artiklarna 13.3 och 18 i MiFID. Av bestämmelsen framgår bl.a. att ett värdepappersinstitut ska vidta alla rimliga åtgärder för att identifiera de intressekonflikter som kan uppkomma mellan t.ex. institutet och kunder eller mellan två kunder. I artiklarna 21–25 i genomförandedirektivet finns ytterligare be- stämmelser rörande hur värdepappersinstitut ska hantera intresse- konflikter. Dessa bestämmelser genomförs i föreskrifter. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.1.3. 8 kap. 13 § Paragrafen motsvarar delvis 1 kap. 7 § andra stycket femte streck- satsen och 5 kap. 1–3 och 6 §§ föreskrifter (FFFS 2002:7) om uppföranderegler på värdepappersmarknaden. Bestämmelsen har sin grund i artikel 19.2 och 19.3 i MiFID. Även kravet i artikel 21.3 andra stycket om att ett värdepappersföretag ska förse sina kunder med lämplig information om sina riktlinjer för utförande av order har tagits in i bestämmelsen (se kommen- taren till 20 §). Tredje stycket innehåller en erinran om att ytterligare bestäm- melser om krav på information finns i marknadsföringslagen (1995:450) och distans- och hemförsäljningslagen (2005:59). I artiklarna 27–35 i genomförandedirektivet finns detaljerade bestämmelser om t.ex. vad ett värdepappersinstitut ska lämna för information till sina kunder. Bestämmelserna är dock i huvudsak tillämpliga endast i förhållandet mellan värdepappersföretag och icke-professionella kunder. MiFID:s krav gäller även gentemot professionella kunder. Således ska information som ett värde- pappersföretag lämnar till en professionell kund i enlighet med artikel 19.2 vara rättvisande och tydlig. En annan sak är att information som är rättvisande och tydlig för en professionell kund inte nödvändigtvis är det gentemot en icke-professionell kund. Bestämmelserna i genomförandedirektivet genomförs i föreskrifter. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 12.2.1. Inhämtande av information vid portföljförvaltning, investerings- rådgivning och övriga investeringstjänster 8 kap. 14–16 §§ Paragraferna motsvarar artikel 19.4–19.6 i MiFID. Krav på infor- mation vid rådgivning finns i lagen (2003:862) om finansiell rådgivning till konsumenter (rådgivningslagen). Utredningens för- slag är emellertid att rådgivningslagen inte längres ska vara tillämp- lig vid tillståndspliktig investeringsrådgivning (se kommentarerna till förslaget om ändring i rådgivningslagen). I 14 § ställs särskilda krav på värdepappersinstitutets informa- tionsutbyte med sina kunder när institutet tillhandahåller inves- teringsrådgivning och portföljförvaltning. Innan ett institut utför en sådan tjänst ska institutet inhämta nödvändiga upplysningar från kunden om dennes ekonomiska situation, kunskaper och erfaren- heter av den specifika tjänsten eller produkten samt syfte med den tjänst eller produkt som efterfrågas, så att institutet kan rekom- mendera kunden vad som är lämpligt för denne. Om ett värde- pappersinstitut har gjort affärer med en kund och därmed känner till kundens kunskaper och erfarenhet på området, behöver naturligtvis institutet inte begära in uppgifter som det redan har dokumenterat. Av bestämmelserna framgår att ett värdepappers- institut i princip endast behöver inhämta upplysningar från icke- professionella kunder. Professionella kunder förutsätts nämligen ha den kunskap och erfarenhet som krävs och det är därför tillräckligt för ett värdepappersinstitut att i en rådgivningssituation konstatera att kunden är professionell. Skyldigheten för institutet att avråda kunden att vidta olämpliga åtgärder i 5 § andra stycket rådgivningslagen har för värdepappers- institutens del ersatts med skyldigheten att rekommendera vad som är lämpligt enligt 14 § (som i sig innefattar en skyldighet att avråda från olämpliga placeringar om förslaget kommer från kunden) och upplysa kunden om ett visst placeringsalternativ inte passar enligt 15 §. Denna konstruktion av den i sak oförändrade avrådnings- skyldigheten har sin grund i att investeringsrådgivning enligt MiFID är något snävare definierat än finansiell