sou · GUB335 · 2007-01-01 00:00:00 — Denna är endera av vederlaget eller, om de värdepapper som avyttrats har innehafts under , av vederlaget. Vid avyttring av obligationer och andra fordringar skall deras kapitalvärde och ränteandel m.m. specificeras. På kapitaldelen skall bestämmelserna om beskattning av överlåtelsevinst tillämpas. Aktier och andra värdepapper som är registrerade hos värdepapperscentralen i anses ha avyttrats i den ordning som de har mottagits. Detta gäller dock inte om den skattskyldige förebringar utredning Vissa jämförbara länder SOU 2006:35 som visar annat. Förlust vid avyttring av värdepapper får dras av från överlåtelsevinster under beskattningsåret och de tre följande åren. Fr.o.m. har skattesatsen på skattepliktig kapitalinkomst sänkts till . Vidare har den presumtiva anskaffningsutgift som kan användas vid vinstberäkningen för värdepapper som innehafts under sänkts till . Regler har också införts om att mindre överlåtelse- vinster är skattefria. Enligt dessa regler är en överlåtelsevinst inte skattepliktig om de sammanlagda vederlag som mottagits under beskattningsåret vid avyttring av egendom uppgår till högst . En överlåtelseförlust får inte dras av om de samman- lagda vederlag som mottagits under beskattningsåret vid avyttring av egendom uppgår till högst och om de sammanlagda anskaffningsutgifterna för egendom som avyttrats under beskattningsåret uppgår till högst . Bestämmelser om deklarationsförfarandet och om kontrollupp- gifter finns i lagen om beskattningsförfarande. har det för vissa fysiska personer, t.ex. för dem som bedriver näringsverksam- het, funnits en skyldighet att lämna in en skattedeklaration. Övriga fysiska personer har fått ett förtryckt s.k. skatteförslag. I skatteför- slaget har skatteförvaltningen förtryckt de uppgifter om den skatt- skyldiges inkomster, avdrag och förmögenhet som skatteförvalt- ningen känt till genom inkomna kontrolluppgifter. Fr.o.m. taxe- kommer samtliga fysiska personer och inhemska dödsbon att få en förhandsifylld skattedeklaration där skatteför- valtningen förtrycker uppgifter på motsvarande sätt som be- träffande det tidigare skatteförslaget. Den skattskyldige skall granska riktigheten och fullständigheten av uppgifterna samt göra nödvändiga rättelser och tillägg. Om det inte finns någonting att korrigera skall deklarationen inte återsändas till skatteförvalt- ningen. är det inte möjligt att korrigera den för- handsifyllda deklarationen via Internet, men detta kommer eventu- ellt att bli möjligt . Värdepapperscentralen i lämnar kontrolluppgifter om innehav av sådana värdepapper som är registrerade där. Uppgifts- skyldigheten gäller framför allt aktier, men även vissa typer av obligationer, konvertibler m.m. Uppgift skall lämnas om värde- papperets identitet och antal samt identifikationsuppgifter om ägaren. Beträffande sådana börsnoterade aktier som inte är registrerade vid värdepapperscentralen är det aktiebolaget som lämnar motsvarande kontrolluppgifter. Vidare lämnar företag som förmedlar handel med värdepapper kontrolluppgift om gjorda eller förmedlade värdepappersaffärer, bl.a. beträffande aktier och fond- andelar. Uppgifter om köp respektive försäljning skall lämnas för varje kunds vidkommande. Uppgift skall bl.a. lämnas om avsluts- objekten, deras antal, datum för köp och försäljning, köpe- skillingen och vederlaget. Vidare lämnar fondbolag kontrollupp- gifter om innehav av fondandelar och om inlösta fondandelar. Kontrolluppgiften om inlösen innehåller bl.a. uppgift om inlösen- beloppet samt om anskaffningsutgift och anskaffningstidpunkt till den del bolaget innehar dessa uppgifter. Även om det således inkommer en del kontrolluppgifter om avyttring av värdepapper till skatteförvaltningen, har förvaltningen inte tillgång till samtliga de uppgifter som krävs för att det skall vara möjligt att göra en beräk- ning av vinsten eller förlusten. Vinst eller förlust kan därför inte förtryckas i den förhandsifyllda skattedeklarationen, vare sig be- träffande fondandelar eller beträffande andra värdepapper. Den skattskyldige måste alltid själv lämna in en utredning om vinster och förluster. Avsikten är dock att vinster och förluster som upp- kommit vid inlösen av fondandelar skall kunna beräknas och för- tryckas av skatteförvaltningen på grundval av de uppgifter som fondbolagen lämnar in. Eventuellt kommer detta att ske . 