sou · GUB337 · 2007-01-01 00:00:00 — : offentliga publikationer. SR () /cgi- bin/vasterbotten/nyheter/artikel.asp?artikel=589158, (2006- 02-17). , (2004), Sjukvårdens industrialisering. Mellan curing och caring – sjuksköterskearbetets omvandling, Ekono- misk historiska institutionen i , . Den generella äldrepolitiken och den selektiva äldreomsorgen – om kön, klass SVT () /svt/jsp/Crosslink.jsp?d=29631&a=349729, (2005-10- 18). SVT () /svt/jsp/Crosslink.jsp?d=6107&a=457205&printerfri- endly=true, (). SVT () /svt/jsp/Crosslink.jsp?d=6107&a=464029&printerfri- endly=true, (). Szebehely, (2005) Omsorgsarbete: i Makten att forma sam- hället och sitt eget liv – jämställdhetspolitiken mot nya mål, SOU 2005:66, : offentliga publikationer. Yazdanpanah, S. (2005) Att få livet att gå ihop. Om lågavlönade kvinnors inkomstkällor: i Makten att forma samhället och sitt eget liv – jämställdhetspolitiken mot nya mål, SOU 2005:66, : offentliga publikationer. , , (1991) (red.) Paradoxes of multiculturalism. Essays on Swedish society, Aldershot: Avebury. Trösklar och gränshinder på bostadsmarknaden Jag vill jättegärna ha en bostad sen vill jag börja mitt liv. Börja jobba det är jättesvårt att starta mitt liv. Jag känner ibland att allt är hopplöst. // Jag vill börja mitt liv som vanliga med lägenhet Citatet ovan är hämtat från en intervju med en kvinna i stadsdelen i som tillsammans med sitt barn var i en situ- ation där de saknade en egen bostad. Det faktum att det finns barnfamiljer i som är bostadslösa har fått en ökad uppmärk- samhet . En statlig utredning som haft till uppdrag se över vräkningar bland barnfamiljer har t.ex. pre- senterat sin rapport där man bedömer att minst 1 000 barn vräktes (SOU 2005:88). Bostadslösa barnfamiljer är också en kategori som väcker känslor då en förhärskande föreställning har varit att det i inte finns och inte ska finnas några bostads- lösa barn. Barnfamiljer passar heller inte in i den stereotypa bilden eller standardberättelserna som ofta återkommer om bostadslösa eller hemlösa, som utslagna, missbrukande män. I jämförelse med denna bild ses familjer oftare som mer värdiga, samt mer oförskyllt och temporärt bostadslösa (se Järvinen, 1993; , 2005:149). Den ovan citerade kvinnan intervjuades i samband med en utvär- dering av ett projekt som riktade sig just till bostadslösa barnfa- miljer i stadsdelen i . I utvärde- ringen visade det sig att bland de familjer som deltog i projektet framträdde två karaktäristika och en kombination av dessa – det handlade om ensamstående kvinnor med barn samt invandrade familjer. En betydande andel av de bostadslösa famil- jerna var ensamstående kvinnor med invandrarbakgrund med barn. Det framträdde således tydligt en köns- och en invandrarskaps- Trösklar och gränshinder på bostadsmarknaden aspekt när man tittade på familjernas struktur och bakgrund. Detta empiriska fynd har vi sedan arbetat vidare med. I detta kapitel avser vi att speciellt lyfta fram frågan om invand- rarskap i relation till bostadslöshet/hemlöshet. Syftet är att belysa och diskutera strukturella och institutionella gränshinder som kan bidra till att förklara varför invandrade personer och familjer blir bostadslösa eller befinner sig i riskzonen för bostadslöshet. Den sistnämnda har Wolch och Dear (1993) benämnt protohomeless. Vi översätter det till protobostadslösa och det betecknar grupper i samhället som p.g.a. strukturella förändringar (ekonomi, demo- grafi, bostadsmarknad, bostads- och socialpolitik) på olika geogra- fiska nivåer hamnar i en svag ställning på bostadsmarknaden och i riskzonen för att bli bostadslösa. De grupper som har svårt att ta sig in på bostadsmarknaden och som är hänvisade till – i flera bemärkelser – otrygga lösningar, t.ex. inneboende, andrahands- kontrakt eller hotell – syns vanligen inte i eller kommunernas kartläggningar av hemlösa. kan man anta att bostadsbristen i storstäderna, de höjda trösklarna på bostads- marknaden och utbyggnaden av en sekundär bostadsmarknad med olika