sou · GUB361 · 2007-01-01 00:00:00 — Efter det att den tidigare ansökan har återkallats, eller efter det att beslutet enligt punkt 2 b i denna artikel om denna ansökan har fattats, skall en efterföljande asylansökan först bli föremål för en preliminär prövning om nya fakta eller uppgifter vad avser sökandens rätt att erhålla flyktingstatus enligt direktiv /83/EG har framkommit eller har lagts fram av sökanden. 4.Om, efter den preliminära prövningen enligt punkt 3 i denna artikel, nya fakta eller uppgifter framkommer eller läggs fram av sökanden vilka på ett avgörande sätt bidrar till sökan- dens möjligheter till rätt till flyktingstatus enligt direktiv /83/EG, skall ansökan prövas på nytt enligt kapitel II. 5.Medlemsstaterna får, i enlighet med nationell lagstiftning, gå vidare med prövningen av en efterföljande ansökan om det finns andra skäl som motiverar att förfarandet tas upp på nytt. 6.Medlemsstaterna får besluta att gå vidare med prövningen av ansökan endast om sökanden utan egen förskyllan i det tidigare förfarandet var oförmögen att bedöma de situationer som avses i punkterna 3, 4 och 5 i denna artikel, särskilt vad gäller rätten till ett effektivt rättsmedel enligt artikel 39. 7.Det förfarande som avses i denna artikel får också till- lämpas på en person som är beroende av sökanden för sin försörjning och som lämnat en ansökan efter det att han eller hon enligt artikel 6.3 har godtagit att det egna ärendet skall utgöra en del av en ansökan som lämnats på hans eller hennes vägnar. I detta fall skall man vid den preliminära prövningen enligt punkt 3 i denna artikel utröna om det finns fakta avse- ende ifrågavarande persons situation som motiverar en separat ansökan. Sökande som inte infinner sig Medlemsstaterna får behålla eller införa förfarandet enligt artikel 32 vad avser en asylansökan som lämnas in vid ett senare datum av en sökande som antingen avsiktligt eller av grov försumlighet inte infinner sig på en mottagningsenhet eller hos behörig myndighet vid en fastställd tid. 1.Medlemsstaterna skall se till att asylsökande vilkas asylan- sökningar är föremål för en preliminär prövning enligt artikel 32omfattas av de garantier som anges i artikel 10.1. 2.Medlemsstaterna får i nationell lagstiftning föreskriva be- stämmelser om den preliminära prövningen enligt artikel 32. Dessa bestämmelser får bland annat a)ålägga sökanden att ange de sakförhållanden och lägga fram de bevis som motiverar ett nytt förfarande, b)kräva att sökanden lägger fram de nya uppgifterna inom efter det att han eller hon erhöll dem, Europeiska unionens officiella tidning L 326/29 c)tillåta att den preliminära prövningen genomförs enbart på grundval av skriftliga inlagor, utan krav på att sökanden skall intervjuas personligen. Dessa villkor får inte göra det omöjligt för en asylsökande att få tillgång till ett nytt förfarande och de får inte heller innebära att tillgången till ett nytt förfarande i praktiken sätts ur spel eller allvarligt inskränks. 3.Medlemsstaterna skall se till att a)sökanden informeras på lämpligt sätt om utfallet av den preliminära prövningen och, om ansökan inte kommer att prövas vidare, skälen till detta och möjligheterna att över- klaga eller ompröva det beslutet, b)den beslutande myndigheten, om en av de situationer som anges i artikel 32.2 är för handen, prövar den efterföljande ansökan i enlighet med bestämmel- serna i kapitel II. 1.Medlemsstaterna får föreskriva förfaranden, i enlighet med de grundläggande principerna och garantierna i kapitel II, för att vid medlemsstatens gräns eller i transitzoner besluta om de ansökningar som lämnats på en sådan plats. 2.Om det emellertid inte finns förfaranden enligt punkt 1 får medlemsstaterna, om inte annat anges i denna artikel och i enlighet med de lagar och andra författningar som är i kraft den 1december 2005, bibehålla förfaranden som avviker från de grundläggande principerna och garantierna i kapitel II, för att vid gränsen eller i transitzoner kunna besluta om tillstånd att resa in på territoriet för en asylsökande, som anlänt och ansökt om asyl på en sådan plats. 3.De förfaranden som avses i punkt 2 skall särskilt säker- ställa att de berörda personerna a)får tillstånd att stanna vid medlemsstatens gräns eller i tran- sitzoner, om inte annat följer av artikel 7, och b)informeras om sina rättigheter och skyldigheter enligt artikel 10.1 a, och c)i mån av behov får hjälp av en tolk enligt artikel 10.1 b, och d)i samband med asylansökan, och innan den behöriga myn- digheten fattat ett beslut i sådana förfaranden, intervjuas av personer med tillräcklig kunskap om de tillämpliga nor- merna på området för asyl- och flyktinglagstiftning enligt artiklarna 12, 13 och 14, och e)kan rådgöra med en juridisk rådgivare eller annan enligt den nationella lagstiftningen godkänd eller tillåten rådgivare, en- ligt artikel 15.1, och f)tilldelas en företrädare i fall av ensamkommande barn enligt artikel 17.1, såvida inte artikel 17.2 eller 17.3 är tillämplig. Om inresetillstånd vägras av en behörig myndighet skall denna behöriga myndighet dessutom meddela de faktiska och de rätts- liga skälen till att asylansökan anses ogrundad eller nekas pröv- ning. 4.Medlemsstaterna skall se till att ett beslut inom ramen för de förfaranden som föreskrivs i punkt 2 fattas inom rimlig tid. Om ett beslut inte har fattats , skall den asyl- sökande beviljas inresa till medlemsstatens territorium så att hans eller hennes ansökan kan handläggas i enlighet med andra bestämmelser i detta direktiv. 5.I händelse av särskilda typer av ankomster eller ankomster som omfattar ett stort antal tredjelandsmedborgare eller stats- lösa personer som lämnar asylansökningar vid gränsen eller i en transitzon, vilket gör det praktiskt omöjligt att där tillämpa bestämmelserna i punkt 1 eller det särskilda förfarande som föreskrivs i punkterna 2 och 3, får dessa förfaranden även till- lämpas om och dessa tredjelandsmedborgare eller statslösa personer normalt är förlagda på platser i närheten av gränsen eller i transitzonen. Begreppet europeiska säkra tredjeländer 1.Medlemsstaterna får föreskriva att en asylansökan och sä- kerheten för sökanden när det gäller hans eller hennes särskilda omständigheter enligt beskrivningen i kapitel II inte skall prövas eller inte skall prövas fullständigt i fall där en behörig myndig- het på grundval av sakförhållanden har fastställt att den asylsö- kande försöker resa in eller har rest in olagligt på territoriet från ett säkert tredjeland i enlighet med punkt 2. 2.Ett tredjeland kan endast anses vara ett säkert tredjeland enligt punkt 1 om a)det har ratificerat och följer bestämmelserna i ventionen utan geografiska begränsningar, L 326/30 Europeiska unionens officiella tidning b)det har inrättat ett lagstadgat asylförfarande, c)det har ratificerat Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och följer bestämmelserna i denna, inklusive normerna med av- seende på effektiva rättsmedel, och d)det har fastställts som sådant av rådet i enlighet med punkt 3. 3.Rådet skall med kvalificerad majoritet, på förslag av kom- missionen och efter samråd med , anta eller ändra en gemensam förteckning över tredjeländer som skall anses vara säkra tredjeländer enligt punkt 1. 4.De berörda medlemsstaterna skall i nationell lagstiftning fastställa villkoren för genomförande av bestämmelserna i punkt 1och följderna av de beslut som fattas enligt dessa bestämmel- ser i enlighet med principen om non-refoulement i Genève- konventionen, inbegripet bestämmelser om undantag från tillämpningen av denna artikel av humanitära, politiska eller folkrättsliga skäl. 5.Vid genomförande av ett beslut som enbart grundas på denna artikel skall de berörda medlemsstaterna a)informera sökanden om detta, och b)förse sökanden med en handling på tredjelandets språk som underrättar myndigheterna i det landet om att ansökan inte har prövats i sak. 6.Om det säkra tredjelandet inte återtar den asylsökande skall medlemsstaterna se till att det ges möjlighet till ett förfa- rande i enlighet med de grundläggande principer och garantier som anges i kapitel II. 7.De medlemsstater som har betecknat tredjeländer som i enlighet med den nationella lagstiftning som är och på grundval av kriterierna a–c, får tillämpa punkt 1 på dessa tredjeländer tills rådet har antagit den gemensamma förteckningen enligt punkt 3. FÖRFARANDEN FÖR ÅTERKALLANDE AV FLYKTINGSTATUS Medlemsstaterna skall se till att en utredning får inledas om att återkalla en persons flyktingstatus så snart det framkommer nya fakta eller uppgifter som tyder på att det finns skäl att ompröva giltigheten av hans eller hennes flyktingstatus. Medlemsstaterna skall se till att när den behöriga myndig- heten överväger att återkalla en tredjelandsmedborgares eller en statslös persons flyktingstatus enligt artikel 14 i direktiv /83/EG, skall denna person åtnjuta följande garantier: a)Han eller hon skall underrättas skriftligen om att den behö- riga myndigheten omprövar hans eller hennes rätt till flyk- tingstatus och skälen för en sådan omprövning. b)Han eller hon skall få möjlighet att i en personlig intervju enligt artikel 10.1 b och artiklarna 12, 13 och 14 eller i en skriftlig förklaring ange sina skäl till varför hans eller hennes flyktingstatus inte bör återkallas. Dessutom skall medlemsstaterna inom ramen för ett sådant förfarande se till att c)den behöriga myndigheten kan erhålla korrekta och uppda- terade uppgifter från olika källor, vid behov t.ex. från flyktingkommissariat (UNHCR), om den all- männa situationen i de berörda personernas ursprungsländer, d)om uppgifter samlas i ett enskilt fall för att ompröva en persons rätt till flyktingstatus, får dessa inte inhämtas från en aktör som utövar förföljelse på ett sådant sätt att en sådan aktör får direkt information om att den berörda per- sonen är en flykting vars status är under omprövning, eller att den fysiska integriteten för den berörda personen och de personer som är beroende av honom eller henne för sin försörjning eller friheten och säkerheten för de familjemed- lemmar som är bosatta i ursprungslandet även- tyras. Europeiska unionens officiella tidning L 326/31 2.Medlemsstaterna skall se till att den behöriga myndighe- tens beslut att återkalla flyktingstatus lämnas skriftligen. De faktiska och rättsliga skälen skall anges i beslutet och informa- tion om hur beslutet kan överklagas skall lämnas skriftligen. 3.Så snart den behöriga myndigheten har fattat ett beslut om att återkalla flyktingstatus skall artiklarna 15.2 och 16.1 samt artikel 21 även vara tillämpliga. 4.Genom avvikelse från punkterna 1, 2 och 3 i denna artikel får medlemsstaterna besluta att flyktingstatusen upphör genom lag för det fall statusen återkallas enligt artikel 11.1 a–d i di- rektiv 2004/83/EG, eller om flyktingen otvetydigt avsagt sig sitt erkännande som flykting. Rätten till ett effektivt rättsmedel Medlemsstaterna skall se till att asylsökande har rätt till ett effektivt rättsmedel inför domstol mot följande beslut: a)Ett beslut som fattats om en asylansökan, inbegripet ett beslut i)att en ansökan skall nekas prövning enligt artikel 25.2, ii)som fattas vid gränsen eller i en medlemsstats transitzo- ner enligt artikel 35.1, iii)att inte pröva en ansökan enligt artikel 36. b)En vägran att ta upp prövningen av en asylansökan på nytt efter det att den har avbrutits i enlighet med artiklarna 19 och 20. c)Ett beslut att inte vidare pröva en efterföljande ansökan enligt artiklarna 32 och 34. d)Ett beslut att vägra inresa inom ramen för de förfaranden som föreskrivs i artikel 35.2. e)Ett beslut att återkalla flyktingstatus enligt artikel 38. 2.Medlemsstaterna skall fastställa tidsfrister och andra nöd- vändiga bestämmelser så att sökanden kan utöva sin rätt till effektiva rättsmedel enligt punkt 1. 3.Medlemsstaterna skall vid behov fastställa föreskrifter i enlighet med sina internationella förpliktelser avseende a)frågan huruvida rättsmedlet enligt punkt 1 skall medföra att sökandena får stanna i den berörda medlemsstaten i avvak- tan på resultatet, b)möjligheten till rättsmedel eller skyddsåtgärder om rättsmed- let enligt punkt 1 inte medför att sökandena får stanna kvar i den berörda medlemsstaten i avvaktan på resultatet. Med- lemsstaten får också föreskriva rättsmedel på eget initiativ, och c)grunderna för att överklaga ett beslut enligt artikel 25.2 c i överensstämmelse med den metod som tillämpas enligt arti- kel 27.2 b och c. 4.Medlemsstaterna får fastställa tidsfrister för domstolen en- ligt punkt 1 för att pröva den beslutande myndighetens beslut. 5.Om en sökande har beviljats en status som enligt nationell lagstiftning och gemenskapslagstiftning ger samma rättigheter och förmåner som flyktingstatus enligt direktiv /83/EG, får sökanden anses ha ett effektivt rättsmedel om en domstol beslutar att rättsmedlet enligt punkt 1 inte är godtagbart eller sannolikt inte kommer att ge något resultat på grund av otill- räckligt intresse från sökandens sida att fullfölja förfarandet. 6.Medlemsstaterna får även i nationell lagstiftning fastställa under vilka förhållanden det kan anses att en sökande implicit har återkallat eller avstått från sitt rättsmedel enligt punkt 1, tillsammans med regler om det förfarande som skall följas. L 326/32 Europeiska unionens officiella tidning ALLMÄNNA BESTÄMMELSER OCH SLUTBESTÄMMELSER Överklagande från offentliga myndigheter Genom detta direktiv påverkas inte offentliga myndigheters möjlighet att överklaga administrativa och/eller rättsliga beslut enligt nationell lagstiftning. Medlemsstaterna skall se till att de myndigheter som genomför detta direktiv är bundna av tystnadsplikt enligt nationell lagstift- ning vad avser alla uppgifter de får kännedom om i samband med sitt arbete. skall kommissionen rapportera till och rådet om tillämpningen av detta direktiv i medlemsstaterna och föreslå eventuella ändringar som krävs. Medlemsstaterna skall till kommissionen översända alla uppgif- ter som behövs för att utarbeta rapporten. Efter det att rappor- ten har lagts fram skall kommissionen minst en gång rapportera till och rådet om tillämp- ningen av detta direktiv i medlemsstaterna. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv . Avseende artikel 15 skall med- lemsstaterna sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv se- nast . De skall genast underrätta kom- missionen om detta. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvis- ning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvis- ningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Medlemsstaterna skall tillämpa de bestämmelser i lagar och andra författningar som anges i artikel 43 på asylansökningar som lämnades in efter och på förfaran- den för återkallande av flyktingstatus som inleddes efter . Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna i enlighet med fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. Europeiska unionens officiella tidning L 326/33 Fastställande av beslutande myndighet När det gäller bestämmelserna i paragraf 17.1 i Refugee Act 1996 (flyktinglagen), inklusive ändringar, får när landet genomför direktivet fastställa att beslutande myndighet enligt artikel 2 e i detta direktiv skall vara Office of the Refugee Applications Commissioner när det gäller att pröva om en sökande bör eller, beroende på omständigheterna, inte bör förklaras vara flykting, och beslut i första instans enligt artikel 2 e i detta direktiv skall inbegripa rekommendationer från Refugee Applications Commissioner om en sökande bör eller, beroende på omständigheterna, inte bör förklaras vara flykting. kommer att underrätta kommissionen om varje ändring av bestämmelserna i paragraf 17.1 i Refugee Act 1996 (inklusive ändringar). Fastställande av säkra ursprungsländer enligt artikel 29 och artikel 30.1 Ett land skall betraktas som ett säkert ursprungsland om det på grundval av den rättsliga situationen, tillämpningen av lagstiftningen inom ett demokratiskt system och de allmänna politiska förhållandena framgår att det allmänt och genom- gående inte förekommer någon förföljelse enligt artikel 9 i direktiv /83/EG, samt ingen tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning och inget hot på grund av urskillningslöst våld i situationer av internationell eller intern väpnad konflikt. Vid denna bedömning skall man bland annat beakta i vilken utsträckning skydd mot förföljelse eller misshandel ges genom att undersöka a)landets berörda lagar och förordningar och på vilket sätt de tillämpas, b)hur landet iakttar de rättigheter och friheter som är fastställda i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och/eller i den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter och/eller konventionen mot tortyr, särskilt de rättigheter från vilka det inte går att göra undantag enligt artikel 15.2 i nämnda Europeiska konvention, c)hur landet iakttar principen om non-refoulement i enlighet med , d)om landet tillhandahåller ett system med effektiva rättsmedel mot överträdelser av dessa rättigheter och friheter. L 326/34 Europeiska unionens officiella tidning Definition av sökande eller asylsökande När genomför bestämmelserna i detta direktiv får landet, i den mån bestämmelserna i 30/1992 de Régimen jurídico de las Administraciones Públicas y del Procedimiento Administrativo Común av och 29/1998 reguladora de la Jurisdicción Contencioso-Administrativa av är tillämpliga, när det gäller tillämpning av kapitel V anse att definitionen av sökande eller asylsökande i artikel 2 c i detta direktiv skall inbegripa en klagande enligt ovannämnda rättsakter. Den klagande skall åtnjuta samma garantier som en sökande eller asylsökande enligt detta direktiv när det gäller rätten till ett effektivt rättsmedel enligt kapitel V. kommer att meddela kommissionen alla relevanta ändringar av ovannämnda rättsakt. (5) (6)(7) (8) (9) Europeiska unionens officiella tidning L 229/35 Rättelse till och rådets direktiv /58/EG om unionsmedborgares och deras familje- medlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier och om ändring av förordning (EEG) nr 1612/68 och om upphävande av direktiven /221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG och 93/96/EEG (Europeiska unionens officiella tidning 158 av ) Direktiv /58/EG skall vara som följer: OCH RÅDETS DIREKTIV 2004/38/EG om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier och om ändring av förordning (EEG) nr 1612/68 och om upphävande av direktiven /221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG och 93/96/EEG (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 12, 18, 40, 44 och 52 i detta, med beaktande av kommissionens förslag (1), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (2), med beaktande av yttrande (3), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (4), och av följande skäl: (1)Unionsmedborgarskapet ger varje unionsmedborgare en primär, individuell rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorium, med