sou · GUB3107 · 2007-01-01 00:00:00 — De som själva vidtar åtgärder för att kunna börja arbeta igen är främst högutbildade personer som är sjukskrivna för psykiska besvär eller besvär i rörelseorganen. Äldre sjukskrivna vidtar i lägre utsträckning åtgärder jämfört med sjukskrivna i åldern . Ju längre individerna har varit sjukskrivna desto större är chan- sen att vidtagit åtgärder. 2TP PT Analyserar 2006:10, . 3TP PT Analyserar 2004:8, . Arbetslivsinriktad rehabilitering – resultat dock att vidtagit åtgärder för att de ska kunna återgå i arbete. Äldre sjukskrivna uppger i lägre utsträckning än yngre att har försökt hjälpa dem åter i arbete. Detta gäller även när hänsyn tas till kön, utbildnings- nivå, diagnos och sjukskrivningslängd. Arbetsträning är den vanligaste åtgärden som vidtas av Försäk- ringskassan. Av de som fått åtgärder vidtagna från Försäkringskas- san anger att de fått arbetsträning på den egna arbets- platsen, medan uppger att de fått arbetsträning på en annan arbetsplats. I en annan studie av ArbetslivsinstitutetTPF4FPT redovisas de långtids- sjukskrivnas bild av sjukskrivningen. Tre förhållanden framträder som särskilt viktiga för återgång i arbete. Att byta yrke eller arbetsplats är ett relativt ovanligt men kraftfullt medel. Mer än två tredjedelar som bytt arbetsgivare tillmäter detta stor betydelse för återgången i arbetslivet. Den andra faktorn är arbetstiden. Att få kortare arbetstid väger tungt särskilt för kvinnorna. Något oväntat kommer inte hälsoförbättring förrän på tredje plats. Trots att mycket fungerar bra kan insatserna upplevas som otill- räckliga av den sjukskrivne. I en undersökning av Försäkringskas- san konstaterades att många är sjukskrivna längre än vad som vore nödvändigt. Många sjukskrivna gör själva bedömningen att de skulle kunna arbeta åtminstone till viss del om de fick viss anpass- ning av arbetsuppgifternaTPF5FPT. Denna undersökning finns ytterligare beskriven i kapitel 3. 14.3Vilka insatser erbjuds? Med reservationen att inte har uppgifter om alla insatser som görs på arbetsplatsen vill vi ändå redovisa en uppfölj- ning gjord av FörsäkringskassanTPF6FPT där man granskat vad som sker i ett sjukfall under det första sjukskrivningsåret. Arbetslivsinriktade rehabiliteringsåtgärder fanns noterade i vart fjärde sjukfall. Arbets- träning var den vanligaste insatsen (). Arbetsanpassning och aktivering stod för vardera medan utbildning inte utgjorde . Att utbildning inte utgör en större andel, trots det goda resultatet, beror antagligen på att andra 4TP PT och villkor – en studie om långtidssjukskrivnas situation , , , , 2002. 5TP PT Analyserar 2005:5, . 6TP PT Analyserar 2006:6, . Arbetslivsinriktad rehabilitering – resultat åtgärder vanligen prövas innan utbildning blir aktuell, eftersom utbildning ofta är ett led till ett annat arbete. I en rapport har följt upp drygt 11 000 individer som varit sjukskrivna mellan (första sjukdagen ) och av dessa har endast 84 individer (0,) fått en aktiv åtgärd som helt eller delvis finansierats av . Om man bara inkluderar dem som varit sjukskrivna mellan är andelen . De åtgärder som främst köptes var utbildning och aktivering. 14.4Effekter av olika typer av insatser Om någon, vare sig det är , arbetsgivaren eller någon annan ska ha ett kostnadsansvar för rehabiliteringsåtgärder för en sjukskriven anställd måste det finnas grund för att tro att åtgärden leder till återgång i arbete. Kunskapen om rehabilitering är bristfällig och det saknas studier av god kvalitet. Medan till exem- pel läkemedel och medicinska behandlingar är föremål för randomi- serade studier där deltagarna slumpmässigt fördelas till olika behand- lingar för att vetenskapligt fastställa effekten kan arbetslivsinriktad rehabilitering knappast bli föremål för samma typ av uppföljning. Mellan av dem som deltar i arbetslivsinriktad rehabilitering har förbättrat sin arbetsförmåga efter det att rehabiliteringen avslutadesTPF7FPT. Om detta beror på de insatser som individen erbjuds eller