former av specialkontrakt som förmedlas via de kommunala socialförvaltningarna (se , 1996; , 2005) innebär att fler personer/familjer befinner sig i en situation av protobostads- löshet. Kapitlet är upplagt så att vi ringar in denna fråga från flera empi- riska utgångspunkter. Dels beskriver vi en grupp av bostadslösa barnfamiljer i och några av familjernas egna tolkningar av sin bostadsproblematik. Dels tar vi upp hyresvärdars och bostadsbolags krav på hyresgäster samt relation till bostadslöshetsproblematiken. Vi inleder med en diskussion om den svenska bostadspolitiken och dess förändring. Vidare görs en genomgång av tidigare forskning om invandrarskap/etnicitet i rela- tion till bostadslöshet/hemlöshet samt viss forskning om boende- segregation och strukturell diskriminering. Den egna empirin och andras studier som vi refererar till diskuteras sedan utifrån en kom- bination av teoretiska förklaringsansatser i syfte att peka på hind- rande strukturer och institutioner. Kapitlet avslutas med en slut- diskussion där vi knyter ihop vårt empiriska material med de teo- retiska förklaringsansatserna. Trösklar och gränshinder på bostadsmarknaden Bostaden som rättighet och handelsvara Tillgång till bostad är en viktig förutsättning för ett fullvärdigt liv och en viktig del av den svenska välfärden. Att ha en svag eller mar- ginell ställning på bostadsmarknaden, eller att vara helt bostadslös, är att befinna sig i välfärdens utmarker, eller helt utanför. är förhållandet mellan bostad och välfärd tvetydigt i den svenska politiken. En bostad kan betraktas som en social rättighet och som en marknadsvara. Den svenska bostadspolitiken är for- mulerad som en generell politik där bostaden utgör en social rät- tighet (, 2001). Bostadspolitiken skall dessutom tillgo- dose trygghet, jämlikhet, rimliga kostnader samt främjandet av goda uppväxtförhållanden (Prop. 1997/98:119). är bosta- den en handelsvara – en privat nyttighet – som erbjuds via markna- den (, 1999). De marknadsmässiga inslagen i fördel- ningen av bostäder har ökat under bl.a. genom omvandlingen av många hyresrätter till bostadsrätter samt att de kommunala bostadsbolagen i högre grad blivit vinstdrivande bolag och mer lika de privata bolagen genom att man strukit eller minskat tillämpningen av de sociala ägardirektiven. förändrades den svenska bostadspolitiken. Vissa forskare kallar det för ett bostadspolitiskt systemskifte (, 2001; , 2000). avvecklades och bostadsförmedlingar försvann i många kommuner. De flesta kom- muner i saknar en bostadsförmedling. Enligt (2005) finns kommunala bostadsförmedlingar i av kommunerna.1 Kommunernas ansvar har avreglerats och i den bostadspolitiska utredningen poängteras frivillighet istället för lagreglering. Kommunernas bostadsförsörjning skall istället säkras genom samarbete, frivillig- 1 35 kommuner eller av samtliga kommuner angav i bostadsmarknadsenkät att de hade en bostadsförmedling. Vi en närmare granskning av vad kommunerna angivit som bostadsförmedling bedömer att det endast är 10 kommuner () som har en bostadsförmedling som överensstämmer med den definition som angavs i enkäten. är en de kommuner som återinfört en kommunövergripande bostadsförmedling där man kan ställa sig i kö för en hyreslägenhet hos ett kommunalt eller privat bostadsbolag. definieras enligt som en bostadsförmedling som har inrättats av kommunen och där kommunen beslutar om mål och riktlinjer för verksamheten. Den behöver dock inte drivas i egen regi, utan kommunen kan uppdra åt någon annan att driva verksamheten enligt avtal. (, 2005). Trösklar och gränshinder på bostadsmarknaden het och förtroende mellan olika aktörer såsom den kommunala förvaltningen, fastighetsägare, bostadsföretag, kronofogde och socialtjänst, vilket även gäller bostadsförsörjningen för människor som är bostadslösa eller hotas av vräkning (SOU 1996:156, s. 47). Andra förändringar som initierades var omvand- lingen av hyresrätter till bostadsrätter, samt att hyresvärdarnas bedömningar av nya