sou · GUB355 · 2007-01-01 00:00:00 — Förlagsinsatsgivarna har inte rätt till överskott utöver insatsernas storlek. I båda fallen gäller således att de externa finansiärerna har sämre rätt än samtliga borgenärer och att en återbetalning till garanter Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag eller förlagsandelsinnehavare i en likvidation eller konkurs endast kan ske av ett eventuellt kvarvarande överskott. Försäkringstagar- nas rätt till avtalade ersättningar är således skyddade i förhållande till garanter och skulle också vara så i förhållande till förlags- andelsinnehavare om förlagsinsatser kunde användas i försäkrings- bolag. En viktig fråga i detta sammanhang är hur försäkringstagarnas rätt till återbäring i ett ömsesidigt försäkringsbolag behandlas i förhållande till garanter och, om förlagskapital skulle tillåtas i ömsesidiga försäkringsbolag, till förlagsandelsinnehavare. Åter- bäringens rättsliga status är inte självklart densamma som vanliga fordringars. Återbäringen följer inom livförsäkring av den reglering som kräver betryggande eller aktsamt beräknade och förbud mot vinstutdelning men kan även grundas på avtal. Det finns en risk att försäkringstagarnas rätt till återbäring i en likvida- tion eller konkurs har att stå tillbaka i förhållande till förlagsandelsinnehavare om ömsesidiga bolag skulle kunna utnyttja förlagskapital som finansieringsform. Denna risk finns emellertid redan när det gäller garantikapital. När det först gäller skadeförsäk- ring är den rätt till återbäring som försäkringstagarna kan ha inte av samma omfattning och i behov av samma skydd som den rätt till återbäring försäkringstagarna har inom livförsäkring. Återbäring inom skadeförsäkring utgår oftast i form av premiereduktion. Inom livförsäkring kan detta också vara fallet men framför allt vid tradi- tionell livförsäkring utgår den som tillägg till de utfallande pensionsbeloppen. Inom skadeförsäkring bör försäkringstagarnas rätt till återbäring inte hindra ömsesidiga försäkringsbolag att få tillgå samma finansieringsform som föreningar. När det sedan gäller livförsäkringsbolag behöver ytterligare överväganden göras. Upptagande av förlagsinsatser innebär att innehavarna, beroende på villkoren och de bolagsordningsbestäm- melser som beslutas, kan ha rätt till utdelning. Detta påverkar naturligtvis den återbäring som livförsäkringstagare har rätt till. Det kan dock i detta sammanhang beaktas att även garanter kan ha rätt till utdelning i livförsäkringsbolag på grund av bestämmelser om ränta i villkor och bolagsordning. I förhållande till garanter innebär därför inte denna finansieringsform några nackdelar. Vad som kan vara en nackdel för försäkringstagarna är att förlagsin- satser eventuellt kan finnas kvar i bolaget än garanti- kapital och på så sätt än garantikapital inverka på möjligheten att ge en god återbäring till livförsäkringstagarna. Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag Utredningen har ovan i avsnitt 5.4 och avsnitt 8.3.7 behandlat svårigheten för ömsesidiga försäkringsbolag att klara finansiella problem och nödvändigheten att förbättra deras finansierings- möjligheter. Även om förlagsinsatser i ömsesidiga livförsäkrings- bolag kan få negativa konsekvenser för försäkringstagarna måste frågan om att ta upp sådana insatser beslutas av bolagsstämman. Utredningen har föreslagit att delägarna skall få ett bättre inflytande i ömsesidiga försäkringsbolag. Livförsäkringstagarna eller deras ställföreträdare skulle därför få ta ställning till frågan. Mot den bakgrunden kan förlagsinsatser inte anses vara till sådan nackdel för försäkringstagarna att finansieringsformen inte skall tillåtas. Med en möjlighet för ömsesidiga försäkringsbolag att ta upp förlagskapital kan frågan ställas vilken ställning förlagsandels- innehavarna får i förhållande till garanter, om ett bolag skulle välja att använda båda finansieringsformerna. Det är en fråga som inte har något självklart svar. Både förlagskapital och