5Något om finansmarknaden och dess aktörer I detta kapitel redogörs översiktligt för ett antal frågor som har att göra med handeln med värdepapper och aktörerna på finansmark- naden. Vi kommer också att ta upp vissa internationella aspekter, bl.a. den ökade internationaliseringen av finansmarknaderna, samt redogöra för arbetet inom EU med en inre marknad för finansiella tjänster. Vissa statistiska uppgifter kommer att redovisas, framför allt om marknadsaktörerna och om aktieägandet. Som en bakgrund till de övriga frågorna inleds kapitlet med ett avsnitt om lagarna på värdepappersmarknadsområdet. Enligt 1 kap. 2 § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse avses med värdepappersinstitut sådana företag som har tillstånd att driva värdepappersrörelse. Det kan bl.a. vara fråga om värdepappersbolag (fondkommissionärer), kreditinstitut (t.ex. banker) samt utländska företag som driver värdepappersrörelse från filial här i landet. Med värdepappersrörelse avses enligt 1 kap. 2 och 3 §§ lagen om värdepappersrörelse verksamhet som består i att yrkesmässigt t.ex. handla med finansiella instrument för annans räkning i eget namn (kommissionshandel), förmedla kontakt mellan köpare och säljare av finansiella instrument, handla med finansiella instrument för egen räkning eller förvalta någon annans finansiella instrument. För att driva värdepappersrörelse krävs enligt huvudregeln tillstånd av (1 kap. 3 § lagen om värdepappers- rörelse). Sådant tillstånd behövs dock inte för företag som har säte i ett annat land inom EES (Europeiska ekonomiska samarbets- området) och som i det landet har tillstånd att driva värdepappers- rörelse. Ett sådant företag kan efter ett särskilt underrättelse- förfarande etablera en filial i eller från sitt hemland erbjuda och tillhandahålla tjänster i (1 kap. 3 c § lagen om värde- Något om finansmarknaden och dess aktörer Företag som är hemmahörande i ett land utanför EES får driva värdepappersrörelse i från filial efter tillstånd av (2 kap. 7 § lagen om värdepappersrörelse). I lagen om värdepappersrörelse regleras också värdepappers- institutens verksamhet. Där finns bl.a. regler om vad som krävs för att erhålla tillstånd att driva värdepappersrörelse, vilka krav som värdepappersinstituten fortlöpande måste uppfylla samt hur och under vilka förutsättningar som tillsynsmyndigheten (Finans- inspektionen) kan ingripa mot institutens verksamhet. Även utländska företag som driver verksamhet i har att följa lagens bestämmelser i tillämpliga delar (1 kap. 1 § lagen om värde- pappersrörelse). Tillsynen över utländska företag som driver verk- samhet i och som är hemmahörande inom EES ankommer i första hand på tillsynsmyndigheten i företagets hemland. Finans- inspektionen har dock vissa möjligheter till ingripanden enligt 6 kap. 8 b § lagen om värdepappersrörelse. I lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet finns regler för börser, auktoriserade marknadsplatser och clearingorganisatio- ner. Verksamheten på såväl börser som auktoriserade marknads- platser syftar till att åstadkomma regelbunden handel med finansi- ella instrument. Kraven är dock högre ställda för att ett företag skall få kalla sig börs än auktoriserad marknadsplats. I lagen finns regler om bl.a. vad som krävs för att ett företag skall auktoriseras som börs eller auktoriserad marknadsplats, vilka som får delta i handeln på en marknadsplats samt vilka krav som skall ställas på de instrument som handlas på marknadsplatsen. Lagen innehåller också regler om clearingverksamhet, dvs. den verksamhet genom vilken en värdepappersaffär slutförs genom att uppkomna förplik- telser att leverera värdepapper respektive att erlägga betalning avvecklas. Ovan nämnda lagar innehåller de grundläggande bestämmel- serna. har efter bemyndiganden i förordningen (1991:1007) om handel och tjänster på värdepappersmarknaden respektive förordningen (1992:561) om börs- och clearingverk- samhet meddelat föreskrifter på området (se t.ex. FFFS 2002:5, 2002:7 och 1995:43). Regler som berör värdepappersinstitutens och marknads- platsernas verksamhet finns även bl.a. i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument, lagen (1914:45) om kommission, lagen (2003:862) om finansiell rådgivning till konsumenter samt distans- och hemförsäljningslagen (2005:59). Något om finansmarknaden och dess aktörer är