sou · GUB340 · 2007-01-01 00:00:00 — Med andra ord är rasism en ideologi som uppfattar ras som något oföränderligt och direkt länkat till bio- logiska, intellektuella, emotionella och beteendemässiga känne- tecken för en rasifierad grupp. Framträdande för rasismen är dock inte enbart dess fokus på biologiska eller fysiska skillnader mellan grupper, utan också den offentliga acceptansen av dessa skillnader som förklaring till människors beteenden och interaktion (Fleras & , 2000: 55) som reproduceras genom maktutövning base- rad på ideologiska, ekonomiska, politiska och sociala fördelar som en rasifierad grupp har över en annan. Denna maktstruktur, påtag- lig i den ojämlika fördelningen av resurser, vidmakthålls av lagar, Rasifierad profilering och utbildning av rasifierade ungdomar med förordningar, policys, konventioner och blir följaktligen normalise- rade och förgivettagna. Det är viktigt att uppmärksamma de olika nivåerna och formerna av rasism – de olika rasismerna som (1978: 26) uttrycker det, varje av dem är historiskt specifika och får olika uttryck. Individuell rasism, den negativa attityden hos individer gällande andra, är strukturerad av en ideologi eller idémönster och tro som speglas i de egensinniga, medvetet och omedvetet, indirekta och reflexmässiga handlingar hos en individ (, 2003; , 1991). Orsaken till att individer kan utveckla och handla enligt sina rasistiska idéer (dvs. diskriminera) är baserat på det fak- tum att institutioner (institutionell rasism) och samhället generellt (strukturell rasism), med stöd av sina regler, policys, förordningar och lagar, planterar denna ideologi från första början. Institutionell rasism existerar i organisationer och/eller där de etablerade reg- lerna, policys, och förordningar systematiskt reproducerar särskil- jande behandlingar av olika grupper baserat på föreställningen om ras. I dessa fall är det individer som på grund av sin träning och loja- litet till organisationen, implementerar rasistiska policys och för- ordningar, och således hjälper till att bibehålla ett system av social kontroll, såväl som status quo vilket gynnar de dominanta grup- perna i samhället, (Fleras & , 2000; , 2003). Dessutom, denna ideologi, som inkluderar normer och värderingar, vilka utgör premisser för individer och institutioners handlingar, är baserade på och formade av de grundläggande ojämlikheterna i samhället och legitimerar kategoriseringen av olika grupper – strukturell rasism (, 2003). Detta förklarar hur idéer om underlägsenhet och överlägsenhet, baserat på konstruerade fysiska särdrag, bidrar till att exkludera rasifierade minoritetsgrupper och begränsa deras till- gång till och deltagande i viktiga ekonomiska, sociala, och kultu- rella institutioner i samhället. Forskarna är överens om att det är av fundamental betydelse i all slags studier om rasism att fästa särskild uppmärksamhet på struk- turell rasism (, 2005; , 1974; Sat- zewich, 1998). Därmed kan vi hantera de komplexa och mångfa- cetterade formerna av rasism i alla dess tre nivåer, och det inbördes förhållandet mellan dem. Detta innebär också erkännandet att rasism handlar om makt, och att rasismens uttryckssätt varierar i olika historiska och sociala sammanhang, med hänsyn till faktorer som etnicitet, klass, religion, kön och immigrantstatus. Rasifierad profilering och utbildning av rasifierade ungdomar med påminner oss om, rasism är inte någon statisk ideologi eller bestämda sociala beteendemönster, utan tar olika former och uttryckssätt i olika sociala situationer. Formerna, uttrycken och innebörden av rasism varierar beroende på vilka aktörer som arti- kulerar och utövar sina rasistiska idéer, likväl som på dem som utsätts för dessa idéer och utövanden (citerad i Satzewich, 1998: 22). Och i en kontext av majoritet/minoritets maktrelationer base- rat på ras, som Kallen skriver (2003), (omvandlas) rasistiska ideo- logier till kraftfulla politiska instrument i händerna på majoritets- samhället som genom sina