sou · GUB346 · 2007-01-01 00:00:00 — folkmassor under dramatiska och brutala former har gjort att det Fersenska upploppet kommit att betraktas som unikt i den svenska erfarenheten.32 har använt det Fersenska upploppet som exempel för att pröva tesen om massan som populär politisk plattform i övergången mellan det tidigmoderna och moderna samhället årti- ondena kring . Huvudlinjen i denna analys, som tar sin in- spiration från den moderna massupploppsforskningen, utgörs av frågor om orsaker till och innebörden av det våld som förekom vid olika former av massframträdanden.33 Traditionellt brukar forsk- ningen, som påpekats ovan, göra en åtskillnad mellan socialt och politiskt våld. Det sociala våldet anses höra hemma på individnivå, det tillordnas en hög grad av spontanitet och förläggs gärna till förindustriell tid. Det politiska våldet har med detta synsätt mer förknippats med kollektivet, det anses kopplat till samhällets styr- ning och hushållning och ges därmed karaktären av att vara med- vetet, planerat och organiserat vilket i utvecklingsoptimistisk anda gjort att det ansetts tillhöra det moderna samhället. Den moderna massupploppsforskningen har emellertid visat att det politiska, mer offentliga, våldet ofta imiterar den mer privata sfärens sociala dito. lyfter därför fram möjligheten att se sambandet mellan socialt och politiskt våld på ett nytt sätt där man inte låter sig styras av utvecklingsperspektivet utan i stället betonar kontinuitet och samspel mellan privat och offentligt, soci- alt och politiskt. Utifrån detta perspektiv anlägger han en hypotes om att man i varje massupplopp kan hitta en inre utveckling där sociala krav stegvis blir alltmer politiska och det sociala våldet därmed övergår i politiskt våld. I sin analys av Fersenupploppet menar exempelvis att det våld som ut- övades inte kan anses präglat av spontana, omedvetna impulser. Han menar tvärtom att massan hade en klar bild av vem eller vilka som kunde hållas ansvariga för det som inträffat. Med ut- gångspunkt från detta ställde man krav på att ställa till ansvar och straffa de som utpekats som skyldiga, och med de metoder man kände till försökte man också uppnå dessa specifika mål. Detta ser han som bevis för att det i massans agerande fanns klara inslag av mål, mening och medvetenhet. Därmed anser han det också svårt att i särskiljande syfte använda beteckningarna socialt respektive 32Österberg (red.) (2002) s. 27 33Hultman, (2002) En besynnerlig jäsning fortfor bland folket i (red.) (2002) s. 73 f anser det omöjligt att beskriva människors krav och det våld som utövas i en upplevd samhällelig felsituation som mer eller mindre genomtänkt och därmed mer eller mindre politiskt. Han anser att det i båda fallen måste handla om politiska krav och politiskt våld.34 I samband med arbetarrörelsens framväxt kom konflikterna mellan överhet och folk att ta sig nya former. ka- raktäriserar perioden –1905 som ett uppbyggnadsskede och hela perioden –1932/38 som ett anmärkningsvärt pendlande mellan samarbete och konflikt i förhållandet mellan arbetare och arbetsgivare. Åren 1908–1917 innebar en markant period av kon- flikter, direkt fysiskt våld användes från arbetarnas sida exempelvis vid det s.k. Amalteadådet i och under de soldatde- monstrationer, hunger och rösträttsdemonstrationer som inträf- fade 1917. Den storstrejk som genomfördes vilken omfattade cirka 330 000 arbetare i hela landet genomfördes dock utan vålds- användning. Under 1920- och hade den högsta strejkfrekvensen i , Konflikter med dödlig utgång eller skottlossning mellan strejkande och strejkbrytare inträffade också på ett flertal platser. Men det faktum att också hade de mest organiserade arbetarna och arbetsgivarna i är något som ofta lyfts fram som en förklaring till att konflikterna, trots sitt stora antal, i regel inte innefattade dödligt våld. Den svenska arbe- tarrörelsen betraktas som en del i en större folkrörelsetradition som fostrade till egna ställningstaganden och