något annat vet vi inte. Vad hade hänt om individen inte fått rehabilitering? Hade sjukfallet avslutats ändå? Om ytterligare ett antal individer erbjöds insatser skulle fler då återgå i arbete? Borde några av dem som arbetstränar med reha- biliteringsersättning i stället varit deltidssjukskrivna? Kunde insat- sen ha satts in tidigare med samma resultat? Dåvarande konstaterade i sin uppföljning av samordningsuppdragTPF8FPT att det inte är möjligt att särskilja resultatet av åtgärder från andra aktö- rers. Det går inte heller att klarlägga vilka andra omständigheter som påverkar resultatet. Slutsatserna från olika studier av effekter av arbetslivsinriktad rehabilitering kan sammanfattas i att arbetsträning och utbildning är de åtgärder som mest ökar chanserna till att arbetsförmågan 7TP PT register . 8TP PT Samordnad rehabilitering 2000:6, . Arbetslivsinriktad rehabilitering – resultat återskapas, och att rehabiliteringsåtgärder på kort sikt förlänger sjukfallen, men att de på lång sikt förkortar. Eftersom vårt uppdrag är att se över möj- ligheter att, inom ramen för sitt samordningsansvar, bidra till finansieringen av arbetslivsinriktad rehabilitering för försäkrade där målet med rehabiliteringen är återgång i arbete hos nuvarande arbets- givare har vi begränsat vår uppföljning av effekter av rehabili- teringsåtgärder till insatser som är med och helt eller delvis finansierar. Vad innehåller de? Vilken effekt har de? Anpassning av arbetsplatsen och arbetsträning ger effekt Att anpassning av arbetsuppgifter och arbetsplats efter den anställ- des arbetsförmåga är en åtgärd som underlättar återgång i arbete står utom allt tvivel. Samma sak gäller adekvat medicinsk behand- ling. I en rapport från universitetTPF9FPT redovisas flera studier som funnit att anpassning av arbetsuppgifterna kan fördubbla andelen som återgår i arbete. Även ergonomiska insatser i form av förändrad utrustning och arbetshjälpmedel visar att chansen för återgång i arbete fördubblas jämfört med om inga åtgärder vidtas respektive endast individinriktade insatser. Man pekar också på att det finns belägg för att förhållningssätt och bemötande på arbets- platsen har stor betydelse för om en rehabilitering ska bli fram- gångsrik och hållbar. Gynnsam återgång i arbete är i hög grad resultat av en kombination av olika interventioner, t.ex. medicinsk behandling, arbetsträning, ändring i ergonomi och arbetsorganisa- tion. Multidisciplinära behandlingsprogram måste sättas in tidigt för att ge effekt över olika typer av diagnoser varierar resultaten. Bland dem som sjukskrivits för ryggbesvär har de som blivit föremål för åtgär- der större möjlighet att ta sig ur sjukskrivningen än de som inte fått åtgärder. 9TP PT Vad är en god arbetslivsinriktad rehabilitering?, IHS rapport 2003:1. Arbetslivsinriktad rehabilitering – resultat I en studie av m.fl., publicerad i /23 redovisas en långtidsstudie av effekten av två olika rehabi- literingsprogram. Bland annat följande slutsatser redovisas: Ett arbetsplatsinriktat multidisciplinärt program på heltid är en kostnadseffektiv rehabilitering för individer sjukskrivna för lång- variga ickespecifika nack- eller ryggbesvär. En kostnadseffektiv rehabiliteringsinsats kräver att den sjuk- skrivne får del av insatserna innan sjukskrivningstiden översti- git . och andra köpare av rehabiliteringsinsatser bör sträva efter att upphandla rehabiliteringsprogram med evi- densbaserade metoder som är påvisat effektiva för att återställa arbetsförmåga. Risken finns annars att individer utsätts för ineffektiva behandlingar. Minskar arbetslivsinriktad rehabilitering chansen till återgång i arbete? Flera studier har visat att om man bara jämför resultaten mellan dem som genomgår arbetslivsinriktad rehabilitering med dem som inte gjort det så visar det sig att sjukskrivningstiden totalt sett är längre för den som får rehabiliteringsinsatser. har i rapporterTPF10FPT redovisat att långtidssjukskrivna som fått utre- dande åtgärder har 70 procents mindreU U chans till friskskrivning än de som inte fått en sådan åtgärd. Detta beror rimligtvis inte på att åtgärderna i sig haft negativ effekt utan på att det främst är perso- ner med en komplicerad sjukskrivning som bedömts ha behov av insatser. 