sou · GUB3107 · 2007-01-01 00:00:00 — särskilda medel ska utnyttjas som förstärk- ning av statsbidraget till hälso- och sjukvården för att utveckla sjukskrivningsprocessen och ta fram de beslutsunderlag Försäkr- ingskassan behöver. Hälso- och sjukvårdens ansvar för rehabiliterings- insatser bör förtydligas och medicinska rehabiliteringsåtgärder, i den mån de är nödvändiga för individens återgång i arbete, bör till- handahållas inom hälso- och sjukvården. använde till utredningar av arbetsförmåga och behov av rehabiliteringsåtgärder och cirka 160 miljoner till åtgärder av olika slag. Åtgärderna var dels sådana som enligt vårt förslag ska tillhandahållas inom hälso- och sjukvården, alltså av huvudsakligen medicinsk karaktär såsom ryggskolor, stresskolor etc. dels sådana åtgärder som ska åvila arbetsgivaren eller Arbetsförmedlingen. Vårt förslag att de sär- skilda medlen ska användas som förstärkning inom hälso- och sjukvården innebär dock inte med någon automatik att hälso- och sjukvården inledningsvis kan klara det ökade åtagandet i form av utredningar och insatser utan att man i vart fall under ett inledande skede kommer att tvingas att köpa en del av dessa resurser från de befintliga privata producenterna på marknaden. Detta ser vi inte som något problem utan snarare som något gott då det ger dessa producenter en möjlighet att ställa om sin verksamhet utifrån att inte längre kommer att anlitas deras tjänster. 26.4Förslagets konsekvenser för små företag Vi anser inte att förslaget kommer att få några särskilda konsek- venser för små företag. De kommer att behöva upprätta färre planer för åtgärder på arbetsplatsen än vad de upprättat rehabiliter- ingsutredningar. Planerna ska innehålla uppgifter om vilka insatser som kan genomföras på arbetsplatsen vilket borde vara tämligen enkelt för de lilla företaget med begränsade arbetsuppgifter. Arbetsgivarens ansvar blir med vårt förslag tydligare i och med att det ska begränsas till åtgärder på arbetsplatsen och gränsen för detta ska vara Arbetsdomstolens praxis som utvecklats när dom- stolen, huvudsakligen i uppsägningstvister, prövat om arbetsgiva- ren fullgjort sitt rehabiliteringsansvar. Förseningsavgiften kan som vi tidigare påpekat, helt undvikas genom att arbetsgivaren ger in planen. Avgiften behöver därför inte utgöra något ekonomiskt problem för ett litet företag. 26.5Förslagets konsekvenser ur ett jämställdhetsperspektiv Vi har redovisat hur de olika verktygen som rehabiliteringsutred- ning, avstämningsmöte och rehabiliteringsplan används och därvid visat att män och kvinnor får dessa insatser i ungefär lika stor omfattning. Samma sak gäller vid köp av olika typer av utredningar och aktiva åtgärder. Det görs fler köp till kvinnor men det mot- svarar kvinnornas större andel av sjukskrivningarna. Vi anser inte att vårt förslag med en plan för åtgärder på arbetsplatsen och med en tydlig ansvarsfördelning mellan arbetsgivaren och hälso- och sjukvården har någon negativ effekt ur jämställdhetssynpunkt. Vi tror att både kvinnor och män gynnas av detta. 27 Konsekvensanalys – lönebidrag Enligt direktivet har utredningen i uppdrag att analysera konsek- venserna för arbetsgivarens rehabiliteringsansvar om det i ett befintligt anställningsförhållande lämnas lönebidrag då en arbets- tagare drabbats av ett funktionshinder som medför så nedsatt arbetsförmåga att arbetsgivaren överväger upp- sägning. I direktiven anges vidare bl.a. följande. Av budgetpropositionen framgår att regeringen har prövat frågan om möjligheten att lämna lönebidrag för en arbetstagare som under pågående anställning drabbats av ett funktionshinder som med- för så nedsatt arbetsförmåga att hans eller hennes arbetsgivare över- väger uppsägning. Regeringen har dock funnit att det kan finnas nega- tiva effekter på bl.a. arbetsgivarens rehabiliteringsansvar som gör att det inte bör göras förändringar i denna del. meddelade regeringen att tilläggsdirektiv till utredningen om arbets- givarens rehabiliteringsansvar var