sou · GUB339 · 2007-01-01 00:00:00 — följd av detta kapitel, 7 kap. 20 och 22 §§, 9 kap. 5 §, 9 kap. 5 §, 10 kap. 12 § denna balk eller 2 kap. 10 § balk eller 2 kap. 10 § samt 7 kap. samt 7 kap. 13-17 §§ lagen med särskilda bestämmelser om vat- samhet, kan dock ett tillstånd tillstånd begränsas eller förenas begränsas eller förenas med änd- med ändrade eller nya villkor, rade eller nya villkor, eller åter- eller återkallas och fortsatt verk- ingripande kan också ske genom kan också ske genom beslut om förbud enligt 26 kap. 9 § fjärde åtgärder enligt 26 kap. 8 a § och 9 § fjärde stycket. Med tillstånd avses i detta kapitel även godkännande av arbeten eller åtgärder enligt 11 kap. 16 §. En omprövningsdom eller ett omprövningsbeslut har samma verkan som en tillståndsdom eller ett tillståndsbeslut. Fastställande av avhjälpande åtgärder Uppkommer sådan allvarlig miljöskada som avses i 10 kap. 1 § skall tillsynsmyndigheten fastställa vilka åtgärder som behövs för att avhjälpa skadan. Därvid skall i första hand väljas åtgärder som undanröjer alla betydande risker för människors hälsa och som vid skada på vatten eller biologisk mångfald medför att miljön återställs till tillståndet vid tiden för skadetillfället. Om det i samband med avhjälpandet av den allvarliga miljöskadan också finns behov av åtgärder för att avhjälpa för- oreningsskador enligt 10 kap. 2 § tredje stycket skall tillsyns- myndigheten även besluta om ett sådant avhjälpande. Regeringen eller den myndig- het regeringen bestämmer med- delar närmare föreskrifter till ledning för tillsynsmyndighetens bedömning enligt första stycket Ersättning vid ingripanden av det allmänna och vid tillståndsprövning av vattenverksamhet m.m. Ersättning vid vissa myndig- hetsbeslut I fall som avses i 10 kap.4 § 3. har verksamhetsutövaren rätt till ersättning för de kostnader som han åsamkats för förebyggande och avhjälpande åtgärder med anledning av miljöskador som följt på efterlevnaden av det tvingande myndighetsbeslutet. Ersättningen betalas enligt 7 §. Har inte överenskommelse träffats om ersättning enligt 4 eller 11 § eller om inlösen enligt 8 § och har inte rätten till talan gått förlorad enligt 12 §, skall den som vill göra anspråk på ersättning eller kräva inlösen väcka talan hos miljödomstolen mot den som är skyldig att betala ersättning eller att lösa in fastigheten. Sådan talan skall väckas från det att beslutet på vilket anspråket grundas har vunnit laga kraft vid påföljd att rätten till ersättning eller inlösen annars går förlorad. Första stycket gäller även anspråk på ersättning enligt 11a § men talan får i sådant fall väckas från det att kostna- derna har uppkommit. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om miljöskador som ursakats av utsläpp, händelser eller tillbud som har ägt rum före , eller som ägt rum senare men härrör från verksamhet som avslutats före detta datum. förordning om ändring i förordningen (1998:900) om tillsyn enligt Härigenom föreskrivs att 2 § förordningen (1998:900) om tillsyn enligt och bilagan till förordningen skall ha följande lydelse. Inledande bestämmelser 2 §4 Tillsynsmyndigheternas allmänna skyldigheter framgår av 26 kap. . Enligt 30 kap. 3 § beslutar till- synsmyndigheten om miljösanktionsavgift. Bestämmelser om tillsynen i särskilda hänseenden finns i 1.förordningen (1998:896) om hushållning med mark- och vat- tenområden m.m., 2.förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och häl- soskydd, 3. lagen (1999:381) om åtgär- der för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor och förord- ningen (1999:382) om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalie- olyckor. Förordning (2001:1065). 3.lagen (1999:381) om åtgär- der för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor och förord- ningen (1999:382) om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalie- olyckor. Förordning (2001:1065), 4.förordningen (0000:000) om fastställelseprövningen enligt 26 kap. 8 a § . 