14.5Utbildning ger positivt resultat En rapport från FörsäkringskassanTPF11FPT som omfattar en granskning av 737 sjukfall där köpt aktiva insatser visar på en tydlig positiv effekt av utbildning som rehabiliteringsåtgärd både . Däremot finns ingen indikation på att 10TP PT Arbetslivsinriktade åtgärder för sjukskrivna med rygg- och nackbesvär, (Rygg och Nacke 6,). 11TP PT Analyserar 2005: 21, . Arbetslivsinriktad rehabilitering – resultat de övriga aktiva åtgärderna (exempelvis arbetsträning, aktivering och motivationshöjande åtgärder) förbättrar arbetsförmågan över huvud taget. Till viss del kan dessa nedslående resultat för andra insatser än utbildning förklaras med att utbildning används för att rusta indi- viden för ett arbete. De övriga aktiva åtgärderna används i nära hälften av fallen för andra syften, exempelvis att fastställa arbets- förmågan eller ökat välmående för individen. Utbildning visar dock ett bättre resultat även när hänsyn tas till denna skillnad. I likhet med tidigare undersökningar som rör utfallet av olika rehabiliteringsåtgärder kan resultaten förklaras av selektionseffek- ter. Det är möjligt att de sjukskrivna som får utbildning som reha- biliteringsåtgärd skiljer sig från övriga sjukskrivna ifråga om viktiga egenskaper, exempelvis motivation. Beslut om att köpa en aktiv tjänst tas sent i sjukfallet – när ären- det i genomsnitt är . Sannolikheten att åtgärden leder till utökad arbetsförmåga minskar signifikant när beslutet tas sent i sjukfallet. De grupper som här har jämförts har varit lika med avseende på kön, ålder och sjukfallslängd. Däremot saknas information om exempelvis den försäkrades egen motivation, en faktor som för- modligen har stor betydelse för utfallet. En helt ny studie från FörsäkringskassanTPF12FPT som har studerat effekten av rehabiliteringsinsatser redovisar följande: Aktiv åtgärd ökade återgången i arbete med i genomsnitt 8 pro- cent Den totala effekten av arbetsträning för återgång i arbete är . Resultaten från studien visar tillsammans med resultat från både tidigare och senare studier att utbildningsinsatser för långvarigt sjukskrivna ökar återgången i arbete. De aktiva åtgärderna har minskat liksom de positiva resultaten av aktiva åtgärder. var sannolikheten att få åtgärd lägre än 1999. ökade återgången i arbete efter aktiv åtgärd för sjukskrivningar påbörjade men var knappt mätbar . 12TP PT Analyserar 2006:10, . 15EG-rätten och internationella konventioner 15.1EG:s ramdirektiv om arbetsmiljö antogs det s.k. ramdirektivet, direktiv /391/EEG om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet. Direktivet innehåller allmänna bestämmelser om arbetsmiljön. Reglerna i direktivet är minimiregler och syftar till att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet. Detta ska inte leda till någon sänkning av de skyddsnivåer som redan uppnåtts i enskilda medlemsstater, eftersom medlemssta- terna i enlighet med fördraget om upprättande av europeiska eko- nomiska gemenskapen redan förbinder sig att främja förbättringar av förhållandena inom detta område och harmonisera dessa villkor som redan gjorda förbättringar bibehålls. I artikel 5.1 anges att arbetsgivaren har det övergripande ansvaret för att arbets- miljön innehåller så få risker som möjligt och är skyldig att svara för att arbetstagarnas säkerhet och hälsa tryggas i alla avseenden som är förbundna med arbetet. Arbetsgivaren ska bl.a. anpassa arbetet till den enskilde. I direktivets artikel 16 anges att rådet ska anta särdirektiv i vilka närmare anges de krav som ställs på arbets- platser, arbetsutrustning, personlig skyddsutrustning, arbete vid bildskärm, hantering av tunga laster med risk för ryggskador, till- fälliga eller rörliga arbetsplatser samt inom fiske