sou · GUB371 · 2007-01-01 00:00:00 — tas, eftersom en vårdgivare inte kan se var den personen är folk- bokförd. Enligt utredningens bedömning behöver vårdgivarna endast få tillgång till uppgifter om en patients namn och personnummer samt hur mycket ersättning patienten kan få för nästa tandhälso- besök. Den senare uppgiften grundar sig på tidpunkten för patientens senaste ersättningsberättigande tandhälsobesök. Upp- gifter om namn och personnummer har vårdgivaren oftast, efter- som patienten uppger detta vid sitt besök. Den uppgift som vård- givaren inte själv har säker kännedom om är alltså tidpunkten för det senaste ersättningsberättigande tandhälsobesöket. Utredningen bedömer mot den redovisade bakgrunden att För- säkringskassan bör få möjlighet att, utan hinder av sekretess, lämna uppgifter till vårdgivare om enskildas senaste ersättningsberätti- gande tandhälsobesök. Denna uppgift bör kunna lämnas ut i form av en uppgift om hur mycket ersättning från tandvårdsstöd en viss patient vid ett givet tillfälle är berättigad till. Utredningen menar att detta utlämnande bör kunna ske både till privata och lands- tingskommunala vårdgivare. Inom ramen för administrationen av tandvårdsstödet kommer mycket stora mängder information att hanteras. En förutsättning för att hanteringen skall bli effektiv och rationell är att vårdgivarna får tillgång till uppgifterna från socialförsäkringsdatabasen på medium för automatiserad behandling. Detta kan ske via en webb- baserad lösning. Utredningen gör bedömningen att den föreslagna ändringen i 20 kap. lagen om allmän försäkring medför att också får rätt enligt 8 § andra stycket socialförsäkringsdatabaslagen att behandla de aktuella uppgifterna och därmed även möjlighet enligt 21 § att lämna ut dem på medium för automatiserad behand- ling. Utredningens bedömning är att det inte krävs någon ändring i socialförsäkringsdatabaslagen för att i nu aktuellt hänseende genomföra den föreslagna reformen. Valet av en webbaserad lösning leder till att vårdgivaren inte behö- ver göra kostsamma investeringar i teknisk utrustning för att få tillgång till de aktuella uppgifterna. Det skall i stället vara tillräck- ligt att de har tillgång till en vanlig persondator och en uppkoppling till internet. IT-utrustning av detta slag är något som de flesta vårdgivare får förutsättas ha tillgång till. Utredningen menar dock att det är viktigt att säkerheten kring informationsutbytet upprätt- hålls på ett tillfredställande sätt. Det finns olika sätt att lösa säkerhetsfrågorna i en sådan lösning, exempelvis PIN-kod eller så kallade mjuka certifikat. Utredningen menar att det bör vara upp till att bedöma vilken lösning som bör användas för utlämnandet av de aktuella upp- gifterna. En viktig säkerhetsaspekt är att användningen av informa- tionen loggas så att det i efterhand skall vara möjligt att kontrollera om informationen använts av vårdgivarna bara i de fall detta varit tillåtet. I systemet bör det även finnas spärrar som syftar till att minimera risken för missbruk av informationen. Utredningen anser också att det är viktigt att vårdgivarna finns med i arbetet med att ta fram ett IT-stöd så att det blir både säkert från de enskilda patienternas perspektiv och användarvänligt ur ett vårdgivarperspektiv. Förslaget föranleder en ny bestämmelse, 20 kap. 9 b §, i lagen om allmän försäkring samt en ny punkt, 11, i 3 § förordningen om skyldighet för att lämna uppgifter till andra myndigheter. Utredningens förslag: Avtalsperioden för abonnemangs- tandvård förlängs till . Ersättningen vid abonnemangstandvård skall lämnas med ett grundbelopp om . Om det förflutit än 18 månader sedan patientens föregående ersättningsberätti- gande tandhälsobesök lämnas ersättning, för i abonnemangsperioden, med en proportionellt beräknad mindre del av ersättningen. Delbetänkandet SOU 2006:27: Förslaget är nytt i förhållande till delbetänkandet. Skälen för utredningens förslag: I utredningsdirektiven anges att utredaren skall överväga