4 Senaste lydelse 2001:1065. Fördelning av ansvar för den operativa tillsynen – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – Verksamheter m.m. utom försvarets verksamheter enligt C. – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – B 15 Frågor om allvarliga mil- jöskador enligt 10 kap. och 26 kap. 8 a § – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – Denna förordning träder i kraft . förordning (0000:000) om fastställelseprövning enlig 26 kap. 8 a § 1 § Denna förordning innehåller bestämmelser om tillsynsmyndig- hetens beslut om avhjälpande åtgärder enligt 26 kap. 8 a § miljö- balken. 2 § I denna förordning avses med naturresurs: skyddade arter och skyddade naturliga livsmiljöer, vatten och mark, funktioner: de funktioner en naturresurs har till förmån för en annan naturresurs eller allmänheten, ursprungligt tillstånd: det tillstånd som naturresursen eller funk- tionerna skulle ha befunnit sig i vid skadetillfället om miljöskadan inte hade uppkommit, såvitt kan bedömas på grundval av bästa till- gängliga information, primär hjälpåtgärd: åtgärd för att skadade naturresurser och funktioner skall återgå till eller närma sig sitt ursprungliga tillstånd, kompletterande hjälpåtgärd: åtgärd till komplettering av primär hjälpåtgärd, som inte avhjälpt skadan helt, för att eventuellt på en annan plats uppnå en liknande nivå för naturresurserna och funk- tionerna som skulle ha uppnåtts om den skadade platsen hade åter- ställts till sitt ursprungliga tillstånd, kompenserande hjälpåtgärd: åtgärd till förbättring av skyddade naturliga livsmiljöer och arter eller vatten, på den skadade platsen eller annan plats, för att kompensera för tillfälliga förluster av naturresurser eller funktioner i avvaktan på återhämtning, tillfälliga förluster: förluster som beror på att de skadade natur- resurserna eller funktionerna inte kan utföra sina ekologiska upp- gifter eller utnyttjas av andra naturresurser eller allmänheten förrän de primära och kompletterande hjälpåtgärderna har vidtagits. 3 § beslut att fastställa vilka åtgärder som skall vidtas för att avhjälpa sådan allvarlig miljöskada som avses i 10 kap. 1 § skall om möjligt fattas i samråd med ansva- rig verksamhetsutövare. Dem beslutet i övrigt angår och föreningar som avses i 16 kap. 13 § skall beredas tillfälle att yttra sig. 4 § Föreligger flera miljöskador skall tillsynsmyndigheten vid behov – med beaktande av skadornas art och omfattning, möjlig- heten till naturlig återhämtning och risker för människors hälsa eller miljön – fastställa i vilken ordning dessa skall avhjälpas. Skador på vatten, skyddade arter och skyddade naturliga livs- miljöer 5 § Skador på vatten och biologisk mångfald skall i första hand avhjälpas med primära hjälpåtgärder. Om dessa inte leder till att miljön återställs till sitt ursprungliga tillstånd, skall kompletterande hjälpåtgärder vidtas. Dessutom skall tillfälliga förluster kompen- seras genom kompenserande hjälpåtgärder. 6 § skall överväga om återställandet av naturresurserna och funktionerna till det ursprungliga tillståndet kan ske genom naturlig återhämtning eller om det behöver påskyn- das med primära hjälpåtgärder. 7 § Omfattningen av kompletterande och kompenserande hjälp- åtgärder skall i första hand fastställas med ekvivalensmetoder, var- igenom naturresurs jämförs med naturresurs och funktion med funktion. Därvid skall först sådana åtgärder övervägas som ger naturresurser eller funktioner av samma typ, kvalitet och mängd som de skadade. Om detta inte är möjligt skall alternativa natur- resurser och funktioner tillhandahållas. Minskad kvalitet kan exempelvis kompenseras genom en ökad mängd. Om det inte är möjligt att använda sådana ekvivalensmetoder som anges i första stycket, får tillsynsmyndigheten bestämma vil- ken alternativ värderingsmetod, exempelvis ekonomisk värdering, som skall användas för att fastställa omfattningen av de