sou · GUB319d2 · 2007-01-01 00:00:00 — Den samiska språklagen i stadgar att lagar och andra författningar m.m. som publiceras i och som särskilt gäller samerna, även publiceras i översättning till samiska när statsrådet eller ministeriet i fråga så beslutar. Det- samma gäller föreskrifter, anvisningar, beslut och tillkännagivanden som publiceras i ministeriernas och andra statliga myndigheters föreskriftssamlingar. Lagförslag och betänkanden behandlas på motsvarande sätt. Mot bakgrund av det samiska behovet och myndigheternas be- hov av auktoritativa samiska författningstexter samt för att upp- fylla åtaganden enligt minoritetsspråkkonventionen be- dömer jag översättning av vissa författningar som nödvändig. De- partement och myndigheter bör skyndsamt upprätta en arbetsplan för detta syfte. Vad som sagts i detta avsnitt om översättning av författningar till samiska gäller i allt väsentligt för de sverigefinska och tornedalska minoriteterna. 15.5Medias möjligheter att främja samiska Fria medier är en vital del i demokratin. I kartläggningen Minori- teternas medier5 konstateras att för de flesta minoriteter överhuvudtaget i har medier på det egna språket stor bety- delse. De har viktiga funktioner för språk, kultur, debatt, nyhets- förmedling, information och för allmänna samhällsfrågor, även då de flesta i minoritetsgruppen behärskar svenska och använder svenska medier. I avsaknad av skrivna medier har radio och TV en viktig roll för tillgången till ett varierat och rikligt utbud på de na- minoritetsspråken. De uppgifter som massmedier fullgör måste få genomslag för alla medborgare oavsett ursprung och vär- deringar. Minoritetsmedier som produceras i utgör en del av den svenska demokratin. Medier förmedlar språket och har en självklar betydelse för an- vändningen av samiska språket. Mediernas språk är inflytelserikt och viktigt för ett gott språkbruk. För många samer är medierna (läs etermedier) troligen den enda kontakt man har med samiska och särskilt med det offentligt använda samiska språket. 5 , Minoriteternas medier, . Aktivt synliggörande av det samiska i samhället för övrigt helt en samisk nyhetstidning som kan spegla och kritiskt granska det samiska samhället. saknas också på samiska. Utbudet av massmedier framgår på annan plats i betänkandet (av- snitt 4). Önskemål om helt samiskspråkiga medier är dock inte utan problem. Skall alla kunna ta del och vara med och utveckla den samiska demokratin uppstår hinder om endast samiska används. I nämnda kartläggning framförs att de nuvarande samiska medi- erna inte förmår leva upp till behoven i det samiska samhället. Genomgående har de samiska medierna små resurser för att klara sina omfattande och krävande uppgifter. De svenska public sevice- företagens TV- och radioredaktionerna har otillräckliga resurser i förhållande till sina uppdrag. Därtill tillkommer också kritik mot udda sändningstider (tillgängligheten) och ett slumpbetonat utbud som motverkar den funktion som förväntas av dem. 15.5.1Skrivna medier och förslag på anpassat presstöd Det samiska folket har inte samma möjlighet som det övriga svenska folket att själv påverka resurserna och mediautbudet. Den utglesade befolkningen medför ett fördyrat distributionssystem och upplagorna erbjuder ingen attraktiv annonsmarknad. Att skriva på samiska är dyrare än att skriva på svenska. Det kräver mer tids- åtgång och en högre språkkompetens, till del beroende på språkets normerande betydelse. För att nå framgång krävs också en sprid- ning som når läsare över nationsgränserna. De nuvarande svenska presstödsreglerna är inte i ändamålsenliga för samisk press. Samer- nas kulturråd fördelar en smärre summa som stöd för två tidskrif- ter. Ett riktat och fungerande samiskt presstöd är därför nödvän- digt. Samisk mediepolitik som den kommer till uttryck genom Sa- miskt parlamentariskt råd, framhåller ett medieutbud som kan gå tvärs över nationsgränserna. har genom ratificeringen av minoritetskonventionerna åtagit sig att uppmuntra