hyresgäster skärptes. Flyghed (1994) visar att denna förändring skedde . Innan hyres- värdar skrev kontrakt inhämtade de kreditupplysning och kontak- tade tidigare värd i större utsträckning än tidigare.2 Förändringarna inom det bostadspolitiska området, bostads- bristen i många kommuner3 samt hyresvärdarnas höjda krav inne- bär sammantaget att man kan tala om ett slags trösklar på bostads- marknaden och att dessa trösklar successivt har höjts . Marknadslogiken har förstärkts och princi- pen om bostaden som en social rättighet har fått träda tillbaka. Ingången till bostadsmarknaden har blivit svårare att forcera, speci- ellt för grupper med t.ex. bristande ekonomiska resurser, de som saknar tidigare bostadsreferenser (såsom t.ex. flyktingar, se , 2002) eller för dem som har blivit vräkta och t.ex. har en hyresskuld. (Flyghed, 2000). Invandrarskap/etnicitet och bostadslöshet/hemlöshet Frågan om invandrarskap/etnicitet i relation till bostadslös- het/hemlöshet är ett område som har börjat få uppmärksamhet i såväl internationell som svensk forskning. Den europeiska organisationen konstaterar att andelen hemlösa med utländsk bakgrund och andelen person som använder sig av service riktat till hemlösa som har utländsk bakgrund har ökat bland de 15 medlemsländer som skriver årliga rapporter till 2En mindre uppföljningsstudie visade dock på en minskning av kontroller med tidigare värdar . Men enligt de flesta av de tillfrågade värdarna (14 stycken) hade ingen förändring skett i bedömning av nya hyresgäster (Flyghed, 2005). 31990-talet var en period av lågt byggande i kommunerna. har byggandet ökat men i sammanställning rapporterar var tredje kommun bostadsbrist och enbart var fjärde kommun har ett överskott. I har i det närmaste samtliga kommuner bostadsbrist. (, 2005). 4FEANTSA (working with the Homeless) är en sammanslutning av sociala frivilliga organisationer från 29 europeiska länder som arbetar med hemlöshet. Organisationen bildades och 1994 organiserade man ett forskarnätverk – European Observatory on Homelessness – där nationella rapportörer från 15 länder skriver rapporter med utgångspunkt i olika teman kopplade till hemlöshet. Trösklar och gränshinder på bostadsmarknaden De kartläggningar som genomförde av hemlösa i visar en ökning av andelen hemlösa med utrikes bakgrund mellan 1993 och 19995. Mellan dessa undersökningstillfällen ökade andelen hemlösa med utom- nordiskt bakgrund från sju till av samtliga hemlösa. Enligt tillhör de hemlösa med utomnor- disk bakgrund de mindre utslagna av de hemlösa, dvs. en mindre andel är uteliggare och de har varit hemlösa . Vad som mer utmärker denna grupp är att de i mindre utsträckning än övriga hemlösa har missbruksproblem och i större utsträckning psykiska problem och de lever i högre grad på socialbidrag (Social- styrelsen, 2000). Andra studier pekar bl.a. på att invandrade personer oftare bor i hyresrätt och i mindre attraktiva bostadsområden samt att familjer med invandrarbakgrund har större sannolikhet att vara i riskzonen för att bli bostadslösa. Man bor t.ex. oftare med osäkra kontrakt, är inneboende hos släkt och vänner eller trångbodda (se t.ex. Popoola, 1999; Sim, 2000; , 2002, 2005; Feantsa, 2002; , Doherty & Meert, 2004; Järvinen, 2004; Knutagård, 2005)6. Integrationsför- valtningen i uppmärksammade i en rapport som publi- cerades , bostadsproblemen för nyanlända flyktingar som bl.a. resulterat i inneboende hos släktingar och vänner, vilket i längden skapar problem både för de som bor inneboende och de som har personer inneboende hos sig (, 1999). En grupp som också uppmärksammas vid olika tillfällen i samband med diskussioner om bostadslöshet/hemlöshet men vilkas boende- situation det finns mycket begränsad kunskap om är flyktingar som lever gömda på grund av utvisningshot. Frågan om diskriminering och segregering på bostadsmarknaden blev aktuell genom tv-programmet rundringning till bostadsbolag. I programmet framkom tydligt att möjligheten till att få hyra en bostad skiljde