sou · GUB359 · 2007-01-01 00:00:00 — har de inte bara fläsk i skolmatsalen; det finns väldigt många muslimer och de är vana vid den sortens saker. Ia är en 30-årig man, född i av turkiska föräldrar, och upp- växt i . Hans berättelse bekräftar gws. Att svenskar flyttade ut när invandrare flyttade in har bidragit till att forma Kistas bo- stadsområden som invandrarområden. Således följer inte endast invånarnas historiska berättelse den kategoriella linjen svensk/ invandrare. Trots Science City AB:s ansträngningar för mot- satsen så ger det kategoriella paret området en särskild identitet. Det organisatoriska problem som måste lösa handlar om att definiera vilka de är och vad de gör. Detta görs genom att använda teknologi som det huvudsakliga och enda defi- nierande attributet. Eftersom Kistas bostadsområden är så starkt förknippade med kategorin invandrare, är det bästa sättet att röra sig mot en teknologisk definition av helt enkelt att koncent- rera sig helt och hållet på teknologi. Vi är en högteknologisk region. Vi gör trådlöst, bredband och mobil teknologi. historia handlar om kontinuerlig teknologisering. Allt det som inte bekräftar de teknologiska identitetsmarkörerna lämnas åt sidan, tystas ner: det blir till ett dem. Således reduceras det stora till att omfatta endast Kistas företagsområde. Vilket för oss till den officiella historiska berättelsens andra aspekt. är en vision som täcker in hela det utvidgade . Men när man läser den officiella historiska berättel- sen är det bara möjligt att få ta del av Kistas industriområde, så till den grad att en karta mot slutet av presentationen av begränsar Kistas omgivningar: Kartan slutar vid tunnelbanan, och utesluter därmed det större Sci- ence City och, mest flagrant, Kistas bostadsområden. Genom att definiera som en högteknologisk region tystas allt som inte bekräftar områdets tekniska karaktär ned. Och tystnad innebär i förlängningen att försvinna från kartan. Den kategoriella linjen mellan teknologisk/icke-teknologisk särskiljer platser, delar på människor, och skriver om historiska berättelser. Tystnad hjälper således till när en definierande gräns ska flyttas – den etniska kategoriella gränsen. Tystnaden hjälper till med att installera en ny kategoriell linje – den teknologiska. Tystnaden omskapar Kistas geografi – krymper ytan – och ger regionen en identitet som . Tystnaden förstärker själva logiken i kategoriella gränsdragningar: två grupper med aktörer utkristalliseras, delas upp och rangordnas. Den grupp som det är tyst om är ofta den minst privilegierade av de bägge. Ett retoriskt knep hjälper i förvandlingen av ett så kallat invandrarförort till en högteknologisk region. Högteknologisk kopplas ofta samman med begrepp som inter- nationell, högstatus, eller ekonomiskt stark, vilka alla står i motsats till de associationer som kategorin invandrare brukar ge upphov till. Genom att beskriva som högteknologiskt kan man helt och hållet undvika problemet; invandrare finns därmed i ett annat som är tystat eller överhuvudtaget inte represen- terat. En sak måste poängteras. Retorisk tystnad är inte oviktigt för de människor som omgärdas av tystnad. Retorik brukar väl allmänt ses som prat, ett tal som är åtskilt från verkligheten och oviktigt för sociala relationer. Denna allmänna uppfattning härrör från sofister- nas verksamhet i antikens ; där kunde samma talare för- svara en ståndpunkt den ena dagen för att försvara den rakt motsatta. Men det som tystas ner och det som uttalas får vik- tiga konsekvenser. Ekonomiska och sociala politiska mål, till ex- empel, är utformade så att de svarar mot lobbygruppers krav eller anpassade efter dominerande sociala berättelser. Om dessa sociala berättelser är vinklade – som verkar vara fallet i – kommer de ekonomiska och sociala politiska målen att negligera den verklighet som de lever i vilka tystats av lobbygrupper och segrande sociala berättelser. Genom att tiga om alla andra aktiviteter som inte är IT-relaterade drar i själva verket