nödvändiga kompletterande och kompenserande åtgärderna. Om värdet av de förlorade naturresurserna eller funktionerna kan uppskattas men inte inom rimlig tid och till rimlig kostnad värdet av de naturresur- ser eller funktioner som skall ersätta dessa, kan tillsynsmyndig- heten välja hjälpåtgärder vilkas kostnader motsvarar det uppskat- tade ekonomiska värdet av de förlorade naturresurserna och funk- tionerna. De kompletterande och kompenserande hjälpåtgärderna bör utformas så att de ger naturresurser och funktioner i förhållande till den tid som går åt för att avhjälpa skadan. Ju det tar innan det ursprungliga tillståndet nås, desto mer hjälpåtgärder skall vidtas. 8 § Vid valet av hjälpåtgärder bör varje godtagbart alternativ, med användning av bästa tillgängliga teknik, bedömas med hänsyn till dess effekter på människors hälsa och säkerhet, kostnaden för genomförandet, sannolikheten för att det blir framgångsrikt, i vilken utsträckning det bidrar till att förebygga framtida ska- dor och att undvika skador till följd av genomförandet, i vilken utsträckning det gynnar naturresursens eller funk- tionens olika komponenter, i vilken utsträckning det tillgodoser relevanta sociala, ekono- miska och kulturella intressen och särskilda lokala intressen, den tid som det kräver för att effektivt åtgärda skadan, i vilken utsträckning det leder till att platsen för miljöskadan återställs, och dess geografiska anknytning till den skadade platsen. 9 § Om inte det vatten eller den skyddade art eller livsmiljö som skadats återställs helt genom primära hjälpåtgärder, skall de natur- resurser och funktioner som går förlorade kompenseras genom kompletterande och kompenserande åtgärder så att en nivå lik- nande den tidigare för dessa resurser och funktioner uppnås. Så kan exempelvis likvärdiga naturresurser eller funktioner tillhandahållas till lägre kostnad på annan plats. Bedömningen av detta skall ske enligt bestämmelserna i 7 § första stycket. 10 § får besluta att inga ytterligare hjälp- åtgärder skall vidtas, om de åtgärder som redan vidtagits säker- ställer att det inte längre föreligger någon betydande risk för män- niskors hälsa, för vatten eller skyddade arter eller skyddade natur- liga livsmiljöer och kostnaderna för de åtgärder som behövs för att nå det ursprungliga tillståndet eller liknande nivå inte står i pro- portion till de miljöfördelar som skulle uppnås. 11 § Markskador skall avhjälpas genom att erforderliga åtgärder vidtas för att minst se till att de förorenande ämnena avlägsnas, kontrolleras, innesluts eller minskas, så att den förorenade marken, med hänsyn till dess nuvarande användning eller den vid tidpunk- ten för skadan godkända framtida användningen, inte längre utgör någon betydande risk för att människors hälsa påverkas negativt. Bedömningen av om risker föreligger skall göras genom risk- bedömningsförfaranden där man beaktar markens egenskaper och funktion, typ och koncentration av de skadliga ämnena, preparaten, organismerna eller mikroorganismerna, den fara som dessa utgör och risken för spridning. Markens användning skall bestämmas genom de planer för markanvändning eller i förekommande fall andra relevanta bestämmelser som gällde när skadan uppstod. Om markanvändningen ändras skall alla nödvändiga åtgärder vidtas för att förhindra att människors hälsa påverkas negativt. Om det saknas planer för markanvändning eller andra relevanta bestämmelser skall karaktären av det berörda område där skadan uppstod, med beaktande av områdets förväntade utveckling, vara avgörande för användningen av det särskilda området. Möjligheten till naturlig återhämtning, dvs. ett alternativ utan direkta mänskliga ingrepp i återhämtningsprocessen, skall över- vägas. Underrättelse om gränsöverskridande miljöskador 12 § Om en allvarlig miljöskada kan påverka människors hälsa eller miljön i ett annat land än , skall tillsynsmyndigheten under- rätta berörd myndighet i det andra landet. Ytterligare anvisningar för tillämpningen 13 § utfärdar närmare anvisningar för tillsyns- myndighetens fastställande av avhjälpande åtgärder. 