sig väsentligt beroende på om den bostadssökande hade ett svenskklingande namn eller inte. I hearings som Utredningen om makt, integration och struk- turell diskriminering hållit i , och med 5 Den största enskilda gruppen hemlösa med utrikes bakgrund är finländare som är starkt överrepresenterade i relation till andel av befolkningen. De är också oftare än övriga hemlösa uteliggare och/eller härbärgesboende. De finska hemlösa – oftast männen – tillhör den traditionella grupp blivit för de standardberättelser som ofta präglar samtalet om hemlöshet – en ensamstående, missbrukande, äldre man. Denna bild stämmer inte för hemlösa som har en utomnordisk bakgrund. 6 Man kan rimligen förvänta sig en skillnad för nyanlända flyktingar, men bör invandrade personer ha en boendesituation jämförbar med svenskfödda. Trösklar och gränshinder på bostadsmarknaden bland andra representanter från invandrarorganisationer och boende i marginaliserade och sk stigmatiserade områden i respek- tive stad lyfter deltagarna fram många exempel på hur svårt det är att få en lägenhet om man är arbetslös utan fast inkomst, har ett utländskt namn eller fel ursprung (SOU 2005:69). En slutsats från hearingarna är att personer med utländsk bakgrund diskrimi- neras på bostadsmarknaden. De hänvisas till områden där många som har utländsk bakgrund redan bor, och de har sedan svårt att flytta därifrån p.g.a. en rad diskriminerande hinder. Den största tröskeln som lyfts fram är ekonomin. En hög arbetslöshet bland invandrade personer innebär en uteslutning från bostadsmarknaden då många hyresvärdar kräver fast anställning och regelbunden lön. Deltagarna vittnar om svårigheter att få bostad p.g.a. att man har ett utländskt klingande namn eller tillhör någon annan nationalitet än den svenska, speciellt i bostadsområden som domineras av vita svenska grupper. De upplever att den etniska barriären är högre än den klassmässiga (ibid. s. 60). Forskningen om boendesegregation som publicerats ger tydliga indikationer på att medborgarna i Sve- rige behandlas olika på bostadsmarknaden. Indikatorer som inkomst, utbildning, yrkestillhörighet eller arbetsmarknadsförank- ring räcker inte för att förklara de missgynnade positioner som per- soner födda i utlandet har på bostadsmarknaden. (2005) menar att boendesegregationen ger en indikation om att många personer i har begränsade möjligheter att röra sig på bostadsmarknaden och att sämre positioner på bostadsmarknaden även återverkar på andra samhällsområden. Hon kopplar svaga positioner på bostadsmarknaden till både strukturella och institu- faktorer som fungerar som spärrvakter på bostadsmarkna- den för personer utländsk bakgrund. Invandrade personer har ofta lägre inkomster än sverigefödda, liten eller obefintlig förmögenhet i form av arv och ackumulerat kapital, svårigheter att få bostadslån och en riskerar att utsättas för diskriminering från olika bostads- marknadsaktörers sida. Kuusela (1993) menar att det sker en deklassering av invandrare på bostadsmarknaden som innebär att invandrare – oberoende av klassbakgrund – hänvisas till mindre attraktiva bostadsområden. Människor med en kulturell bakgrund som föreställs avvika från den svenska får automatiskt lägre status i samhället och sämre valmöjligheter på bostadsmarknaden. Inter- vjuer med tjänstemän vid bostadsbolag som Kuusela genomförde visar att hyresvärdar i allmänhet helst vill ha Trösklar och gränshinder på bostadsmarknaden stabila och ekonomiskt starka svenskar som hyresgäster och att de är måna om dem. Särskilt de privata värdarna anser att deras svenska resursstarka hyresgäster har rätt att bo bland sina likar (Kuusela, 1993:25). Personer med ursprung utanför och i muslimska länder är överrepresenterade i storstädernas låginkomstområden. (2002) visar att det finns en etnisk hierarki när det gäller segregation. Mest segregerade är grupper från och västra (, , , och ). Dessa grupper är även de som i oftast bor i det som kallar svenskglesa områden. Inom forskningen