sou · GUB354 · 2007-01-01 00:00:00 — Ekonomiskt stöd kan också lämnas för utbildning av personligt biträde i teckenspråk för döva samt utbildning av personligt biträde eller tolk för dövblinda. Stöd till döva, dövblinda, vuxendöva och vissa hörselskadade ges också enligt 3b § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763; HSL) som vardagstolkning i form av tolk i arbetslivet. Teckenspråket i kultur och medier har och ett sektorsansvar för handikappfrågor inom sina respektive verksam- hetsområden. disponerar ett särskilt stöd för att genomföra ett handlingsprogram för att främja funktionshindrades deltagande i kulturlivet. Därutöver lämnas bl.a. statsbidrag till Tyst teater, en teckenspråkig ensemble inom och till text- ning av svensk film och video samt till tolkning på videogram. I bibliotekslagen (1996:1596) föreskrivs att folk- och skolbibli- oteken skall ägna särskild uppmärksamhet åt funktionshindrade bl.a. genom att erbjuda litteratur i former särskilt anpassade till deras behov. Enligt beslut 2001 om de villkor och riktlinjer som skall gälla för (), och 2002–2005 skall programföre- tagens insatser för att göra programmen tillgängliga för personer med funktionshindrade öka. SVT har ett särskilt uppdrag att pro- ducera program för döva. Barn och ungdomar skall prioriteras sär- skilt (prop. 2000/01:94, bet. 2000/01:KrU8, rskr. 2000/01:268). Regeringen har, inför den nya tillståndsperioden som börjar , tillsatt en parlamentarisk kommitté (Ku 2003:01) med uppgift att göra en samlad översyn av public service-uppdraget (dir. 2003:119). Uppdraget innefattar frågan om tillgänglighet för funk- tionshindrade till radio och TV i allmänhetens tjänst. Radio- och (Ku 2000:01) fick genom tilläggs- direktiv (dir. 2003:30) också i uppdrag att överväga behov av lag- ändringar för att förbättra tillgängligheten till TV-program för per- soner med funktionshinder. Inom finns en teckenspråksavdel- ning som får i statsbidrag. Målet med verksamheten är att stärka teckenspråkets status samt för- bättra den allmänna attityden till språket. Teckenspråksavdelningen medverkar också till teckenspråkets utveckling för att tillgodose ständigt nya behov i samhället. De producerar teckenspråksmaterial och har bl.a. tagit fram ett teckenspråkslexikon. Teckenspråket i samband med samhällsstöd m.m. Döva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade måste ha tillgång till adekvat samhällsstöd inom , hälso- och sjuk- vården, socialföräkringsadministrationen, kriminalvården etc. gav exempel på situationer där det kunde finnas behov av s.k. vardagstolkning, t.ex. tolk vid läkar- och tandläkarbesök, vid kontakter med myndigheter och vid olika ärenden t.ex. i apotek och bibliotek. infördes en ny paragraf, numera 3 b §, i HSL. Där tydliggörs landstingens skyl- dighet att erbjuda bl.a. tolktjänst för vardagstolkning till barn- domsdöva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade. Begreppet vardagstolkning utvidgades att även omfatta vissa tolk- tjänster i arbetslivet samt i fritids-, rekreations- och förenings- verksamhet. lämnas ett statsbidrag som stöd till huvudmännen för tolktjänstverksamheten. Bidraget, som uppgår till , fördelas till landstingen och de landstingsfria kom- munerna efter invånarantal. Efter ett riksdagsbeslut får läns landsting ett bidrag som är högre per invånare än för riket i övrigt. Orsaken är att det finns en stor kon- centration av döva i . har teckenspråkstolkarna samma möjlighet till auktorisation som tolkar mellan svenska och främ- mande språk (se förordningen [1985:613] om auktorisation av tol- kar och översättare). Kammarkollegiet ansvarar för auktorisation och för tillsynen över de auktoriserade tolkarnas verksamhet. Rikstolktjänsten tillskapades för att tillgodose det tolkbehov som förtroendevalda inom , Föreningen och har när de utför uppdrag av riksövergripande natur. ingår även deras närstående ungdomsorganisationer samt , hörselskadade och språkstörda barn. Rikstolktjänsten finansieras med statliga medel, , via anslaget 16:4 