en gränslinje mellan tekno- logi och icke-teknologi. Gränslinjen skiljer företag åt och kategori- serar människor efter hur teknologiskt intensiva deras aktiviteter är. Det är inte bara ord som åstadkommer saker (, 1975), tystnaden gör det också. Tystnaden skiljer mellan teknologiska och icke-teknologiska aktiviteter. Det som tystats degraderas, och där- igenom rangordnar tystnaden olika sorters aktiviteter. Teknologi- intensiva företag och människor som arbetar med IT hör till den privilegierade tekno-kategorin. De andra, de icke-teknologiska, är underordnade. Men att skilja åt och att rangordna är en grundläggande del av att organisera (och av att utöva makt). Och genom att definiera som en teknologiintensiv region organiserar man den också efter linjen teknologisk/icke-teknologisk. Det kan sägas att jag endast har studerat officiella presentationer, och de är naturligtvis avsedda att ge en fin bild av det som ska pre- senteras. Men officiella presentationer berättar också om den kon- text som människor lever i, om det handlingsutrymme som bereds åt individen, och om de mål som rättfärdigar ojämlika förhållanden mellan olika människogrupper. I vilket fall som helst så kommer jag i de två följande avsnitten att analysera intervjuer och andra empiriska material. Vi kommer också att kunna urskilja en andra mekanism som bidrar till att förstärka segregationen i det socio- ekonomiska systemet: förvandlingen av invandraren. Att förvandla den andre (att koppla samman distinkta kategoriella par) Den kategoriella gränsdragningen mellan invandrare/svensk tys- tas inte alltid ner. Många är medvetna om den kategoriella uppdel- ningen som genomkorsar . Men vid ett flertal tillfällen när detta diskuteras tycks uppdelningen ändra karaktär. I ett utdrag ur en intervju med pah, som vid tillfället var verkställande direktör för , låter det exempelvis så här: Och det som är kul är att , och har en stor befolk- ning som kommer från andra delar av världen. arbetsområde och inte minst , har ju nästan lika stor andel som kommer från andra delar av världen. Här är det aldrig nån som tänker på det och ser det som ett problem över huvud taget. Det är alldeles själv- klart! Det är jätteviktigt att vi får hit människor som är intresserade och som kan vara med och hjälpa de här företagen att växa. Så att nån- stans måste det finnas nåt att lära av varandra, tycker jag, på andra si- dan av vägen. Pah är helt medveten om den linje som delar . [Den] andra sidan av vägen, som han uttrycker det, bebos av en större andel personer med invandrarbakgrund och arbetslösa som lever på Tunnelbanan är den fysiska motsvarigheten till den symbo- liska, ekonomiska och sociala gränsdragningen mellan invand- rare/svensk. Men att omdefiniera längs med den teknologiska gräns- dragningen innebär också att man framställer den etniska klyftan som något positivt. [D]et som är kul med blir således att befolkningen är så internationell. Utan någon annan information jämför pah det antal människor med utländsk bakgrund som bor i med det antal människor med utländsk bakgrund som arbetar i dess industrier. Genom att ställa dessa sida vid sida utraderas det faktum att dessa två gruppers förhållande till regionen skiljer sig kraftigt åt i status. De förra, de som bor i (och som positio- neras längs med den etniska gränslinjen) är underordnade sina svenska motsvarigheter. De tillhör kategorin invandrare. De senare, de som arbetar i (och som positioneras längs med den teknologiska gränslinjen) är inte underordnade i det socio-ekono- miska systemet. De sägs helt enkelt vara utlandsanställda, de är teknologiska experter, techies. Det finns många bland invand- rare som skulle kunna passa in som techies när det gäller hög utbildning, förmåga att behärska främmande språk (framförallt engelska), och arbetslivserfarenhet. Men olika gränsdragningar bestämmer deras identiteter. De utlandsanställda värderas högt för sin höga utbildningsnivå, professionella erfarenhet och tekno- logiska