förbehåll för de begränsningar och villkor som fastställs i fördraget och genom de åtgärder som antas för att genomföra detta. (2)Fri rörlighet för personer är en av de grundläggande friheterna på den inre marknaden, som omfattar ett område utan inre gränser, där denna frihet säkerställs i enlighet med bestämmelserna i fördraget. (1) EGT C 270 E, 25.9.2001, s. 150. (2) EGT C 149, 21.6.2002, s. 46. (3) EGT C 192, , s. 17. (4) yttrande av (EUT C 43 E, , s. 42), rådets gemensamma ståndpunkt av den (EUT C 54 E, , s. 12) och ståndpunkt av (ännu ej offentliggjort i EUT). (3)Unionsmedborgarskap bör vara grundläggande status för medborgarna i medlemsstaterna när de utövar sin rätt att fritt röra sig och uppehålla sig. Det är därför nödvändigt att kodifiera och se över existerande gemen- skapsinstrument som var för sig behandlar såväl arbet- stagare, egenanställda som studenter och andra inaktiva personer för att förenkla och stärka rätten att fritt röra sig och uppehålla sig för alla unionsmedborgare. (4)För att avhjälpa sektorsuppdelningen och den planlösa hanteringen av rätten att fritt röra sig och uppehålla sig och för att göra det lättare att utöva denna rätt krävs en gemensam rättsakt för att delvis ändra rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av om arbets- kraftens fria rörlighet inom gemenskapen (5) och för att upphäva följande rättsakter: Rådets direktiv /360/EEG av om avskaffande av restriktioner för rörlighet och bosättning inom gemenskapen för medlemsstaternas arbetstagare och deras familjer, (6) rådets direktiv /148/EEG av om avskaffande av restriktioner för rörlighet och bosättning inom gemenskapen för medborgare i medlemsstaterna i fråga om etablering och tillhandahållande av tjänster, (7) rådets direktiv /364/EEG av om rätt till bosättning, (8) rådets direktiv /365/EEG av om rätt till bosättning för anställda och egna företagare som är yrkesverksamma (9) och rådets direktiv /96/EEG av om rätt till bosättning för studerande (10). EGT L 257, 19.10.1968, s. 2. Förordningen senast ändrad genom förordning (EEG) nr 2434/92 (EGT L 245, 26.8.1992, s. 1). EGT L 257, 19.10.1968, s. 13. Direktivet senast ändrat genom anslutningsakt. EGT L 172, 28.6.1973, s. 14. EGT L 180, , s. 26. EGT L 180, , s. 28. (10) EGT L 317, 18.12.1993, s. 59. L 229/36 Europeiska unionens officiella tidning (5)För att varje unionsmedborgare skall kunna utöva sin rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemssta- ternas territorier på villkor som säkerställer de objektiva villkoren frihet och värdighet bör även familje- medlemmar beviljas denna rätt, oavsett medborgarskap. För tillämpningen av detta direktiv bör definitionen av familjemedlem utvidgas, så att den även omfattar regis- trerade partner om den mottagande medlemsstaten behandlar registrerade partnerskap som likvärdiga med äktenskap. (6)För att bevara familjens enhet i vidare mening och med förbehåll för förbudet mot diskriminering på grundval av nationalitet, bör situationen för de personer som inte omfattas av definitionen av familjemedlem enligt detta direktiv och som därför inte har någon automatisk rätt till inresa och uppehåll i den mottagande medlemsstaten behandlas av den mottagande medlemsstaten på grundval av dess nationella lagstiftning, så att den kan besluta huruvida inresa och uppehåll ändå kan beviljas sådana personer, varvid hänsyn skall tas till deras anknytning till unionsmedborgaren och andra omstän- digheter, t.ex. deras ekonomiska eller fysiska beroende- förhållande till unionsmedborgaren. (7)De formaliteter som är förenade med unionsmedbor- gares fria rörlighet inom medlemsstaternas territorier bör fastställas tydligt, utan att det påverkar tillämpningen av de bestämmelser som gäller för nationella gränskon- troller.