garantikapital måste regleras i bolagsordningen. Det får anses lämpligt att frågan om ställningen mellan sådana kapitalbidragsgivare regleras i bolags- ordningen och avtalen när ett bolag har för avsikt att använda båda finansieringsmöjligheterna. Som har angetts finns för föreningar en begränsning av möjlig- heten att låta externa finansiärer tillskjuta förlagskapital. Begräns- ningen relaterar till medlemsinsatserna. I ömsesidiga försäkrings- bolag betalar delägarna inte insatser varför begränsningsregeln för föreningar inte kan tillämpas. Frågan är då om det för ömsesidiga försäkringsbolag skall finnas en begränsning och hur den i så fall skall utformas. För garantikapital finns det inte någon begränsning av hur stort det får vara, vilket är naturligt då det framför allt är avsett som startkapital. Av den anledningen kan det vara rimligt att tillämpa samma ordning för förlagskapital. Utredningens utgångspunkt är emellertid att reglerna för föreningar skall tillämpas om inte starkt vägande skäl talar mot det. Av det skälet och då förlagskapital kan ligga kvar än garantikapital bör en begränsning gälla. I ömsesidiga försäkringsbolag finns inte några insatser från delägarna att relatera till vid val av en sådan begränsning. Avsikten med begränsningarna för föreningarna är att det externa kapitalet inte skall få överstiga det kapital som härstammar från medlem- marna. En möjlig jämförelse skulle då kunna vara försäkrings- Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag tekniska avsättningar med tillägg i livförsäkringsbolag för konsoli- deringsfonden. Det skulle innebära en möjlighet att i princip dubblera balansomslutningen, vilket kan anses innebära en extern finansiering som i allt för stor grad avviker från utgångspunkten om självfinansiering. En annan naturlig jämförelse skulle kunna vara bolagets egna kapital. Ytterligare ett alternativ är den begräns- ning som gäller för försäkringsbolagens upplåning i 5 kap. 1 § FRL. För att begränsa de finansiella risker ett försäkringsbolag kan ta får upplåning endast vara av ringa betydelse med hänsyn till rörelsens omfattning och kapitalbasens storlek, om inte medger undantag. Avsikten med en begränsning av externt förlags- kapital är emellertid inte att begränsa den finansiella risken i försäk- ringsbolaget. En jämförelse med upplåningsbegränsningen är därför inte relevant. Den ger dessutom ett relativt begränsat utrymme för extern finansiering. Utredningen stannar därför för att den lämpli- gaste begränsningen är en jämförelse med eget kapital. Vid tillfällen när extern finansiering är nödvändig pga. finansiella svårigheter kan även en jämförelse med eget kapital utgöra hinder för en nödvändig kapitaltillförsel. En möjlighet att vid synnerliga skäl få tillstånd att överskrida begränsningen bör därför införas. Prövningen av detta bör göras av . Eftersom förlagsinsatser inte är att betrakta som lån skall inte lånebegränsningen i nuvarande 5 kap. 1 § FRL gälla för dessa. I övrigt finns inte anledning att ställa upp regler som avviker från bestämmelserna i 5 kap. I detta sammanhang bör även vissa andra finansieringsfrågor behandlas. Ett försäkringsbolags möjlighet att ta upp lån är enligt 5 kap. 1 § FRL begränsade till omfattning och syfte. I 5 kap. 17 och 18 §§ FRL finns även förbud för ömsesidiga försäkringsbolag mot upptagande av s.k. kapitalandelslån och vinstandelslån. För vissa försäkringsaktiebolag är vinstandelslån tillåtna och ovan har det föreslagits att även kapitalandelslån skall tillåtas. Det har tidigare lämnats förslag om att ömsesidiga försäkringsbolag skall ha möjlig- het att kunna ta upp vinstandelslån (se SOU 1995:87 s. 194). Regeringen lämnade dock inte några förslag därom utan ansåg att det fanns skäl att återkomma till frågan om formerna för anskaff- ning av externt riskkapital i ömsesidiga bolag i samband med den associationsrättsliga översynen (se prop. 1998/99:87 s. 269). De upplåningsformer som är aktuella medför inte något inflytande och