expertis; invandrare jämställs med lågstatusarbeten eller till och med arbetslöshet, och teknologisk inkompetens. Genom att föra samman två vitt skilda fakta (ett: utländsk befolkning – två: utländsk arbetskraft) drar pah uppmärksamheten till det som bägge har gemensamt: främmandeskap. Detta ord har två olika betydelser beroende på om det används i samband med den teknologiska eller med den etniska gränsdragningen. Men eftersom helt och hållet omdefinieras efter den teknologiska linjen kommer ordet endast att betyda det som just denna teknolo- giska anknytning antyder: internationalism. Således uppskattas in- vandrarna för den internationella krydda som de skänker regionen. Pah fortsätter att betona betydelsen av att vi får hit människor som är intresserade och som kan vara med och hjälpa de här företa- gen att växa. [F]år hit. Alltså, utlandsanställda. Inte konstigt att ingen ser det som ett problem över huvud taget. Det – utlands- anställda. I själva verket ser både , offentliga myndigheter, invandrarföreningar och andra aktörer den etniska segregationen som ett problem. Och pah är inte omedveten om den Min gissning är därför att han menar att ingen ser utlandsanställda som ett problem.TPF13FPT Som en påminnelse om den karta som visade upp det högtekno- logiska är, för att parafrasera pah, de människor som är in- tresserade och som kan vara med och hjälpa [IT-]företagen att växa på den här sidan av vägen. Vägen och tunnelbanan som går över den är de fysiska gränser som skiljer oss, de högteknolo- giska, från dem, invandrarna. pahs sista mening, nånstans måste det finnas nåt att lära av varandra, tycker jag, på andra sidan av vägen, är ett erkännande av den här klyftan. En intressant sak har skett här. Två symboliska gränser – tekno- logi och etnicitet – delar samma fysiska gräns. Som en följd av detta paras de kategorier ihop som de symboliska gränserna åtskiljer, och de skänker också mening åt varandra. Den högteknologiska region som bestäms av den teknologiska gränsdragningen är belägen norr om tunnelbanelinjen. Invandrarkategorin som bestäms av den etniska gränsdragningen bebor platserna söder om tunnelbanelin- jen. Motsatsernas logik, som är grundläggande för gränsdragningar och kategoriella par (vi är vad de inte är, och de är vad vi inte är), bidrar till att låta den fysiska gränsen också symboliskt skilja invandrarna från det högteknologiska. Om norr upptas av högteknologi så måste söder, invandrarnas söder, vara icke-tekno- logiskt, eller åtminstone teknologiskt okunnigt. Med andra ord resulterar fysiska gränser och samexistensen av två kategoriella gränser i att man jämställer invandrare med teknologisk omed- vetenhet. Pahs retoriska skicklighet måste berömmas. I endast ett fåtal meningar har han lyckats förvandla det kategoriella paret invand- rare/svensk, knutit det till teknologisk/icke-teknologisk, och i samma andetag förlänat området en internationell prägel. Men för- vandlingen är inte fullständig, och den låga status som förknippas med invandraren kvarstår. Att ställa samman de båda kategoriella 13TP PT Aep, en spansk forskare som arbetar vid , höll inte med pah. Från mina fältanteckningar: Jag får ett e-brev som uppmanar forskare vid att kommersialisera sin forskning. Jag minns den starkt negativa reaktion som gav uttryck för när forskningskommersialisering kom på tal och frågar honom om han har sett e- brevet. Ännu en stark reaktion, men inte på innehållet utan på utformandet av e-brevet. Jag har inte läst det. Det är inte på engelska. Jag är dödstrött på den här institutionens ling- vistiska kaos. De vill verka internationella och skickar vissa saker på engelska, men så fort det handlar om stora beslut, politik och makt så skickar de det på svenska. Jag har fått liknande reaktioner från andra utlandsanställda. Språk är en tydlig barriär som hindrar utlandsanställda från att fullt ut medverka i förvandlingen av till en hög- teknologisk region. paren resulterar således i ett utvidgande av de associationer som rör