eller underlätta att minst en tidning grun- das eller upprätthålles på samiska. I finns det emellertid inte någon dagstidning som ges ut på samiska. Detta förhållande har uppmärksammats av som i beslut rekom- menderat svenska staten att uppmuntra eller stödja skapandet eller upprätthållandet av åtminstone en dagstidning på samiska. Mot denna bakgrund har framlagt förslag om ett modifierat driftstöd som tar hänsyn till även den del Aktivt synliggörande av det samiska i samhället av upplagan som sprids utanför landets gränser och att av redaktionellt innehåll är skrivet på samiska.6 På grund av att antalet personer som talar samiska är förhållan- devis få i vart och ett av de tre länderna , och föreslår att regeringen tillsammans med de öv- riga regeringarna bör pröva möjligheterna för de tre länderna att gemensamt underlätta utgivningen av gränsöverskridande dagstid- ningar på samiska. Det kan röra frågor om åtgärder för att minska kostnader för tryckning och distribution, men också möjligheterna att upprätthålla redaktionell bevakning i de tre länderna. Jag bedömer att ett inledande arbete rörande förslag om att underlätta gränsöverskridande tidningsverksamhet redan nu kan göras. Samnordiska lösningar förespråkas av Europa- rådet. 15.5.2Etermedia och nytt sändningstillstånd I särskilda sändningstillstånd meddelar regeringen riktlinjer för programföretagen i allmänhetens tjänst, , och utbildningsradio AB. Public service-företa- gen har ett stort ansvar för att sändningarna skall vara tillgängliga för alla som bor i och för att minoriteternas behov skall tillgodoses. I villkoren för sändningstillstånden anges att pro- gramföretagen är skyldiga att beakta språkliga och etniska minori- teters behov. Samiska, finska, meänkieli och chib skall inta en särställning. Samtliga bolag har också i uppdrag att ta särskild hänsyn till de språkliga behoven hos barn som tillhör de språkliga eller etniska minoritetsgrupper. Nuvarande sändningstillstånd för dessa public service-företag gäller till utgången av . Kommittén om radio och TV i all- mänhetens tjänst redovisade förslag till riktlinjer som skall gälla under den nya tillståndsperioden som börjar den 1 janu- ari 2007.7 Regeringen väntas återkomma till riks- dagen med förslag till riktlinjer för kommande tillståndsbehov. Det pågår med andra ord två betydelsefulla processer som rör vanliga massmedier och deras möjligheter att främja samiska språ- ket. Riktlinjerna för ett nytt sändningstillstånd bör med skärpa ta 6Mångfald och räckvidd, SOU 2006:8. 7Radio och TV i allmänhetens tjänst, SOU 2005:1. Aktivt synliggörande av det samiska i samhället hänsyn till samiska barns och ungdomars behov av samiskspråkiga program. Brist på ett varierat samiskspråkigt medieutbud för barn och ungdom är en negativ faktor i förmedlingen av språket. För att stärka samiska barns språkbehärskning har utbudet genom radio och TV en viktig kompletterande uppgift. Konkurrensen från svenska och engelska när det gäller barn- och ungdomskultur är stor. Det medför att det samiska språket hamnar i ett underläge i förmedling av aktuell ungdomskultur. Det behövs medvetna an- strängningar för att ge samiskan en plats i dessa sammanhang. Barn och ungdomar måste få se, höra och läsa samiska språket i den kultur de omges av. Betydelsen av att få tillgång till samiskan i at- traktiva filmer, musik, video, Internet, radio, magasin och i aktuella ämnen etc. är viktigt. Bevarande och utveckling av det samiska språket förutsätter att barn och ungdomar har tillgång till samiskt utbud i radio och TV. Digital och annan teknik för produktion och spridning öppnar för nya möjligheter. Som exempel introducerade en ny direktsänd samisk radiokanal över In- ternet. En utveckling av text-TV och valfria undertexter i TV/DVD etc. kan bli tillskott i språkförmedlingen. 16Sveriges fortsatta arbete rörande nationella minoriteter 16.1Ytterligare steg i utvecklandet av minoritetspolitiken Som påpekats i avsnitt 2 är minoritetspolitiken inne i en pågående förändringsprocess som ännu inte fått sin slutliga utformning. Re- sultat kan utläsas av första etappens insatser och slutsatser kan dras av detta. I del- och slutbetänkandet lämnas förslag till linjedragningar för den minoritetspolitiska reformens andra etapp, som föreslås innehålla förbättringar och förtydliganden av nationell lagstiftning, en geografisk utvidgning av genomförandeåtgärder i förvalt- ningsområdena för finska och samiska språken och förslag till åtgärder för att bättre uppnå målen i den svenska minoritetspolitiken och därigenom förbättra implemente- ringen av konventionsåtagandena. De föreslagna åtgärderna innebär det för samiska språkets del ett parallellt statushöjande, revitaliserande och synliggörande arbete på flera olika plan för att förbättra förutsättningarna för språkets fortlevnad. De föreslagna linjedragningarna och det fortsatta arbetet kan il- lustreras med följande flödesschema där de viktigaste delarna i för- sta etappen och de planerade etapperna presenteras i punktform. fortsatta arbete rörande nationella minoriteter Det successiva genomförandet av den minoritetspolitiska reformen Åtgärder inför etapp 3: - utvärdering av vidtagna - sammanhållen lagstiftning: åtgärder i etapp 2 samt minoritetsspråk och hela landet finska och meänkieli i - införandet av ett - lagstadgad rätt till inflytande - stärkandet av meänkieli, - nationellt tillsynsansvar införs - 3-årig nationell informations- - starkare rätt till - tydligare tillsyn i uppföljning i frågor som rör - satsningar på barn- och ungdomar rörande litteratur och Översyn behövs av: - säkrade högre studier i - ställningstagande: presstöd, sändningstillstånd SR, SVT, Specifikt samiskt även: - tydligare roll och ansvar för - permanenta strukturer för - aktivare synliggörande av det När det gäller den geografiska utvidgningen av förvaltningsområ- dena för samiska och finska kan det konstateras att förslagen inne- bär att ett stort antal nya kommuner tillkommer. Alla tillkom- mande kommuner i etapp 2 måste gå igenom den process som till viss del fortfarande pågår i nuvarande förvaltningsområde. De mi- noritetspolitiska åtgärderna måste mogna och formas i respektive kommun genom att man finner lokala och regionala lösningar i samarbete med de nationella minoriteterna. Arbetet på den lokala nivån måste till stor del utgå från de nationella minoriteternas be- hov och förutsättningar. Det innebär att de nationella minorite- terna måste ges en aktiv roll i genomförandet. Erfarenheterna från visar också att de nationella minoriteterna inte har fortsatta arbete rörande nationella minoriteter involverats i tillräcklig grad i arbetet. Enligt gjorda uppföljningar har t.ex. statliga och kommunala myndigheter endast i av fallen använt sig av minoritetsorganisationer för att informera minoritetsmedborgare om de möjligheter som den nya lagstift- ningen ger.1 Organisationerna utgör ett effektivt sätt att få ut rik- tad information till personer som berörs och dessutom på respek- tive minoritetsspråk, vilket dessutom minskar kostnader för över- sättning och tolkning. Denna information är en förutsättning för att få i gång det minoritetspolitiska arbetet på lokal nivå. Detta inne- fattar även revitaliseringsarbete. Jag är övertygad om att de nya tillkommande kommunerna kommer att ha goda förutsättningar för att hitta lösningar enskilt och i samarbete med andra kommuner eftersom man även kan bygga vidare på Norrbottenskommunernas erfarenheter. kommer kommunerna få stöd i arbetet genom att re- spektive nu föreslås få ett samordningsansvar. Samord- ning kommer att underlätta kommunernas, myndigheternas och domstolarnas genomförande av reformen. Det finns anledning att diskutera några av de förslag som lämnats i delbetänkandet för att belysa betydelsen för det fortsatta minori- tetspolitiska arbetet. Den i delbetänkandet föreslagna informations- och utbildnings- satsningen kommer att underlätta och effektivisera genomfö- randet av etapp 2 i den minoritetspolitiska reformen. Som påtalats i delbetänkandet är det ytterst angeläget att kunska- perna om de nationella minoriteterna och deras språk, Europarå- dets minoritetskonventioner och den svenska lagstiftningen rö- rande de nationella minoriteterna ökas på nationell, regional och lokal nivå i samhället.2 Det är en grundförutsättning för att de be- slutsfattare och tjänstemän på olika nivåer skall klara av att imple- mentera konventionsåtagandena och den nationella lagstiftningen på avsett sätt. För att öka kunskaperna bland beslutsfattare, tjäns- temän, majoritetsbefolkningen och även minoriteterna själva har 1se delbetänkandet avsnitt 4.5.3 figur 9 2se delbetänkandet avsnitt 6.6 fortsatta arbete rörande nationella minoriteter jag i delbetänkandet därför föreslagit att en 3-årig nationell in- formations- och utbildningssatsning genomförs. Denna kunskapshöjande insats skulle ge de nya tillkommande kommunerna möjligheter att ge personalen kompetenshöjande ut- bildning, på ett helt annat sätt än de nuvarande förvaltningsområ- deskommunerna haft. Detta kommer att effektivisera genomföran- det av utvidgningen av förvaltningsområdena och kommunerna får en extra stimulans för att snabbt komma igång med det minoritets- politiska arbetet. För kommuner och myndigheter skulle detta konkret kunna inne- bära förmedlandet av t.ex. metodstöd i arbete med service på minori- tetsspråket, personalens kompetenshöjning i minoritetsspråk, inne- hållet i konventioner, fördjupade kunskaper om tvåspråkighet och tvåspråkighetsdidaktik etc. De nationella minoriteternas egna kunskaper om åta- ganden enligt minoritetskonventionerna, den svenska minoritets- språkslagstiftningen och möjligheter att revitalisera det egna språ- ket skulle kunna förbättras. En minoritet som inte känner till sina rättigheter kan inte heller nyttja dessa rättigheter. Som påpekats i delbetänkandet återstår mycket att göra när det gäller arbetet med information på respektive minoritetsspråk.3 De nationella minoriteterna skulle även kunna genomföra olika typer av insatser som på olika sätt främjar det språkbevarande arbetet inom minoritetsgrupperna, t.ex. tvåspråkighetsprojekt som riktar sig till föräldrar i syfte att stimulera och stärka barnens språkut- veckling. Denna kunskapshöjande insats skulle kunna ge de natio- nella minoriteternas eget revitaliseringsarbete ytterligare styrka. En allmän informationskampanj som riktar sig till allmänheten behövs också. Om majoritetsbefolkningen får bättre kunskap och förståelse för frågorna skulle sannolikt språkens ställning i majori- tetssamhället höjas. skulle negativa attityder mot natio- nella minoriteter kunna motverkas. Det är således viktigt att ett större anslag avsätts för denna in- formations- och utbildningssatsning så att den avsedda stimulans- effekten uppnås. 1–2 skall det vara möjligt för kommu- ner, myndigheter, domstolar och organisationer som företräder nationella minoriteter att ansöka om medel för olika typer av in- formations- och utbildningsinsatser. Medlen skall sedan användas senast det tredje året. 3 se delbetänkandet avsnitt 6.6 fortsatta arbete rörande nationella minoriteter Även det utåtriktade och uppsökande revitaliseringsarbetet som de samiska språkcentren skall bedriva bör kunna komma igång snabbare med den kunskapshöjande verksamheten. När det gäller de nationella minoriteterna är det t.ex. viktigt att omgående ta fram informationsmaterial rörande additiv tvåspråkighet och annat ma- terial rörande språkrevitalisering som riktar sig till föräldrar. 