myndigheter förtrycker (förnekar poli- tiska rättigheter), försummar (förnekar ekonomiska rättigheter), begränsar (förnekar sociala rättigheter) och avkulturiserar (förne- kar kulturella rättigheter) etniska minoriteter (Kallen 2003: 89). Som redan nämnts, är rasismen i det vardagliga livet, om ens erkänd, vanligen missförstått som en individuell handling – ett till- kortakommande baserat på en individs brist på förståelse för dem som betraktas som annorlunda. Denna liberala eller multikulturella förståelse av rasism ignorerar de rasifierade maktförhållandena i samhället, som den reproducerar den normaliserade vita kulturella identiteten som bidrar till att bevara föreställningen av färgblindhet, den kulturella neutraliteten och friheten i samhället och dess institutioner. På samma sätt slipper privata och statliga institutioner undan allt ansvar för de systematiska ojämlikheter och motsvarande privilegier för vissa medlemmar i samhället. Därför, likväl i som i (som vi sett genom upploppen), betraktas unga människors motstånd mot deras andra- fiering och marginalisering – det vill säga saknaden av känslan av tillhörighet till landet (eller medborgarskap) – inte som ett resultat av en statlig rasistisk diskurs där hudfärg och religiösa symboler används som markörer för identifiering av vem som är medborgare och vem som inte är det. Denna tendens i den allmänna diskursen att hävda färgblindhet, kulturell neutralitet och religiös tolerans är sannolikt relaterad till försök att upprätthålla uppfattningen att demokrati, jämlikhet och meritokrati existerar i samhället och således kan individer jobba hårt och lyckas. Tanken är att individer kan få uppåtgående social rörlighet eller lyckas i samhället baserat på meriter och således överkomma hinder som deras religiösa anknyt- ning och klasstillhörlighet (eller fattigdom) förorsakar. Faktum är dock att alla dessa identifikationsmarkörer samverkar och spelar en avgörande roll för individers deltagande och prestationer i samhället. Rasifierad profilering och utbildning av rasifierade ungdomar med Således, enligt Forcese (1997), tillåts personer med europeisk bakgrund i större utsträckning att möta dessa meritokratiska ideal och förväntningar – i synnerhet genom utbildning – medan arbe- tarklass och rasifierade individer inte har samma chanser. Som For- cese uttryckte det, i ett meritokratiskt jämlikhetssträvande har utbildningsorganisationens roll varit att säkra meritokrati för merito- krater, och medelklasstatus för medelklassen (Ibid: 133). Och som Fleras och (2000) uppmärksammar, alla de djuprotade myterna kan inte dölja det uppenbara: är fortfarande ett stratifierat samhälle där skillnaderna i hudfärg och etnisk bakgrund fortsätter att vara viktiga (s. 137). Vidare pekar författarna på att ojämlikheterna som finns i samhället inte härstammar från psy- kologi, kultur eller någon slags mänsklig natur, utan från social och offentlig policy, samhällsorganisationen, individuella handlingar och det utspridda rasifierade och stratifierade samhällsstrukturerna (Fleras & , 2000). Följaktligen är den sociala situationen för individerna och deras möjligheter i samhället inte slumpmässiga, utan har rötterna i strukturell rasism och dess individuella och insti- tutionella sammanhang, likväl dess länkar till sexism, stratifiering, och etnocentrism. I följande avsnitt, diskuterar jag hur domstolar gjort kopplingen mellan ras, rasism och rasifierad profilering och därmed öppnar för möjligheten att ta upp problemet med ras och rasism i vårt samhälle. Rasifierad profilering och rättssystemet har domaren i högsta domstolen i full- ständigt frikänt en ung svart man från ett narkotikaåtal och slagit fast att de två poliserna inblandade i fallet överhuvudtaget inte hade några godtagbara grunder för att stoppa den åtalade. Domaren skrev att polismannen valde ut den åtalade och bestämde sig för att genomsöka dennes bil enbart på grund av att han var en svart man som körde en dyr (Globe and Mail, , 2004a: AI). Detta var ännu ett fall där domare i dragit slut- satsen att ras spelade en roll i polisens agerande gentemot den anklagade. I ett mål 2003 gällande en 18-årig svart man, fastslog appellationsdomstolen i att när man dömer en åtalad, är det lämpligt att ta hänsyn till den roll systematisk rasism kan ha spelat i den åtalades handlingar. Domare anmärkte att systematisk rasism och andra bakomliggande faktorer som svarta Rasifierad profilering och utbildning av rasifierade ungdomar med ungdomar möter i deras dagliga liv i är viktiga angelägen- heter för domarna (The Globe and Mail, February 13, 2003: Al). Genom att uppmärksamma relationen mellan individens handlingar och den systematiska rasismen, som exemplifierats genom rasifierad profilering/stereotypisering, understryker dessa domare det faktum att rasismen inte enbart handlar om enskilda polisers oberoende av varandra uppfattningar om unga svarta män som bråkmakare och brottslingar (, 1998; Wortley & Tanner, 2004); utan att dessa föreställningar beror på existensen av ett system av policys och relaterade offentliga praktiker som finns i olika institutioner. Med andra ord, rasismen är inte bara en reflektion av individers negativa attityder gentemot rasifierade minoriteter i samhället (dvs. indivi- duell rasism), utan även en reflektion av hur policys, föreskrifter, program, värderingar, normer, sanktioner och institutioners hand- lingar påverkar och strukturerar individernas attityder och hand- lingar gentemot de som betraktas som underordnande eller under- lägsna (dvs. systematisk rasism). Ovanstående exempel visar att domstolar (åtminstone vissa domare) erkänner att rasifierad profilering pågår bland poliser. Trots det argumenterar vissa personer för att polisens attityder och handlingar inte är baserade på ras, utan på polisers skicklighet, träning, kännedom och erfarenheter och att de därigenom kan känna igen potentiella kriminella och lagbrytare. Men faktum är att målen för polisens blickar och övervakning tenderar att vara mörkhyade personer och i många fall svarta, och detta är till en viss grad bevis på rasifierad profilering (, 1998; Wortley & Tan- ner, 2004). Som Comack (1999) påpekar, är inte heller lagar och deras tillämpare opartiska, neutrala och objektiva (s. 56). När jag studerade svarta ungdomars erfarenheter i möten med poliser på gatan – där de ständigt var misstänkta och uppfattade som potentiella problem – rapporterade ett antal respondenter, i syn- nerhet män, hur de ofta stoppades, utfrågades, visiterades och tra- kasserades av polis och väktare; och att de ofta antogs vara arbe- tarklass, invandrare och/eller flyktingar. De sade att det inte var deras kläder eller hårfrisyrer som bidrog till denna behandling, utan snarare, som en av respondenterna uttryckte det, det är din färg, din färg och det är din färg (, 1998: 166). Rasifierad profilering och utbildning av rasifierade ungdomar med Utbildning, rasifierad profilering och begränsningar av utbildningsmöjligheter De existerande studier som har gjorts av marginaliserade elevers, dvs. invandrares och rasifierade etniska minoriteters erfarenheter av skolsystem, och av i synnerhet, visar att stu- denterna finner skolsystemet förtryckande, speciellt med avseende på lärares stereotypisering (Dei m.fl. 1997). Därmed reflekterar elevernas beteende deras erkännande av, och motstånd mot, det förtryckande systemet. Med detta i åtanke, talade jag i ett tidigare arbete med en grupp bestående av 6 nya lärare för att undersöka deras erfarenheter av gymnasieungdomar6 i centrala marginaliserade områden av (, 2002: 12–14). Dessa lärare konstaterade att elever i de etniskt och språkligt blandade innerstadsskolorna, i vilka lärarna undervisade, beskrevs och betraktades ofta av lärarna som personer i riskzonen, lågpreste- rande, inlärningshandikappade, avhoppare, störande, bråkmakare, problemstudenter, rebelliska och individer som sannolikt kan hamna i kriminalitet. Studenterna beskrivs också som att komma från