sou · GUB312 · 2007-01-01 00:00:00 — har en försöksverksamhet pågått som gör det möjligt för långtidsdömda att, som ett led i utslussningen, verkställa utanför anstalten genom intensiv- övervakning med elektronisk kontroll. Genom en lagändring utökades användningen av intensivövervakning med elektronisk kontroll till strafftider upp . Dessutom fick fler intagna möjlighet att avtjäna sista delen av sitt straff genom intensivövervakning. Det är Kriminalvården som på ansökan av den dömde prövar om denne skall få undergå verkställighet av dom på fängelse utanför anstalt. Verkställigheten sker under ledning av Kriminalvården. Verkställigheten innebär att den dömde förbjuds att lämna sin bostad annat än för vissa bestämda ändamål och på särskilt angivna tider. Sådana ändamål kan vara förvärvsarbete, utbildning, vård, nödvändiga inköp, behandling eller deltagande i Kriminalvårdens programverksamhet. Det krävs att den dömde har någon form av sysselsättning som kan schemaläggas men det behöver inte vara ett ordinarie, avlönat arbete. Det kan vara fråga om en samhälls- tjänstliknande sysselsättning som Kriminalvården ordnar eller en åtgärd som arbetsförmedlingen ordnar. Den dömde skall under verkställigheten sköta sig och efter förmåga försöka försörja sig. Han eller hon skall vidare avhålla sig från alkohol och andra droger. Härutöver skall den dömde, om inte särskilda skäl talar däremot, delta i brotts- eller missbruksrelaterad programverksamhet. Att utegångsförbudet efterlevs kontrolleras med elektroniska hjälpmedel och genom Kriminalvårdens hembesök. I samband med hembesöken kontrolleras också att alkohol- och drogförbudet efterlevs. Den dömde är skyldig att under verkställigheten på anmaning lämna blod-, urin-, eller utandningsprov för kontroll av att han inte är påverkad av alkohol eller narkotika. Det elektroniska kontrollsystemet består av tre delar; en sändare som den övervakade bär runt fotleden, en mottagare som placeras i den övervakades bostad och ansluts till telenätet samt en centraldator hos . Om den övervakade, under tid då han eller hon har utegångsförbud, avlägsnar sig längre från mottagaren än sändarens räckvidd medger informerar mottagaren via telenätet centraldatorn om det inträffade. Kriminalvården kan då vidta de åtgärder som krävs. Genom utegångsförbudet och den intensiva övervakningen får den dömde vidkännas en betydande inskränkning av sin frihet. De rattfyllerister som har erkända etablerade missbruksproblem och är motiverade till behandling kan under intensivövervakning genomgå behandling hos en extern vårdgivare. Övriga rattfyllerister genomgår oftast någon form av informationsprogram avseende alkohol och missbruk av alkohol i syfte att motverka fortsatt brottslighet. Innehåll och utformning varierar beroende på lokala förutsättningar och förutsättningarna i det enskilda fallet. Några centrala direktiv för vad program- verksamheten skall innehålla eller hur den skall utformas finns inte, men genomgående är att programmen är utformade som informationsprogram samt att innehållet är fokuserat på alkoholens funktion och verkningar. I vissa fall genomförs programmen internt inom , i andra fall använder man sig i huvudsak av externa föreläsare. Gemensamt för programmen är att de har en omfattning om cirka och att de pågår som längst . Vid några frivårdskontor samordnas denna programverksamhet till vissa delar med den program- verksamhet som man anordnar för dem som dömts till skyddstillsyn med föreskrift om kontraktsvård. För att ansökan om intensivövervakning skall beviljas krävs samtycke från anhöriga. Den dömde skall betala en avgift, om det är motiverat med hänsyn till hans möjligheter att erhålla inkomst under verkställigheten. Avgiften uppgår till per dag och tillförs brottsofferfonden. Brå:s utvärderingar av intensivövervakning (Brå) har på regeringens initiativ utvärderat intensivövervakningen. I en rapport (Brå- rapport 1999:4) har man redovisat resultatet av den försöks- verksamhet med intensivövervakning