konstaterar man dock det faktum att det är svårt att bevisa diskriminering på bostadsmarknaden (2002, 2005; , 2005). Negativ särbehandling är olaglig, men lag- skyddet är svagt för dem som eventuellt blivit utsatta för diskrimi- nering på bostadsmarknaden. En annan försvårande omständighet är att de flesta kommuner inte organiserar bostadsköer. När bostadssökande inte registreras är det svårt att hävda att någon annan fått gå före (, 2002). (ibid.) tar upp s.k. anekdotiska bevis eller exempel på diskriminering. t.ex. att invandrade hyresgäster vräks på svagare grunder eller att invand- rare, särskilt med utomeuropeisk bakgrund eller romer, inte godtas som hyresgäster. Antalet anmälda fall till () har ökat sedan anmälningsregistret påbörjades och kopp- lingen har blivit tydligare till diskriminering och rasism i rubrice- ringen av anmälningarna (2005: 25). Storstäderna och spe- ciellt dominerar när det gäller antalet anmälningar men anmälningar kommer från i princip hela landet. gör tolk- ningen att det finns ett stort mörkertal när det gäller diskrimine- ring på bostadsmarknaden som inte leder till anmälningar till DO. Några tänkbara anledningar till detta som hon tar upp är en brist på information om att DO finns och möjligheter att få hjälp att driva ärenden. En annan anledning kan vara en känsla av hopplöshet som gör att man inte bryr sig om att anmäla för att man tror att det inte leder till något (ibid: 26). De aktörer på bostadsmarknaden som får flest anmälningar är hyresvärdar (kommunala och privata). Hyresvärdarnas roll och deras ökade makt över hyresgästerna diskuteras även av Popoola (2001) med utgångspunkt från studier i . (2005) menar att de studier som gjorts indikerar att hyresmarknaden ver- Trösklar och gränshinder på bostadsmarknaden kar fungera som en spärrvakt (gatekeeper) i sig för många männi- skor med utländsk bakgrund, men att det behövs mer fler studier som fokuserar dessa förhållanden. Det empiriska material som detta kapitel bygger på är insamlat inom ramen för ett pågående FAS-projekt i retorik och praktik – en studie av lokala välfärdsmodeller, som drivs i samverkan mellan , och vid Lunds universitet.7 Framför allt använder vi intervjuer som är gjorda i samband med en utvärdering som genomförts inom ramen för detta projekt.8 Det utvärderade projek- tet Steget före var ett av ca 20 projekt som fick ekonomiskt stöd inom ramen för den första omgången av arbete med att utveckla metoder för att motverka hemlöshet. Steget före drevs av stadsdelsförvaltning i Stad . Bakgrunden till projektet var att stadsdelsförvaltningen i erfor en tilltagande problematik med hjälpsökande barnfamiljer som saknade bostad. gav stöd till hotellboende för många av dessa familjer. I det empiriska mate- rial som samlades in i samband med utvärderingen visade det sig att det främst var ensamstående kvinnor med barn och invandrade familjer som sökt hjälp med att få en bostad från stadsdelsförvalt- ningen. En stor del av de ensamstående kvinnorna hade invandrar- bakgrund. Som påpekats tidigare gick det att se en tydlig köns- och invandrar/etnicitetsaspekt utifrån detta utvärderingsmaterial (se vidare 2005). Inom forskningen om hemlöshet och bostadslöshet finns en stän- digt pågående diskussion om definitioner och avgränsningar i rela- tion till begreppen hemlösa/hemlöshet, bostadslösa/bostadslöshet. 7Se projektets hemsida /homeless/ 8Det empiriska materialet från utvärderingen består av intervjuer med tjänstemän vid socialförvaltningen, avidentifierad dokumentation om familjerna som deltar i projektet, samt intervjuer med familjer utan egen bostad. Detta material är kompletterat med intervjuer med social- och bostadssekreterare vid socialförvaltningar samt hyresvärdar i fyra kommuner – , , och . Trösklar och gränshinder på bostadsmarknaden Vilket begrepp – hemlöshet eller bostadslöshet – som används, hur dessa definieras och vilka grupper som skall räknas in, skiljer sig och rum, i vilket syfte och utifrån vilka utgångspunkter som