14 § skall fullgöra de uppgifter i fråga om rap- portering till Europeiska kommissionen som framgår av artikel 18 i direktiv /35/EG. Denna förordning träder i kraft . I fastslås principen om att förorenaren skall betala, dvs. att den som har orsakat en skada eller olägenhet på miljön skall bekosta avhjälpandet för denna. I enlighet härmed finns regler om offentligrättsligt ansvar för efterbehandling av förorenade områden. Genom miljöansvarsdirektivet har det skapats ett regelverk på gemenskapsnivå för avhjälpande av miljöskador, som skall genomföras i svensk rätt. I betänkandet föreslås hur dessa regler kan genomföras i svensk lagstiftning. Miljöansvarsdirektivet åter- ges i sin helhet i bilaga 2. Eftersom det i fråga om juridiska personer ibland kan vara svårt att finna någon ansvarig som kan ta sitt ansvar, har det ansetts lämpligt att i detta sammanhang undersöka om det finns något behov av att införa en bestämmelse om ansvarsgenombrott i svensk rätt när det gäller ansvar för miljöskador. När bestämmelser om ansvar för avhjälpande av miljöskador diskuteras aktualiseras även frågan om olika system för ekonomisk säkerhet för att tillse att efterbehandling sker eller att återställ- ningsåtgärder vidtas om verksamhetsutövaren försatts i konkurs eller av någon annan anledning inte kan betala. I finns tre bestämmelser om krav på ställande av säkerhet för sådant ändamål. Det har emellertid visat sig vara förhållandevis oklart hur bestämmelserna skall förstås och vilka krav som kan och bör ställas vid säkerställandet. I betänkandet görs därför en översyn av miljö- balkens bestämmelser om ställande av säkerhet och det lämnas även förslag till hur utvinningsavfallsdirektivets krav på att ställa säker- het lämpligen skall genomföras i svensk rätt. Utvinningsavfalls- direktivet, som beslutades men som ännu inte publicerats i EU:s officiella tidning, återges i vissa delar i bilaga 3 till detta betänkande. Enligt utredningsdirektivet skall utredaren lämna förslag till hur miljöansvarsdirektivet skall genomföras i svensk rätt. Utredaren skall lägga fram förslag till de författningsändringar som bedöms nödvändiga och andra åtgärder som direktivet ger anledning till. Därutöver skall utredaren analysera om en bestämmelse om ansvarsgenombrott bör införas på miljörättens område. Utredaren skall ge förslag till hur artikel 14 om ekonomisk säkerhet i utvinningsavfallsdirektivet skall kunna genomföras i svensk rätt. Utredaren skall även undersöka vilka krav som lämpligen skall ställas och vilka former som bör kunna accepteras när det gäller sådana säkerheter som kan krävas enligt 12 kap. 3 §, 15 kap. 34 § och 16 kap. 3 § och enligt utvinningsavfallsdirektivet. I detta ligger att utredaren skall lämna förslag till system där säker- heten byggs upp successivt. Slutligen skall utredaren göra en översyn av reglerna om miljös- kade- och saneringsförsäkring i 33 kap. . Utredningsdirektivet återges i sin helhet i betänkandets bilaga 1. Regeringen beslutade om tilläggsdirektiv. Enligt tilläggsdirektiven skall utredaren analysera i vilken utsträckning gällande regelverk och bestämmelser i miljöansvarsdirektivet ger möjlighet att ställa krav på avhjälpandeåtgärder vid skador på den naturliga biologiska mångfalden orsakade av genetiskt modifierade organismer. Utredaren skall även analysera rättsläget vad avser möjligheterna att kräva skadestånd för skador på den biologiska mångfalden, särskilt skador orsakade av genetiskt modifierade organismer. Utredaren skall dessutom utreda frågan om ekonomisk säkerhet för det skadeansvar som avses i detta tilläggsuppdrag. Utredningens experter förordnades , samt . Utred- ningen har sammanträtt 14 gånger, varav ett tillfälle i form av ett tvådagarsinternat. Därutöver har utredningen haft kontinuerlig kontakt