invandraren till att inbegripa också icke-teknologisk. Pah är inte ensam om att ställa olika fakta sida vid sida och få dem att verka som om de hängde ihop. Det bor nästan 30 000 personer i stadsdelen. Ungefär lika många per- soner arbetar i som har ett starkt och expanderande näringsliv. är en internationell stadsdel med många invånare med rötter i andra länder och kulturer och många företag med verksamhet över hela världen. (– En framtidsinriktad stadsdelsnämd i en dynamisk stadsdel)TPF14FPT Om man läser det här stycket och inte känner till den socio-eko- nomiska segregationen i så är det fullt möjligt att tro att de 30 000 människor som bor i regionen också arbetar där. Men så är det inte. Som vi såg tidigare i uppsatsen så bor av de som arbetar i på annan ort, och av de invånare som har arbete pendlar till arbeten utanför . När invandraren nämns sker det i samband med att man fram- håller bilden av som en internationell plats. är en in- ternationell stadsdel. De många länder som utgör Kistas befolk- nings ursprung, och förekomsten av företag som arbetar med hela världen som marknad, blir till bevis för Kistas internationella atmo- sfär. På något sätt läggs saker som arbetslöshet och segregation åt sidan till förmån för bilden av en mångkulturell befolkning som en exotisk krydda. Värt att notera är här hur en managementretorik kring mång- kultur har tagit sig in i officiella redogörelser för regional utveck- ling. Managementargumentet att människor från olika kulturer bidrar till att förbättra ett företags produktivitet används här fram- gångsrikt för att betona regionens teknologiska bedrifter. Den kameleontiska förvandlingen av invandraren är ytterligare ett sätt att tysta de som bor i men som inte kan arbeta i de högstatusjobb som industrisektorn har att erbjuda. Ett särdrag (främmandeskap) väljs ut, förvandlas (till internationalism), passas in i och paras samman med den tekniska sidans intressen (en hög- teknologisk region av internationellt snitt). De ekonomiska svårig- heter, de sociala problem och den rädsla som de på andra sidan vä- gen plågas av lämnas utanför definitionen av vad är. De beslut som rör fattas således mot en bakgrund av en bild av regionen 14TP PT Det fanns att läsa på . som helt och hållet baseras på en enda grupps perspektiv: IT-män- niskornas. Konsekvenserna av att koppla samman de etniska och teknologiska gränsdragningarna Tystnad bidrar till att etablera en teknologisk gräns och omdefinie- rar i enlighet med denna gräns. Att förvandla invandraren till en internationell individ är en annan retorisk strategi som den här gången används för att jämställa de teknologiska och de etniska gränsdragningarna. Det organisatoriska problemet med hur man ska definiera löses genom att man erbjuder en ensidig bild av regionen. Den bild som erbjuds är en som föreställer ett interna- tionellt område med hög utbildningningsnivå, en bild som ignore- rar den etniska segregeringen i området. Men jag tror att denna strategi för med sig fler konsekvenser än att den åsidosätter en social verklighet. Genom att ställa etnicitet (ett av många accepterat kategoriellt par) jämsides teknologi i beskrivningen av ett område och dess ekonomiska industri bestäms riktningen på den teknologiska utvecklingen. Detta leder i sin tur till att befästa den etniska segregationen genom just den teknologi som var avsedd att bryta den. Konsekvenser – segregerade (tekno-)ekonomiska relationer En av de omedelbara konsekvenserna med att teckna en ensidig bild av en hel region är att en sådan bild styr den teknologiska ut- vecklingen i en viss riktning. Beskrivningen av som en exklu- sivt högteknologisk region bebodd av högt utbildade människor får de som har makt att påverka inriktningen på den teknologiska utvecklingen att ignorera alternativa vägar. Låt mig ge ett par exempel. Det första exemplet kommer från en intervju med en forskare som arbetar för ett forskningsinstitut i . Institutet utvecklar en navigationstjänst för mobiltelefoni. Tjänsten