sou · GUB3101 · 2007-01-01 00:00:00 — De regionala landskapsstrategierna kan vara ett av verktygen för att nå målen.TPF6FPT Syftet är att effektivisera och integrera de åtgärder som krävs för ett hållbart brukande och bevarande av biologisk mång- fald och kulturmiljö där hela landskapet beaktas vid planering och nyttjande. roll är att stödja dessa länsstyrelser och följa deras arbete så att verket kan publicera en vägledning . , , och Riksantikvarie- ämbetet har ett korresponderande uppdrag i sina regleringsbrev som innefattar att ge stöd till länsstyrelserna i deras pilotar- bete. 4TP PT , och , (2006)Styrning av markanvändning och miljö, . 5TP PT Referat från Konferens på KSLA , Regionala landskapsstrategier – processarbete i lokal förankring 6TP PT Utgångspunkten är en bra balans mellan bevarandeaspekter respektive nyttjande, en hel- hetssyn på landskapet samt involvering av olika berörda sektorer. Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön Även andra konventioner och direktiv som exempelvis Vattendi- rektivet och dess dotterdirektiv om grundvatten har en avgörande roll och påverkar också landskapet vilket dock inte behandlats här. 6.4Landskapets komplexitet och förändring Landskapet som resurs utgår från en ekonomisk, social och miljö- mässig dimension av stor betydelse för människors livskvalitet. Genom skydd, förvaltning och planering bevaras och utvecklas landskapets värden. Landskapet har flera viktiga funktioner för den ekonomiska tillväxten. Balansen mellan privata och allmänna in- tressen i landskapet är en positiv utmaning som kan skapa nya ar- betstillfällen. anser att landskap som upplevs attrak- tivt, bör kunna nyttjas på ett effektivt, hållbart och pro- duktivt sätt. Balansen mellan privata och allmänna intressen i landskapet in- nebär möjligheten att skapa nya arbetstillfällen under förutsättning att fler engagerar sig. Balansdiskussionen är berörd i det föregående avsnittet från ett företagarperspektiv. Samma frågeställning är ak- tuell även i detta avsnitt. Även möjligheterna till nya goda kombi- nationer och samverkanslösningar mellan olika aktörer kan ge at- traktiva miljöer med förutsättningar för landsbygdens företagande. Ett landskap som inte längre brukas inom den traditionella primär- produktionen måste kunna bevaras eller utvecklas mot nya använd- ningsområden som kombinerar rekreativa värden med miljönytta eller som tillfredsställer konsumenternas efterfrågan på nischpro- dukter eller samhällets energibehov. Företagande i ett bevarat produktionslandskap med traditionella grödor skapar också utrymme för utveckling. Genom att synliggöra och bejaka mångfaldens olika lösningar skapas en dynamik som stimulerar andra. Landskapets olika användningsområden måste tillåtas existera sida vid sida, där tillgänglighet och miljövård kan kombineras med produktionen av råvaror på ett effektivt och mo- dernt sätt För att nå ökad effektivitet är det dock väsentligt att nyttjande inte alltid behöver definieras som största möjliga råvaru- volym per produktionsenhet. En ko på extensivt bete producerar mer arealer av biologisk mångfald i de efterfrågade betesmarkerna än i en högavkastande besättning som utfodras med importerat kraftfoder. kan just den intensiva produktionen kopplas SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön samman med foder och råvaror från lika efterfrågade öppna fält från slättbygder. Systemen är komplexa och olika värden finns i olika landskapstyper. De beslut som fattas vad gäller till exempel gröda och produk- tionsinriktning, beslut om anläggande eller restaurering av våtmar- ker och ängar eller etablering av vindkraftverk påverkar landskaps- bilden och produktionsvillkoren . Konflikten mellan allmänna och enskilda intressen finns dock och bör synliggöras. Frågan handlar om inblandade parters skilda intressen, allmänhetens behov av rekreation och estetiskt tilltalande miljöer, brukarens behov av god avkastning samt marknadens hitt- illsvarande behov av stora råvaruvolymer. Kunskapen om konsekvenserna av landskapets bruk, de biolo- giska möjligheterna, problemen och dess olika lösningar blir allt större, men helheten när det gäller landskapet som en del av kultur- arvet och som en miljö för olika former av rekreation är däremot mindre studerat. 6.4.1De areella näringarna landskap Landskapet är basen för människors liv och de areella näringarna. Strukturutveckling och rationalisering har gjort att flera värden på sina håll försvunnit, inte minst värden som kan kopplas till platsens kulturhistoria, biologisk mångfald och ofta till fungerande ekosys- tem, exempelvis där växtnäringsläckage minimeras. I ökande om- fattning uppmärksammas de areella näringarnas traditionella kun- skaper och roller för att kunna bibehålla och återskapa de landskap som behövs för en fungerande helhet och deras roll för att utveckla nya verksamheter utifrån landskapets kulturkvaliteter. Den växande marknaden för miljötjänsteproduktion innebär allt fler band mellan det offentliga, som beställer miljötjänsterna, och markförvaltarna, som levererar dessa miljötjänster. I många fall är dock skogens förvaltning undantagen en beställar-leverantörsrela- tion likt den som existerar inom jordbruket med dess miljöersätt- ningar. Marknadsorienterade lösningar är generellt sett otydliga och metoder saknas där miljötjänsterna som produkter synliggörs som en av landsbygdens alla tjänster. Vad gäller skogen har avsättningar, antingen frivilliga eller genom reservat och biotopskydd, varit . Kommittén anser att det är viktigt att utveckla fler meto- Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön der för att skydda de värden för vilka det finns konsensus. Olika lösningar svarar också väl gentemot miljökvalitetsmål. Förutsättningarna för de areella näringarna ter sig mycket olika beroende på vilken del av landet man väljer att beskriva eller vilka näringar det gäller. En lyckad utveckling av näringarna består ex- empelvis av att förbisedda tillgångar i redan etablerade verksamhe- ter nyttjas. Det kan exempelvis handla om osttillverkare som åter- använder vassle. Det unika i ett landskap kan också vara nyckeln till en positiv ut- veckling. På är extrema karga naturvärden på Alvarmark och en mångfald av kulturhistoriska värden tillsammans med anslutande goda åkerjordar nyckeln till en levande landsbygd med expansivt jordbruk, ökande attraktivitet, turism och allt fler småföretagare. alvar har upplevts som hindrande för ut- vecklingen, men är bland annat alvarmarken motorn för delar av landsbygden, inte minst eftersom samhället uttryckligen efter- frågar betesmarker med höga kulturhistoriska och biologiska vär- den. Det införda gårdsstödet har markant ökat förut- sättningarna för en fortsatt lyckad utveckling. Areella näringar griper på flera sätt in i de landskapsanknutna miljökvalitetsmålen: Levande sjöar och vattendrag, Hav i ba- lans, Levande kust och skärgård, Myllrande våtmarker, Le- vande skogar, Ett rikt odlingslandskap, Storslagen fjällmiljö, God bebyggd miljö, samt Ett rikt växt- och djurliv. För att odlingslandskapet ska bevaras och utvecklas som resurs, måste näringarnas företrädare fortsatt och i stärkt form också ha rollen som natur- och kulturmiljövårdande entreprenörer. Också primärproduktionen måste i ökad omfattning skapa och stärka de kollektiva värden som efterfrågas, till exempel ekosystemtjänster eller landskap. Arbetet med odlingslandskapet måste därför ha ut- gångspunkt i landskapet som helhet, där fler aktörer än tidigare en- gagerar sig och där den storskaliga produktionens aktörer deltar i diskussionen. Att skapa förutsättningar för dialog och engagemang ger i högre grad en beredskap för framtida hotsituationer. Med ett stärkt lokalt engagemang kan olika intressen bli tydliga och utgöra inspiration för nya