inom utgiftsområde 9. Rikstolktjänstens verksamhet har växt. Det beror framför allt på bättre tillgång till tolkar och ökat internationellt arbete. Utbildning av tolkar för döva, dövblinda, vuxendöva och hörsel- skadade Folkhögskolorna anordnar utbildning av tolkar för döva, döv- blinda, vuxendöva och hörselskadade. Tolk- och översättarinsti- tutet (TÖI) har ett tillsyns- och uppföljningsansvar för utbildning- arna vid folkhögskolor och studieförbund i landet och ansvarar även för fördelning av statsbidrag till dessa. Vid uni- versitet finns en fortbildningskurs i teckenspråkstolkning på 40 poäng. Förmedlingstjänst och elektronisk kommunikation Utöver tolktjänsten finns också möjlighet till alternativ kommu- nikation genom texttelefon, bildtelefoni m.m. samt förmedlings- tjänst. fördelar enligt förordningen (2001:638) om statsbidrag till utrustning för elektronisk kommunikation bidrag till sjukvårdshuvudmännen för utrustning som möjliggör en dialog i realtid via ett kommunikationsnät. Utrustningen skall användas av personer som är döva, gravt hörselskadade, dövblinda, talskadade eller språkstörda och inte, eller endast med betydande svårighet, kan kommunicera utan sådan utrustning. En ytlig genomgång av forskningsområdet tyder på att det finns en betydande medicinsk forskning som tar upp orsaker till dövhet och nedsatt hörsel samt behandling och medicinsk teknik. En mindre del av denna forskning har fokus på habilitering och rehabilitering. Det finns vidare en lingvistisk forskning om teckenspråk, svenska för döva och om döva och hörselskadades språkutveckling samt forskning om språklig interaktion hos personer med teckenspråk som språk. Denna senare forskning är i stort sett begränsad till barn och ungdomar. Vidare förekommer en begränsad forskning om dövhet ur ett socialt och kulturellt perspektiv. Behov av en översyn av teckenspråkets ställning Viktiga mål i den nationella handlingsplanen för handikappolitiken är bl.a. ökad tillgänglighet och delaktighet. För döva, dövblinda, vuxendöva och vissa hörselskadade är tillgången till information och möjligheten att göra sig förstådda på teckenspråk en grund- läggande förutsättning för tillgänglighet och delaktighet. Flertalet vuxna döva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade som är bero- ende av teckenspråk för kommunikation lever och verkar i miljöer där ytterst få kan teckenspråk. Detta leder inte bara till brist på information, känslor av utanförskap och bristande delaktighet utan även sämre möjligheter att få önskemål tillgodosedda. Utbildning och information om dövas, dövblindas, vuxendövas och hörsel- skadades situation och om teckenspråkets betydelse är viktigt. Teckenspråket i skolan, vuxenutbildningen och högskolan Tillgänglighet till utbildning på teckenspråk är en förutsättning för att de övergripande handikappolitiska målen skall kunna uppnås för döva samt för vissa dövblinda och barndomshörselskadade. Trots att arbetar på ett systematiskt sätt för att öka måluppfyllelsen är andelen avgångselever som lämnar specialskolan med fullständiga avgångsbetyg fortsatt låg. Av de ele- ver som antogs till riksgymnasierna för döva och hörselskadade från och specialskolan saknade 46 pro- cent behörighet att söka ett nationellt program. I flera enskilda ämnen är resultatet ändå tillfredställande i relation till elevernas inlärningsbetingelser och förutsättningar i övrigt. myndigheten arbetar på ett systematiskt och effektivt sätt med att öka måluppfyllelsen. För döva, dövblinda, vuxendöva och vissa barndomshörsel- skadade är tillgång till läromedel på teckenspråk en förutsättning för att göra utbildningen tillgänglig på lika villkor som för andra studerande. En särskild utredare har gjort en översyn av statens engagemang för framställning av läromedel och studiematerial för barn, elever och vuxna med funktionshinder i förskola, skola och vuxenutbildning. Slutbetänkandet Läromedel – specifikt (SOU 2003:15) har överlämnats till regeringen och ärendet bereds inom . En förutsättning för att döva, dövblinda, vuxendöva och vissa hörselskadade vuxna skall kunna delta i utbildning är att de får till- gång till tolk. Det finns inga särskilda regler för när utbildningstolk skall beviljas. Bristen på tolkar samt de höga kostnaderna kan ibland försvåra utbildning inom vuxenutbildning. Utöver vuxenutbidlning samt utbildning vid folkhög- skolor, högskolor och universitet bedrivs undervisning även av stu- dieförbund och privata utbildningsanordnare. nämnde i sitt slutbetänkande Kunskapsbygget – det livslånga lärandet (SOU 2000:28) att det råder oklarheter om vad som ryms inom ramen för vardagstolkning när det gäller stu- dieförbundens studiecirkelverksamhet. I den mån döva, dövblinda, vuxendöva och vissa hörselskadade söker och antas till utbildning hos privata utbildningsanordnare finns ingen täckning för tolk- kostnader utan dessa betalas av den studerande. avsatte universitet och högskolor för stöd till studerande med funktionshinder. Av dessa medel användes till tolk åt döva, dövblinda och hör- selskadade studerande. Trots tillgång till medel anger flera univer- sitet och högskolor att de har problem med att rekrytera det antal tolkar som motsvarar de studerandes behov. Mot bakgrund av de brister och svårigheter som beskrivits ovan anser regeringen att det finns skäl att kartlägga möjligheterna för döva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade till utbildning som är likvärdig med andras och vid behov lämna förslag till ökad till- gänglighet. Teckenspråksutbildning för syskon och föräldrar samt barn till döva föräldrar Omfattningen av den introduktionsutbildning som landstingen erbjuder föräldrar till döva och hörselskadade barn inom ramen för barn- och ungdomshabiliteringen varierar kraftigt mellan olika sjukvårdshuvudmän. Bidrag enligt förordningen (1997:1158) om statsbidrag för teckenspråksutbildning till vissa föräldrar (TUFF) har omfattat 271 föräldrar. har i uppdrag att följa och utvärdera TUFF och lämna redo- visning. En slutlig rapport skall lämnas . har tillsatt en arbetsgrupp för att få en likvärdig nationell standard på alla specialskolor för den tecken- språksundervisning som de anordnar för syskon till döva barn och barn med döva föräldrar. uppgick kostnaderna för syskon till döva barn och barn med döva föräldrar till . Under /02 deltog 561 syskon till döva barn och barn med döva föräldrar i verksamheten. har 5,3 miljo- ner kronor avsatts till denna verksamhet. Regeringen bedömer att det finns behov av att göra en samlad analys av om utbildningen i teckenspråk för föräldrar, syskon till döva m.fl. är ändamålsenlig och tillräcklig i förhållande till mål- gruppernas behov. Vid analysen bör hänsyn bör tas till . Att kunna delta i arbetslivet och få sin försörjning genom eget arbete har stor betydelse för människors självkänsla. Regeringens mål är att människor med funktionshinder skall ha samma möjlig- heter som andra att delta i arbetslivet. Enligt Arbetsmarknads- verket har uppdelningen av ansvaret för tolktjänst mellan flera huvudmän lett till gränsdragningsproblem i situationer som inte utgör renodlade utbildnings- eller anställningssituationer. Många företag inleder anställningen med långa utbildningsperioder. Här uppstår en diskussion om huruvida utbildningsperioden är att betrakta som utbildning i anställning eller endast utbildning. Samma gränsdragningsdiskussion har gällt doktorander. Det finns också exempel på unga personer som valt att på egen bekostnad praktisera på en arbetsplats utan att det ingår i en utbildning eller en anställning för att därigenom öka sin kompetens och få viss arbetsmarknadserfarenhet. För dem erbjuds endast de som kan erbjudas genom vardagstolkningen. Ytterligare en del i problematiken är att de regelverk som regle- rar tillgången till tolkning innehåller begränsningar som gör att behovet inte alltid kan täckas hundraprocentigt även om man lyckas lösa ansvarsfrågan. De arbetsmarknadspolitiska programmen anställning med löne- bidrag, skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare och särskilt stöd vid näringsverksamhet har setts över av en särskild utredare (dir. 2002:22). Utredningen, som fick namnet , överlämnade sitt betänkande Arbetsliv (SOU 2003:95) till reger- ingen . Betänkandet bereds nu inom . I uppdraget ingick inte personligt biträde, tolk i arbetslivet eller gränsdragningsproblematiken i fråga om utbildning och arbete. Regeringen anser därför att dessa frågor bör bedömas inom ramen för utredningen om teckenspråkets ställning. Teckenspråket i kultur och medier Till kulturpolitikens mål hör att verka för att alla får möjlighet till delaktighet i kulturlivet och till kulturupplevelser samt till eget skapande. Kulturens tillgänglighet är dock begränsad för döva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade. På litteraturområdet finns det brister både vad gäller utbud och biblioteksservice, efter- som litteratur på teckenspråk inte kan återges i böcker i traditionell mening. De utgivare som finns koncentrerar sig på att ge ut antingen TV-program av olika slag, faktaprogram, läromedel eller språkmaterial. När det gäller tillgången till museer, teaterföreställ- ningar m.m. finns det behov av hörselteknisk utrustning, tecken- tolkning och textning. Mot bakgrund av ovanstående finns det skäl att kartlägga till- gängligheten till kultur och medier samt möjligheterna till eget skapande för döva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade samt lämna förslag till åtgärder för att förbättra tillgängligheten. I upp- draget bör även ingå att analysera möjligheterna till tolktjänst på kulturområdet. Tillgängligheten till TV-program behandlas av Kommittén (Ku 2003:01) för radio och TV i allmänhetens tjänst (dir. 2003:119) och Radio- och (Ku 2000:01, tilläggsdir. I uppdraget bör det dock ingå att utföra en generell kartläggning av tillgängligheten till medier. Inom vissa verksamheter är tolk som förmedlare av information mellan hörande och döva eller andra teckenspråksberoende inget problem. Problem uppstår när språket blir en del av en behandling, t.ex. inom psykiatrin. Även i andra situationer, t.ex. missbruksvård och kriminalvård, kan dock problem uppstå genom att den enskilda inte har samma möjlighet till integritet som andra. Inom ramen för regeringens äldreprojekt har och genomfört en kartläggning av äldre döva i och deras behov (Teckenspråkiga äldre döva i – en kartläggning, dnr S1999/9702/ST). Kartläggningen visar att många döva inte har något inflytande över sitt eget liv den dag de blir beroende av sam- hällets insatser. Den visar också på okunskap om dövas behov, brist på information på teckenspråk från kommunen till döva och brist på teckenspråkskunskaper hos vårdpersonal i hemtjänst och äldre- boenden. Frågor om döva flyktingar och asylsökande och deras behov av information och tolkning på teckenspråk uppmärksammas i sex motioner till /02. över- lämnade motionerna till Utredningen om översyn av mottagande av och introduktion för flyktingar och andra invandrare (N 2001:11) (bet. 2001/02:SfU15). Utredningens betänkande, Eta- blering i – möjligheter och ansvar för individ och samhälle (SOU 2003:75) överlämnades till regeringen och bereds nu inom . Bristen på utbildare och lärare i teckenspråk får konsekvenser för utvecklingen av de olika samhällsstöd som förutsätter färdigheter i språket. Det finns alltså skäl att utreda möjligheterna att använda teckenspråket i samband med olika former av samhällsstöd. Utre- daren bör även kartlägga situationen för döva invandrare och döva som tillhör nationella minoriteter. En bedömning bör också göras av möjligheten att tillgodose döva invandrares behov av utbildning i det svenska teckenspråket. I undersökningar gjorda av (SOU 2001:48) visade det sig att det förekom att sammanträden påbörja- des och genomfördes trots att hjälpmedel som förtroendevalda med funktionshinder är beroende av för att kunna medverka inte fungerade eller saknades. I propositionen 2001/02:80 Demokrati för det nya seklet menade regeringen att funktionshindrades möj- ligheter att delta i de politiska organisationerna och de beslutande församlingarna måste förbättras. Regeringen föreslog därför en ändring i kommunallagen (1991:900) som innebär att kommuner och landsting skall verka för att förtroendevalda med funktions- hinder kan delta i handläggningen av ärenden på samma sätt som andra förtroendevalda. har antagit förslaget och lagänd- ringen (SFS 2002:249) trädde i kraft . Utredaren skall följa upp hur denna ändring i kommunallagen har tillämpats för döva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade och då särskilt titta på hur deras möjligheter att kunna delta i handläggningen av ärenden på samma sätt som andra förtroendevalda har förbättrats. Tillgången till tolkar och en fungerande tolkservice är en grund- läggande förutsättning för att säkerställa kommunikation mellan döva, dövblinda, hörselskadade, vuxendöva och hörande. har regelbundet följt upp utvecklingen inom landstingens tolktjänstverksamhet. Antalet inrättade tjänster har nästan fördubblats . Antalet tolktjänst- uppdrag har ökat . Trots detta är tolkbristen fortfarande stor på vissa håll. Såväl antalet tolkanvän- dare som tolktiden per användare ökar. antar dess- utom att mörkertalet när det gäller antalet personer i behov av tolktjänst i landstingen kan vara stort. Variationen mellan lands- tingen är stor när det gäller tillgången till tolk, i vilken omfattning tolktjänsten utnyttjas samt landstingens egenfinansiering. Obalan- sen i ekonomin kan enligt bero på att statsbidraget fördelas efter invånarantal (Uppföljning av landstingens tolktjänst för barndomsdöva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade , ). () har på regeringens uppdrag utvär- derat statsbidragssystemet. I uppdraget ingick att vid behov lämna förslag till nytt fördelningssystem. RRV skriver i rapporten lera eller finansiera? (RRV 2002:16) att det inte är möjligt att till- godose landstingens varierande behov via en fördelning per invå- Otydligheten i statsbidragets syfte i kombination med tolk- brist har också delvis medverkat till att bidraget ersätter landsting- ens egenfinansiering. En ökad träffsäkerhet inom ramen för ett fortsatt specialdestinerat statsbidrag, genom en fördelning som baseras på t.ex. antal tolkanvändare, förutsätter enligt RRV en cen- tral och löpande kvalitetssäkring av den använda statistiken. Värdet av ökad träffsäkerhet bör därför ställas i relation till den admi- nistrativa kostnad detta innebär. Enligt RRV bör valet av fördel- ningsmodell föregås av en precisering av syftet med bidraget. Kammarkollegiet har på regeringens uppdrag utrett formerna för auktorisation av tolkar i teckenspråk samt förutsättningarna för auktorisation av dövblindtolkar och vuxendövtolkar. Kammar- kollegiets slutsats är att frågan om auktorisation av dövblindtolkar och vuxendövtolkar bör utredas vidare (dnr S2001/11204/ST). Regeringen anser att frågan om en ny fördelningsmodell för statsbidraget till tolktjänst för döva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade bör prövas utifrån slutsatserna i RRV:s rapport. Även möjligheterna till auktorisation av dövblindtolkar och vuxen- dövtolkar bör utredas ytterligare. Utbildning av tolkar för döva, dövblinda och vuxendöva m.m. () ser ett ökat behov av tolkar , framför allt vuxendövtolkar och tolkar med kompetens från andra språk- och kulturområden än det svenska. Statskontoret har på regeringens uppdrag utrett formerna för statens ansvar för tolk- och översättarutbildningen. Statskontoret uppmärksammar i sin rapport organisation för tolk- och översättarinstitutet (Statskontoret 2002:11) liksom RRV, att TÖI inte kan styra utbildningen av tolkar för döva, dövblinda och vuxendöva utan endast genom dialog och erbjudande om statsbidrag stimulera folkhögskolorna att anordna utbildning. språket konstaterar i sitt betänkande Mål i Mun: förslag till hand- lingsprogram för svenska språket (SOU 2002:27) att det råder brist på teckenspråkslärare. Antalet sökande till tolkutbildningarna har minskat trots rekry- teringsinsatser. Detta har medfört att flera planerade utbildningar ställts in eller startat med färre deltagare än planerat. Därmed har medlen för tolkutbildning inte kunnat användas fullt ut. En av orsakerna till bristen på intresse för tolkutbildningen kan vara att viss utbildning är så lång att de studerande har svårt att få studie- stöd . Utbildningsnivån spelar också en roll i studiestödshänseende. Utan en lösning på rekryteringsproblemet kommer inte antalet tolkar att kunna ökas till en tillfredsställande nivå. Utredningen bör närmare analysera orsakerna till bristen på behöriga sökande till tolkutbildningarna. En genomgång av forskningen om teckenspråket som mål och som medel tyder på att det saknas forskning som belyser teckenspråkets roll för ökad tillgänglighet liksom om livssituationen för döva, dövblinda, vuxendöva och barndomshörselskadade i förhållande till utvecklingen i samhället. Det finns inte heller forskning om sam- hällsutvecklingen utifrån utbildningspolitiska, arbetsmarknads- politiska, socialpolitiska, äldrepolitiska och handikappolitiska per- spektiv. Forskning saknas som analyserar denna utveckling utifrån brytningen mellan handikappolitikens inriktning på tillgänglighet, delaktighet och integrering å ena sidan och dövas hävdande av kulturell särart, intern gemenskap och segregering å andra sidan. Det stora flertalet vuxna döva, dövblinda, vuxendöva och hörsel- skadade som är beroende av teckenspråk för kommunikation lever och verkar i miljöer där ytterst få kan teckenspråk. Kunskaper om hur vuxenlivet gestaltar sig för personer med teckenspråk som språk är otillräckligt belysta då det gäller arbetsliv, olika slag av samhällsstöd, vård och behandling samt äldreomsorg. En översyn av teckenspråkets ställning bör därför innefatta en kartläggning av nuvarande forskning kring teckenspråk och språ- kets betydelse för döva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade samt en analys av eventuella behov av forskningsinsatser. Regeringen anser det angeläget att teckenspråkets ställning ses över. En särskild utredare tillkallas med uppdrag att göra en över- syn av rätten och möjligheterna att använda teckenspråket, liksom dövas och hörselskadades tillgång till samhällets utbud av kultur och medier och vid behov lämna förslag till åtgärder. skadade avses i detta sammanhang personer med hörselskada som är beroende av teckenspråket för sin kommunikation. I uppdraget ingår att bedöma möjligheten att använda teckenspråket samt tillgången till tolk för döva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade i olika situationer, t.ex. arbetsliv och vid samhällsstöd, följa upp hur dövas, dövblindas, vuxendövas och hörselskada- des möjligheter att kunna delta i handläggningen av ärenden på samma sätt som andra förtroendevalda har förbättrats, kartlägga förutsättningarna för likvärdig utbildning på tecken- språk för döva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade barn, ungdomar och vuxna, analysera om utbildningen (både den som erbjuds av lands- tinget och den som erbjuds av staten) i teckenspråk för föräld- rar och syskon till döva m.fl. tillgodoser de behov som finns, bedöma möjligheten att tillgodose döva invandrares behov av utbildning i det svenska teckenspråket, kartlägga och analysera tillgängligheten vad avser kultur och medier samt möjligheterna till eget skapande för döva, döv- blinda, vuxendöva och hörselskadade, pröva möjligheterna till auktorisation av dövblindtolkar och vuxendövtolkar, analysera orsakerna till bristen på behöriga sökande till tolk- utbildningen samt kartlägga nuvarande forskning samt analysera behovet av eventuella forskningsinsatser. Utredaren skall dessutom pröva frågan om en ny fördelnings- modell för statsbidraget till tolktjänst för döva, dövblinda, vuxen- döva och hörselskadade. Om utredaren föreslår ett fortsatt riktat statsbidrag skall syftet med bidraget klargöras. Utredaren skall också behandla de förslag om teckenspråket som lämnats av språket i dess slutrapport i mun: förslag till handlingsprogram för svenska språket (SOU 2002:27).