går bara att använda i de telefoner som har GPS-teknologi. Forskaren håller för vårt möte på att testa tjänsten på besökare i Kistas shoppingcenter. När hon beskriver testgruppen så säger hon: Vi fokuserar bara på de som jobbar i . Weekendmänniskor har inte en sån utrustning, eller det kan vi anta. Forskaren använder en eufemism för att beskriva Kistas invånare. Under vardagarna besöks shoppingcentret av både de som bor i området och av de som arbetar i dess industrier. Under lunchtid är restaurangerna fulla med IT-arbetare som äter en snabb måltid och shoppingcentret är fullt med människor som gör sina ärenden. Men besöks shoppingcentret huvudsakligen av de som bor i området. Weekendmänniskor är en eufemism för att beskriva dessa – invandrarna. Eufemismen är både ett tecken på och en rot till den sociala och ekonomiska segregationen i . Den berättar om en redan befintlig delning mellan grupperna vad gäller deras dagliga aktivi- teter. Vardagsmänniskorna, menar forskaren, arbetar i området, handlar i shoppingcentret och är intresserade av teknologi. Week- endmänniskor, å andra sidan, tillbringar sina med att vandra omkring, har färre ekonomiska möjligheter och anses vara likgiltiga inför teknologi. Forskaren använder sig av dagaktiviteter för att peka på det som skiljer de två grupperna i åt. Eftersom hon dessutom använder sig av just denna skillnad för att testa den nya teknologin så bidrar hon till att aktivt reproducera den ekonomiska segregationen. Eftersom teknologin endast testas på vardagsmän- niskor kommer den tjänst som utvecklas att bli helt och hållet anpassad till deras behov och deras vardagsrutiner. De som har en annan livsstil, men som också besöker shoppingcentret, ignoreras. Det är självklart att det då blir svårare för dem att ta till sig den nya teknologin. Det andra exemplet ägde rum . En internationell konferens arrangerades på KTH:s campusområde i stan. Deltagare kom från många västerländska länder – , , Sve- rige, . Konferensens tema var digitala samhällen. Därför hade också ett studiebesök till lagts in i schemat. Detta började med en promenad genom bostadsområdena, från områdena i till områdena i . Jag hade möjligheten att vara guide under promenaden och berättade bland annat om den sociala och ekonomiska segregationen i . Efter lunch i Galleria fortsatte vi med ett besök på ett av forskningsinstituten i . chef tog emot oss. Medan han presenterade de olika forskningsprojekt som insti- tutet bedrev, och de olika trådlösa produkter som togs fram, utspelade sig följande meningsutbyte. Konferensdeltagare: Hur blir det med trådlöst i ? Institutets chef: mig vara uppriktig. De där människorna är inte helt svenska. De är invandrare våra produkter är inte till för dem. De har vare sig utbildningen eller inkomsten för det. Chefens svar är ekonomiskt rationellt. bekostar forskningsinstitutets verksamhet och de, i sin tur, vill naturligtvis ha utdelning på sina investeringar. Nyutvecklade tek- nologiska produkter är ofta dyra och således inte aktuella för de med små ekonomiska resurser. Att utveckla billig teknologi är kan- ske inte det bästa alternativet för de som finansierar forskningsin- stitutet. Ur dessa överväganden kommer chefens vägran att tänka sig invandrargruppen som en nischgrupp för teknologisk utveck- ling. Som (1995) har konstaterat är utvecklingen av IT ett resultat av en kapitalistisk praktik: Their nature is shaped by what is expected to sell, not by what is expected to help produce a utopia or egalitarian society (s. 91). Men jag tror att många med mig skulle vara frestade att karaktä- risera det föregående meningsutbytet som ett exempel på öppen diskriminering. Felet med chefens argumentation är att han gör sina ekonomiska beräkningar längs med gränsen mellan svensk/ invandrare. De där människorna är inte helt svenska. De är invandrare. Han skiljer på två olika kundgrupper, inte baserat på ekonomiska aspekter utan på ursprung. Han fortsätter sedan med att säga att invandrargruppen