hur tandvårdsersättningen för abon- nemangstandvården kan utformas så att ersättningsnivåerna blir likvärdiga med dem som föreslås i det nya tandvårdsstödet. För att ersättningsnivåerna skall bli likvärdiga mellan abonnemangs- tandvården och det av utredningen föreslagna grundstödet föreslår utredningen att avtalstiden för abonnemangstandvården förlängs från två till samt att ersättningen för abonnemangstand- vården höjs till . Förslaget att avtalsperioden för avtal om abonnemangstandvård förlängs från två till är en anpassning till att ersättningen för tandhälsobesöket är baserad på en periodicitet av 18 månader. Att förlänga avtalsperioden till underlättar anpassningen mellan de båda systemen. Det finns även andra skäl för att förlänga avtals- perioden. Många patienter har revisionsintervall på 18 måna- der. För en vårdgivare med en patient som har slutit ett avtal om abonnemangstandvård kan det uppstå problem när det är dags att förlänga avtalet om patienten har detta revisionsintervall. Det kan då vara patienten senast var hos tandvården och det kan vara svårt för vårdgivaren att bedöma patientens tand- status. Vårdgivaren får då antingen förlita sig på relativt gamla upp- gifter om patienten eller kalla patienten till en ny undersökning. I det förra fallet riskerar vårdgivaren att missa väsentlig information om patienten. I det senare fallet kallas patienten till en undersök- ning som bara har till syfte att bedöma tandstatusen inför förläng- ningen av avtalet. Om, som utredningen föreslår, avtalsperioden förlängs till innebär det att patienten i de flesta fall kommer att genomgå en undersökning i samband med att avtalet skall för- längas. Detta gagnar både patienterna, som inte behöver gå oftare än nödvändigt till tandvården, och vårdgivarna, som inte behöver kalla patienter till undersökning enbart för att fastställa tandstatus inför nästa avtalsperiod. Eftersom ersättningen i det grundstöd som utredningen föreslår är beroende av hur som gått sedan det senaste ersättnings- berättigande tandhälsobesöket genomfördes, behöver ersättningen för abonnemangsavtalen anpassas till detta. Utredningen föreslår därför att ersättningen för abonnemangstandvård beräknas enligt följande. Ersättningen bör betalas ut med en bestämd summa . För i abonnemangsavtalet gäller att i de fall det gått 18 månader sedan det förra ersättningsberättigande tandhälso- besöket när avtalet om abonnemangstandvård tecknas, skall vård- givaren få full ersättning för abonnemangsavtalet. Om det gått än 18 månader gör en avräkning på ersättningen motsvarande det antal månader som gått sedan det senaste ersättningsberättigande tandhälsobesöket. För de reste- rande åren i avtalsperioden betalar ut full ersätt- ning . Förslaget föranleder ändringar i 10 och 11 §§ förordningen om tandvårdstaxa. Utredningens förslag: Vårdgivarna skall för uppföljning och utvärdering lämna uppgifter om behandling och priser på begä- ran av . Principförslaget i delbetänkandet SOU 2006:27: Överensstämmer i huvudsak med förslaget. Remissinstanserna: anser att förslaget bör förenas med en bestämmelse som ger möjlighet att förelägga, den som inte lämnar uppgift, lämpligt vite. Skälen för utredningens förslag: En förutsättning för att staten skall kunna styra tandvården är att det finns goda möjligheter till uppföljning och utvärdering. föreskrivs det i 23 § förord- ningen om tandvårdstaxa att vårdgivaren är skyldig, att på begäran av , lämna uppgifter om behandling för utvärde- ring och uppföljning. Många vårdgivare anser att detta innebär att de exempelvis inte är skyldiga att lämna uppgifter om priser till . Mot bakgrund av de stora bristerna på statistik inom tandvårdsområdet anser utredningen att vårdgivarnas skyldighet att lämna uppgifter till bör preciseras på ett sådant sätt att det står klart att denna skyldighet även omfattar uppgifter om priser. I förra betänkandet föreslogs att vårdgivarna skulle åläggas att regelbundet lämna uppgifter till För- säkringskassan. Utredningen