16.3Uppföljning av den pågående minoritetspolitiska processen En uppföljning av effekterna av etapp 2 av den minoritetspoli- tiska reformen bör göras senast . har i sin granskning av svensk minoritetspolitik påtalat problemen med de bristande möjligheterna att följa upp och vidta effektiva åtgärder rörande nationella minoriteter.4 Det är givetvis inte godtagbart att skulle ha problem med att visa effekten av vidtagna åtgärder. Det föreslagna nationella tillsynsansvaret innebär att den fort- satta uppföljningen av minoritetspolitiken kan förbättras genom att myndigheter ges ett tydligt ansvar för uppföljningen. Det är viktigt att respektive i samråd finner arbetsfor- mer som gör det möjligt att följa upp genomslaget av olika åtgärder och insatser som görs. Det förhållandet att det inte går att avgöra hur många per- soner i respektive kommun som tillhör en nationell minoritet, för- svårar bedömningen av hur stor efterfrågan kan tänkas bli på för- skola och äldreomsorg på samiska respektive finska inom det ut- vidgade förvaltningsområdet. Det i sin tur innebär att det är svårt att avsätta medel för åtgärder där efterfrågans storlek är oviss. I delbetänkandet föreslogs därför att ett statsbidrag till respektive tillkommande kommun skulle beräknas på samma sätt som skett i Norrbottenskommunerna. Det innebär att ett visst fast belopp skulle utgå för respektive antal minoritetsspråk i respektive kom- mun och att en del av statsbidraget skulle baseras på antalet kom- muninvånare. 4 (2002) s 4; se även delbetänkandet avsnitt 5.2.2 fortsatta arbete rörande nationella minoriteter Efter genomförandet av etapp 2 bör en utvärdering göras för att avgöra hur långt genomförandet har kommit och om ytterligare reforminsatser kan anses vara motiverade. Utvärderingen bör göras efter det att förflutit efter ikraftträdandet, dvs. efter det att etapp 2 påbörjats, och senast från ikraftträdandet. Erfaren- heterna från visar att det kan ta tid innan kommu- nerna funnit lämpliga arbetsformer och innan de lokala minoritets- politiska behoven är klarlagda. Det har även tagit tid att få systemet att fungera så pass bra att de nationella minoriteterna verkligen kan nyttja de rättigheter som minoritetsspråkslagarna skall garantera. Den utvärdering som görs bör ta ställning till om vidtagna åtgär- der visat sig vara tillräckliga för att uppfylla åtagandena i minori- tetskonventionerna och om revitaliseringsarbetet fått de förutsätt- ningar som krävs. Frågan om nationellt tillsynsansvar bör också bli föremål för utvärdering för att se om den avsedda effekten upp- nåtts och om dimensioneringen varit tillräcklig. bör det finnas goda förutsättningar att bedöma hur stor efterfrågan på tjänster kan tänkas bli . Efterfrågan i har, i vart fall delvis, varit låg därför att förvaltnings- myndigheterna inte kunnat erbjuda den service lagen avsett. En ut- värdering efter andra etappen slutskede får utvisa vilka ytterligare åtgärder som behöver vidtas samt hur stora de fortlöpande mer- kostnaderna kan tänkas bli. De nuvarande kommunerna inom förvaltningsområdena för sa- miska, finska och meänkieli bör ta tillfället i akt under den infor- mations- och utbildningsinsats som föreslås och genom kompe- tenshöjande insatser förbättra förutsättningarna för att uppfylla lagens krav. När den andra etappen av den minoritetspolitiska re- formen gått till ända, bör även första etappens kommuner ingå i utvärderingen. En utvärdering efter andra etappen bör även ta ställning till om det kan finnas ytterligare kommuner som kan tänkas vilja eller be- höva ingå i förvaltningsområdena. Detta rör för samiskans del i vart fall återstående kommuner i , , Jämt- lands och . Utvärderingen bör även omfatta en uppföljning av det påbörjade revitaliseringsarbetet rörande samiska för att avgöra om arbetet be- höver förstärkas ytterligare inom det sydsamiska området samt överväga hur revitaliseringsarbetet kan utökas till det traditionella nord- och lulesamiska området. fortsatta arbete rörande nationella minoriteter Resultaten från utvärderingen bör kunna ge tillräckligt underlag för de övervägande som sedan görs rörande det fortsatta minori- tetspolitiska arbetet. 