fattiga arbetarfamiljer som bodde i statligt finansierade hus.7 Vissa studenter antogs uppvuxna i invandrarfamiljer från arbetarklassen med ensamstående föräldrar som fick speciell hjälp. I ett fåtal fall låg skolorna som dessa ungdomar studerade i, i områden som beskrevs som vit medelklass, med trädkantade gator och dyra hus. Detta ledde till att skolor övervakade studenterna för att skydda grann- skapet mot dem. Poliser, väktare och lärare patrullerade skolan och dess omgivningar. Det viktigaste för skolan var att värna om sitt rykte och vara fria från gäng och droger. Därför blev störande elever disciplinerade och kontrollerade, inte bara för att skydda lärare och studenter från fysisk skada, utan också för att skydda övriga elever från att påverkas av dem som betraktas som poten- tiellt kriminella. Eleverna visade en del paradoxala reaktioner till den förtryck- ande skolkontexten. Medan de till en viss del bekräftade systemet, kämpade de mot de etablerade diskurserna som både aka- demiskt, socialt och kulturellt konstruerade dem som bland annat lågpresterande och besvärliga problemstudenter. Genom att fort- sätta att vara registrerade som elever bekräftade de systemet men kom de till skola och lektioner som de ville och i fall de 6I originalet: High school students. 7I originalet government housing vilket ungefär motsvarar de svenska miljonprojekten ö.a. Rasifierad profilering och utbildning av rasifierade ungdomar med var intresserade av kursmaterialet deltog de i lektionerna och gjorde uppgifterna. demonstrerade de sitt motstånd genom hög frånvaro, sen ankomst, prat (inklusive gester), lämna lektionerna när som helst och samlas i vissa delar av skolan. Många studenter anpassade sig genom att bära uniformer (om uniformer fanns med i bilden), men de visade sitt motstånd till den förtryckande skol- atmosfären, genom att bära smycken, kepsar, pannband, utsmycka sina skoluniformer, och samlas i vissa delar av skolan i strid mot reglerna. Uppenbarligen var dessa marginaliserade studenter medvetna om maktförhållandena mellan dem själva, deras lärare, administratörer och annan skolpersonal och förhandlade ständigt om den spän- ningsfyllda atmosfären i skolan. På så sätt, använde de sig av alla möjligheter på olika plan i skolan och i klassrummen för att göra motstånd, protestera och kämpa mot skolpersonal och deras före- ställningar om dessa studenter. Genom att skapa dessa motstånds- sfärer legitimerade de sitt motstånd, skapade sin egen trygghet och skapade egenmakt. Ironiskt nog använde lärarna studenternas mot- ståndshandlingar som stöd för sin stereotypisering. Givet den eta- blerade policyn av nolltolerans, blir dessa motståndshandlingar grunden för avstängning och/eller relegering från skolor, istället för att försöka förstå studentens behov, bekymmer och intressen. Faktum är att i deras studie om rasifierad profilering av svarta studenter inom skolsystemet, fann (2004) att poli- cyn om nolltolerans där studenter blir obligatoriskt avstängda eller relegerade från skolan på grund av olika brott, har annorlunda effekt på svarta studenter vilket resulterar i att deras skolgång och livschanser blir allvarligt begränsade. Författarna konstaterar att förordningar om nolltolerans inte tar hänsyn till sociala och miljö- mässiga sammanhang av mellanmänsklig interaktion när man berör ungdomars brott mot skolregler och förordningar (, 2004: 8). Vidare, har Human Rights Commission hävdat att elever tillhörande minoriteter blir opro- portionellt straffade med stöd av regeringens Safe Schools Act och disciplinregler, och så sent som dömde Kom- missionen emot en skolstyrelse i på grund av dess disciplinära åtgärder mot fyra svarta studenter. Studenterna blev avstängda i , ett straff som enligt kommissionen grundades på deras ras/etniska bakgrund. Rasifierad profilering och utbildning av rasifierade ungdomar med I en reaktion mot att administratörer tillkallar polis till skolorna för att ta itu med studenter, konstaterar et al