kännetecknas av brist på utbildning och inkomst. Genom detta tycks chefen antyda att våra produkter utvecklas för en annan grupp – det vill säga svenskar – som har både den utbildning och inkomst som krävs. Vad chefen tycks glömma i sina ekonomiska beräkningar är att invandrargruppen kan utvecklas till en viktig ekonomisk nisch- marknad. (1995) visar hur stora teleoperatörer i te- lefonens barndom aldrig tänkte sig kvinnor som en möjlig använ- dargrupp. negligerades kvinnors sociala använd- ning av telefonen (i motsats till det affärsmässiga/funktionella användandet som förknippades med männen), och därigenom gick man miste om ett viktigt marknadssegment. Men genom att använda telefonen som ett verktyg i det sociala livet tvingade kvin- nor telefonindustrin att acceptera sällskapsanvändning som en central aspekt av telefonen och förvandlade det också till en lönsam Med andra ord visar Frissen hur [the] uses of the tele- phone are embedded in a set of ideas, values, beliefs and practices, expressing what it means to be a man or a woman (Frissen, 1995, s. 87). På samma sätt pekar chefens ord på ett helt komplex av tan- kegångar, uppfattningar och praxis som uttrycker en mer generell kulturell tanke som har att göra med etniska sociala arrangemang. De ekonomiska argumenten ger utrymme, och i viss mån legitimi- tet, åt ett organiserande av samhället längs med rasgränser. Inte nog med att chefen förkastar personer med invandrarbakgrund som en möjlig kundkrets. Han reproducerar också i själva teknologin en social segregation och en kulturell uppfattning om vi mot dem. Kategoriella gränsdragningar är beroende av att man uttrycker sig generaliserande om breda folkgrupper. Hur bristfällig en sådan analys än är så påverkar den beslutsfattandet och, i det här fallet, den teknologiska utvecklingens inriktning. Detta gör i sin tur att den ekonomiska segregationen befästs ytterligare. Istället för att dra fördel av informationsteknologins så ofta hyllade demokratiska potential blir den teknologiska utvecklingen till en praxis som för- stärker gränsdragningarna. Vi har sett hur etniska och teknologiska gränsdragningar har ställts samman i ett försök att skissera en bild av som en högtekno- logisk region av internationella mått. Detta fick direkt till följd att den teknologiska utvecklingen inriktades på den grupp som måste ses som den privilegierade i sammanställningen. I följande avsnitt kommer vi att se hur detta får till följd att personer med invandrar- bakgrund uttrycker ett förkastande av det högteknologiska , hur de uttrycker känslor av utanförskap, och hur de ger uttryck för vrede gentemot det svenska samhället. Förkastandet av ett högteknologiskt När jag introducerade forskningsprojektet för en svensk medelål- ders kvinna som har bott i utspann sig följande ordväxling: eb: Vi är en grupp forskare som studerar informationssamhället in- ifrån. Och jag studerar för man pratar ofta om det som rm: [skrattar] Men det finns mera folk som bor här som inte är svenska än som är det. är svenskar och icke svenskar. Meningsutbytet ägde rum från det att intervjun påbörjats. Jag håller fortfarande på att presentera forskningspro- jektets bakgrund och skälen för varför man speciellt studerar . Jag berättar för henne om hur ofta presenteras som det främsta exemplet på informationssamhället i . Jag har ännu inte rört vid den sociala och ekonomiska uppdelningen av området. Hennes svar är däremot mycket tydligt då det ger en etnisk bak- grund till tanken om informationssamhället. Kommentaren att det finns mera folk som bor här [i ] som inte är svenska än som är det knyter klart och tydligt tanken om informationssamhället till svenskar. Eftersom det finns så många icke-svenskar i området, tycks hon mena, kan det heller inte – på något sätt – vara ett infor- mationssamhälle. Andra människor uttrycker denna association genom att accep- tera beskrivningen av som en högteknologisk region, och be- traktar därmed inte alls bostadsområdena som en del av .