idéer som sedan sprids. Ett variationsrikt kulturlandskap har ett betydande egenvärde och innehåller ofta stora biologiska värden. Avgörande är att mar- kerna nyttjas med en minimerad miljöbelastning och att den byggda miljön kan tas till vara. Vad som är värt att bevara eller vad landskapet ska användas till avgörs på olika nivåer. SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön gränsas det egna initiativet, ibland utgör myndigheters råd en möj- lighet för företagandet. Ett tydliggörande av frågan om olika par- ters roller i landskapet är nödvändigt. Förutsättningarna för en levande landsbygd ökar genom stärkt kunskap bland beslutsfattare och tjänstemän om sambandet mellan landskapet och areellt företagande, livsmedelsproduktion, natur- och kulturmiljövård, biologisk mångfald och energiproduktion. Eftersom variationsrika landskap med biologisk och kulturhisto- risk mångfald som mål prioriteras, behövs fler betande djur. Marker med estetiska och biologiska värden kan skapas och återställas med djurhållning. Det behövs därför strategier för att uppnå dessa syf- ten. Prioriteringen handlar också om hur markerna ska användas för exploatering när samhället expanderar och anspråk görs på den odlingsbara och omställningsbara jorden. Behovet av en politik och verktyg som hanterar hotet mot permanent försegling av odlings- bar mark lyfts alltmer i den internationella debatten. Det handlar exempelvis om bebyggelse, där betong och asfaltsytor och infra- struktur gör den för odlingen värdefulla marken svår att åter- använd. För fiskesektorn är relationen till landskapet annorlunda än för de landsbaserade näringarna. Frågor om sektorn kan sägas vara mer bestånds- och miljörelaterade men näringens verksamheter skapar även synliga mönster i landskapet. Det är viktigt att betona att också det storskaliga fisket landar avsevärda ekonomiska vär- den för näringen. Mycket av verksamheten sker med ett fåtal båtar med stor landningsvolym. En övervägande majoritet av näringens sysselsättning sker dock i det småskaliga fisket. Fisket som en eko- nomisk resurs för rekreation och turism är en av de stora utveck- lingspotentialerna. Det tidigare småskaliga och kustnära fiskets anläggningar (sjö- bodar och hamnar etc.) utgör ett tydligt och på landsbygden fram- trädande arv, men dessa fiskemiljöer har ofta andra använd- ningsområden. Längs finns regioner, ofta med låg befolkningstäthet, som varit beroende av fisket. 7TP PT De delar av analysen som handlar om fiskeflottans potential för kustsamhällena och därmed landsbygden bygger till stora delar på underlagsmaterial för strategiska plan 2007–2013 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön just sådana kulturmiljöer utvecklats, miljöer vars nya användning inom tjänsteproduktion eller i småskaligt fiske kan bidra till en le- vande landsbygd. På betingar liknande bebyggda miljöer i exempelvis fiskelägen (sjöbodar, bryggor etc.) höga ekonomiska värden utanför fiskesektorn, vilket hämmar en motsvarande ut- veckling där. Dagens kunskap om fiskbestånd och metoder för ett hållbart fiske ger stora förhoppningar om att småskaligt fiske ska kunna återupptas i de ärvda kulturmiljöerna. Fiske med metoder som är småskaliga anses vara mer lämpliga för delar av det ekosystem utgör. Med en uthållig fiskeflotta som består av fler men till storleken mindre båtar kan åtminstone delar av kustsamhällena än en gång utgöra centrum för fiskenäringens verksamheter inklu- sive dess förädling.TPF8FPT Begränsade fiskeresurser och energikostnader- nas andel av fiskets omkostnader kan rätt utnyttjade användas som argument för omfördelning av fiskemöjligheter till det småskaliga och kustnära fisket. Fisketurism och fritidsfiske måste också kunna utgöra en källa för utveckling inom sektorn.TPF9FPT Mer än hälften av landet är täckt av skog. Huvuddelen av skogsare- alen utgörs av det delvis naturliga barrskogsbältet. Hälften