Commission om systematisk rasism i rättsväsende följande: Säkerheten i skolor är givetvis en viktig fråga och den straffrättsliga processen är i ibland rätt svar på studenters beteende. Men använd- ningen av kriminallagar borde begränsas så att inte nolltolerans används som ett verktyg för överkriminalisering av studenter. Under kommissionens konferenser runtom i , visade många svarta ungdomar och deras föräldrar allvarlig oro över att varken deras skolor eller polisen var restriktiva i sina disciplinära handlingar. De berättade att polisen ofta blir tillkallad till triviala incidenter i skolan som skolor tidigare löste internt (et al, 1995: 351). Att lärare och skolpersonal söker hjälp från statliga myndigheter, i synnerhet polisen, för att övervaka dessa studenter bekräftar att kontroll och disciplinering av studenter är statens angelägenhet. Skolor är då en av många institutioner med ansvar för att anpassa studenter till att bli kanadensare och därmed sudda ut deras olik- heter – något som är svårt för icke-vita att uppnå i ett samhälle där kanadensisk-het associeras till en normaliserad vithet. Därför är handlingen att profilera studenter inte enbart baserat på hudfärg men också på en rad andra fysiska, kulturella, religiösa, och sociala karakteristika som markerar och framställer dem som annorlunda (med andra ord, utlänningar). I detta avseende är den reaktion stu- denter får på sin religionsutövning mycket talande, ett ämne jag tar upp i följande avsnitt med hänvisning till religiösa minoritetsstu- denter och lärare. Utplåna olikhet/säkerställa trygghet Medan konstitution deklarerar att alla kanadensare kan åtnjuta religionsfrihet och multikulturella policys och program före- slår att kulturella och religiösa skillnader mellan individer måste beaktas i olika institutioner (speciellt i skolor), beaktas dessa skill- nader i praktiken inte alls i dessa institutioner. Ta till exempel fallet med en ung muslimsk flicka, som 1994 blev avstängd från en skola i för att hon bröt mot skolans klädstil genom att bära hijab. Rektorn legitimerade sitt beslut genom att hävda att avstängningen av gymnasieeleven berodde på att hon riskerade att bli margi- naliserad på grund av sin skillnad (Lenk, 2000). Underförstått i detta legitimeringsförsök är uppfattningen att rektorn försökte Rasifierad profilering och utbildning av rasifierade ungdomar med Men vi borde fråga oss: skydda studenten från vad, och från vem? Faktum är att om studenten var i behov av skydd, skulle det sannolikt ha att göra med antaganden och miss- tänksamhet som är rotade i de profiler som existerar om kanaden- sare vars religionsutövning skiljer sig från det som anses vara kana- densisk norm – dvs. Protestantism och Katolicism. Därför kan inte rektorns agerande enbart ses som goda avsikter, utan som en andrafieringsprocess som ställer krav på den hijab-bärande studenten som den andre att hon ska ta av sig symbolen som framställer henne som den andre för att kunna passa in i sko- lan. Det finns också andra fall som rör Sikhiska studenter och lärare. , tog en lärare och två Sikhiska studenter sina fall till Human Rights Commission och påpekade att de var diskriminerade när de inte tilläts närvara på lektioner därför att de bar kirpans (ceremoniell kniv). Skolstyrelsen i hade en policy som förbjöd klädsel med kirpans i skolans område. Kommis- sionen tog till som fast- slog att: policyn har en ogynnsam effekt på Sikher som inte kan undervisa eller gå till skolan i och utöva och respektera sin religiösa tro. Och i motsats till skolstyrelsens argument att förordningen är nöd- vändig för att förhindra att kirpans används till våldshandlingar, fann inte utredningsnämnden något bevis till stöd för skolstyrelsens argumentation... [eftersom] det inte förekommit någon våldsam användning av Sikhers kirpans i kanadensiska skolor. Således fann man att policyn som var ett krav från skolstyrelsens sida för att garantera säkerheten och tryggheten i skolor var oför- svarlig. Domen som