påverkar därför inte ett ömsesidigt försäkrings- bolags oberoende. När upplåningsformerna tillåts för försäkrings- Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag aktiebolag kan ett förbud inte heller motiveras av att den bedrivna verksamheten är försäkring. Ett förbud bör därför inte behållas. För försäkringsaktiebolag kommer samma krav på bolagsstäm- mobeslut för upptagande av kapitalandelslån att gälla som införts för andra aktiebolag. För ekonomiska föreningar finns inte några bestämmelser om upplåning. Eftersom möjligheten till upplåning för försäkringsbolag även kommer att vara begränsad i storleken finns knappast något behov av särregler för ömsesidiga försäkringsbolag vid sidan av den nuvarande begränsningsregeln i 5 kap. 1 § FRL. Utredningens förslag: Bestämmelserna i om bolagets ledning görs tillämpliga för ömsesidiga försäkringsbolag. Styrelsen skall dock alltid utse en verkställande direktör. En särregel införs om att styrelseledamöterna inte behöver vara del- ägare i bolaget. Dessutom skall stämmans ordförande innan styrelseval förrättas lämna uppgifter om vilka andra uppdrag den som valet avser har i andra företag. Vidare införs särregler för att behålla nuvarande ordning vid behörighets- och befogenhets- överskridande. Nuvarande bestämmelser om jäv, liksom bestämmelserna om att en ställföreträdare inte får följa en före- skrift av ett bolagsorgan om den står i strid med FRL eller ÅRFL skall behållas. Detsamma skall gälla kraven på att styrel- sen skall fastställa vissa riktlinjer och att det skall finnas en aktuarie med visst ansvar. Bestämmelserna om föreningens ledning finns i 6 kap. Styrel- sen skall bestå av minst tre ledamöter vilka väljs av föreningsstäm- man, om det inte i stadgarna föreskrivs att en eller flera styrelse- ledamöter skall utses på annat sätt. Styrelseledamöterna skall vara medlemmar i föreningen om inte stadgarna tillåter annat. Vissa ställföreträdare för medlemmar kan vara styrelseledamöter utan att vara medlem och detsamma gäller för arbetstagarledamöter i Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag Minst hälften av styrelseledamöterna måste vara bosatta inom EES, om inte regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer tillåter annat. En av styrelseledamöterna skall vara ordförande, vilken väljs av styrelsen om inte annat föreskrivs i stadgarna eller har beslutats av stämman. Den verkställande direktören får inte vara ordförande. En styrelseledamot får inte handlägga frågor om avtal mellan honom och föreningen. Han får inte heller handlägga frågor om avtal mellan föreningen och en tredje man om han har ett väsentligt intresse i frågan som kan vara stridande mot föreningens. Styrelsen svarar för föreningens organisation och förvaltningen av föreningens angelägenheter och skall se till att organisationen beträffande bokföring och medelsförvaltning även innefattar en tillfredsställande kontroll. Styrelsen företräder föreningen och tecknar dess firma. Styrelsen skall utse en verkställande direktör om föreningen är av en viss storlek, men regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan medge undantag om det finns särskilda skäl. Genom bestämmelser i stadgarna kan det även i andra fall finnas en skyldighet för styrelsen att utse en verkställande direktör. Den verkställande direktören skall ha hand om den löpande förvaltningen enligt de riktlinjer och anvisningar som styrelsen meddelar. Han eller hon får dessutom vidta sådana åtgärder som med hänsyn till omfattningen och arten av föreningens verksamhet är av osedvanlig beskaffenhet eller stor betydelse, om styrelsens beslut inte kan avvaktas utan väsentlig olägenhet för föreningens verksamhet. Styrelsen skall dock underrättas om sådana åtgärder. Den verkställande direktören skall sörja för att föreningens bokföring fullgörs i överensstämmelse med lag och att medelsförvaltningen sköts på betryggande sätt. Han eller hon har alltid rätt att företräda föreningen och teckna dess firma beträf- fande de åtgärder som ankommer på honom eller henne. Styrelsen kan bemyndiga en styrelseledamot, den verkställande direktören eller någon annan att företräda föreningen och teckna dess firma, om inte stadgarna förbjuder det. Minst en av dem som bemyndigats att företräda föreningen och teckna dess firma skall vara bosatt inom EES, om inte regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer tillåter något annat. Om föreningen inte har någon ställföreträdare som är bosatt i skall styrelsen bemyndiga en person som är bosatt här att på föreningens vägnar ta emot delgivning. Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag För kreditmarknadsföreningar gäller att flertalet av ledamöterna i styrelsen skall vara personer som inte är anställda i föreningen eller i företag som ingår i en koncern där föreningen är moderförening. Styrelsen skall utse en verkställande direktör, vilken inte får vara ordförande i styrelsen. Rätten att teckna firma får utövas endast av två eller flera i förening, med undantag för den verkställande direktörens rätt att teckna firman beträffande sådana angelägen- heter som ankommer på honom eller henne. Ingen annan inskränkning får registreras. Slutligen skall ordföranden innan styrelseval förrättas lämna uppgift till stämman om vilka uppdrag den som valet gäller innehar i andra företag. Bestämmelser om ledningen i ömsesidiga försäkringsbolag finns i 8 kap. FRL. De överensstämmer i stor utsträckning med lednings- reglerna för ekonomiska föreningar, men med några skillnader. Det finns inte något krav på att styrelseledamöterna skall vara delägare i bolaget. Mer än hälften av styrelseledamöterna skall vara personer som varken är anställda i bolaget eller anställda eller styrelseleda- möter i företag som ingår i samma koncern som bolaget eller i en företagsgrupp av motsvarande slag. Verkställande direktör skall alltid utses, om inte medger undantag. I FRL ställs det vidare upp krav på styrelseledamöters och verkställande direktörens lämplighet. Ett försäkringsbolag måste ha en aktuarie, vars uppgift är att ha överinseende över utförandet av de försäkringstekniska utredning- arna och beräkningarna. Som har angetts ovan i avsnitt 9.7 omfattades inte bestämmel- serna i 8 kap. FRL av översyn , efter- som ledningsfrågorna hade behandlats av i dess betänkande SOU 1998:27. Beträffande Banklagskommitténs förslag, se ovan angivet avsnitt vilka gäller även för ömsesidiga försäkringsbolag. I det följande behandlas endast bestämmelser där regleringen skiljer sig mellan föreningar och ömsesidiga försäk- ringsbolag. Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag 6 kap. 3 § FL Styrelsen skall utse en verkställande direktör om antalet anställda i föreningen under vart och ett av i medeltal har överstigit 200. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får medge undantag om det finns särskilda skäl. En utsedd verkställande direktör får kvarstå även om antalet anställda sedan understiger 200. I stadgarna kan föreskrivas att verkställande direktör skall utses också i andra fall. För ömsesidiga försäkringsbolag skall enligt 8 kap. 3 § FRL verkställande direktör alltid utses. Däremot finns det en möjlighet enligt 8 kap. 5 § FRL att få undantag från kravet, vilket kan medges av om det finns särskilda skäl. I sådana fall skall styrelsen uppdra åt en av ledamöterna att fullgöra de skyldigheter som åligger den verkställande direktören i fråga om bokföring och medelsförvaltning, medan styrelsen svarar för en verkställande direktörs åligganden i övrigt. När det gäller försäkringsaktiebolag har ovan föreslagits att verkställande direktör alltid skall utses och att denne inte skall få vara styrelseordförande. För ömsesidiga för- säkringsbolag gör sig samma starka intresse av en väl fungerande intern kontroll gällande som för försäkringsaktiebolag. Det finns därför skäl att ställa samma krav på att en verkställande direktör alltid skall utses. Den möjlighet till dispens från kravet som nuvarande regler ger torde framför allt ha betydelse för mindre försäkringsbolag. Den allmänna möjligheten till undantag från bestämmelserna i den nya försäkringsrörelselagen som utredningen föreslår för vissa försäkringsföretag får anses tillgodose detta behov (se kapitel 12). Fördelningen av ansvaret mellan styrelseledamöter kan om sådant undantag ges regleras genom interna riktlinjer. När det sedan gäller bestämmelsen att den verkställande direktören inte får vara styrelseordförande följer det av 6 kap. 8 § första stycket FL, varför en särregel för att åstadkomma detta inte är nödvändig. 