16.4Överväga utvidgat åtagande och högre servicegrad Det återstår en rad minoritetspolitiska frågor som tagits upp av samer och sverigefinnar i samband med att enskildas språkliga be- hov och förutsättningar kartlagts. Tillgodoseendet av dessa behov som enskilda och även företrädare för samer och sverigefinnar givit uttryck för, innebär eller skulle kunna innebära ett utvidgat åta- gande enligt minoritetsspråkskonvention. Varje un- dertecknande stat väljer själv vilken nivå på åtagandena man önskar åta sig enligt konventionen.5 En stat kan även efter ratifikationen meddela att man höjer sitt åtagande i en artikel.6 Att föreslå åtgärder som går utöver nuvarande åtagan- den enligt minoritetskonventionerna ligger utanför mitt uppdrag. Det är dock viktigt att en fortsatt diskussion förs rörande de behov som samer och sverigefinnar uttalat och att frågorna hanteras i det fortsatta arbetet. En del av frågorna bör i vart fall utredas närmare inför de ställningstaganden som behöver göras inför en tredje etapp i den minoritetspolitiska reformen. Jag väljer därför att belysa frå- gorna för att underlätta det fortsatta arbetet. De behov som fram- kommer i vid kartläggningen av samers och sverigefinnars behov rör följande områden. Som påpekats i avsnitt 13 uttrycker enskilda samer och sverigefin- nar samt företrädare för dessa grupper att nuvarande åtagande inte räcker för att barn och ungdomar skall ges möjlighet att tillägna sig minoritetsspråket i tillräcklig grad. För att språkens fortlevnad skall kunna garanteras skulle en lagstadgad rätt till undervisning på mi- noritetsspråket krävas. Ett sådant åtagande inom förskolan och skulle motsvara ett högre åtagande enligt artikel 8.a., 5se avsnitt 5.13 ovan 6Artikel 3.2: En part får när som helst meddela generalsekreteraren att den åtar sig de förpliktelser som följer av bestämmelserna i varje annan punkt i stadgan som inte redan har angetts i dess ratifikations., godtagande- eller godkännandeinstrument eller att den avser tillämpa punkt 1 i denna artikel på andra landsdels- eller minoritetsspråk eller på andra officiella språk som används mindre allmänt inom hela eller en del av dess territorium. fortsatta arbete rörande nationella minoriteter En lagstadgad rätt kan givetvis införas även utan att detta kommer till uttryck i Sveri- ges ratifikation. Det naturliga vore dock att en sådan reglering även kom till uttryck i konventionsåtagandet. Som föreslagits i avsnitt 13.6.3 bör införandet av ett bevarandeprogram för de nationella minoritetsspråken inom utbildningsväsendet utredas. Både samer och sverigefinnar har framfört att offentlig service på det egna minoritetsspråket behövs inom hälso- och sjukvården. Rätten att få använda minoritetsspråket finns inte inom för- valtningsområdet. Däremot omfattas äldreomsorgen. När det gäller vård och omsorg av äldre kan det ibland vara svårt att inom olika verksamheter tydligt ange gränsen mellan äldreomsorg och hälso- och sjukvård. Huvudmannaskapet och omsorgens innehåll kan va- riera. Hälften av alla samer som fyllde i enkätundersökningen och av sverigefinnarna ansåg att det är viktigt att kunna an- vända minoritetsspråket inom hälso- och sjukvården.7 Av sverige- finnarna uppgav även av alla svarande att de behövde hjälp på t.ex. vårdcentralen på grund av språket och av dem som behöver hjälp angav att det inte får någon sådan hjälp. Det bör även påpekas att den sverigefinska gruppen dessutom är överrepresenterad när det gäller psykisk och fysisk ohälsa enligt undersökningar.8 Kartläggningen visar att sverigefinländarnas9 fysiska hälsa är signifikant sämre än den svenskfödda befolkningens och att den dåliga psykiska hälsan kan utläsas bl.a. i de extremt höga självmordstalen10 och även den höga andelen personer som fått psykiatrisk vård. En anledning till de alarmerande siffrorna har ansetts vara bristen på finskspråkig psy- kiatrisk vård och sverigefinnars motvilja att söka hjälp i tid.11 Det är oerhört viktigt att kunna använda det egna språket i situ- ationer då man är utsatt på olika sätt. Att inte kunna uttrycka sig 7För samer se avsnitt 7 ovan, för sverigefinnar se avsnitt 9.5.2 och 9.5.3 i delbetänkandet 8Folkhälsoinstitutet: Födelselandets betydelse – en rapport om hälsan hos olika invandrargrupper (2002)