kritiskt engagemang men även till skötsamhet och samarbetsanda.35 Betoningen av samförstånd över klassgränserna i folkhemstan- kens anda har också kommit att prägla historieskrivningen både inom arbetarrörelsen och inom den akademiska forskningen. Ett undantag som fått stor symbolisk betydelse är de händelser som utspelade sig i , då fyra män och en kvinna sköts till döds och fem andra sårades av utkommenderad militär. har använt Ådalshändelserna som underlag för en dis- kussion om konstruktionen av historia. pekar på att varje historisk händelse visserligen är unik i den meningen att den inte kan upprepas, detta behöver dock inte innebära att händelser saknar samband och förklaringar. presenterar flera bilder av händelserna i som varit dominerande under skilda tidspe- rioder. Detta menar han har sin bakgrund i att historieskrivningen 34Hultman (2002) i (red.) (2002) s. 35Österberg (red.) (2002) s. 28 f pendlat mellan att poängtera antingen det fredliga eller det konfliktfyllda i det svenska . Ådalshän- delserna nämndes knappast alls under folkhemsåren, först efter valförlusten 1976 lyfts åter fram i den politiska debatten.36 efterlyser därför undersökningar av andra konflikthärdar både i och utomlands, detta för att fördjupa studien av hur sociala konflikter påverkar och uttrycks i nationella historiekultu- rer, i det kollektiva minnet liksom i det individuella medvetandet.37 Forskningen kring kollektiva våldsyttringar i kan samman- taget sägas bygga på ett samförståndsperspektiv där den svenska samhällsutvecklingen ur ett internationellt perspektiv genomgå- ende kommit att beskrivas som relativt fredlig och oblodig. Samti- digt har kritiska röster höjts mot denna bild som man anser måste underbyggas med internationella jämförelser både av den faktiska våldsfrekvensen och av hur våldet kommit att framställas i historie- skrivningen. Den samförståndsdiskurs som präglar synen på moderna historia skulle också kunna vara en förklaring till den påtagliga bristen på forskning kring medborgerliga protester i det moderna svenska samhället. efter de turbulenta åren kring den allmänna rösträttens genomförande utgör som sagt Ådalshändelserna ett undantag i den moderna svenska historie- skrivningen. Behovet av internationella jämförelser mellan kon- flikthärdar visar också på behovet av att problematisera bilden av den moderna svenska historien som präglad av klassamarbete i den svenska modellens anda. De förvånade röster som höjdes i efter Göteborgshändelserna 2001 är ett tydligt exempel på vår oförmåga att beskriva eller ge en heltäckande bild av vilka protester som förekommit i – vi anser oss helt en- kelt inte ha någonting att jämföra med. Frågan är då om Göteborgskravellerna kommer att betraktas ett undan- tag från en i övrigt fredlig samhällsutveckling eller som en del i en internationell utveckling där det kollektiva våldet – på gott och ont – måste ses som en del av den politiska arenan? 36Johansson, (2002) Folkhemmets tröskel – 1931 i (red.) (2002) s. 103 f, 141 37Johansson, (2002) Bilden av Ådalshändelserna 1931 – av kamp om historien i Historisk , 2002, s. 268 f Den teoretiska utgångspunkt som kan anses ledande ifråga om protester och våld är det amerikanska forskningsfält som arbe- tar med begreppet Contentious Politics. I boken förklarar , och att en definition av begreppet förenklat kan anses syfta till studier kring kollektiv politisk kamp.38 De utgångspunkter som präglar arbetet inom detta fält handlar om att protester måste ses som en del av den politiska arenan. Med detta synsätt framstår det som högst problematiskt att avfärda den utomparlamentariska po- litik som visade sig i . Att betrakta dessa former av med- borgerliga protester som opassande för en demokrati, eller att anklaga de som demonstrerar och använder våld för att inte vara politiskt medvetna, vore med detta synsätt en kraftig generalisering av verkligheten. Även om kollektiva aktioner och kollektivt våld tenderar att minska i en demokrati till