6 kap. 4 § FL Styrelseledamöterna skall vara medlemmar i föreningen om inte stadgarna tillåter annat. Utan att det finns angivet i stadgarna får dock en förvaltare för en medlem vara styrelseledamot, liksom Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag ledamot i styrelsen för eller delägare i en medlem som är juridisk person. Den som är arbetstagarledamot behöver inte vara medlem. Till skillnad mot vad som gäller för ekonomiska föreningar finns inte något krav på att en styrelseledamot i ett ömsesidigt försäk- ringsbolag måste vara delägare. Att delta i ledningen av ett försäk- ringsbolag kräver särskilda kunskaper och erfarenheter, vilket inte minst visar sig i att personernas lämplighet prövas av Finans- inspektionen. Inspektionen kan även ingripa mot ett försäkrings- bolag eller en ledamot om denne inte kan anses lämplig att delta i ledningen av bolaget. Det kan mot denna bakgrund inte alltid vara möjligt att i kretsen av delägare eller delägares företrädare hitta personer som kan vara lämpliga. Det talar för att även andra än delägare skall kunna utses till styrelseledamöter. Visserligen ger FL möjlighet att i stadgarna medge att även andra personer får utses till styrelseledamöter. Utredningen anser dock att styrelsens kompe- tens i försäkringsbolag är så central för skyddet av försäkrings- tagarna att de utan sådana begränsningar bör ges möjlighet att utse en lämplig styrelse. Kravet på styrelseledamöterna i detta avseende bör därför inte gälla i ömsesidiga försäkringsbolag. 6 kap. 14 § FL Om en ställföreträdare har överskridit sin befogenhet när han företog en rättshandling för föreningen gäller inte rättshandlingen mot föreningen, om den mot vilken rättshandlingen företogs insåg eller borde ha insett att befogenheten överskreds. Detsamma gäller om verkställande direktören överskrider sin behörighet. Om en ställföreträdare i ett ömsesidigt försäkringsbolag har företagit en rättshandling för bolaget och därvid har handlat i strid med bestämmelserna i om bolagsorganens behörighet gäller rättshandlingen enligt 8 kap. 16 § FRL inte mot bolaget. Detsamma gäller rättshandlingar av en verkställande direktör om bolaget visar att motparten insåg eller borde ha insett behörighetsöver- skridandet. Om en ställföreträdare har överskridit sin befogenhet, gäller rättshandlingen inte mot bolaget om bolaget visar att mot- parten insåg eller borde ha insett att befogenheten överskreds. Detta gäller dock inte när styrelsen eller verkställande direktören har överträtt föreskrift om bolagets verksamhetsföremål eller andra föreskrifter som har meddelats i bolagsordningen eller av ett annat bolagsorgan. Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag Reglerna om verkan för ett ömsesidigt försäkringsbolag av behörighets- och befogenhetsöverskridande handlingar av dess ställföreträdare skiljer sig således i viss mån från vad som gäller för ekonomiska föreningar. var bestämmelsen i FRL likalydande med bestämmelsen i FL. Ändringen i FRL var ett led i genomförandet i svensk rätt av EG:s första bolagsdirektiv (se prop. 1994/95:70). Bestämmelserna i och FRL utgår från den outtalade huvudregeln att en förenings eller ett bolags ställföre- trädare har förmåga att binda föreningen eller bolaget när de rätts- handlar på dess vägnar. Kompetensfördelningen mellan stämma, styrelse och verk- ställande direktör är tvingande i FL respektive FRL. Stämman