med elektronisk kontroll som pågick . I en rapport (Brå- rapport 2003:4) har man redovisat resultatet av försöksverk- samheten med IÖV-utsluss, ett försök med att långtidsdömda skall kunna avtjäna den sista delen av strafftiden i bostaden med intensivövervakning med elektronisk kontroll. Av rapport framgår bl.a. följande. Intensivövervakning tillämpades som verkställighetsform i cirka 40–av samtliga utdömda fängelsestraff som innefattade högst tre månaders fängelse. av dem som verkställde intensivövervakning var dömda för grovt rattfylleri. Kriminalvården genomförde i genomsnitt tre hembesök hos den som var föremål för intensivövervakning. Hembesöken var i huvudsak av kontrollkaraktär och genomfördes till av enbart externa kontrollanter, anlitade av frivårdskontoret. Normalt togs utandningsprov vid dessa hembesök för att kontrollera att de dömda efterlevde alkoholförbudet. av de dömda deltog i Kriminalvårdens påverkansprogram, i genomsnitt cirka i ett eller, i vissa fall, flera program. Drygt hälften deltog i program som i ett brett perspektiv fokuserade kriminalitet, missbruk etc. och ungefär en tredjedel i specifikt alkoholrelaterade program. deltog i behandling, vanligtvis alkoholistbehandling. I rapporten redogör Brå för en återfallsanalys baserad på drygt 600 dömda som beviljades intensivövervakning under försöks- verksamheten. Återfallsbenägenheten hos denna grupp jämfördes med återfallsbenägenheten hos en grupp som dömts till fängelse i de delar av landet där försöksverksamheten inte pågick. Resultaten visade inga större skillnader mellan intensivöver- vakningsgruppen och den andra gruppen vad gäller återfall generellt – andelen lagförda, dömda till skyddstillsyn eller dömda till fängelse upp till efter den ursprungliga domen. Intensiv- övervakningsgruppen återföll dock i signifikant lägre utsträckning i rattfylleribrott. Analysen visade att det var de som var dömda för rattfylleri i den ursprungliga domen som hade lägre återfall i rattfylleri, däremot inte dömda för annan brottslighet. En rimlig tolkning är, skriver Brå, att det inte finns någonting som tyder på att intensivövervakning skulle medföra en ökad återfallsbenägenhet jämfört med fängelse. Däremot finns, fortsätter man, indikationer på att intensivövervakning eventuellt kan ha en återhållande effekt på återfallsbenägenheten i rattfylleribrott bland dem som verkställt intensivövervakning efter att ha dömts för rattfylleri. Av rapporten framgår också att frivårdskontorens praxis formats och utvecklats på något olika sätt i landet. Vad gäller exempelvis förhållanden varierar den genomsnittliga tiden på sysselsättningsplatsen mellan 23 och och tiden i påverkansprogrammet mellan 1,4 och beroende på frivårdskontor. Vidare framgår att de som verkställt sin påföljd i denna form också synes ha uppfattat intensivövervakningen som väl så sträng som ett traditionellt fängelsestraff. Sammantaget, konstaterar , att det är uppenbart att man med intensivövervakning undviker fängelsets negativa verkningar, att intensivövervakning är mindre resurskrävande än fängelse, att intensivövervakning är minst lika ingripande som fängelse när det gäller begränsning av den dömdes rörelsefrihet han eller hon befinner sig i hemmet, dock ej den dömde befinner sig utanför hemmet, att kontrollen av att den dömde iakttar alkoholförbudet är jämförbar med den kontroll som förekommer i anstalt, och att intensivövervakning medför betydande samhälls- och privatekonomiska vinster eftersom den dömde vanligtvis kan fortsätta sitt ordinarie arbete och därmed undvika inkomst- bortfall. I rapporten för intensivövervakning – nuläge och förslag till förändring har professor vid i på uppdrag av genomfört en studie av befintlig programverksamhet och behandling som den bedrivits vid frivårdskontoren i landet för intensivövervakade med elektronisk kontroll. I rapporten ges dels en redogörelse för den programverksamhet och den eventuella behandling som de olika frivårdskontoren genomför med dem som