med flera av experterna rörande olika frågeställningar. Sekreteraren har deltagit vid två möten, och , i , , anordnade av kommissionen rörande mil- jöansvarsdirektivet. Sekreteraren har också deltagit vid ett flertal konferenser, bl.a. vid det i , , rörande ansvar för miljöskador. Sekreteraren har under arbetets gång haft underhandskontakter med kollegor med liknande uppdrag inom EU samt med svenska jurister med särskild kompetens i frågor som utredningen berört. Utredningen har genom en enkät till landets samtliga kommuner och länsstyrelser samt vissa andra intressenter, försökt utröna bl.a. behovet av en bestämmelse om ansvarsgenombrott på miljörättens område. Utredningen har samrått med . Utredningen avser att lämna slutbetänkande senast den 30 Betänkandet består av 9 avsnitt jämte förkortningsregister, sam- manfattning, författningsförslag och bilagor. I avsnitt 1 redovisas utredningsuppdraget och hur utredningens arbete har bedrivits. Miljöansvarsdirektivet och dess genomförande i svensk rätt behandlas i avsnitt 2 och 3. I avsnitt 4 och 5 diskuteras frågan om en bestämmelse om ansvarsgenombrott, eller ansvars- flykt, skall införas i . Avsnitt 6 och 7 tar upp frågor om ställande av säkerhet i samt enligt krav i utvinnings- avfallsdirektivet. I avsnitt 8 görs konsekvensanalyser av förslagen och i avsnitt 9 återfinns författningskommentaren. Utredningsdirektivet återges i bilaga 1 och miljöansvarsdirek- tivet samt vissa delar av utvinningsavfallsdirektivet (som ännu inte publicerats i EU:s officiella tidning) i bilaga 2 respektive 3. I bilaga 4 återfinns en enkät och sammanställning av enkätsvaren. I fastslås principen om att förorenaren skall betala, dvs. att den som har orsakat en skada eller olägenhet på miljön skall bekosta avhjälpandet för denna. I enlighet härmed finns regler om offentligrättsligt ansvar för efterbehandling av förorenade områden. Genom miljöansvarsdirektivet har det skapats ett regelverk på gemenskapsnivå för avhjälpande av miljöskador, som skall genomföras i svensk rätt. I betänkandet föreslås hur dessa regler kan genomföras i svensk lagstiftning. Miljöansvarsdirektivet åter- ges i sin helhet i bilaga 2. Eftersom det i fråga om juridiska personer ibland kan vara svårt att finna någon ansvarig som kan ta sitt ansvar, har det ansetts lämpligt att i detta sammanhang undersöka om det finns något behov av att införa en bestämmelse om ansvarsgenombrott i svensk rätt när det gäller ansvar för miljöskador. När bestämmelser om ansvar för avhjälpande av miljöskador diskuteras aktualiseras även frågan om olika system för ekonomisk säkerhet för att tillse att efterbehandling sker eller att återställ- ningsåtgärder vidtas om verksamhetsutövaren försatts i konkurs eller av någon annan anledning inte kan betala. I finns tre bestämmelser om krav på ställande av säkerhet för sådant ändamål. Det har emellertid visat sig vara förhållandevis oklart hur bestämmelserna skall förstås och vilka krav som kan och bör ställas vid säkerställandet. I betänkandet görs därför en översyn av miljö- balkens bestämmelser om ställande av säkerhet och det lämnas även förslag till hur utvinningsavfallsdirektivets krav på att ställa säker- het lämpligen skall genomföras i svensk rätt. Utvinningsavfalls- direktivet, som beslutades men som ännu inte publicerats i EU:s officiella tidning, återges i vissa delar i bilaga 3 till detta betänkande. Enligt utredningsdirektivet skall utredaren lämna förslag till hur miljöansvarsdirektivet skall genomföras i svensk rätt. Utredaren skall lägga fram förslag till de författningsändringar som bedöms nödvändiga och andra åtgärder som direktivet ger anledning till. Därutöver skall utredaren analysera om en bestämmelse om ansvarsgenombrott bör införas på miljörättens område. Utredaren skall ge förslag till hur artikel 14 om ekonomisk säkerhet i utvinningsavfallsdirektivet skall kunna genomföras i svensk rätt. Utredaren skall även undersöka vilka