gör nu bedömningen att när och på vilket sätt uppgifter skall lämnas är en fråga som Försäkrings- kassan, precis som , bör råda över. När det gäller uppgifter om tandhälsa finns det få sådana upp- gifter att tillgå på riksnivå. Det finns därför, enligt utredningens bedömning, ett stort behov av att hämta in även denna typ av upp- gifter från vårdgivarna. Till denna fråga avser utredningen att åter- komma i slutbetänkandet, se även avsnitt 6.4. Utredningen avser vidare att i slutbetänkandet utreda frågan om uppgiftsskyldigheten för vårdgivarna bör vara förknippad med en möjlighet för berörda myndigheter att vidta sanktionsåtgärder om vårdgivarna inte kom- mer in med begärda uppgifter. Förslaget föranleder ändringar i 23 och 28 §§ förordningen om tandvårdstaxa. 7.4Övriga åtgärder för att utveckla tandvårdsmarknaden Utredningens förslag: får ett särskilt upp- drag att informera allmänhet och vårdgivare om det nya grund- stödet. Särskilda informationsinsatser skall riktas mot unga vuxna. bör se till att alla vuxna som omfattas av grundstödet får ett informationsbrev i samband med in- förandet av det nya stödet. Därefter bör ett särskilt informa- tionsbrev skickas ut till alla som fyller . Principförslaget i delbetänkandet SOU 2006:27: Överensstämmer i huvudsak med förslaget. I delbetänkandet lämnades dock inget förslag rörande informationsbrev. Remissinstanserna: anser att det är viktigt att komplettera en informationskampanj med lätt tillgänglig och mera stadigvarande information och skulle också välkomna ett initiativ för att nå grupper som kan ha svårt att ta till sig informationen. anser att en informationskampanj bör göras i samarbete med vårdgivarna. Skälen för utredningens förslag: Allmänheten bör uppmuntras till regelbundna tandhälsobesök. Kännedomen om dagens tand- vårdsstöd är relativt begränsad och tidigare studier har också visat att få personer jämför priserna för tandvårdsbehandlingar mellan olika vårdgivare. En informationskampanj kan öka kunskapen och stärka patienternas ställning på marknaden. Det är exempelvis mycket viktigt att patienterna informeras om vilken behandling som skall ingå i ett tandhälsobesök samt hur stor ersättningens storlek blir i relation till besökens regelbundenhet. Det är dock inte bara patienterna som är målgrupp för en sådan informationskampanj, utan även vårdgivarna behöver få informa- tion om det nya grundstödet, t.ex. vad ett tandhälsobesök skall innehålla samt hur begäran om ersättningsbeloppet skall hanteras. är den myndighet som har ansvar för att informera medborgarna om det statliga tandvårdsstödet. Myndig- heten har haft flera informationskampanjer om olika delar av socialförsäkringen. Utöver detta har en webb- plats där det finns information om bland annat tandvårdspriser i olika län. Utredningen anser därför att det är naturligt att Försäk- ringskassan även får i uppdrag att informera om det nya tandvårds- stödet. Utredningen anser att regeringen bör ge i uppdrag att genomföra en informationskampanj när det nya tand- vårdsstödet införs. Uppdraget bör så långt som möjligt genomföras i samverkan med vårdgivarna. Besöksfrekvensen inom tandvården sjunker kraftigt mellan gruppen 19-åringar och gruppen 21-åringar. Det finns därför tyd- liga behov av att underlätta övergången från den avgiftsfria barn- och ungdomstandvården till vuxentandvården. I utredningens första delbetänkande resonerades kring möjligheten att involvera patienten genom att skicka ut ett värdebevis eller liknande handling som skulle vara bärare av en information om att det finns en sub- vention. Ett annat alternativ är ett tandvårdskort, som också skulle kunna registrera all tandvård som patienten får. En handling som tydligt visar vilken ersättning som kan betalas ut från tandvårds- stödet för den enskilde kan ha en stimulerande effekt. Sådana lösningar skulle dock kosta betydligt mer att administrera än de informationsinsatser som utredningen här föreslår. Det skulle också kunna uppfattas som