av sko- gen ägs av enskilda, privata skogsägare, men har offentliga ägare. av skogen ägs på di- stans, det vill säga ägaren bor på annan plats och har vanligen nå- gon annan huvudsysselsättning än skogsbruket.TPF10FPT har antagit miljökvalitetsmålet Levande skogar, som innebär att skogsmarkens värde för biologisk produktion ska skyd- das som den biologiska mångfalden bevaras samt kultur- miljövärden och sociala värden värnas. Inriktningen är att miljö- kvalitetsmålet ska nås inom en generation. har i uppdrag att utreda hur mycket skyddsvärd skog som finns på stat- lig mark. Myndigheten ska redovisa resultaten /2007. 8TP PT Jfr: (2005) Diskussions- och underlagsrapport för den strategiska planen Resursräntemodell för det svenska yrkesfisket – ett verktyg för analys av det svenska yrkes- fisket, 9TP PT Skr 2005/06:171Vissa fiskeripolitiska frågor, 10TP PT SOU 2006:81 Mervärdesskog, slutbetänkande av skogsutredningen SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön Den svenska skogspolitiken har fortsatt två likvärdiga mål – ett produktionsmål och ett miljömål. En enig riksdag har vid ett flertal tillfället manifesterat detta. I sammandrag innebär de att skogen och skogsmarken är en nationell tillgång som ska utnyttjas effek- tivt, så att den ger en uthållig och god avkastning, som den biologiska mångfalden bevaras och skogens kulturmiljövärden inte skadas. En hållbar utveckling behöver skogsmark som är till- gänglig för på ett rimligt avstånd från bostaden. De sociala värdena i skogen kan värnas och utvecklas om framför allt tätortsnära skog förvaltas så att rekreationsvärden bibehålls. Rekreation bör vara det överordnade målet för skötsel och användning av den tätorts- nära skogenTPF11FPT. Kunskap, planering och skötsel hos såväl skogliga aktörer som stadsplanerare är en viktig fråga för dessa värden. Den tätortsnära skogen fungerar som arena för aktiviteter som ökar allmänhetens kunskap och engagemang om skogens olika värden och som motverkar ohälsan i samhället.TPF12FPT Landskapet återspeglar en blandning av traditionella metoder och ny kunskap om avverkningsmetoder. har rå- varuuttaget inom sektorn främst kanaliserats till sågverks- och massaindustrin. Så kallat trakthyggesbruk, där man slutavverkar och får samma ålder på bestånden, dominerar landskapet inom skogsnäringen. Avverkningsformerna och ålderssammansättningen på skogen är därför starkt sammankopplade och skapar i stor om- fattning monotona och artfattiga men produktionstekniskt effek- tiva miljöer. Dagens avverkningsmetoder kan leda till skador på forn- och kulturlämningar. Detta är mycket allvarligt då den sorten av kulturvärden inte kan nyskapas och utgör en ändlig resurs som särskilt bör uppmärksammas. Även i denna fråga är dock samban- den mellan produktionsmetoder och allmänhetens nytta mer kom- plicerade än så och många uppskattade rekreativa miljöer med sär- skilda natur- och kulturmiljövärden finns givetvis också i de till sy- nes monotona miljöer som är resultatet av ett effektivt skogs- bruk. Ett alternativt sätt att utveckla skogsbestånd är successiv ut- glesning som skapar variation i landskapet, med positiva miljömäs- siga effekter. Beroende på syftena med bruket av skogen formas skogslandskapet olika. Det generella kravet på natur- och kulturmiljöhänsyn innebär allt större begränsningar för produktion i känsliga miljöer. 11TP PT SVO (2004) Skogens sociala värden, Hur kan skogens sociala värden tas tillvara bättre för att främja hållbar utveckling? 