och jordbruk. Ramdirektivet har genomförts i svensk rätt genom bestämmelser i och föreskrifter utfärdade av ArbetsmiljöverketTPF1FPT. 1TP PT , EG och arbetsrätten, 2002, s. 329. EG-rätten och internationella konventioner antogs det s.k. arbetslivsdirektivet, direktiv /78/EG om inrättande av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet. Direktivet innehåller förbud mot diskriminering på grund av bl.a. funktionshinder. Förbuden mot diskriminering avser bl.a. villkor för tillträde till anställning och i fråga om anställnings- och arbets- villkor. Av artikel 5 i direktivet framgår att arbetsgivare, under vissa förutsättningar ska vidta rimliga anpassningsåtgärder för personer med funktionshinder. I förslaget till arbetslivsdirektivet angav kommissionen att reglerna i nämnda artikel är tänkt att komplet- tera och förstärka arbetsgivarnas skyldigheter att anpassa arbets- platsen till arbetstagare med funktionshinder enligt ramdirektivet. Arbetslivsdirektivet fastställer minimikrav vilket innebär att med- lemsstaterna har möjlighet att införa eller behålla mer förmånliga bestämmelser. Regeringen har till överlämnat propositio- nen 2005/06:207 Skäliga stöd- och anpassningsåtgärder för arbets- tagare med funktionshinder. Propositionen ska behandlas i riksda- gen . Ändringarna innebär att arbetslivsdirekti- vet i den del som avser skäliga stöd- och anpassningsåtgärder fullt ut genomförs i . Förslagen i propositionen gäller lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av funktionshinder. Bestämmelsen om arbetsgivarens skyldigheter i fråga om skäliga stöd- och anpassningsåtgärder för personer med funktionshinder föreslås ändrad på så sätt att tillämpningsområdet vidgas. Enligt förslaget avskaffas den gällande begränsningen till situatio- nerna när arbetsgivaren beslutar i en anställningsfråga, tar ut arbetssökande till anställningsintervju eller vidtar annan åtgärd under anställningsförfarandet respektive beslutar om befordran eller tar ut en arbetstagare till utbildning för befordran. Arbetsgiva- rens skyldigheter kommer i stället att gälla i alla de sju fall då dis- krimineringsförbudet gäller enligt lagen. Skyldigheten föreslås således nu gälla även i förhållande till arbetstagare under pågående anställning i alla situationer som avses i lagens förbud mot direkt diskriminering. Ändringarna i lagen föreslås träda i kraft . EG-rätten och internationella konventioner Den europeiska sociala stadgan är en internationell överenskom- melse som utarbetats inom . Stadgan trädde 1965. Syftet är att garantera sociala rättigheter samt höja levnads- standarden och öka den sociala välfärden. Stadgan handlar om reg- ler om sociala rättigheter för arbetstagare. I första delen av stadgan anges bl.a. att arbetstagare ska ha rätt till säkra och hälsosamma arbetsförhållanden. I andra delen anges rättigheter som konven- tionsstaterna förbundit sig att garantera. Konventionsstaterna har bl.a. förbundit sig att utforma och genomföra en enhetlig nationell politik avseende säkerhet, hälsa på arbetsplatser och arbetsmiljö. Den sociala stadgan har omarbetats och föreligger den reviderade sociala stadgan. har, med undan- tag av vissa artiklar, ratificerat den reviderade sociala stadgan den 19 maj 1998TPF2FPT. 15.4ILO-konvention nr 159 och rekommendation nr 168 Av Internationella arbetsorganisationens () stadga följer att kan besluta om internationella konventioner som är avsedda att ratificeras av organisationernas medlemmar eller om rekom- mendationer som är avsedda att övervägas vid lagstiftning eller på annat sätt men utan den bindande karaktär som en ratificerad kon- vention har. antog en konvention (nr 159) och en rekommenda- tion (nr 168) om yrkesinriktad rehabilitering och arbete (personer med handikapp). Konventionen, som kom till på svenskt initiativ, ratificerades av år 1984TPF3FPT. Utöver är det 77 länder som har ratificerat konventionen. Konventionen bygger på och syftar till att stärka det viktiga sambandet mellan arbetslivsinriktad rehabilitering och handikappa- des möjligheter till arbete och därmed deltagande i samhällslivet i övrigt. Konventionens första del innehåller definitioner och anger tillämpningsområden. I del två ställs det upp principer för arbets- livsinriktad rehabilitering och sysselsättning av handikappade. 2TP PT Prop. 1997/98:82, bet. 1997/98AU12, rskr. 1997/1998:187. 3TP PT Prop. 1983/84:139. EG-rätten och internationella konventioner Konventionens tredje del föreskriver åtgärder på det nationella pla- net för att utveckla yrkesinriktad rehabilitering och förmedlings- service på landsbygden och i glesbygder. fann vid sin genomgång av konventionstexten att den innehåller viktiga principer som stämmer väl överens med svenskt synsätt. Enligt kommitténs uppfattning föranledde konventionen inte någon änd- ring av svensk lagstiftning eller praxis. Departementschefen anslöt sig till kommitténs bedömning. Följande artiklar kan, med hänsyn till utredningens direktiv, vara av intresse. Med uttrycket person med handikapp avses en person vars utsikter att erhålla, behålla och bli befordrad i lämpligt arbetet är väsentligt begränsade till följd av en i vederbörlig ordning konstaterad fysisk eller psykisk skada (artikel 1, punkt 1). Vid tillämpningen av rekommendationen bör målet för den yrkesinriktade rehabiliteringen vara att göra det möjligt för en person med handikapp att erhålla, behålla och bli befordrad i lämpligt arbete och därigenom främja en sådan persons integre- ring eller återintegrering i samhället (artikel 1, punkt 2). Varje medlemsstat ska, i enlighet med nationella förhållanden, praxis och möjligheter, fastställa, genomföra och regelbundet se över ett nationellt program för yrkesinriktad rehabilitering (artikel 2). Vederbörande myndigheter ska vidta åtgärder i syfte att till- handahålla och utvärdera arbetsvägledning, yrkesutbildning, arbetsplacering, arbetsförmedlingsservice och andra likartade tjänster för att möjliggöra för personer med handikapp att erhålla, behålla och bli befordrade i en anställning (artikel 7). Rekommendationen är ett komplement till rekommenda- tion (nr 99) om arbetsvård för partiellt arbetsföra. Den innehåller detaljerade anvisningar om hur handikappade genom åtgärder på olika områden ska kunna integreras i arbetslivet och därigenom i samhällslivet i övrigt. Enligt ILO-kommitténs uppfattning föran- ledde rekommendationen ingen åtgärd från statsmakternas sida. Departementschefen instämde i den bedömningen. Med hänsyn till utredningens direktiv kan bl.a. följande bestäm- melser vara av intresse. EG-rätten och internationella konventioner Yrkesinriktad rehabilitering bör påbörjas . I detta syfte bör hälso- och sjukvården och andra organ som ansvarar för medicinsk och social rehabilitering regelbundet samarbeta med dem som är ansvariga för den yrkesinriktade rehabiliteringen (punkt 6). Åtgärder för yrkesinriktad rehabilitering bör följas upp så att resultaten av dess åtgärder kan utvärderas (punkt 14). Yrkesinriktad rehabilitering bör organiseras och genomföras med största möjliga samhällsmedverkan, i synnerhet av företrä- dare för arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer och handi- kappades organisationer (punkt 15). Arbetsgivarna och arbetstagarnas företagsrepresentanter bör, om det är möjligt och lämpligt, samarbeta med lämpliga speci- för att överväga möjligheter till yrkesinriktad rehabiliter- ing och omplacering av personer med handikapp (punkt 34) När det är möjligt och lämpligt bör företagen uppmuntras att inrätta eller behålla egen yrkesinriktad rehabilitering i nära sam- arbete med samhällelig och annan rehabiliteringsservice. Enligt stadga ska medlemsländerna regelbundet rapportera till om genomförandet av konventioner. Med anledning av rapporterna riktar direkta frågor eller ob- servationer till regeringen. Såvitt vi har kunnat finna lever upp till de krav som ställs i konventionen Artikel 5 och 6 i konventionen om anställningsskydd innehåller en uppräkning av omständigheter som inte ska vara acceptabla för uppsägningTPF4FPT. Bl.a. nämns tillfällig frånvaro på grund av arbetet på grund av sjukdom eller skada, civilstånd, familjeansvar, havande- skap, religion, politisk uppfattning, nationell härstamning eller socialt ursprung. 