en undersökning görs eller vilka förklaringsansatser som man ansluter sig till. Begreppen bostadslös och hemlöshet används ibland synonymt, och ofta utgör de delmängder av varandra, bero- ende på vilket som anses vara det vidare begreppet (se t.ex. , 1992). Detta innebär att det inte är helt enkelt att vara konsekvent i begreppsanvändningen. Vi föredrar att använda uttrycket bostads- löshet, då hemlöshet har kommit att bli starkt behäftat med asso- ciationer till sociala problem, ofta bestående av missbruk och/eller psykiska problem. Att välja uttrycket bostadslös syftar här till att i mesta mån undvika denna stigmatisering. När vi refererar till tidi- gare forskning använder vi de begrepp som förekommer i dessa texter. I engelskan finns inte denna särskiljning utan där används uttrycket homelessness, vilket vi översätter med hemlöshet. Med utgångspunkt i den svenska kontexten har och (2000) utvecklat en modell för att bestämma indivi- ders/gruppers position(er) på bostadsmarknaden. I ett sådant dynamiskt perspektiv betraktas inte bostadslöshet/hemlöshet som ett statiskt tillstånd utan som en föränderlig process där individer och hushåll befinner i olika grader av marginella positioner på bostadsmarknaden. Inom FEANTSA har man också sökt utveckla en sådan mer dynamisk definition och förståelse av hemlöshet som också går att operationalisera i nationella studier. FEANTSA utgår från tre domäner som utgör ett hem och avsaknaden av detta beskrivs i termer av hemlöshet. Att ha ett hem kan förstås som: having an adequate dwelling (or space) over which a person and his/her family can exercise exclusive possession (physical domain); Being able to maintain privacy and enjoy relations (social domain) and having legal title to occupation (legal domain) (m.fl. 2004: 5). I relation till dessa tre domäner varierar graden av exklu- sion från att sakna tak över huvudet från natt till natt till att ha en bostad med dispositionsrätt men som inte är adekvat i förhållande till den sociala domänen. Fyra grader av hemlöshet beskrivs: roofless, houseless, insecure housing och inadequate housing (ibid.). (2002) diskuterar invandring och hemlöshet med utgångspunkt i detta dynamiska perspektiv och omfattar även grupper och situationer som i vanliga fall inte ingår i kartläggningar och studier av hemlösa. Det gäller asylsökande och avvisningsho- Trösklar och gränshinder på bostadsmarknaden tade flyktingar som inte har tillgång till en trygg bostad med rimlig standard, samt även personer med utländsk bakgrund som lever i en utifrån kartläggningsperspektiv dold hemlöshet som tillfälligt inneboende hos vänner och släktingar. Ytterligare en grupp som tar upp är invandrade personer och familjer som har bostä- der av rimlig kvalitet och storlek med korta eller villkorade kon- trakt. de som bor i olika slags genomgångsbostäder eller är inhysta av och saknar kontrakt eller innehar andra- handskontrakt utan besittningsskydd. Denna grupp är hyresgäster på den sekundära bostadsmarkanden som växt i omfattning och framåt (se även , 1996). Man kan även disku- tera andra gruppers s.k. position på bostadsmarknaden, såsom t.ex. kvinnor och barn som bor på kvinnojourer. Det är kvinnor som med eller utan socialtjästens hjälp är tvungna att fly sin ordinarie bostad för att under bo på jourer eller hos andra kvinnor. Mannen bor ofta kvar i bostaden. (2002) tar också upp trångboddhet som en form av bostadslöshet. Begreppsanvändningen inom forskningsfältet hemlös- het/bostadslöshet har haft en nära koppling till vilka förklarings- ansatser som lyfts fram. Individinriktade förklaringsansatser foku- serar ofta de hemlösa individernas sociala problem och tillkorta- kommanden, förutom avsaknad av bostad. Hemlöshet som beskrivning av fenomenet används främst i förhållande till denna typ av förklaringsansatser, där personer inte antas klara eget boende. Den andra typen av förklaringsansatser lyfter fram strukturella betingelser i form av arbetsmarknad, ekonomi och bostadstillgång.