verkställer straff genom intensiv- övervakning, dels förslag till alternativt innehåll i programverksam- heten för intensivövervakning. De 39 verksamhetsställen som hade program för elektroniskt intensivövervakade redovisade sammanlagt 51 olika program. I rapporten delar man in programmen i sju olika grupper utifrån vilken grupp av dömda som programmen riktar sig mot samt om man använder externa föreläsare eller om frivårds- personalen själv svarar för innehållet i programmet. Två av grupperna utgörs av rattfylleriprogram; ett med externa föreläsare och ett där Kriminalvårdens personal svarar för det huvudsakliga innehållet i programmen. Programmen fanns på nio respektive tre frivårdskontor. Det var således långt ifrån samtliga frivårdskontor som hade särskilda program för rattfyllerister. Av tabellerna nedan (5.3. och 5.4) framgår att mer än hälften av dem som dömts till fängelse för rattfylleri/grovt rattfylleri verkställer sitt straff genom intensivövervakning. Vidare framgår att cirka hälften av samtliga dem som verkställer straff genom intensivövervakning är dömda för rattfylleri/grovt rattfylleri. Siffrorna visar också att mellan av samtliga som fått möjlighet att verkställa sitt straff genom intensivövervakning avbrutit innan verkställigheten fullgjorts. Tabell 5.3 Antal dömda till fängelse som påbörjat intensivövervakning åren 1998–2002 Rattfylleri/grovt rattfylleri Källa: Kriminalvården. Nyintagna fängelsedömda i anstalt med max 3 mån strafftid åren 1998–2002 Rattfylleri/grovt rattfylleri Källa: Kriminalvården. När det gäller återfall framgår av tabell 5.6 (nedan i avsnittet om återfall) att färre av dem som avtjänar sitt straff genom intensiv- övervakning återfaller i brott. Av tabellen framgår att av dem som avtjänat kortare fängelsestraff för grovt rattfylleri återfallit . Bland dem som avtjänat sitt straff för grovt rattfylleri genom intensivövervakning gäller att återfallit i brott . Av Brå:s publikation Kriminalstatistik 2004 framgår att 1 099 personer det året dömdes till skyddstillsyn för grovt rattfylleri där det grova rattfylleriet varit huvudbrott. I 7 fall (0,) hade domen på skyddstillsyn kombinerats med fängelse, i 416 fall () hade skyddstillsynen kombinerats med föreskrift om kontraktsvård och i 264 fall () hade skyddstillsynen kombinerats med föreskrift om samhällstjänst. Hur många domar som hade kombinerats med särskilda föreskrifter eller med böter finns det inte någon uppgift om. För samtliga som döms till skyddstillsyn gäller att den pågår under en prövotid av . Skyddstillsynen skall dessutom vara förenad med övervakning. Övervakningen pågår som regel för domen. Det är Kriminalvården som svarar för övervakningen. I förord- ningen (1998:642) om verkställighet av frivårdspåföljder finns bestämmelser om bl.a. vad Kriminalvården skall vidta för åtgärder med anledning av en dom på skyddstillsyn. I samband med att övervakningen börjar skall en tjänsteman vid frivårdskontoret sammanträffa med den dömde och övervakaren. Vid mötet bör man bestämma på vilket sätt och i vilken omfattning den dömde skall hålla kontakt med övervakaren samt vad den dömde skall rätta sig efter till följd av domen. I samband härmed skall det också upprättas en plan för övervakningen som anger vad som skall gälla under övervak- ningstiden. Den övervakades behov av att delta i särskit anordnad verksamhet som syftar till att motverka brott eller missbruk skall då särskilt uppmärksammas. Den dömde kan också meddelas föreskrift om att lämna blod, urin- eller utandningsprov för kontroll av att han inte är påverkad. Under övervakningen skall övervakaren regelbundet samman- träffa med den dömde samt besöka denne i hemmet så ofta det behövs. Övervakaren skall vidare med jämna mellanrum avge en rapport till Kriminalvården om den dömdes förhållanden. I förslag har vissa av bestämmelserna i 28 kap. och förordningen (1998:642) om verkställig- het av frivårdspåföljder med vissa justeringar förts över till den nya kriminalvårdslagens 5 kap. om övervakning. Skyddstillsyn med särskild föreskrift I de fall en skyddstillsyn förenas med en särskild föreskrift enligt 28 kap. 6 § kan den gälla exempelvis läkarvård, nykterhetsbehandling eller föreskrift om deltagande i särskild programverksamhet. En sådan föreskrift kan meddelas exempelvis då den tilltalade sedan brottet begicks genomgått en behandling för sitt missbruk och är i behov av fortsatt behandling eller uppföljning av behandling, dock inte så ingripande som är fallet vid kontraktsvård. Skyddstillsyn med föreskrift om särskild behandlingsplan Har en skyddstillsyn förenats med en föreskrift om kontraktsvård enligt 28 kap. 6 a § framgår behandlingsplanen av domen. Det är Kriminalvården som arbetat fram det kontrakt/den plan som den enskilde har att följa. Det är också Kriminalvården som har att kontrollera att planen följs. finns inte något nationellt program eller några riktlinjer för dem som döms till skyddstillsyn med behandlingsplan där grovt rattfylleri är huvudbrott. Behandlingsplanerna ser olika ut vid olika frivårdskontor och beroende på vilket problem den dömde har. Möjligheten till vård och behandling varierar också beroende på vilken kommun den dömde tillhör. Vid arbetar den nationella program- gruppen med att ta fram ett program som skulle kunna utgöra stommen för en nationell behandlingsplan för rattfylleridömda (se avsnitt 5.5.7). Nedan redogörs för hur några av de lokala programmen som finns ser ut. I bedriver frivårdskontoren ett ettårigt program för rattfyllerister – Rattfylleriprogrammet. Syftet är att ge dem som döms till en frivårdande påföljd, vilket oftast innebär kontraktsvård, ett strukturerat program för att motverka återfall i rattfylleri. En förutsättning för att delta är total alkohol- och drogfrihet under programåret. De personer som får delta förbinder sig att regelbundet lämna blodprover och utandningsprover. Programmet är uppdelat i nio olika ämnesblock: alkohol- och trafik, alkoholens medicinska verkningar, alkoholism en behandlingsbar sjukdom, alkoholens historia, leva nykter, familjen/relationer, alkohol och arbete, körkorts- och påföljds- frågor samt diskussioner och hantering av risksituationer. I kursen ingår också ett par studiebesök, företrädesvis hos AA (Anonyma alkoholister). I programmet används Kriminalvårdens kurshäfte Alkohol och andra droger som från början utvecklades för Rattfällan på anstalt. Undervisningen sker i grupper och varvas med samtal och grupparbeten. som programmet pågår sker även fortlöpande kontroller av att kravet på nykterhet efterlevs i enlighet med det kontrakt deltagarna undertecknat. Målsättningen är att göra den dömde medveten om alkoholens verkningar, kopplingen mellan alkoholmissbruk och brotts- beteende, att få denne att bearbeta sina alkoholproblem och på så sätt motverka återfall i rattfylleri. Det är obligatorisk närvaro under 42 kurstillfällen . Misskötsamhet anmäls till frivårdshandläggare för vidare hantering i övervakningsnämnden. Vid upprepad misskötsamhet anmäls ärendet till åklagaren med förslag om undanröjande av påföljden. () gjorde en utvärdering av Rattfylleriprogrammet i . Utvärderingen, som gjordes beträffande deltagare i programmet – 1996, består av två delar, dels en återfallsstudie baserad på polisens register, dels en enkätstudie rörande förändrade attityder samt kunskaper om alkohol och alkoholvanor. Det visade sig att av de 190 deltagarna återföll i brott från programslutet. I en individuellt matchad kontroll- grupp, bestående av fängelsedömda rattfyllerister, återföll . Skillnaden ansågs ej vara signifikant. Dock uttalade man att det kunde ses som troligt att man med större jämförelsegrupper skulle kunna påvisa signifikanta skillnader. Inom ramen för det s.k. pågår ytterligare en utvärdering av programmets effekter i termer av uppfyllda förväntningar på programmet samt återfall i rattfylleribrott. I har frivårdskontoret i samarbete med socialförvaltningen arbetat fram ett rattfylleriprogram för dem som döms för grovt rattfylleri till skyddstillsyn med föreskrift om särskild behandlings- plan. I kontraktet ingår deltagande i rattfylleriprogrammet Rattfyllans fakta, deltagande i månadsvisa efterträffar, åtagande att vara nykter och efter läkarbehandling ta antabus , att lämna blodprover samt att följa den individuella behandlingsplanen. Rattfyllans fakta omfattar 12 olika träffar . Vid dessa går man igenom och informerar om alkohol och trafik, körkortsfrågor, alkoholvanor, beroende- utveckling, alkoholskador m.m. Flera av träffarna fokuserar på den enskildes missbruk. Efter kursen följer efterträffar en gång . I har frivårdskontoret programmet Rattfällan i samarbete med och Beroendekliniken. Programmet pågår och deltagandet sker i en grupp om mellan fem och åtta personer. träffas deltagarna cirka en gång och en gång . Totalt träffas man . Det är krav på helnykterhet . Den dömde är skyldig att på anmodan lämna utandningsprov och urinprov. 5.5.5Verkställighet av villkorlig dom Av Brå:s publikation Kriminalstatistik 2004 framgår att 1 154 personer det året dömdes för grovt rattfylleri med detta brott som huvudbrott till villkorlig dom. Av dessa hade 1 007 personer föreskrift om samhällstjänst. Enbart villkorlig dom eller villkorlig dom med böter förekommer således mycket sällan som påföljd för grovt rattfylleri. Den som döms till villkorlig dom har en prövotid och en skyldighet att under den tiden vara skötsam. innebär varken någon övervakning eller någon programverksamhet för den dömde. 5.5.6Verkställighet av frivårdspåföljd förenad med föreskrift om samhällstjänst Det är Kriminalvården som anordnar samhällstjänsten. En arbets- plan för samhällstjänsten med uppgifter om bl.a. vilka arbetstider som skall gälla upprättas. Kriminalvården skall också kontrollera att arbetsplanen följs. Då påföljden bestämts till villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst förekommer inte någon särskild programverksamhet. Kriminalvården har inte heller någon möjlighet att kontrollera nykterheten eller att drogtesta dem som verkställer en sådan påföljd. Vid dom på skyddstillsyn med föreskrift om samhällstjänst står den dömde även under övervakning. I samband med att Kriminalvården upprättar en plan för den dömdes övervakning skall dennes behov av att delta i särskilt anordnad verksamhet som syftar till att motverka brott eller missbruk särskilt uppmärksammas. I verkställighetsplanen utvecklas ett individuellt program utifrån de behov som finns. Det kan exempelvis vara kontakt på en öppenvårdsmottagning, en kuratorskontakt eller behandlings- insatser på andra sätt. har föreslagit att bestämmelserna om verkställighet av samhällstjänst flyttas till den nya kriminal- vårdslagen, 6 kap. Bestämmelserna skall vara tillämpliga vid såväl villkorlig dom som skyddstillsyn och innebär bl.a. att det införs en möjlighet för Kriminalvården att föreskriva om skyldighet att lämna urin, blod- och utandningsprov vid samhällstjänst. Det skall alltså bli möjligt att utföra kontroller beträffande var och en som fått föreskrift om samhällstjänst. 5.5.7Den nationella programgruppen och Prime for Life Det finns inte något program eller några riktlinjer som Kriminalvården rekommenderar frivårdskontoren att använda vid verkställighet av påföljder för rattfylleribrott. Som redovisats ovan används olika behandlings- och påverkansprogram beroende på bl.a. vilken påföljd som utdömts och vilken frivårdsmyndighet som ansvarar för verkställigheten. Vid finns den Nationella programgruppen inom vilken man arbetar med att hitta nya programverksamheter inom olika områden. För att de program som ingår i den Nationella programgruppens arbete skall ha en bevisad effekt på återfall kontrolleras de av en speciell ackrediteringspanel. Panelens uppgift är att utifrån den forskning som finns bedöma om programmet är uppbyggt som det bör för att ha en effekt på risken för återfall, men också för att se om det faktiska genomförandet håller en tillräckligt hög nivå. förekommer vid några frivårdskontor ett försök med att använda sig av programmet Prime for Life i behandlingen av rattfyllerister. Programmet, som kommer från , är forskningsbaserat och bör förmedlas . Programmet är tänkt att användas både för att förebygga alkoholskador för dem som ännu inte utvecklat alkoholproblem och för att påverka beteendet hos dem som ligger i riskzonen för eller redan har utvecklat alkoholism. Programmet är föreläsnings- baserat men kompletteras med läkarkontakt. Kriminalvården hoppas kunna ackreditera programmet. Det finns en mycket utförlig manual för programmet. Deltagarna får en studiehandbok i vilken allt väsentligt om programmet finns att läsa. Utbildningsmaterialet är anpassat för olika målgrupper och finns i fyra varianter för utbildning av vuxna/tonårsföräldrar, ungdomar, universitetsstuderande och rattfylleridömda. Förutsatt att försöket faller väl ut är det tänkt att programmet skall användas vid verkställighet av skyddstillsyn och vid verkställighet genom intensivövervakning med elektronisk kontroll samt vid verkställighet av fängelsestraff på öppna anstalter. Programmet är inte tänkt att vara det enda inslaget i en särskild behandlingsplan för rattfylleridömda. Det skall kompletteras med enskilda möten/samtal under övervak- ningstiden med handläggaren/frivårdsinspektören, oaviserade nykterhetskontroller i hemmet och på arbetet och ett öppenvårds- program som den aktuella kommunen skall vara huvudman för. Prime for Life har utvärderats i flera oberoende studier i . I dessa har man kunnat visa att utbildningen har påverkat riskupp- fattningen och att konsumtionen av alkohol minskat bland dem som genomgått utbildningen. Prime for Life har i använts bl.a. av , och Försvarsmakten. I de studier som gjorts i har man inte kunnat påvisa någon effekt av programmet som är statistiskt belagd. Programmet har gett effekter på kunskaper och riskuppfattning i de studerade grupperna, men däremot har man inte kunnat se några effekter på alkoholvanor vid en korttidsuppföljning. Positiva tendenser har dock kunnat urskiljas. pågår vid , , ett forkningsprojekt som getts namnet KAPUBRA. KAPUBRA står för KArtläggning Prevention Uppföljning och Behandling av RAttfyllerister. Projektet syftar till att ta reda på den svenske rattfylleristens alkoholvanor, sociala situation, hälsa och personlighet, att följa förloppet efter olika påföljder, inklusive olika behandlingsinsatser samt att pröva ut ett system för identifiering och prevention av alkoholproblem och återfall i rattfylleri. I projektet ingår flera delprojekt. Några av dessa redogörs för nedan. I det första delprojektet undersöktes 2 100 fordonsförare som omhändertagits av polisen för misstanke om rattfylleri. Med hjälp av alkoholenkäten, AUDIT – Alcohol Use Disorders Identification Test, identifierade man enkelt och snabbt personer med alkohol- problem. Metoden innehåller tio frågor för att identifiera personer med alkoholproblem i form av riskabla och skadliga alkoholvanor. Gränsvärde för positivt utfall är 8 poäng för män och 6 poäng för kvinnor och för svåra alkoholproblem 16 respektive 14 poäng. Testet har visat sig vara både tillförlitligt och användbart och har kommit att användas även i andra sammanhang. Det har också tagits fram en motsvarande enkät gällande andra beroende- framkallande medel som läkemedel och narkotika, DUDIT. Syftet med projektet var bl.a. att göra en enkel kartläggning av alkoholvanorna hos befolkningen. Utöver testresultaten från AUDIT togs också uppgifter om tidigare kriminalitet fram. Samtliga deltagare följdes sedan upp med avseende på nya brott och särskilt beträffande återfall i rattfylleri. I projektet ingick även en kontrollgrupp. Projektet gav en rad olika resultat varav några huvudresultat redovisas här. av de misstänkta manliga och av de misstänkta kvinnliga förarna har alkoholproblem. Svåra alkoholproblem har av de manliga och av de kvinnliga förarna. Rattfyllerimisstänkta förare med promillevärden under straffgränsen (0,+ säkerhetsavdraget) hade alkohol-