besvärligt för den enskilde om man var tvungen att ha ett värdebevis eller tandvårdskort till hands vid besök hos tandvården. Utredningens slutsats är att inget av dessa alternativ är att föredra, utan att det bör vara tillräckligt med ett informationsbrev som på ett tydligt sätt beskriver bl.a. vad som skall ingå i tandhälsobesöket och den statliga ersättningens storlek. I samband med införandet av grundstödet bör, som tidigare nämnts, skriftlig information, skickas ut till alla som omfattas av stödet. Därefter bör informationen främst riktas till dem som nyli- gen lämnat den avgiftsfria barn- och ungdomstandvården. För att öka andelen personer som nyttjar sin rätt till subventio- nerade tandhälsobesök föreslår utredningen att alla personer som är bosatta i det år de fyller , får ett brev med skriftlig information om bland annat betydelsen av regelbundna tandvårds- besök för att bibehålla en god tandhälsa, vad tandvårdsstödet för vuxna omfattar och ersätter, samt möjligheten att jämföra priser mellan vårdgivare. Utskicket bör också informera om att den avgiftsfria barn- och ungdomstandvården upphör från och med det år de fyller 20, men tonvikten bör ligga på rätten till ett subventio- nerat tandhälsobesök . Utöver de informationsinsatser som behövs i samband med införandet av grundstödet samt den särskilda informationen till dem som fyller finns det behov av en mera kontinuerlig information. Det bör t.ex. finnas lättillgänglig information på För- säkringskassans hemsida samt i form av broschyrer eller liknande på samma sätt som . Vidare bör överväga särskilda insatser för att nå grupper som kan ha svårt att ta till sig sådan information. Målgruppen för ett första informationsbrev är 6,7 miljoner personer. Årliga utskick till dem som fyller beräknas därefter uppgå till i genomsnitt cirka 100 000 , med variation beroende på årskullarnas storlek. Utredningens förslag: En rådgivningsbyrå för patienter inom tandvårdsområdet, Konsumenternas tandvårdsbyrå, inrättas. Byrån skall fungera som en upplysningstjänst för patienter och ge information om priser, behandlingar och regelverk. Konsu- mentverket bör få i uppdrag att i samverkan med tandvårds- branschen ta initiativ till inrättandet av en rådgivningsbyrå. Principförslaget i delbetänkandet SOU 2006:27: Utredningen redovisade att en dialog med företrädare för vårdgivare skulle föras i syfte att undersöka förutsättningarna att inrätta en rådgivnings- byrå. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser ställer sig positiva till inrättandet av en rådgivningsbyrå för patienterna. Praktiker- tjänst AB och anser att rådgiv- ningsbyrån bör vara oberoende av branschen. vårdsförening anser att man borde använda sig av de strukturer som finns, t.ex. sjukvårdsupplysningen. Skälen för utredningens förslag: Bibehållandet av en fri pris- sättning av tandhälsobesöket förutsätter att en mängd insatser vid- tas i syfte att stärka konkurrensen på marknaden och stärka patientens ställning. En viktig åtgärd är att ge patienten bättre möj- ligheter att skaffa sig kunskap om tandvårdsmarknaden eftersom bristen på kunskap och information är en orsak till den bristande konkurrensen på tandvårdsmarknaden. Orsakerna till den bristande informationen är flera, men en viktig förklaring är dagens splittrade ansvar för tandvårdsfrågorna. Utredningen föreslår därför att det inrättas en rådgivningsbyrå för patienter på tandvårdsområdet. Utredningen anser att all tandvård bör omfattas av byråns verk- samhet. Det skall alltså inte ha någon betydelse enligt vilket regel- system tandvården ersätts eller om den utförs av privata eller offentliga vårdgivare. Denna samlade funktion för att hantera patienters frågor om tandvård saknas . Utredningen menar att det finns starka skäl att samla frågorna i den föreslagna byrån snarare än att hänvisa patienter till befintliga instanser för informa- tion och rådgivning, då ett av dagens problem är splittringen och svårigheten för patienten att veta vart man skall