föll , fastslog att Khalsa Sikher i , vare sig de är studenter eller lärare, har rätt till att bära kirpans i skolan, så länge kirpans är av rimlig storlek, och burna under klädseln och väl säkrade (Pandori v. 1990). överklagade detta beslutet till distrikt- domstol som avslog överklagan med följande motivering: Rasifierad profilering och utbildning av rasifierade ungdomar med gjorde inga fel när de tolkade sin framställning av lagen i detta fall [och att] skolstyrelsen visade inte att denna policy var nödvändig eller att den inte kunde tillmötesgå Sikhiska studenter och lärare utan orimliga svårigheter (v. Human Rights Commission and Pandori 1991). (, 2004), ändrade överklagandedomstol en lägre instans domstolsbeslut som tillät Sikhiska studenter att bära sin ceremoniella dolk i skolan. Överklagandedomstolen höll med , skolstyrelsen, och skoladministrationen att bärandet av kirpans utgjorde en säkerhetsrisk. I sitt beslut konsta- terade domstolen att allmänhetens säkerhet ges företräde framför religionsfriheten och att det ska finnas en nolltolerans för alla knivar i skolan. Beslutet överklagades till högsta domstolen i (The Globe and Mail, 6, 2004b: A10). Tydligen undantar eller skyddar inte religiös anknytning indivi- derna från den okänslighet och intolerans som de upplever på grund av sina skillnader. Detta har sin grund i att folk med okända8 värderingar och seder – religiösa eller andra – som inte sammanfaller med samhällets normer, misstänkliggörs. Vidare bidrar denna uppfattning om det okända till att bibehålla negativa anta- ganden – med andra ord stereotyperna – som konstrueras av med- lemmar i minoritetsgrupper. Därför är påståendet att man ser till studenternas bästa (eller individer i allmänhet) genom att få dem att avlägsna symboler som kännetecknar dem som annorlunda, till viss del rotat i rådande stereotyper eller profilering som påverkar deras skolgång och utbildningsresultat negativt. Begränsningarna och absurditeten i positiva stereotyper I en diskussion om sina erfarenheter med den typiska minoritets stereotypen, skriver att under sina gymnasieår frågade ofta hans engelsklärare om han skrev sin uppsats själv; och trots sin för- säkran om att han själv skrev uppsatsen övertygades inte lärarna. Därmed fick han aldrig högre betyg än Aminus9 på grund av sina lärares fortsatta misstänksamhet. 8Påståendet av samhällets mainstreammedlemmar att de inte känner till medlemmar av religiösa minoriteter är del av en andrafieringsprocess, och går ut på att för att undvika nega- tiva upplevelser, är det i dessa Andra kanadensares intresse att anpassa sig till mainstream- samhällets åsikter, praktiker och klädstil. bara nästan det högsta betyget. Rasifierad profilering och utbildning av rasifierade ungdomar med Det tog mig efter gymnasieskolan att inse att mina färdighe- ter i uppsatsskrivning, vilka var starka för min ålder, fångade den do- minanta stereotypen av kinesiska studenter som i synnerhet gick ut på att vi alla är mycket skickliga i matematik. Att stereotypisera vissa grupper som kineser utgör begränsningar på vad som förväntas av dem och hämmar en förståelse för de komplexa skillnaderna mellan med- lemmarna i gruppen. Således, resulterade de förväntningar som min engelska lärare hade om kineser i att jag skulle vara duktig på matema- tik, inte engelska (, 2000: 224). När det gäller svarta ungdomar, uppfattas atletisk prestation vara en positiv kraft i deras liv med avseende på att hålla dem kvar i skolan, hjälpa dem lära sig nya färdigheter, och tillhandahålla ett redskap för en klassresa. Liknande syn på de atletiska förmågorna, talangerna och färdigheterna hos svarta stöds av tränare och lärare, såväl som massmediernas bilder av svarta framgångsrika atletiska studenter (, 2005). (2000) skriver: Gymnastiklärare är kanske de som mest öppet ger uttryck för stereo- typerna. Jag minns när löpningstränaren kom in i min niondeklass och frågade alla svarta studenter om de skulle delta i löptävlingen (s. 54).