kan inte fatta beslut om att styrelsens eller den verkställande direktörens behörighet skall vara mer begränsad än vad som följer av lagstiftningen. Styrelsens, den verkställande direktörens och firmatecknarnas befogenhet kan emellertid vara inskränkt genom föreskrifter av ett överordnat bolagsorgan. Det kan dessutom i stadgarna respektive bolagsordningen ställas krav på att vissa åtgärder får ske endast med godkännande av stämman. Om i lag eller inom föreningen eller bolaget uppställda behörighets- eller befogenhetsregler överskrids, kan det enligt de nu aktuella bestämmelserna leda till att rättshandlingen inte blir gällande mot föreningen respektive bolaget. När det först gäller överskridanden av de lagreglerade behörig- heterna för bolagsorganen innebär 8 kap. 15 § FRL att sådana åtgärder inte binder försäkringsbolaget. Hit räknas i första hand de fall då ett bolagsorgan har vidtagit åtgärder som enligt lag endast kan vidtas av ett annat bolagsorgan. Även beslutsfattande i strid med sådana förbudsregler i lag som enligt gällande synsätt medför att bolaget inte är bundet av rättshandlingen omfattas emellertid (se prop. 1994/95:70 s. 151, 250 och 199 f.). Motsvarande bestäm- melse saknas i 6 kap. 14 § FL, men det anses ändå gälla att åtgärder som innebär ett överskridande av kompetensfördelningen mellan bolagsorgan inte är gällande mot en förening (jfr prop. 1986/87:7 s. 115). I både FRL och FL gäller dock att om verkställande direktören överskrider sin behörighet att vidta löpande förvaltningsåtgärder eller andra åtgärder som inte kan avvakta styrelsens beslut binder inte åtgärden föreningen, om motparten var i ond tro. Särregeln för verkställande direktörens behörighetsöverskridande åtgärder är Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag motiverad av svårigheterna för utomstående att bedöma verkstäl- lande direktörens behörighetsområde. Regleringen av befogenhetsöverskridande är till stora delar lika i FL och FRL, med det undantaget att ett ömsesidigt försäkrings- bolag, trots motpartens onda tro, är bundet av befogenhetsöver- skridande åtgärder från styrelsen eller verkställande direktören om överskridandet avsåg föremålsbestämmelsen eller andra föreskrifter i bolagsordningen eller föreskrifter som meddelats av ett annat bolagsorgan. När avsikten nu är att åstadkomma en tillnärmning av reglerna för ömsesidiga försäkringsbolag till dem som gäller för ekonomiska föreningar kan det sättas i fråga om det finns skäl att vidmakthålla skillnaderna i regleringen vid ställföreträdares behörighets- och befogenhetsöverskridande åtgärder. Skillnaderna har som nämnts uppkommit när EG:s första bolagsdirektiv genomfördes i FRL och utredningen har ovan konstaterat att det kan sättas i fråga om detta direktiv gäller för ömsesidiga försäkringsbolag. Bedömningen av lämpligheten att behålla de regler i FRL som är aktuella bör dock i första hand grundas på sakliga och inte formella skäl. Syftet med bestämmelsen är att begränsa bolagets ansvarighet för åtgärder som vidtas för dess räkning när den rättshandlande företrädaren handlat utanför sitt mandat. har det utformats så att tredje mans skyddsintresse tillgodoses. När det gäller över- skridande av bolagsordningens bestämmelser om verksamhets- föremålet har det för försäkringsbolagen setts rimligt att risken för att bolagets ställföreträdare handlar illojalt helt och hållet bärs av bolaget. Det har ansetts ligga i omsättningens intresse att tredje man kan ingå rättshandlingar med bolagets ställföreträdare utan att närmare behöva överväga om en åtgärd ligger inom ramen för bolagets verksamhetsföremål eller inte (se prop. 1994/95:70 s. 152). Den nu gällande bestämmelsen anser utredningen väl avvägd för den verksamhet som bedrivs i försäkringsbolag. Den bör därför behållas i en ny försäkringsrörelselag. På så sätt upprätthålls även en likartad behandling av ömsesidiga försäkringsbolag och försäk- ringsaktiebolag. Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag