sou · GUB316 · 2007-01-01 00:00:00 — En kommuns beslut om avgifter får dock överklagas enligt 10 kap. kommunallagen (1991:900). I föreslagen reglering avseende överklagandebestämmelser har tagits bort som överklagandeinstans. I lagen utpekas numera två tillståndsmyndigheter vilka även skall vara tillsynsmyndigheter. Dessa är kommunerna och Statens räddnings- verk. Överklagandeordningen när det gäller kommunernas beslut skall vara lika och följer samma ordning som gäller enligt lagen (2003:778) om skydd mot olyckor. Överklagandeordningen avseende Statens räddningsverks beslut är oförändrade och motsvarar 28 § 2 stycket lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor. Se avsnitt 13.3.4 och 13.3.5. Förbudet mot överklagande av beslut om föreskrifter motsvarar 28 § tredje stycket lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor. Ett tillägg har gjorts så att laglighetsprövning får göras av kommunens föreskrifter om avgifter. Se avsnitt 13.3.6 och 13.3.7. 37 § En myndighet får bestämma att dess beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen skall gälla även om beslutet överklagas. Paragrafen motsvarar 29 § lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor men har omarbetats språkligt. Inga materiella ändringar är avsedda utan regleringen är till för att användas vid säkerhetsrelaterade beslut. 38 § Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från spår- ämneskrav enligt 14 §. Bemyndigandet kommer från den promemoria som bereds i . Se kommentaren till 14 §. Utredningen har tidigare i betänkandet upplyst om att utredningen inte närmare analyserat förslaget utan endast fört över det till den här föreslagna lagtexten. Det kan dock ifrågasättas varför i detta specifika fall inte skall bemyndigas att meddela undantag, jfr 39 § förslaget. 39 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.vilka varor som på grund av sina egenskaper eller sin samman- sättning eller av annan orsak skall anses utgöra brandfarliga eller explosiva varor, 2.klassificering av brandfarliga och explosiva varor, 3.brandfarliga och explosiva varors egenskaper och utförande, 4.undantag från lagens tillämpning i fråga om viss vara eller viss hantering, överföring och import, 5.åtgärder och försiktighetsmått som anges i 7 §, 6.utredning som anges i 8 §, 7.kompetens som anges i 9 §, 8.föreståndare som anges i 10 §, 9.byggnad, anläggning och anordning som anges i 11 § samt att sådan byggnad, anläggning och anordning inte får användas, salu- hållas eller säljas om de inte efter kontroll genom teknisk provning, besiktning eller annan undersökning har befunnits vara betryggande från skyddssynpunkt, 10.förvaring och förpackning som anges i 12 §, 11.om godkännande som anges i 13 §, 12.vad som skall förstås med plastiska sprängämnen som anges i 14 § samt om hur sådan märkning med spårämne skall ske, 13.information som anges i 15 §, 14.att hantering, överföring eller import av en brandfarlig eller explosiv vara skall vara förbjuden, om det är av särskild betydelse från brand- eller explosionssynpunkt och 15.avgifternas storlek enligt denna lag. Kommunen får meddela föreskrifter om avgifternas storlek enligt denna lag. Bemyndiganden till regeringen och den myndighet som regeringen bestämmer samt till kommunen har tidigare funnits i flera olika paragrafer i lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor. I förslaget har utredningen valt att bryta ut bemyndigandena från de övriga reglerna och lägga samman dem i en paragraf i lagen för att göra regleringen mer överskådlig och tydlig. Bemyndigandena är hänförliga till nuvarande paragrafer i lagen och förordningen enligt följande. Punkten 1 till 2 § lagen, punkten 2 avser klassificerings- reglering som regleras i 5, 6 och 8 §§ förordningen, punkten 3 till 11 § lagen, punkten 4 till 5 § lagen, punkten 5 till 7 § lagen, punkten 6 till 9 § lagen, punkten 7 till 8 § lagen, punkten 8 avser föreståndare som regleras i 36–37 §§ förordningen, punkten 9 till 6 § lagen, punkten 10 avser förvarings- och förpackningskrav som regleras i 15–16 §§ förordningen, punkten 11 avser produktgod- kännande som regleras i 10 § förordningen, punkten 12 till prome- om märkning av plastiska sprängämnen som bereds i , punkten 13 till 10 § lagen, punkten 14 till 12 § lagen och punkten 15 till 20 § lagen. Denna lag träder i kraft , då lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor skall upphöra att gälla. Bestämmelsen i 2 § andra stycket träder dock i kraft . Den som kommit att omfattas av tillstånd får utöva verksamhet utan tillstånd t.o.m. Om en ansökan görs innan detta datum verksamheten fortsätta utan tillstånd till dess ansökan prövats i tillståndsärendet. Hantering av plastiska sprängämnen som har tillverkats eller importerats före ikraftträdandet får äga rum till och med även om de inte är märkta med detekteringsmedel. Om sådana sprängämnen innehas av Försvarsmakten eller polisen får dock hantering äga rum till och med . Tillstånd och godkännande som meddelats enligt den gamla lagen gäller fortfarande. För de varor som på grund av krav i EG- direktiv skall vara CE-märkta får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriva om att dessa godkännanden skall ersättas med CE-märkning. Ärenden som kommit in till tillståndsmyndighet före men ännu inte avgjorts skall prövas av den myndighet som var behörig vid ikraftträdandet och i övrigt handläggas enligt den gamla lagen. Äldre bestämmelser om överklagande gäller för beslut som har meddelats enligt den gamla lagen. I punkten 4 andra meningen anges att för de varor som på grund av krav i EG-direktiv skall vara CE-märkta får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriva om att dessa godkännande skall ersättas med CE-märkning. Denna övergångs- bestämmelse avser att reglera de fall där ett godkännande avseende en vara finns men detta måste ersättas av CE-märkning om ett nytt direktiv införs som kräver sådan märkning. Finns inte reglering på en sådan ordning kommer ett godkännande som ofta löper stå i strid med gällande EG-direktiv. 15.2Förslag till förordning (0000:000) om brandfarliga och explosiva varor 1 § Denna förordning gäller brandfarliga och explosiva varor enligt lagen (0000:000) om brandfarliga och explosiva varor. Paragrafen motsvarar 1 § nuvarande förordning. 2 § Spårämneskravet i 14 § lagen (0000:000) om brandfarliga och explosiva varor gäller inte plastiska sprängämnen som 1. i små mängder behövs enbart för a)forskning, utveckling eller provning av nya eller ändrade spräng- ämnen, b)träning i detektering av sprängämnen eller utveckling eller provning av utrustning för detektering av sprängämnen, eller c)kriminaltekniska undersökningar, utveckling av brottsutred- ningsmetoder eller rättsvetenskapliga ändamål, 2. hanteras av tillsynsmyndigheterna i samband med deras tillsyn över dessa, eller 3. utgör beståndsdel i vederbörligen godkända militära anordningar som innehas av Försvarsmakten eller polisen eller som tillverkats därefter. För att få utnyttja undantagen i första stycket 1 a–c krävs tillstånd från . Paragrafen kommer från den promemoria om märkning av plastiska sprängämnen i detekteringssyfte som bereds i . 3 § Med fyrverkeripjäser avses explosiva varor som innehåller pyro- tekniska ämnen, avger ljus- eller ljudeffekter och är avsedda för nöjes- ändamål. Paragrafen motsvarar 8 § 3 stycket nuvarande förordning. Godkännande av explosiva varor m.m. 4 § För att en fyrverkeripjäs skall få godkännas av Statens räddnings- verk krävs att den 1.har annat huvudsakligt syfte än att avge knall, eller 2.är anpassad för inomhusbruk. Paragrafen motsvarar 10 § 2 stycket nuvarande förordning. 5 § Statens räddningsverks beslut om godkännande av en explosiv vara skall innehålla 1.uppgifter om hur varan skall klassificeras, 2.uppgifter om de villkor som skall gälla för varan, och 3.de upplysningar som i övrigt behövs. Paragrafen motsvarar 11 § nuvarande förordning. 6 § Vid begäran skall meddela beslut om en vara är att anse som en explosiv vara. Sökanden skall lämna det underlag som behövs för prövningen. Paragrafen motsvarar 8 § 5 stycket nuvarande förordning men har omarbetats språkligt. Enligt den föreslagna formuleringen framgår det klart och tydligt att en enskild har rätt att vända sig till och begära prövning och beslut i ett enskilt fall om denne inte vet vad han eller hon hanterar. Utredningen beträffande varan skall dock läggas fram av den enskilde. 7 § skall återkalla ett av verket utfärdat god- kännande av en explosiv vara om förutsättningar för godkännande är uppfyllda. Paragrafen motsvarar i stort 12 § nuvarande förordning. Den har dock omarbetats genom att ett förtydligande nu ges på så sätt att det anges när återkallande av ett godkännande av en explosiv vara skall ske. Krav vid hantering, överföring och import av brandfarliga och explosiva varor 8 § Explosiva varor får hanteras, överföras eller importeras endast av den som fyllt . Paragrafen motsvarar 9 § nuvarande förordning. 9 § Inom områden där brandfarliga eller explosiva varor hanteras är det förbjudet att använda eld eller andra tändkällor om detta medför mer än ringa risk för olyckor med varorna. En tillståndspliktig verksamhet bör samråda med tillsynsmyndig- heten om hur risken för olyckor kan minimeras om förändringar i verksamheten, reparations- eller underhållsarbeten eller andra av- vikelser från den normala hanteringen motiverar sådant samråd. Paragrafens första stycke motsvarar 13 § nuvarande förordning men har omarbetats språkligt. Regleringen i 24 § förordningen som anger att generellt undantag samt undantag vid enstaka tillfällen från förbudet i 13 § får meddelas föreslås slopad. I sak har därför en förändring skett på så sätt att undantagstillstånd avseende för- budet att använda eld eller andra tändkällor där brandfarliga och explosiva varor hanteras inte kan erhållas eller meddelas. I det föreslagna andra stycket införs en reglering som anger att en tillståndspliktig verksamhet bör samråda med tillsynsmyndig- heten om hur risken för olyckor kan minimeras om förändringar i verksamheten, reparations- eller underhållsarbeten eller andra avvikande åtgärder från den normala hanteringen motiverar sådant samråd. Den föreslagna regleringen innebär således ett förtydlig- ande av principen att brand- och explosionsrisk alltid skall minimeras innan eld eller andra tändkällor används. Vidare har den i 13 § nuvarande förordning angivna regleringen om att anslag skall finnas om förbudet tagits bort. Reglering om anslag och varning vid hantering är lämpligare att utforma i myndighetsföreskrifter se t.ex. Statens räddningsverks föreskrifter om explosionsfarlig miljö vid hantering av brandfarliga gaser och vätskor (SRVFS 2004:7). 10 § Förlust av explosiva varor vid en tillståndspliktig hantering, överföring eller import skall anmälas till polismyndigheten och tillsynsmyndigheten. Paragrafen motsvarar i stort 17 § 2 stycket nuvarande förordning. Ett tillägg föreslås om att det är förlust vid en tillståndspliktig hantering som skall anmälas. Därtill föreslås en anmälningsskyldig- het till tillsynsmyndigheten. En förlust av explosiva varor är en ovanlig och allvarlig situation. Syftet med kravet att förlusten skall anmälas är brottsförebyggande, olycksförebyggande och skadeföre- byggande. Anmälan till polisen bör ske då polisen har ett intresse av att få vetskap om detta i ett brottsförebyggande syfte. Tillsyns- myndigheten har ett intresse av att få vetskap om förlusten i ett olycksförebyggande och skadeförebyggande syfte. 11 § I en tillståndspliktig verksamhet enligt denna lag skall tillstånds- havaren kunna redovisa de explosiva varor som hanteras, överförs eller importeras. Paragrafen motsvarar i stort 18 § nuvarande förordning men har omarbetats språkligt. Den förändring som skett är att kravet knutits till tillståndspliktig verksamhet och inte som i nuvarande ordning till yrkesmässig verksamhet. 