följd av det ökade utrymmet för politisk interaktion så medför det inte att protester och våld försvinner från den politiska arenan. Genom att betrakta kollektiva aktioner och kollektivt våld som en del av det politiska fältet kan huvudfrågan snarare sägas vara varför våld tenderar att öka inom ramen för en demokrati? I den fortsatta framställningen kommer tyngdpunkten att ligga på förekomsten av politiskt missnöje i och dess kopplingar till det svenska samhällets strukturella utveckling. Tanken är främst att göra en genomgång av de samhälleliga förändringar som kan anses ha skapat ett politiskt missnöje i och därmed ett minskat förtroende för politiker och den representativa demokra- tins institutioner. Strukturella förutsättningar för politiskt missnöje i Det kan ses som en allmän uppfattning att klyftan mellan medbor- gare och politiker ökar med en anmärkningsvärd hastighet. Ut- vecklingen kan skönjas i alla etablerade demokratier, men den tycks vara särskilt tydlig i Sverige.39 En möjlig förklaring till det minskade förtroendet för politiker och politiska institutioner skulle kunna hämtas i de sociala, politiska och ekonomiska förändringsprocesser som präglat det svenska samhället . efter blev en utbyggd välfärdsstat 38McAdam, , , (2001) Dynamics of Contention, s. 5 39Möller, (2000) Politikens meningslöshet – Om misstro, cynism och utanförskap, s. 7 något av en symbol för , den svenska välfärdsmodellen hade också ett utbrett folkligt och politiskt stöd. är dock den svenska välfärdsstatens situation helt förändrad. svåra ekonomiska kris steg arbetslösheten dramatiskt, som de offentliga budgetunderskotten och statsskulden ökade. Debatten om den svenska välfärdspolitiken bytte också ka- raktär. Från att ha varit en nationalsymbol har välfärdsstaten mer och mer kommit att betraktas som en problemhärd. och har studerat välfärdsstatens om- daning i , de menar att oavsett våra värderingar måste upp- byggnaden av den svenska välfärdsstaten och dess nuvarande kris ses som grundläggande förändringar i det svenska samhället. De menar att i liksom i övriga västländer är välfärdsstaten inne i en brytningsperiod. Brytningsperioder av annorlunda slag kan också urskiljas under tidigare skeden av väl- färdsstatens utveckling. Brytningsperioder och jämförelser mellan olika skeden skapar också goda möjligheter att belysa grundläg- gande samhälleliga förändringsprocesser. Att studera perioder av markerade sociala, politiska och ekonomiska förändringar ur ett jämförande perspektiv menar och ger förbättrade möjligheter att belysa vilken roll olika typer av aktörer, strukturer och processer spelar i samhällets omvandling.40 Den svenska modellen har ofta tjänat som ett sammanfattande begrepp i syfte att fånga det specifikt svenska i samhällsutveck- lingen . framställs som unikt i sin snabba men lugna utveckling från ett fattigt agrarsamhälle till en avancerad industristat med hög levnadsstandard. Även om begreppet Den svenska modellen inte kan anses vara ett klart vetenskapligt defi- nierat så kan man urskilja tre huvudsakliga beståndsdelar: För det första innefattar det den moderna svenska välfärdsstaten. För det andra det institutionaliserade samarbetet mellan arbetsmarknadens parter. För det tredje, formerna för det politiska beslutsfattandet där det socialdemokratiska partiet intagit en central position men där formerna ändå syftat till samförstånd och kompromiss. Genom att begreppet givits olika innebörd har forskarna som en naturlig följd varit oeniga om tidpunkten för den svenska modellens upp- komst. är enigheten påfallande stor när det gäller att peka ut dess höjdpunkt. betraktas allmänt som mo- 40 Korpi, , (2000) Välfärdsstat i brytningstid – Ett historiskt- samhällsvetenskapligt forskningsprogram om välfärdsstatens utveckling i och OECD- länderna, s. 44 dellens verkliga blomstringsperiod. Den starka ekonomiska efter- krigsboomen skapade då unika förutsättningar för genomförandet av ett omfattande socialt reformprogram. Det långvariga socialde- mokratiska regeringsinnehavet gav också intryck av en unik parla- mentarisk stabilitet. Det faktum att olika intresseorganisationer var aktivt deltagande i beslutsprocessen rörande väsentliga samhällsfrå- gor förstärkte intrycket av samförstånd och enighet. Detta visade sig inte minst genom att arbetsmarknadens parter kunde enas om avtal utan att strejker och lockouter behövde tillgripas.41 syns emellertid flera tecken på att den svenska modellen börjar vackla. Arbetarrörelsen radikaliseras och kräver en rad reformer på arbetsrättens område i form av lagar om medbestämmande, anställningsskydd och framförallt löntagarfon- der. När den ekonomiska tillväxten avtar re- sulterar detta i en kombination av inflation och ekonomisk stagna- tion, s.k. stagflation. Konsekvensen blir att välfärdsstatens gränser blir föremål för en intensiv debatt. Överhuvudtaget sker en skärp- ning av det politiska klimatet. När Socialdemokraterna förlorar va- let 1976 blir detta ett av många uttryck för en genomgripande för- ändring av den svenska samhällsstrukturen.42 Sedan början av 1980- talet är också den generella bilden av den svenska demokratin täm- ligen annorlunda. Det förtroendefulla samarbetet mellan de stora intresseorganisationerna på arbetsmarknaden upphörde . Förtroendet för demokratins representativa institutio- ner har sjunkit till vad som kommit att betecknas som besvärande låga nivåer vilket särskilt avspeglar sig i ett sjunkande valdelta- gande.43 Både och regeringen tappar i förtroende långsik- tigt; en internationell trend som dock är extra tydlig i Sverige.44 Nedan diskuteras möjligheten att förklara det minskade förtroen- det som en konsekvens av de förändrade formerna för den svenska modellen. 41Thullenberg, Per & , (1994) Inledning, i Thullenberg, Per & , (red.) Den svenska modellen, s. 5 f 42Thullenberg & (1994) s, 6 f 43Rothstein, Bo (2003) Sociala fällor och tillitens problem, s. 120 f 44Holmberg, , (2002) Förtroendefall? i , (red.) Land, Du välsignade?, SOM-undersökningen 2000, 26, s. 34 Välfärdsstaten och det hegemoniska kontraktet Relationen mellan politiker och allmänheten kan under den svenska modellens blomstringsperiod ses som ett förhållande där den väl- färdsbyggande politikern anspelade på ett ansvarstagande för med- borgarnas intressen. Därigenom lyckades politikerna också upp- rätthålla en hegemoni dvs. en norm för tänkandet och handlandet som gjorde att det politiska beslutsfattandet sällan kom att ifråga- sättas av den breda allmänheten. Begreppet hegemoni härstammar från den italienske marxisten som sökte en för- till varför arbetarna i inte gjorde revolution utan i stället valde att stödja den italienska fascismen. Gramscis slutsats var att den fascistiska borgerligheten lyckades upprätthålla en he- gemoni – det vill säga en norm för tänkandet och handlandet. Gramsci definierar samhällelig hegemoni som ekonomiskt, poli- tiskt, etiskt, kulturellt och intellektuellt ledande och gestaltande inflytande.45 Flera svenska forskare har använt Gramscis hegemonibegrepp, främst för att karaktärisera den särställning som det socialdemo- kratiska partiet intagit i svensk inrikespolitik. Ekonomhistorikern översätter begreppet hegemoni till makten över tanken, eller makten att tolka verkligheten och tala om hur den ser ut. Hon menar att den ideologiska kampen handlar om kampen om denna hegemoni och om de tolkningar som blir styrande för våra föreställningar om hur världen är beskaffad. pekar på att socialdemokratins långa regeringsinnehav, åren 1932–1976 kan anses känneteckna en hegemoni, men att tiden innan och efter i högre grad kännetecknas av ideologisk kamp.46 Historikern har undersökt varför kommunis- men i många länder, inte minst , kom att framställas som ett hot mot den rådande samhällsordningen. I sin analys bygger på hegemonibegreppet. Han menar att hegemoniala pro- cesser visserligen kan ha mycket medvetet organiserade subjekt men betonar att hegemonin inte bör betraktas som enbart skapad av, eller utgående från, en bestämd hegemon, en hegemonisk grupp eller klass. Samhällelig hegemoni, i Gramscis mening, menar 45Worsley, (2002) and Marxism, revisted edition, s. 55 f, , (2002) Antikommunism och kommunism under det korta nittonhundratalet, s. 31 46Andersson, (2005) Mellan tillväxt och (o)trygghet – Idéer om tillväxt och socialpolitik i socialdemokratisk ideologi, s. 3, [Ekhist%201/p19_Jandersson.pdf], hämtad: 050503 måste främst förstås som en effekt av kampen mellan olika samhälleliga aktörer på olika samhälleliga fält om hegemoni.47 Genom att bygga vidare på syn på hegemonibegreppet konstaterar historikern att begreppet hegemoni är tvådelat och består av ett gemensamt innehåll och en hegemonisk relation. Den hegemoniska relationen formas av en överordnad och en underordnad part, i detta fall politikern och allmänheten. Dessa parter utformar tillsammans ett oskrivet kontrakt som reglerar det inbördes förhållandet. Den överordnade parten har enligt Horgby tolkningsföreträde men kan inte ensidigt utforma villkoren, därige- nom måste spelreglerna utformas på ett sätt att den underordnade parten inte bryter kontraktet. Villkoren för detta hegemoniska kontrakt blir därefter föremål för en ständigt pågående förhandling om hur villkoren skall tolkas och förändras. Även i denna förhand- ling anser Horgby den överordnade parten ha större maktresurser och därmed en starkare förhandlingsposition i förhållande till den underordnade. Horgby betonar att både den överordnade och un- derordnade parten hotar att bryta kontraktet men att detta sällan sker. Orsaken är att ett antagonistiskt förhållande saknar kalkyler- bara villkor. Rädslan för det okända hindrar därmed parterna från att bryta kontraktet men gör att förhandlingsmomentet blir allt viktigare.48 Horgby menar att hegemonibegreppet ofta kritiserats för att vara ett konsensusbegrepp genom att parterna tenderar att sträva åt samma håll. Han menar dock att denna uppfattning är missvisande. Den hegemoniska relationen förutsätter som en maktrelation att parterna har egna och avvikande intressen. påpekar han att parterna under specifika tids- och rumsmässiga förhållanden kan ha sammanfallande intressen, dock utan att för den skull ha samma intressen. När denna intressegemenskap försvinner åter- uppstår den konfliktrelation som hegemonin försöker dölja.49 Förutsättningen för utbyggnaden av den svenska välfärdsstaten, samförståndspolitiken och dess förändrade förutsättningar, be- traktar Horgby som ett resultat av det socialdemokratiska partiets dubbla hegemonier. Dessa karaktäriserar han som två maktpooler med olika agenda och maktresurser. En maktpool var knuten till arbetarrörelsens facklig-politiska samverkan, vars interna relationer styrdes av arbetarrörelsens hegemoni. 47Schmidt (2002) s. 31 f 48Horgby, (pågående forskning) som var knuten till storföretagsamheten och högborgerligheten. Här styrdes relationerna av en borgerlig hegemoni vilket medförde att marknadens krav var normerande. Den konkreta politiken be- traktar Horgby som resultatet av en förhandling mellan dessa maktpooler. fram till det tidiga kan de båda maktpoolerna sägas ha ett gemensamt in- tresse av en produktiv välfärdspolitik. På den politiska dagord- ningen stod utbyggnaden av välfärdsstaten, en förutsättning för detta var att industrin rationaliserades. Den solidariska lönepoliti- ken fungerade som produktiv välfärdspolitik på arbetsmarknaden, detta kombinerades med flyttlasspolitiken och den reforminrik- tade välfärdspolitiken. Så länge denna välfärdspolitik baserades på ekonomisk tillväxt kunde alltså de båda maktpoolerna bedriva väl- färdspolitiken i samförstånd.50 är forskningen relativt ense om att det inte kan anses korrekt att beskriva den svenska modellen bara som en samför- ståndslösning. Ekonomhistorikern har exempelvis påpekat att modellen visserligen hade inslag av uttalad samhällsge- menskap men hävdar också att den inneslöt samhälleliga motsätt- ningar som i viss mån doldes av den goda ekonomiska tillväxten. Han tar den fulla sysselsättningen som exempel på ett kontroversi- ellt mål där det alltid funnits ett motstånd från arbetsgivarsidan ge- nom att den fulla sysselsättningen riskerar att eliminera arbetslös- hetens disciplinerande effekt.51 Ett liknande perspektiv kan anläggas på socialpolitiken, som ut- gör en viktig del av den svenska modellen. Utifrån en neoklassisk ekonomisk teoriansats är synen på socialpolitiken övervägande ne- gativ. Bakgrunden är grundantagandet att den fria marknaden leder till optimala lösningar för alla parter. Ur detta perspektiv får social- politiska och andra politiska åtgärder karaktären av intrång i mark- nadskrafternas spel, vilket bör begränsas så mycket som möjligt. Genom att socialpolitiska åtgärder antas minska den ekonomiska effektiviteten så ställs medborgarna, enligt den neoklassiska skolan inför ett oundvikligt val mellan effektivitet och jämlikhet.52 Inom den svenska socialdemokratin skapades dock en alternativ tolkning av socialpolitiken. Denna tolkning byggde till stor del på 50Gustafsson, Bo (1983) The Causes of the Expansion of the public Sector in during the 20th Century, s. 39 f, , (2002) ekonomiska historia, s. 455 ff 51Herlitz, (1989) Om den offentliga sektorns framväxt, s. 29 52Korpi, , (1993) Socialpolitik, kris och reformer: i internationell belysning, s. 139 argumentation kring socialpolitiken som spelande en po- sitiv roll för ekonomisk tillväxt och effektivitet. Socialpolitikens uppgift var enligt inte bara att skapa trygghet, utan också skapa tillväxt och ekonomisk utveckling. Därför borde den inte betraktas som en kostnad utan som en pro- duktiv investering. hävdar att den socialdemo- kratiska ideologin därmed kom att innefatta en tolkningsram kring socialpolitiken som produktiv och som ett medel för tillväxt. Ett betraktelsesätt som sedan kom att kvarstå som en specifikt socialdemokratisk tolkningsram kring socialpoli- tikens plats i den framväxande välfärdsstaten. Genom att definiera socialpolitiken som produktiv kringgick den svenska socialdemo- kratin också det så kallade jämlikhet-effektivitetsdilemmat. Genom att se socialpolitik som ett medel för social jämlikhet, rättvisa och trygghet blev social och ekonomisk utveckling mål i samklang, och inte i konflikt som i liberala ideologier.53 påtalar dock att som produktivitetsargu- menten socialpolitik motiverade en socialpolitisk am- bitionshöjning så har föreställningar om behovet att skapa tillväxt och ekonomisk effektivitet i senare perioder istället lett till ifråga- sättanden av socialpolitiken och dess koppling till ekonomisk kris. har den så kallade tredje vägens social- demokratiska ideologi, med marknadslösningar, privatisering, kon- kurrenssättning och besparingar, inte utgått från att se socialpoliti- ken som en investering, utan som en kostnad. Målsättningen att både skapa tillväxt och skapa trygghet blev därmed enligt djupt motsättningsfyllda ideologiska mål.54 Den svenska modellens förändrade former Förutsättningarna kom emellertid att förändras till följd av den ekonomiska krisen , det mest konkreta resul- tatet var att ekonomin inte längre växte. Den naturliga följden blev att industrin inte längre hade ett behov av fortsatta rationaliseringar utan istället inriktade sig på att hålla löner och priser nere. Detta gjorde att det inte längre fanns ekonomiskt utrymme för en fort- satt välfärdsutbyggnad utan ett högre skatteuttag. Högre skatter riskerade dock att inverka negativt på industrins möjligheter att på 53Andersson (2005) s. 1 f 54Andersson (2005) s. 3 lång sikt finansiera rationaliseringar, förutom att det på kort sikt ledde till en inflationsdrivande politik, vilket försvagade industrins internationella konkurrenskraft och drev upp lönerna. Till följd av detta försvann den borgerliga industrimaktpoolens intresse av sam- arbete. När maktpoolerna inte längre hade sammanfallande intres- sen växte så konflikterna mellan parterna.