under beredning. Regeringen anser mot denna bakgrund att effekterna på arbets- givarens rehabiliteringsansvar bör utredas ytterligare. Vid kontakter med har det framkommit att det på departementet finns olika uppfattningar om det redan enligt gällande regler går att lämna lönebidrag i ett befintligt anställnings- förhållande om en arbetstagare drabbas av ett funktionshinder på sätt som beskrivits ovan och arbetsgivaren har varslat om uppsäg- ning. () har dock uppgett att den inte anser att det är möjligt att lämna lönebidrag i ett befint- ligt anställningsförhållande och att det också är så som bestämmel- serna om lönebidrag har tillämpats i praktiken. Enligt förordningen (2000:630) om särskilda insatser för per- soner med funktionshinder som medför nedsatt funktionshinder anges att lönebidrag, såvitt nu är aktuellt, kan utges vid nyanställ- Med beaktande av denna förordning, på det sätt som direk- tiven är utformade samt att lönebidrag, enligt AMS, i vart fall inte i praktiken har lämnats i befintliga anställningsförhållanden är vår utgångspunkt när vi nedan kommer att analysera konsekvenserna att det enligt gällande regler inte går att utge lönebidrag i ett befint- ligt anställningsförhållande. Som framgår av direktiven ska utredningen endast analysera kon- sekvenserna för arbetsgivarens rehabiliteringsansvar vilket således innebär att vi inte ska ta ställning till om lönebidrag i befintliga anställningsförhållanden i sig är en lämplig lösning eller inte. Vår inställning är inledningsvis att lönebidrag under pågående anställning egentligen inte ska få några konsekvenser för arbets- givarens rehabiliteringsansvar. En seriös arbetsgivare som följer de bestämmelser och den praxis som finns på området ska nämligen inte överväga uppsägning förrän rehabiliteringsansvaret är uppfyllt. Vi inser dock att det, om lönebidrag ska kunna utgå i ett befintligt anställningsförhållande, kan finnas risk för att arbetsgivaren tar genvägar i sitt rehabiliteringsansvar. Vi kommer nedan att redo- göra för olika situationer där lönebidrag under pågående anställning kan vara förenade med vissa risker vad gäller arbetsgivarens rehabi- literingsansvar. 27.2.2I förhållande till anställningsskyddslagen Enligt direktiven ska ett lönebidrag kunna lämnas om en arbetsta- gare drabbas av ett funktionshinder som medför nedsatt arbetsför- måga och arbetsgivaren dessutom överväger uppsägning. För att en arbetsgivare över huvud taget ska kunna överväga uppsägning av en arbetstagare på grund av sjukdom krävs enligt förarbetena till lagen (1982:80) om anställningsskyddTPTF1FTPT (LAS) och fast praxis från Arbets- domstolen att det måste vara fråga om en stadigvarande nedsättning av arbetsförmågan som är så väsentlig att arbetstagaren kan förväntas utföra arbete av någon betydelse för arbetsgivaren. 1981/82:71. En fråga som uppkommer är då vem som i en lönebidragssitu- ation ska göra den bedömningen. Om det är arbetsgivaren som ska göra bedömningen så föreligger det i vart fall risk för att arbets- givaren föreslår en lösning med lönebidrag innan arbetsgivaren full- gjort vad denne är skyldig att göra enligt reglerna i lagen (1962:381) om allmän försäkring och arbetsmiljölagen (1977:1160). Samrådssitu- ationen mellan arbetsgivaren och arbetstagaren kan också innebära en fara för arbetstagaren genom att lönebidrag blir en för tidig lös- ning. Eftersom frågan om saklig grund för uppsägning normalt inte är en fråga för Arbetsförmedlingen är inte heller deras medverkan en garanti för att arbetsgivaren verkligen har uppfyllt sitt rehabili- teringsansvar innan lönebidrag kan bli aktuellt. En negativ konsek- vens skulle således kunna bli att arbetsgivarens rehabiliterings- ansvar faktiskt urholkas. En annan mer generell fråga är vilket arbete som arbetstagaren skulle kunna utföra eftersom man redan ska ha konstaterat att denne inte kan utföra något arbete av betydelse för arbetsgivaren. En situation där lönebidrag skulle kunna komma ifråga är om arbetsgivaren gjort allt