12 § Inträffar en brand- eller explosionsolycka vid tillståndspliktig hantering av brandfarliga eller explosiva varor eller vid hantering av sådana varor inom Försvarsmakten, , Total- eller , skall den som ansvarar för verksamheten underrätta tillsynsmyndigheten om olyckan. Detsamma gäller om det inträffar ett tillbud som har inne- burit en hög risk för en sådan olycka. Paragrafen motsvarar i stort 19 § nuvarande förordning. En språk- lig förändring har skett på så sätt att det nu anges en hög risk. angavs allvarlig risk. 13 § enligt lagen (0000:000) om brandfarliga och explosiva varor behöver inte ha tillstånd till sådan hantering av brandfarliga och explosiva varor som sker i ett led i tillsynen. behöver inte ha tillstånd till hantering av explosiva varor. Försvarsmakten, , Totalförsvarets forsk- ningsinstitut och behöver ha tillstånd endast för 1.tillverkning av explosiva varor, 2.sådan översyn av ammunition som från risksynpunkt är jämförbar med tillverkning, 3.förvaring av explosiva varor på fasta platser, 4.hantering av brandfarliga varor utom vid fältmässig övning. Paragrafen motsvarar i stort 20 § nuvarande förordning men har till viss del omarbetats språkligt. I första stycket utpekas tillsynsmyndighet och inte som de specificerade myndigheter som är tillsynsmyndigheter. Därtill har tillkommit att polismyndigheten, som inte längre skall vara tillsynsmyndighet inte behöver ha tillstånd till hantering av explosiva varor. 14 § Innan eller kommunen meddelar ett tillstånd till hantering skall de, om inte omständigheterna i ärendet gör det onödigt, samråda med varandra och med 1.de andra kommunala eller statliga myndigheter vilkas verk- samhetsområde berörs av ärendet och 2.polismyndigheten i det distrikt där verksamheten skall bedrivas. När ett tillståndsärende beträffande explosiva varor inleds skall tillståndsmyndigheten underrätta polismyndigheten i det distrikt där verksamheten skall bedrivas. Paragrafen motsvarar i stort 26–27 §§ nuvarande förordning men har omarbetats språkligt. Därtill har en ny reglering föreslagits som ålägger kommunen och en informationsplikt gentemot polismyndigheten. Se avsnitt 6.4.2. 15 § När tillstånd meddelas får tillståndsmyndigheten besluta att hanteringen inte får påbörjas innan avsyning skett av de anordningar och anläggningar som skall användas för hanteringen. Paragrafen motsvarar i stort 30 § nuvarande förordning. Den förändring som föreslås är att det obligatoriska avsyningskrav som gäller innan den som fått tillstånd får påbörja hanteringen har gjorts fakultativ på så sätt att tillståndsmyndigheten får besluta att hanteringen inte får påbörjas innan avsyning skett. Därtill har den uttryckliga regleringen om försöksdrift som anger att tillsynsmyn- digheten får medge att en anordning eller en anläggning tas i bruk för provning eller liknande förberedelse slopats. Denna reglering behövs inte då en verksamhet kan få tillstånd att påbörja hante- ringen innan avsyning. En kontroll kan sedan göras genom att en tillsyn sker. 16 § Om den som har tillstånd ansöker om förlängt eller ändrat tillstånd får hantering, överföring och import ske enligt det tidigare tillståndet intill dess tillståndsmyndigheten har prövat frågan. Om ett tillstånd att inneha explosiva varor har upphört att gälla, skall den som ändå innehar varorna hantera dem på det sätt som tillståndsmyndigheten anger i ett tillfälligt tillstånd. Paragrafens första stycke reglerar att, under förutsättning att ett förlängt eller ändrat tillstånd sökts inom föreskriven tid, gäller det tidigare tillståndet intill dess tillståndsmyndigheten har prövat frågan. Paragrafens andra stycke motsvarar i stort 34 § nuvarande förordning. Ett tillägg föreslås genom att det anges i ett tillfälligt tillstånd. Tillägget syftar till att ange för tillståndsmyndigheten ett sätt att agera. Formellt sätt får man nämligen inte hantera explosiva varor utan tillstånd. Därtill har ordet ändå infogats för att förstärka att detta är en undantagssituation. 17 § Då en tillståndspliktig verksamhet övergår till en annan verksamhetsutövare får verksamheten fortsätta att bedrivas enligt det tidigare tillståndet under förutsättning att bytet av verksamhetsutövare anmäls till tillståndsmyndigheten och att en ansökan om nytt tillstånd lämnas in senast efter bytet av verksamhetsutövare. Om tillståndshavaren är en fysisk person som avlidit skall dödsboet skyndsamt meddela detta till tillståndsmyndigheten. Dödsboet får fortsätta att hantera de tillståndspliktiga varorna enligt det tidigare tillståndet även om föreståndare saknas. Hanteringen får dock pågå längst efter dödsfallet om inte ett nytt tillstånd har sökts. Innan frågan om nytt tillstånd prövats slutligt får dock endast sådan hantering ske som är nödvändig för förvaltningen av dödsboet. Reglering avseende ny innehavare av en verksamhet finns i 35 § nuvarande förordning. Paragrafen har omarbetats språkligt och en viss förändring av regleringen har skett. I första stycket har en förändring föreslagits innebärande att som förutsättning för att en verksamhet som övergått till en annan verksamhetsutövare skall få fortsätta att bedrivas enligt det tidigare tillståndet krävs att byte av verksamhetsutövare anmäls till tillståndsmyndigheten. finns inte detta krav på anmälan. Bestämmelsen i nuvarande reglering om att en förutsättning för att utnyttja det gamla tillståndet är att en föreståndare utsetts för hanteringen är borttaget då detta följer av föreståndarkravet i 10 § föreslagen lag om brandfarliga och explosiva varor. I andra stycket regleras vad som gäller när en tillståndshavare är en fysisk person som avlider. Här föreslås en regel som anger att dödsboet skyndsamt skall meddela tillståndsmyndigheten om dödsfallet. Dödsboet får i likhet med vad som gäller fortsätta att hantera de tillståndspliktiga varorna enligt det tidigare tillståndet . Den förändring som gjorts är att det endast är sådan hantering som är nödvändig för förvaltningen av dödsboet som får ske. Därtill har en regel införts som medger att dödsboet får hantera de tillståndspliktiga varorna även om föreståndare saknas. Detta beroende på att dödsboet annars, om det inte direkt utser en ny föreståndare, kommer att göra sig skyldigt till överträdelse avseende föreståndarkravet som är straffbelagd. Detta är inte rimligt eftersom många dödsbon med stor sannolikhet inte har vetskap om kravet och kanske inte heller att brandfarliga och explosiva varor finns i dödsboet. Med hänsyn till den begränsade hanteringen som dödsboet fått behörighet att utföra kan en sådan här regel accepteras. När det gäller konkursbon finns i förordningen en uttrycklig reglering som anger att ett konkursbo skall jämställas med en ny innehavare. Denna reglering är borttagen vilket innebär att ett konkursbo, som inte är att anse som en ny verksamhets- utövare, kan fortsätta att bedriva verksamheten med stöd av gällande tillstånd. Dock gäller enligt regeln i 10 § föreslagen lag om brandfarliga och explosiva varor att föreståndare skall finnas och att denne i vissa fall skall vara godkänd. 18 § Försvarsmakten och skall, var och en inom sitt område, i varje särskilt fall samråda med Statens räddnings- verk innan beslut fattas om transport som sker under ledning av militärt befäl eller annan person som förordnats av Försvarsmakten respektive om transporten avser sådana explosiva varor som anger. Paragrafen motsvarar 43 § nuvarande förordning. 19 § Har någon dömts för brott mot bestämmelserna i lagen (0000:000) om brandfarliga och explosiva varor eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen skall domstolen sända en kopia av domen till och till den kommun där brottet begicks. Reglering avseende underrättelseskyldighet om någon dömts för brott enligt lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor finns i 45 § förordningen (1988:1145) om brandfarliga och explosiva varor. Regleringen har ändrats på så sätt att i stället för som ålägga åklagaren att underrätta om en dom har domstolen fått denna uppgift. En reglering där åklagaren