vända sig. Patienten skall kunna vända sig till tandvårdsbyrån när man inte är nöjd med den information den fått av sin vårdgivare, när den har frågor angående det statliga tandvårdstödet eller och kommunernas ansvar för tandvård. Patienten bör utan avgift kunna få hjälp och vägledning i olika frågor som gäller tandvården. Det kan exempelvis gälla tolkning av regelverket, information om vart patienten skall vända sig för att begära omprövning eller överklaga ett beslut samt stöd för prisjämförelser mellan olika vårdgivare. En viktig roll för tandvårdsbyrån är även att fånga upp problem inom branschen och föra dem vidare till huvudmännen för tandvårds- byrån. Utredningen anser att det kan finnas en risk att konsumenterna uppfattar tandvårdsbyrån mer som ett organ som värnar vårdgivar- nas intressen än konsumenternas. Det är därför nödvändigt att tandvårdsbyrån har en uttalad integritet och självständighet. Bland de rådgivningsbyråer som finns inom andra branscher garante- ras detta genom att respektive styrelse består av representanter både från stat och bransch och att statens representanter har majo- ritet i styrelsen. Utredningen tar dock inte ställning till vilken organisatorisk lösning som bör väljas. Det är emellertid viktigt att verksamheten löpande utvärderas. Det bör även vara reglerat hur förslag i dessa utvärderingar omhändertas. I betänkandet Starka konsumenter i en gränslös värld (SOU 2000:29) görs bedömningen att utvecklingen av branschfinansierade organ för hantering av klagomål från konsumenter bör uppmuntras. I be- tänkandet påpekas att det är en fördel om branschen finansierar verksamheten eftersom den då får ta ett eget ansvar för att skapa förtroende mellan marknadsaktörer och konsumenter. På detta sätt tar branschen ett bredare samhällsansvar. Utredningen delar denna bedömning. Utredningen anser att man vid bildandet av Konsumenternas tandvårdsbyrå bör ta del av de erfarenheter som finns från befintliga konsumentbyråer. Utredningen har fört diskussioner med företrädare för vård- givarna representerade av och Kommuner och Landsting (SKL). har uttalat stöd för förslaget om inrättandet av en tandvårdsbyrå och förklarat sig villiga att verka för att finansiering m.m. löses i enlighet med utredningens förslag. SKL har förklarat sig villiga att medverka till att pröva utredningens förslag som en lösning. Det är dock viktigt att påpeka att parternas stöd för för- slaget om en tandvårdsbyrå är beroende av övriga delar i utred- ningens förslag om ett nytt tandvårdsstöd. Utredningen anser att bör få i uppdrag att i samverkan med tandvårds- branschen ta initiativ till inrättandet av en rådgivningsbyrå. Utredningens förslag: får i uppdrag att till- handahålla en elektronisk prisjämförelsetjänst inom tandvårds- området. Principförslaget i delbetänkandet SOU 2006:27: Överensstämmer i huvudsak med förslaget. Remissinstanserna: och är positiva till förslaget. menar att det inte bara är tjänstens omfattning som måste beskrivas utan att även kvalitet, kompetens, och tillgänglighet behöver framgå för att konsumenten skall få en rättvis bild av priset. Skälen för utredningens förslag: Det är viktigt att patienten får ökade möjligheter att jämföra priser inom tandvården. ningen lämnar i detta betänkande bl.a. förslag om möjlighet för patienten att få en prislista, uppgifter om pris i samband med kallel- se samt en rådgivningsbyrå för patienterna. Ytterligare ett sätt att förbättra patienternas möjlighet att jämföra priser är att införa en prisjämförelsetjänst, s.k. prisportal eller köpguide, på tandvårds- området. finns det på information om priser och annan konsumentinformation för olika varor och tjänster, exempelvis Telepriskollen, samt köpguider för bland annat elpriser. Dessa tjänster ger konsumenterna hjälp när det gäller att exempelvis välja el-bolag eller att köpa bil. För konsumenterna på tandvårdsmarknaden finns det inget liknande. Försäkrings- kassan har på sin hemsida information om priserna på tandvård i