vad gäller rehabilitering och anpassning och finner att arbetstagaren inte kan utföra något arbete av betydelse såsom verksamheten är organiserad men att arbetsgivaren är villig att inrätta en ny tjänst. Vi kan tänka oss att den situationen kan uppstå om t.ex. en arbetstagare har varit anställd och arbetsgivaren vill ta sitt ansvar för att personen ifråga inte ska bli uppsagd och eventuellt hamna i arbetslöshet. En positiv konsekvens av lönebidrag under pågående anställning skulle då å ena sidan vara att en arbetsgivare som har fullgjort sin rehabiliteringsskyldighet ändå har möjlighet att ha kvar en arbetstagare och å andra sidan att arbetstagaren får vara kvar på sin gamla arbetsplats och slippa tvingas ut i arbetslöshet. En annan negativ konsekvens kan dock bli att när lönebidraget upphör skulle en sådan tjänst troligen inte rymmas inom verksamhetens budget och det skulle föreligga risk för upp- sägning på grund av arbetsbrist. Det grundläggande problemet är således inte löst genom lönebidrag inom ramen för befintlig anställ- ning utan det som skett i praktiken är endast att uppsägningstiden har förlängts. Någon långsiktig lösning har inte skapats för arbets- tagaren. Möjligen är det också en komplikation att LAS även gäller för de som är anställda med lönebidrag. 27.2.3I förhållande till statskassan Vi har ovan redogjort för risken med att arbetsgivarens rehabili- teringsansvar urholkas. En annan konsekvens i samband med detta är att samhället får ta kostnader för lönebidrag där arbetsgivaren rätteligen skulle ha fullgjort sin rehabiliteringsskyldighet. För att göra arbetsgivarens ansvar tydligare bör ordet rehabilitering utmönstras ur lagen(1962:381) om allmän försäkring (AFL) i de fall man avser arbetsgivarens ansvar i samband med att en anställd ska beredas stöd för återgång i arbete. Vi har dock valt att avstå från att presentera ett författningsförslag där vi konsekvent bytt ut ordet rehabilitering och rehabiliteringsansvar och inskränkt oss till att göra utbytet i de lagrum i AFL som även av andra skäl bör få ett nytt innehåll. Utmönstringen av ordet rehabilitering får också kon- sekvenser i vissa delar av arbetsmiljölagen (1977:1160), (AML). Vårt uppdrag innebär endast en översyn av regelverket kring arbetsgivarens och den anställdes ansvar och vi har därför inte före- slagit förändringar i den lagstiftning som berör individer som sak- nar arbetsgivare. möjlighet att köpa utredningar och aktiva åtgärder bör slopas och ansvaret och medlen överföras till hälso- och sjukvården, som har ansvar för att individen får den vård och rehabilitering som är nödvändig för att möjliggöra en återgång i arbete. De särskilda medlen har inte varit föremål för lagreglering tidigare och vi anser inte att det heller är nödvändigt. Något lagförslag lämnas således inte i den delen. SOU 2006: 107 20 kap. 10, 10 a,11 och 13 §§ Ändringarna i dessa paragrafer innebär endast att dessa även blir tillämpliga i ärenden och mål om avgifter. Ändringen innebär att bestämmelserna i 10-13 §§ även gäller i ärenden om förseningsavgift enligt 22 kap. 3 a-c §. 22 kap. 3 § Ändringen i första stycket innebär att arbetsgivaren numera endast ska klarlägga den försäkrades behov av och vidta de åtgärder på arbetsplatsen som den försäkrade behöver för att kunna återgå i arbete. Arbetsgivaren ska således inte klarlägga individens rehabili- teringsbehov i stort, vilket till exempel även kan innefatta medi- cinsk rehabilitering. Däremot kan det finnas skäl att arbetsgivaren i samarbete med exempelvis företagshälsovården klarlägger vilka insatser som är möjliga med hänsyn till arbetstaga- rens hälsotillstånd. Arbetsgivarens ansvar att klarlägga den anställdes behov av insatser för att kunna återgå i arbete följer av reglerna i 3 kap. 3 § AML och 5 § AFS 1994:1, Arbetarskyddsstyrelsens kungörelse med föreskrifter om anpassning och rehabilitering. Arbetsgivarens obligatoriska rehabiliteringsutredning slopas och ersätts enligt andra stycket med en plan för åtgärder