rådgivning enligt rådgivningslagen (se avsnitt 12.2.2). I artiklarna 36–38 i genomförandedirektivet finns mer detalje- rade bestämmelser om vilken information som ett värdepappers- institut ska hämta in. I 16 § finns en bestämmelse som lättar upp institutets skyldighet att inhämta information från en kund om vissa förutsättningar är uppfyllda. Bl.a. krävs att det är fråga om ett s.k. okomplicerat instrument. I artikel 39 i genomförandedirektivet anges vad som avses med sådant instrument. Om en kund väljer att inte lämna upplysningar eller lämnar ofullständiga upplysningar ska institutet informera kunden om att institutet inte kan avgöra om tjänsten eller produkten passar denne. Sådan information kan enligt arti- kel 19.5 andra stycket i MiFID lämnas i standardiserad form. De detaljerade och ofta tekniska bestämmelserna igenom- förandedirektivet genomförs i föreskrifter. Bestämmelserna har behandlats utförligt i avsnitten 12.2.2 och 12.2.3. 8 kap. 17 § Paragrafen motsvarar artikel 19.7 i MiFID. Av bestämmelsen framgår att ett värdepappersinstitut är skyldigt att dokumentera vad som överenskommits mellan institutet och en kund när det gäller t.ex. parternas rättigheter och skyldigheter. Något krav på att själva avtalet mellan parterna ska vara skriftligt finns emellertid inte. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 12.2.4. 8 kap. 18 § Paragrafen motsvarar artikel 19.8 i MiFID. Enligt bestämmelsen är ett värdepappersinstitut skyldigt att lämna en rapportering till en kund efter det att institutet har utfört en investeringstjänst. I artiklarna 40–43 i genomförandedirektivet finns mer detaljerade bestämmelser om rapporteringsskyldigheten. Dessa bestämmelser kommer att genomföras i föreskrifter. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 12.2.4. 8 kap. 18 § Paragrafen motsvarar artikel 21.1 i MiFID. I bestämmelsen anges principen om bästa orderutförande. Be- stämmelsen är enligt ordalydelsen endast tillämplig när ett institut utför en order på en kunds uppdrag, dvs. investeringstjänsten i 2 kap. 1 § 2. Av artikel 45 i genomförandedirektivet framgår dock att bestämmelsen analogt även ska tillämpas vid investerings- tjänsterna mottagande och vidarebefordran av order samt portfölj- förvaltning (2 kap. 1 § 1 och 4). Enligt bestämmelsen ska ett värdepappersinstitut vid utförande av en order vidta alla rimliga åtgärder för att uppnå bästa möjliga resultat. Om en kund har gett specifika instruktioner ska dock institutet utföra ordern i enlighet med dessa. Av artikel 44.2 i genomförandedirektivet följer att ett värdepappersinstitut alltid ska anses ha uppfyllt bestämmelserna om bästa orderutförande om det har följt en kunds specifika instruktioner. Det är inte möjligt att ge en uttömmande beskrivning av vad ett värdepappersinstitut i det enskilda fallet ska iaktta. I bestämmelsen ges dock en exemplifiering på omständigheter som ett värde- pappersinstitut ska iaktta. När ett värdepappersinstitut utför en order åt en icke-professionell kund ska institutet i första hand för- söka utföra ordern så att det sammantagna ekonomiska utfallet för kunden blir så bra som möjligt (se artikel 44.3 i genomförande- direktivet). Detta innebär att ett institut inte kommer att kunna skicka en order till en reglerad marknad hur som helst utan att kontrollera att man kan få ett bättre pris någon annanstans. Av 20 § framgår att ett värdepappersinstitut är skyldigt att upprätta rikt- linjer, vari ska framgå bl.a. den strategi som institutet har i olika frågor, bl.a. när det gäller just val av handelsplats. I normalfallet bör riktlinjerna innehålla flera olika handelsplatser för varje finansiellt instrument för att instituten på så sätt ska kunna säkerställa prin- cipen om bästa orderutförande. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 12.4.2. Riktlinjer om bästa orderutförande 8 kap. 20 § Paragrafen motsvarar artikel 21.2, 21.3 första stycket och 21.4 i MiFID. Enligt första stycket är ett värdepappersinstitut skyldigt att upprätta system och riktlinjer för hur institutet ska kunna uppnå bästa möjliga resultat vid utförande av en kunds order. Riktlinjerna ska enligt andra stycket för varje kategori av finan- siella instrument innehålla information om de olika handelsplatser där instituten utför sina kundorder och de faktorer som påverkar valet. Den beskrivning som ett institut är skyldigt att förse sina kunder med enligt 13 § ska innehålla en lista på de handelsplatser som värdepappersinstitutet sätter stor tillit till när det gäller att leva upp till bestämmelserna om bästa orderutförande (se artikel 46 i genomförandedirektivet). Av tredje stycket framgår att institutet är skyldigt att regelbundet uppdatera sina system och riktlinjer. Genom dessa bestämmelser ställs höga krav på att instituten är väl informerade och upp- daterade om t.ex. vilka handelsplatser som handlar med olika finansiella instrument. Om ett institut vill begränsa de handels- platser som det vill utföra order på bör detta på ett tydligt sätt kunna utläsas i riktlinjerna. Framgår detta inte på ett klart och tydligt sätt bör kunna ingripa och kräva änd- ringar i riktlinjerna. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 12.4.2. 8 kap. 21 § Paragrafen motsvarar delar av artikel 21.3 andra stycket i MiFID. Enligt bestämmelsen ska en kund godkänna ett värdepappers- instituts riktlinjer om bästa orderutförande innan institutet utför en kunds order . Av 20 § tredje stycket framgår att kunden ska få information om varje väsentlig förändring av riktlinjerna. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 12.4.2. 8 kap. 22 § Paragrafen motsvarar delar av artikel 21.3 tredje stycket i MiFID. Av bestämmelsen framgår att ett värdepappersinstitut är skyldigt att i förväg inhämta godkännande från sina kunder innan institutet utför en order utanför en reglerad marknad eller MTF, t.ex. genom internhandel eller genom att sammanföra två order. Institutet får inhämta godkännandet från kunden antingen generellt, t.ex. i det ursprungliga avtalet mellan parterna, eller i samband med en enskild transaktion. Om ett institut i efterhand anmäler en transaktion till en reglerad marknad (en s.k. negotiated transaction) är detta dock att betrakta som en transaktion på marknadsplatsen. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 12.4.2. 8 kap. 23 § Paragrafen motsvarar artikel 21.5 i MiFID. Enligt bestämmelsen ska ett värdepappersinstitut på begäran av en kund visa att det har verkställt kundens order i enlighet med institutets riktlinjer om bästa orderutförande. Av 10 kap. 1 § fram- går att ett institut ska dokumentera samtliga relevanta uppgifter om transaktioner med finansiella instrument som det har utfört. Det bör därmed inte medföra några större svårigheter för ett institut att ta fram sådan information. Större krav på snabbhet bör krävas av institutet när det gäller information om transaktioner nära tillbaka i tiden än då det är fråga om transaktioner som har skett . Är en kund inte nöjd med hur ett institut har besvarat en begäran enligt bestämmelsen kan kunden naturligtvis anmäla detta till . 8 kap. 24 § Paragrafen motsvarar artikel 22.1 i MiFID. I bestämmelsen beskrivs hur ett värdepappersinstitut ska hantera en kundorder. Ett institut ska utföra en order snabbt, effektivt och rättvist utan att kunder missgynnas i förhållande till andra kunder eller institutets egenhandel. I övrigt jämförbara order ska utföras i ordningsföljd om inte det inte finns sakliga skäl för att utföra dem i annan ordning. Den sista meningen utvecklas närmare i artikel 47 i genomförandedirektivet. Enligt artikeln behöver en order inte ut- föras i ordningsföljd om detta på grund av de rådande omständig- heterna är opraktiskt eller om det ligger i kundens intresse att ordern utförs på annat sätt. Vad som avses med jämförbara order har behandlats i avsnitt 12.4.3. Särskilt om kunders medel m.m. 8 kap. 25 § Paragrafens första stycke motsvarar artikel 13.7 i MiFID. I gällande rätt finns en motsvarande bestämmelse i 2 kap. 4 § Finansinspek- tionens föreskrifter (FFFS 2002:7) om uppföranderegler på värde- pappersmarknaden.