olika län, dock bara folktandvårdens pris samt högsta respektive lägsta pris hos privattandläkare i länet. Utredningen anser att det bör finnas en mer utvecklad prisjämförelsetjänst även för tand- vården, detta med hänsyn till den svaga ställning som patienterna har på tandvårdsmarknaden både när det gäller kunskap om priser och om olika behandlingsförslag. Det är viktigt att en patient i valet av vårdgivare enkelt kan kontrollera vilket prisläge denne har. är en naturlig plats för konsumenter som vill ha information i konsumentfrågor och utredningen anser att en prisjämförelsetjänst för tandvården bör finnas på Konsu- mentverkets hemsida. Det är dock som bör ha ansvaret för att samla in och ställa samman de uppgifter som skall finnas tillgängliga på denna tjänst, men den enskilde vårdgivaren skall lämna uppgifterna till och måste stå som garant för uppgifterna om sina priser. och bör i samråd avgöra hur ofta dessa uppgifter skall uppdateras. Detta system liknar det som finns på tjänsten Telepriskollen, där och Post- och tele- styrelsen (PTS) står bakom tjänsten men uppgifterna om priser och andra villkor kommer från teleoperatörerna själva. De uppgifter operatörerna lämnar kontrolleras dock av PTS. Det är operatörer- nas ansvar att kontinuerligt uppdatera uppgifterna. Utredningen anser att det på prisjämförelsetjänsten bör finnas uppgifter om priser per åtgärd hos vårdgivarna och den statliga ersättningen för varje åtgärd. Det bör även finnas prisuppgifter för fastslagna behandlingspaket. Utredningen lämnar i detta betänkande förslag om ett skydd mot höga kostnader, varvid före- slås att staten bestämmer referenspriser för varje åtgärd. priserna bör vara jämförelsepriser på prisjämförelsetjänsten när hela det nya tandvårdsstödet införs. Utredningens förslag: ges i uppdrag att utveckla ett nytt IT-stöd för att administrera det nya tandvårds- stödet. IT-stödet skall förenkla kommunikationen mellan vård- givare och stat, möjliggöra en effektiv administration och kontroll samt ge underlag för uppföljning och utvärdering av tandvårdsområdet. Utredningen lämnade i delbetänkandet SOU 2006:27 ett princip- förslag om att ett nytt IT-stöd skulle utvecklas. Flera remiss- instanser tillstyrkte förslaget. och betonade vikten av att vårdgivarna får vara med i arbete med att ta fram ett nytt IT-stöd för att säkerställa att de krav vårdgivarna ställer på ett sådant system tillgodoses. Utredningen anser att den avgörande faktorn för vid vilken tid- punkt det nya tandvårdsstödet kan införas är att IT-stödet för administration, kontroll och uppföljning är i drift. Konstruktionen av det nya tandvårdsstödet, som innebär att rätten till ersättning grundas på patientens tandvårdskonsumtion, ställer andra och högre krav på ett ändamålsenligt och väl fungerande IT-stöd. Vidare anser utredningen att bristerna vad gäller statistik för upp- följning och utvärdering inom tandvårdsområdet är så betydande att en reformering av tandvårdsstödet inte bör genomföras innan det säkerställts att det finns tekniska och administrativa förutsätt- ningar för en effektiv insamling av uppgifter. Utredningens förslag till nytt tandvårdsstöd kommer att gene- rera betydligt fler ersättningsanspråk än vad som handläggs av . För att hantera dessa på ett kostnadseffektivt sätt krävs ett bättre IT-stöd . Utformningen av grundstödet och skyddet mot höga kostnader förutsätter vidare att uppgifter om patientens tidigare tandvårdskonsumtion och tandvårdskostna- der registreras. Detta för att vårdgivaren skall kunna debitera pati- enten rätt pris och för att skall kunna admini- strera tandvårdsstödet. Alternativet till att ta fram ett nytt IT-stöd för tandvårdsstödet är att vidareutveckla nuvarande IT-stöd. Utredningen gör dock bedömningen att detta kan bli mer kostsamt än att utveckla ett nytt stöd. Anledningen till detta är att dagens IT-stöd för det statliga tandvårdsstödet är relativt föråldrat och endast är framtaget för att hantera administra- tion av utbetalningarna.