12TP PT se ovan Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön ska skogsbruket, precis som jordbruket, spara så kallade kantzoner mot sjöar och vattendrag, lövträd, hålträd och död ved. Skogsmark undantas också från virkesproduktionen genom dels frivilliga av- sättningar, dels naturvårdsavtal, biotopskydd, naturreservat och nationalparker. Däremot har inte forn- och kulturlämningar eller det biologiska kulturarvet uppmärksammats inom avsättningar. Precis som jordbruket har skogsbruket strukturrationaliserats och berörts av miljövårdande insatser som skapat olika landskap beroende på vilka de övergripande målen med landskapet är. Målen för natur- och kulturmiljövärdena i skogslandskapet definieras bland annat i miljökvalitetsmålet Levande skogar. Den växande marknaden för miljötjänsteproduktion är inte lika tydligt formaliserad som inom jordbrukssektorn där miljöersätt- ningssystem skapar andra förutsättningar för betalning av miljö- nytta än vad som gäller för skogen. Slutna skogsbestånd med en mångfald av arter återfinns framför allt i det äldre skogsbeståndet som ålagts restriktioner för brukandet eftersom även de miljöer som skyddas behöver skötsel. Att rätt kombinera skogens värden som en resurs för energiproduktion, för rekreation, och som råva- rukälla till bland annat skogsindustrin kräver prioriteringar och kunskap om samband. Renskötsel bedrivs framför allt i inland och fjälltrakter. Hur skogsbruket bedrivs där är av betydelse för rennäringen och vice versa, eftersom skogen till stor del utgör vinterbetesmark. Marklav utgör då den primära födan. Hänglavskogarna är viktiga för uppehället mellan sommar och vinter. En fungerande samexi- stens mellan rennäringen och annan verksamhet är nödvändig. Om det exempelvis pågår avverkning, skogsvårdsåtgärder eller andra verksamheter i skogen och på skogsbilvägar då renar flyttar, riskerar flockarna att splittras. Liksom det för mark- ägare kan finnas problem med exempelvis betestrycket vilket är ett känt konfliktområde som måste lösas. Renen är en del av en naturlig fauna. Produktionen som sker i näringen påverkar dock fjällmiljön. Utan det av näringen organise- rade renbetet skulle fjällandskapet ha varit annorlunda än dagens landskap. Konsekvenserna av en minskad renbeteskultur skulle vara att fjällhedar, gläntor och våtmarker växte igen. SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön frågor om den samiska identiteten behandlas detaljerat i ett antal nya betänkanden från perioden –2006. Inte minst intressant är SOU 2006:14 Samernas sedvanemarker som behandlar näringens villkor. Det finns en koppling mellan fjällmiljö- erna och rennäringen. Också för allmänheten blir sambanden mel- lan rennäring och attraktiv miljö synliggjord. För landskapet är det problematiskt att antalet renar varierar kraftigt över tiden. Land- skapsvården och näringen störs inte bara av fluktuationerna i stammen, företagandet hotas också av dåliga kommunikationer som begränsar möjligheten att bo och leva i fjällnära miljöer. Ren- skötseln kompliceras också av att kunskapen inte är tillräcklig om sambanden mellan näringen, naturen och den samiska kulturen. Synen på fjällen som en orörd natur är fortfarande utbredd. En an- nan kunskapsbrist rör de samiska kulturvärdena inom miljökvali- tetsmålet Storslagen fjällmiljö. av fjällen är exem- pelvis inventerade på fasta fornlämningar. I finns cirka 300 000 jägare och jakten är allt mer en källa till rekreation och turism och ett företagande kring dessa upplevel- ser. Jakten har också betydelse för skogsskötsel och naturvård ge- nom bland annat påverkan på betestryck. Rådjurs och älgars bete av vegetation och plantor, inte minst tallungskog sker . Förvaltningen av vilt som naturresurs rör ofta målsättningar om bevarande och nyttjande av vilt som alltså inte alltid är förenliga med andra målsättningar, inom till exempel de areella näringarna. Hållbar förvaltning av vilt handlar om kunskap, men inte bara om djuren, kunskap om biologiska, sociala, kulturella och ekono- miska aspekter är viktiga. Nyttjandet av resursen, restaurering av bestånd eller begränsningar av viltpopulationer är några av de stora frågorna. Uppfattningen om exempelvis hur stora viltpopulationer det ska finnas och om hur omfattande jakten skall vara är den stora frågan inom viltvården. Ett område där viltvården efterfrågar kun- skap handlar om förvaltningens effekter. Frågan om rovdjursstammens storlek engagerar många männi- skor på och utanför landsbygden. De nationella målen att säkra livskraftiga stammar för bland annat björn och varg har väckt starka känslor i en ofta polariserad debatt. Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön i uppdrag att lösa eller belysa detta utan hänvisar till den översyn som just nu görs avseende rovdjurspolitiken. Dock finns bland le- damöterna en gemensamt delad uppfattning om att det är önskvärt med ett ökat inslag av lokal och regional delaktighet inför beslut och utformning av regleringen än vad som är fallet. Jord- och skogsbrukslandskapet utgör av yta. Jordbrukslandskapets utveckling inrymmer komplexa samband. Närmare hälften av jordbruksföretagen är kombinerade jord- och skogsbruksfastigheter. Skogsfrågorna är därför också av stor vikt när jordbruket diskuteras. Det jordbrukslandskap som traditionellt utgjort sinnebilden för landskapet karaktäriseras av småskalighet och variation, med natur- liga betesmarker och slåttermiljöer, vilket är en förutsättning för biodiversitet. I moderniseringen av jordbruket har denna variation dock utgjort ett hinder för rationell drift och landskapet har allt mer homogeniserats. Men rationell drift för produktion av exem- pelvis vete, havre och raps rymmer precis som för skogen andra värden, som också efterfrågas för sitt estetiska bidrag. I några fall är de öppna fälten också en livsmiljö för arter som kräver den typen av landskap, exempelvis Sånglärkan. För att visa på samband som initialt inte är tydliga kan man ex- emplifiera med att man har fordon utvecklade som kan drivas rapsmetylester, så kallad RME, en potentiellt stor marknad för rapsproducenter. Sambandet mellan en sådan utökad marknad och en storskalig bioenergiproduktion får spännande konsekvenser i landskapet, med vidareförädlingsmöjligheter även på landsbygden för framställning av bland annat rapsmetylester. Med goda kombinationer kan jordbruket också bidra med energirå- varan. Det traditionella landskapet var ofta fyllt med odlingsrösen, gärdsgårdar och vattenbiotoper. Dessa miljöer har i stor utsträck- ning försvunnit, som människor i ökande utsträckning vill se dem bevaradeTPF13FPT. Om sådana miljöer ska bevaras och om sam- hället eftersträvar detta, krävs att djur betar markerna i en större 13TP PT Jfr. bland andra studier om betalningsviljan för kulturelement i åkerlandskapet . Valuable Landscapes and Reliable Estimates. In: The Economics of Landscape and Wildlife Conservation, edited by S. Dabbert, A. Dubgaard, L. Slangen, and M. Whitby, p. 65–83. SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön omfattning än vad som är fallet i dagens jordbruk. Då måste det finnas en synliggjord efterfrågan, en marknad för olika slag av mil- jöanknutna tjänster som ger brukaren ett alternativ till råvarupro- duktion i för ensidiga miljöer. Det krävs informationsinsatser för att öka kunskapen om värdena. Förutsättningar finns för ett bibehållet landskap som producerar alla de värden som efterfrågas. Möjligheterna är många och ett flertal exempel finns på hur man genom samverkan lyckas produ- cera mat med mervärden i form av exempelvis ett önskat landskap, eller en återställd miljö som också utgör biotop för andra arter. Ett exempel är naturbeten. Verksamheten bestod i restau- rering av stora arealer naturbeten (raningsmark) där 25 bönder till- sammans i en produktionsring hävdar 337 ha värdefull naturbetes- mark. Dessutom producerar naturbeteskött som säljs i butiker. Den bild som sammanfattningsvis bör kopplas till jordbruks- landskapet handlar om alla de möjligheter som finns. är det markförvaltaren själv som står för initiativet, ibland uppenbarar sig de nya möjligheterna i dialog mellan dem som lever i närheten eller känner ett engagemang.