på arbetsplat- sen som ska upprättas i samråd med den försäkrade. Försäkrings- kassan eller den anställde kan kräva att arbetsgivaren upprättar en plan. Några särskilda villkor som ska vara uppfyllda för att kunna göra en sådan begäran finns inte. Arbetsgivarens ansvar förtydligas och avgränsas till att i princip endast omfatta insatser på arbetsplatsen såsom anpassning av arbetsplats och arbetsuppgifter, införskaffande av arbetshjälpmedel, ändring av arbetsorganisation, omplacering, utbildning, arbets- träning med mera. Utgångspunkten är således en geografisk begränsning. Även utbildning som anordnas på annan plats än på SOU 2006: 107 arbetsplatsen får dock anses innefattas i begreppet insatser på arbetsplatsen. För en arbetsgivare med flera arbetsställen ingår samtliga arbetsställen i arbetsplatsen, dvs. med arbetsplats avses hela arbetsgivarens verksamhet. Dock är det givetvis naturligt att arbetsgivaren i första hand försöker finna lösningar på den arbets- plats där arbetstagaren arbetade innan denne insjuknade. Arbetsgi- varens ansvar begränsas på samma sätt som av dels reglerna i AML, dels av Arbetsdomstolens praxis. Om eller arbetstagaren har begärt att arbets- givaren ska upprätta en plan ska den enligt tredje stycket ges in till räknat för en sådan framställan. Även om en framställan enligt andra stycket inte gjorts ska arbetsgivaren enligt fjärde stycket upprätta och ge in en plan till senast då den anställde på grund av sjukdom helt eller delvis varit frånvarande från arbetet . Den tidigare formuleringen i 22 kap. 3 § om att kan ta över ansvaret för att upprätta en rehabiliteringsutredning om det finns skäl till detta får ingen motsvarighet vad gäller plan för åtgärder på arbetsplatsen. Planens innehåll ska anpassas efter den situation som råder och om arbetsgivaren av något skäl, till exempel en konflikt mellan arbetsgivare och arbetstagare, inte kan upprätta en fullgod plan får kompletteringar göras i samband med det avstämningsmöte som ska kalla till enligt 22 kap. 5 §. Arbetsgivaren ska enligt femte stycket se till att planen följs och att det vid behov görs ändringar i den. Dessutom ska arbetsgivaren informera om det blir väsentliga ändringar i pla- nen. Det kan handla om att insatser inte kommer att påbörjas , ändrad tidsåtgång för olika insatser och annat som kan ha betydelse för individens ersättning från Försäkrings- kassan eller i övrigt vara av betydelse för den fortsatta handlägg- ningen av ärendet. Enligt sjätte stycket ges de lokala fackliga organisationerna en ökad möjlighet att delta genom att arbetsgivare blir skyldig att informera den lokala arbetstagarorganisation som arbetstagaren tillhör då en plan för åtgärder på arbetsplatsen ska upprättas. Informationen ska lämnas oberoende av den anställdes inställning till fortsatt medverkan av den fackliga organisationen. ska det dock vara den enskilde som avgör om denne vill att SOU 2006: 107 arbetstagarorganisationen ska delta i arbetet i att upprätta en plan, vilket framgår av andra meningen i detta stycke. Enligt sista stycket ska regeringen, eller den myndighet reger- ingen bestämmer, fastställa vad en plan för åtgärder på arbetsplat- sen ska innehålla. Eftersom det är viktigt att planen utformas på så sätt att den utgör ett stöd i arbetet på arbetsplatsen bör detta arbete ske i nära samverkan med arbetsmarknadens parter. Följaktligen upphävs förordningen (2003:426) om rehabiliteringsutredning enligt 22 kap. lagen (1962:381) om allmän försäkring. Paragrafen är ny. I denna införs en bestämmelse om förseningsav- gift. Enligt första stycket ska en arbetsgivare betala en förseningsav- gift på , om en plan för åtgärder på arbetsplatsen inte har lämnats senast då den försäkrade på grund av sjukdom helt eller delvis varit frånvarande från arbetet i följd . Beslutet fattas enligt andra stycket av . Försäk- ringskassan ska inte göra något ställningstagande till om planens innehåll är tillräckligt omfattande. Någon prövning av planens kva- litet ska således inte göras. Enligt tredje stycket får avgiften efterges om det finns synnerliga skäl för det. Enligt vår mening skall förhållanden som exempelvis att planen har varit av särskilt komplicerad beskaffenhet eller om uppgifter saknas på grund av att arbetstagaren inte har velat med- verka inte betraktas som synnerliga skäl. I dessa fall får arbetsgiva- ren i stället lämna de uppgifter som finns att tillgå samt en upplys- ning om varför vissa uppgifter saknas. Enligt fjärde stycket tillfaller förseningsavgiften staten. Paragrafen som är ny, innehåller endast en hänvisning till 20 kap. 10-13 §§. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om betalning av förseningsavgift enligt 3 a §. SOU 2006: 107 Enligt andra stycket ska förseningsavgiften betalas till läns- styrelsen. är den i det län där beslut om förseningsavgift fattades. Betalning ska ske från det att beslutet vunnit laga kraft. Har ett överklagande inte inkommit inom klagotiden som är (20 kap. 13 § AFL) har beslutet vunnit laga kraft. I sådant fall ska arbetsgivaren självmant betala avgiften. Detta ska anges i beslutet. I tredje stycket anges att dröjsmålsränta ska tas ut om avgiften inte betalas i rätt tid. Enligt fjärde stycket får ett beslut om förseningsavgift efter sista betalningsdagen, dvs. efter det att det har vunnit laga kraft, verkställas såsom en lagakraftvunnen dom. Försäkringskas- sans beslut utgör således en exekutionstitel, dvs. det kan läggas till grund för indrivning, om betalning inte har skett. är ersatt av en plan för åtgärder på arbetsplatsen. I övrigt ingen ändring. ska, om det inte är obehövligt, kalla till ett avstämningsmöte från det att arbetsgivarens plan för åtgärder på arbetsplatsen inkommit till . Syftet med mötet är bl.a. att gå igenom den inlämnade planen och göra eventuella kompletteringar. Paragrafen har kompletterats med att rehabiliteringsplan ska upp- rättas senast efter det att arbetsgivarens plan för åtgärder på arbetsplatsen inkommit om den försäkrade behöver åtgärder som ger rätt till rehabiliteringsersättning. I övrigt är paragrafen oförändrad. Enligt förarbetena till 22 kap. 3 § har Försäkringskas- san ansvar för att göra en utredning motsvarande arbetsgivarens rehabiliteringsutredning för försäkrade som saknar arbetsgivare. Detta ansvar berörs inte av vårt förslag och av denna anledning finns formuleringen rehabiliteringsutredning kvar i 6 §. SOU 2006: 107 Enligt första punkten träder lagen i kraft . Enligt punkten 2 ska de nya bestämmelserna tillämpas även på sjukfall som inträffat före om det i dessa fall inte har upp- rättats någon rehabiliteringsutredning. Enligt tredje punkten framgår att reglerna om avgifterna i 22 kap. 3 a-c inte ska tillämpas retroaktivt utan endast för sjukfall som anmälts efter lagens i kraftträdande. årsredovisning 1998 Arbetsdomstolens årsredovisning 2005 årsredovisning för årsredovisning för Socialförsäkringen, årsredovisning budgetunderlag –2009 Skillnader i sjukfrånvaro mellan kom- muner (Analyserar 2003:17), Att leva på kassan. Allmän försäkring och lokal kultur (Analyserar 2005:4), Rehabiliteringsutredning –plan för återgång i arbete. metodundersökning 2004 (Analyserar 2005:17) Hur hanterar företagen medfinansieringen? Sjukfrånvaro, Arbetskraftsundersökningar () , Statis- tiska Centralbyrån (SCB) Regeringsuppdrag till och Arbetsmarknadssty- relsen S 2005/10219/SF Statistik från projektet, 2006 Statens beredning av medicinsk utvärdering, SBU, rapport om behandling av långvarig smärta 2006. Den höga sjukfrånvaron – Sanning och konsekvens, hälsoinstitut Den galopperande sjukfrånvaron, RARs forskningsrapport nr. 1: 2005 , , Arbetsmiljön 1991–2003 Klass och kön, , LO 2005 , Lunning och Toijer, Medbestämmandelagen, 1999 , , EG och arbetsrätten, 2002 Arbetslivsinriktade åtgärder för sjukskrivna med rygg- och nack- besvär. (Rygg och Nacke 6). Hållbar hälsa i kommuner och landsting, 2004 Arbetsmiljöundersökning, SCB och villkor - en studie om långtidssjukskrivnas situation, , , , Arbetsförhållanden – orsak till sjukskrivning? (Analyserar 2003:10) och arbetslivsinriktad rehabilitering – regelver- ket i praktiken (Analyserar 2006:6) Kunskaps- och attitydstudie avseende sjukförsäkringen, Försäk- ringskassan 2005 Arbetsgivarens medfinansiering av sjukpenningen, regeringsrap- port, 2006 Utveckling av effekterna av arbetsgivarens medfinansiering av sjuk- penningkostnader, dering, IFAU, 2006 Medfinansieringsreformen – piska, morot eller ingetdera? Erfaren- heter av effekter av arbetsgivarens medfinansiering i tre nord- liga och tre sydligs län, 2006 Regleringsbrev för avseende Försäkringskassornas arbete med arbetshjälpmedel. Sjukersättning och aktivitetsersättning utbetalade och 2004 (Statistik 2005:5) Medfinansieringen ur ett arbetsgivarperspektiv delrapport, handels- högskolan i 2006Försäkringskassan återrapportering av regeringsuppdrag 2005.08 Regeringsuppdrag till och S2005/9201/SF Kvinnors sjukskrivning, , , 2005 Sjukpenning och samordnad rehabilitering, Vägledning 2004:2, Rehabiliteringsutredning – plan för återgång i arbete. Försäkrings- kassans metodundersökning 2004 (Analyserar 2005:17) För- säkringskassan Problem inom hälso- och sjukvården kring handläggning av patien- ters sjukskrivning, m.fl. 2005 Hur fungerar den arbetslivsinriktade rehabiliteringen?, , , , och arbetslivsinriktad rehabilitering – aktiva åtgärder och återgång i arbete (Analyserar 2006:10) Försäk- ringskassan Långtidssjukskrivnas uppfattning om rehabiliterande åtgärder och insatser (Analyserar 2004:8) Sjukskriven i onödan? (Analyserar 2005:5) Samordnad rehabilitering 2000:6 , RRV , , Arbetslivsfonden, 1995 Vad är en god arbetslivsinriktad rehabilitering? Köp av aktiva tjänster – mål och resultat (Analyserar 2005:21) För- säkringskassan Att förhindra och förkorta sjukfrånvaro – erfarenheter från fyra länder (Analyserar 2003:16) Nordiska ministerrådets rapport om sjukfrånvaron, 2005 nr 10/2003, Effekt av aktiv sykmedling? Fanebust, , Oppsigelse i arbeidsforhold, 1995 Morgondagens rehabilitering – om uppdrag och gränssnitt mot rehabiliteringsansvariga parter RFV ANSER 1998:8 Ett effektivt rehabiliteringsarbete? Om sam- ordning och köp av rehabiliteringstjänster, Statskontoret, 2001 RFV och AMS förslag till en effektivare arbetslivsinriktad rehabili- tering (uppdrag enligt regeringsbeslut ) köp av tjänster för rehabilitering, RiR 2004:12 Proposition 1973:129, Anställningsskydd m.m. Proposition 1976/77:149, Arbetsmiljölag m.m. Proposition 1981/82:142, Ändring i (ekonomiska sanktioner vid brott i näringsverksamhet) Proposition 1982/83:124, Med anledning av beslut som har fattats av internationella arbetskonferensen vid dess sextioåttonde möte Proposition 1983/84:139, Med anledning av vissa beslut fattade av internationella arbetskonferensen vid dess sextionionde möte Proposition 1984/85:89, Företagshälsovård och arbetsanpassning Proposition 1990/91:140, Arbetsmiljö och rehabilitering Proposition 1990/91:141, Rehabilitering och rehabiliteringsersätt- 1990/91: SfU16, Rehabilitering och rehabiliteringsersättning Proposition 1996/97:28, Kriterier för rätt till ersättning i form av Proposition 1996/97:63, Samverkan, socialförsäkringens ersätt- ningsnivåer och administration, m.m. Proposition 1997/98:82, sociala stadga . 1997/98AU12, rskr. Proposition 2002/03:2, Vissa socialförsäkringsfrågor m.m. Proposition 2002/03:89, Förändringar inom sjukförsäkringen för ökad hälsa i arbetslivet Proposition 2004/05:21, Drivkrafter för minskad sjukfrånvaro Proposition 2005/06:207, Skäliga stöd- och anpassningsåtgärder för Arbete och hälsa SOU 1990:49 Främjandelagen – en översyn SOU 1998:07 Arbetsgivarens rehabiliteringsansvar SOU 1998:104 Rehabilitering till arbete SOU 2000:78 Sjukfrånvaro och sjukskrivning SOU 2000:121 Handlingsplan för ökad hälsa i arbetslivet, HpH, slutbetänkande SOU 2002:5 Analys av hälsa och arbete, AHA utredningen 2002:62 Arbetskraft SOU 2003:95 Vem tjänar på att arbeta? SOU 2004:2 /04 SOU 2004:19 Utveckling av god företagshälsovård SOU 2004:113