har till uppgift att underrätta andra om en dom är inte vanlig. Detta ligger oftast på domstolen och det torde vara lättare och mer rationellt att låta domstolen svara för denna uppgift då domstolen ändå expedierar domen till ett antal intressenter. För domstolens del är det dock viktigt att regleringen är lätt att följa. Att ålägga domstolen att mer ingående fundera över om, när och till vem domen skall skickas är inte önskvärt. För att göra det lätt för domstolen att fullgöra sitt åliggande har därför den föreslagna regleringen utformats på så sätt att alla domar där någon dömts för brott mot bestämmelser i lagen om brandfarliga och explosiva varor skall skickas till och till den kommun där brottet begicks. har i vissa fall ett intresse av vetskapen såsom central förvaltningsmyndighet och kommunen har intresse av vetskapen i sitt olycks- och skadeförebyggande arbete. 20 § får meddela föreskrifter om 1.vilka varor som på grund av sina egenskaper eller sin samman- sättning eller av annan orsak skall anses utgöra brandfarliga eller explosiva varor, 2.klassificering av brandfarliga och explosiva varor, 3.brandfarliga och explosiva varors egenskaper och utförande, 4.undantag från tillståndskravet i 19 § lagen (0000:000) om brandfarliga och explosiva varor, 5.undantag från tillämpningen av lagen (0000:000) om brand- farliga och explosiva varor och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen i fråga om viss vara eller viss hantering, överföring eller import, 6.att bestämmelserna om godkännande och föreståndare för explo- siva varor även skall vara tillämpliga på en brandreaktiv vara, 7.sådana föreskrifter som avses i 39 § 5–13 lagen (0000:000) om brandfarliga och explosiva varor och som behövs ur brand- och explosionssynpunkt, 8.att hantering, överföring eller import av en brandfarlig eller explosiv vara skall vara förbjuden, om det är av särskild betydelse från brand- eller explosionssynpunkt och 9.avgifternas storlek enligt lagen (0000:000) om brandfarliga och explosiva varor. I likhet med vad som framgår av lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor finns det i förordningen (1988:1145) om brandfarliga och explosiva varor bemyndiganden i flera olika paragrafer. I förslaget till förevarande paragraf har utredningen valt att även i förordningen bryta ut bemyndigandena från de övriga reglerna och lägga samman dem i en paragraf för att göra regle- ringen mer överskådlig och tydlig. Genom punkten 5 förutsätts bl.a. att skall kunna meddela undantag från åldersgräns för fyrverkerier och andra explosiva varor än fyrverkeripjäser om det finns anledning med hänsyn till användningsområdet eller meddela undantag från kravet för godkännande av fyrverkeripjäser. Punkten 7 är ett generellt bemyndigande att meddela föreskrifter om olika aktsamhetskrav. Här förutsätts att skall kunna utveckla krav och ställa detaljkrav på de aktsamhetskrav och principer som kommer till uttryck i lagen. Bemyndigandena är hänförliga till nuvarande paragrafer i förord- ningen enligt följande. Punkten 1 till 5, 6 och 8 §§ , punkten 2 till 5, 6 och 8 §§, punkten 3 till 10 §, punkten 4 bemyndigandet faller under punkten 5 men i förtydligande syfte har detta bemyndigande specificerats i förordningen i en egen punkt då en grundläggande förutsättning för regleringen om tillståndsplikt är att meddelar undantag, punkten 5 till 3 §, punkten 6 till 5 §, punkten 7 till 41 § samt till promemorian om märkning av plastiska sprängämnen som bereds inom , punkten 8 till 41 § och punkten 9 till 40 §. 21 § Försvarsmakten får, i samråd med , med- dela föreskrifter om 1.hantering av brandfarliga och explosiva varor inom sitt eget, , Totalförsvarets forskningsinstituts och område, 2.undantag från tillämpningen av lagen (0000:000) om brand- farliga och explosiva varor och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen, såvitt avser fältmässig övning under höjd beredskap och när det finns skäl av synnerlig betydelse för landets säkerhet.