krav som lämpligen skall ställas och vilka former som bör kunna accepteras när det gäller sådana säkerheter som kan krävas enligt 12 kap. 3 §, 15 kap. 34 § och 16 kap. 3 § och enligt utvinningsavfallsdirektivet. I detta ligger att utredaren skall lämna förslag till system där säker- heten byggs upp successivt. Slutligen skall utredaren göra en översyn av reglerna om miljös- kade- och saneringsförsäkring i 33 kap. . Utredningsdirektivet återges i sin helhet i betänkandets bilaga 1. Regeringen beslutade om tilläggsdirektiv. Enligt tilläggsdirektiven skall utredaren analysera i vilken utsträckning gällande regelverk och bestämmelser i miljöansvarsdirektivet ger möjlighet att ställa krav på avhjälpandeåtgärder vid skador på den naturliga biologiska mångfalden orsakade av genetiskt modifierade organismer. Utredaren skall även analysera rättsläget vad avser möjligheterna att kräva skadestånd för skador på den biologiska mångfalden, särskilt skador orsakade av genetiskt modifierade organismer. Utredaren skall dessutom utreda frågan om ekonomisk säkerhet för det skadeansvar som avses i detta tilläggsuppdrag. Utredningens experter förordnades , samt . Utred- ningen har sammanträtt 14 gånger, varav ett tillfälle i form av ett tvådagarsinternat. Därutöver har utredningen haft kontinuerlig kontakt med flera av experterna rörande olika frågeställningar. Sekreteraren har deltagit vid två möten, och , i , , anordnade av kommissionen rörande mil- jöansvarsdirektivet. Sekreteraren har också deltagit vid ett flertal konferenser, bl.a. vid det i , , rörande ansvar för miljöskador. Sekreteraren har under arbetets gång haft underhandskontakter med kollegor med liknande uppdrag inom EU samt med svenska jurister med särskild kompetens i frågor som utredningen berört. Utredningen har genom en enkät till landets samtliga kommuner och länsstyrelser samt vissa andra intressenter, försökt utröna bl.a. behovet av en bestämmelse om ansvarsgenombrott på miljörättens område. Utredningen har samrått med . Utredningen avser att lämna slutbetänkande senast den 30 Betänkandet består av 9 avsnitt jämte förkortningsregister, sam- manfattning, författningsförslag och bilagor. I avsnitt 1 redovisas utredningsuppdraget och hur utredningens arbete har bedrivits. Miljöansvarsdirektivet och dess genomförande i svensk rätt behandlas i avsnitt 2 och 3. I avsnitt 4 och 5 diskuteras frågan om en bestämmelse om ansvarsgenombrott, eller ansvars- flykt, skall införas i . Avsnitt 6 och 7 tar upp frågor om ställande av säkerhet i samt enligt krav i utvinnings- avfallsdirektivet. I avsnitt 8 görs konsekvensanalyser av förslagen och i avsnitt 9 återfinns författningskommentaren. Utredningsdirektivet återges i bilaga 1 och miljöansvarsdirek- tivet samt vissa delar av utvinningsavfallsdirektivet (som ännu inte publicerats i EU:s officiella tidning) i bilaga 2 respektive 3. I bilaga 4 återfinns en enkät och sammanställning av enkätsvaren. Tankarna om en EG-omfattande ansvarsordning för att förbättra tillämpningen av miljöprinciperna i EG-fördraget (bl.a. den om att förorenaren skall betala) och genomförandet av EG:s miljölagstift- ning, och om garanti för att skadad miljö återställs, kom till uttryck genom en s.k. grönbok från kommissionen. kom kommissionen ut med en vitbok om ersättningsansvar för miljöskador (KOM(2000) 66 slutlig), som samma vår remitte- rades i (M2000/350/R). Sedan innehållet i vitboken omar- betats i väsentliga delar lade kommissionen fram sitt förslag till direktiv (KOM(2002) 17 slutlig). Förslaget innehöll bl.a. åligganden för staten att vidta åtgärder i händelse av en miljö- skada eller överhängande hot om en sådan skada. Detta visade sig emellertid vara kontroversiellt eftersom det ansågs strida mot den grundläggande principen om att det är förorenaren som skall betala. I slutskedet av förhandlingarna ströks kraven på att staten har ett ansvar att vidta förebyggande och avhjälpande åtgär- der.