4TP PT har ratificerat konventionen, se prop. 1982/83:124. 16En översiktlig jämförelse med , , , och Uppgifterna i detta avsnitt är i huvudsak hämtade från slutbetän- kandet Rehabilitering till arbete (SOU 2000:78), RFV Analyserar 2003:16 (Att förhindra och förkorta sjukfrånvaro – erfarenheter från fyra länder) och från den rapport som upprättats inför Nor- diska ministerrådets konferens om sjukfrånvaron, som hölls i . Eventuella ändringar i den natio- nella lagstiftningen i tiden därefter har således inte alltid beaktats. Den norska försäkringen för sjukpenning, rehabilitering och för- tidspension administreras och organiseras inom ramen för en offentlig och obligatorisk socialförsäkring. Ansvarig försäkringsmyndighet är Trygdekontoret. Arbetsgivaren betalar av inkomsten i sjukfallet. Därefter finansieras sjukpenningen av sjukförsäkringen, delvis genom arbetsgivaravgifter, delvis genom skatt/trygdeavgiften. Sjukpenning kan utbetalas . Det finns ingen karensperiod innan sjuklön kan betalas ut. Sjukfrånvaron i ökade och då främst den långa frånvaron. av ökade utgifter för sjukpenning sjönk utgifterna . Sjuk- frånvaron fortsatte att sjunka även . Nedgången var störst i den grupp som varit sjukskrivna . Enligt beror nedgången på flera orsaker. Arbetet med ett mer inkluderande arbetsliv och aktivitets- kravet för sjukpenning har haft stor betydelseTPF1FPT. 1TP PT Pressmeddelande från , . En översiktlig jämförelse med , , , . I har regeringen och arbetsmarknadens parter träffat ett avtal, Intensjonsavtale om et mer inkluderende arbeidsliv (IA- avtalen). Avtalet gällde inledningsvis för en fyraårsperiod till . träffade parterna ett nytt avtal som gäller till och med år 2009TPF2FPT. Målet med avtalet är bl.a. att minska sjukfrånvaron och hindra utstötning av personer med funktions- hinder och äldre arbetstagare från arbetslivet. har genomfört omfattande ändringar när det gäller upp- följning av sjukfrånvaron. Både vid förstagångs- och senare sjuk- skrivning ska en läkare uttala sig om huruvida det föreligger en medicinsk grund för att personen ska vara borta från arbetet. Om sjukskrivning befinns nödvändigt ska deltidssjukskrivning vara för- stahandsalternativet och härefter ska aktiv sjukskrivning övervägas. Den sjukskrivne ska delta i någon arbetsre- laterad aktivitet, antingen genom deltidssjukskrivning eller genom aktiv sjukskrivning. Vid sjukskrivning över utan delta- gande i arbetsrelaterad aktivitet ska läkaren skicka ett s.k. utvidgat läkarutlåtande, i vilket den medicinska grunden är dokumenterad. Deltidssjukskrivning är en kombination av arbete och sjukpenning som kan användas i situationer då arbetstagaren delvis saknar arbetsförmåga. De flesta deltidssjukskrivna utför sina normala arbets- uppgifter men har reducerad arbetstid. Aktiv sjukskrivning innebär en möjlighet att betala ut sjukpenning i kombination med akti- vering eller arbetsträning på arbetsplatsen i fyra eller eventuellt . Vid aktiv sjukskrivning ska inte den sjukskrivna utföra några av sina vanliga arbetsuppgifter. Aktiv sjukskrivning bygger på tanken att genom att vara på arbetsplatsen skapas trivsel och akti- vitet i sjukdomsperioden. Vidare kan kontakten med arbetsplatsen underlätta återgång i arbeteTPF3FPT. I delas ansvaret för den arbetslivsinriktade rehabiliter- ingen som är kopplad till socialförsäkringen av försäkringsmyndig- heten och arbetsmarknadsmyndigheten. Senast efter 8 veckors sjukskrivning ska arbetsgivaren i samråd med arbetstagaren utarbeta en uppföljningsplan för snabbast möj- liga återgång i arbetet. Planen ska bl.a. innehålla uppgifter om arbetstagarens arbetsuppgifter, restarbetsförmåga, eventuella åtgär- der samt plan för vidare uppföljning. Arbetstagaren är skyldig att