de transaktioner som utgör led i en värdepappersaffär – från köp- eller säljordern till clearing och avveckling – till största delen automatiserade och elektroniska. På Stockholmsbörsen är aktiehandeln automatiserad och bedrivs i det elek- troniska handelssystemet SAXESS (). Börsmedlemmarna arbetar på sina egna kontor från arbetsstationer som är anslutna till börsens centraldator. Utländska företag kan delta i handeln utan att ha något kontor i , s.k. fjärrmedlemmar. All handel på Stockholmsbörsen sker således genom börs- medlemmarna, framför allt banker och värdepappersbolag. Många av börsmedlemmarna tillhandahåller tjänster för orderläggning via Internet. Genom en sådan näthandelstjänst kan t.ex. privatpersoner lägga in order genom den egna datorn och också få tillgång till i princip samma information som börsmedlemmarna har. Det är emellertid alltid börsmedlemmen som är ansvarig för ordern gent- emot börsen. Vanligen är kostnaderna för näthandel lägre än vid traditionell handel. Det är också möjligt för en svensk placerare att anlita en utländsk nätmäklare, t.ex. i eller , och också att ha sin depå placerad där. Tjänster för orderläggning via Internet används ofta av s.k. daytraders, dvs. personer som gör många och vanligen korta affärer. I finns det två system för clearing och avveckling av transaktioner med finansiella instrument. VPC hanterar aktier och de flesta andra typer av finansiella instrument. Stockholmsbörsen clearar och avvecklar affärer i standardiserade optioner och terminer. Den övervägande delen av handeln i svenska aktier sker över Stockholmsbörsen. Totalt fanns det 420 noterade aktiebolag i vid utgången av , varav 270 var noterade på Stockholmsbörsen. Stockholmsbörsen hade ett åttiotal medlemmar i handeln. Av dessa var ett femtiotal fjärrmedlemmar. Det samlade börsvärdet uppgick vid utgången av till ca . Utländska placerare innehade vid utgången av drygt en tredjedel av det samlade börsvärdet. Något om finansmarknaden och dess aktörer ningen i aktiehandeln på Stockholmsbörsen uppgick till ca . (Källa: Stockholmsbörsen och , . De statistiska uppgifterna i avsnittet i övrigt har lämnats av SCB om inte annat anges.) finns det utöver Stockholmsbörsen ytterligare en auktoriserad börs i , (). var detta bolag en auktoriserad marknads- plats. NGM vänder sig i första hand till mindre och medelstora till- växtbolag. Vid utgången av var 55 bolag noterade på NGM:s listor. Vidare finns det i ett bolag som är auktorise- rad marknadsplats, nämligen med 52 noterade bolag. Även utanför marknadsplatserna sker organiserad handel i aktier i mindre bolag. Det är värdepappersinstituten som organi- serar sådan handel. Som exempel kan nämnas den handel som sker på Nya Marknaden och OTC-lista. På dessa listor fanns det sammantaget 43 noterade bolag. Vid utgången av ägde av befolkningen i aktier. Antalet aktieägare som har kunnat urskiljas uppgick till 1 853 983. I beräkningarna ingår inte innehav som är förvaltar- registrerade och understiger 501 aktier. Hushållens andel av ägandet i bolag som är noterade på någon svensk marknadsplats uppgick till . Värdet av hus- hållens aktieägande uppgick till . Här ingår även en schablonmässig uppskattning av sådana förvaltarregistrerade aktieinnehav som understiger 501 aktier. För hushållens del har de förvaltarregistrerade aktieinnehaven understigande 501 aktier upp- skattats utgöra av hushållens totala innehav. Hushållens innehav av utländska aktier, direkt eller via fond, uppgår enligt en undersökning av hushållens aktieägande som gjorts av Aktiefrämjandet till av hushållens totala aktieägande. Det finns omkring 110 värdepappersbolag och 30 bankaktiebolag med tillstånd att bedriva värdepappersrörelse (källa: Finans- inspektionen). Flertalet av dessa bolag är dock små och av begränsad betydelse. Ett tiotal värdepappersbolag kan sägas vara av större betydelse för marknaden när det gäller antalet kunder och transaktioner. Därtill kommer de fyra största bankerna (, , och Nordea). Därutöver har ett sjuttiotal sparbanker något eller några värde- pappersrörelsetillstånd. rör det sig om tillstånd att förmedla Något om finansmarknaden och dess aktörer kontakt mellan köpare och säljare av finansiella instrument (källa: ). Vidare finns det drygt 100 fondbolag som säljer andelar i investeringsfonder (källa: ). Under har det skett en ökad internationali- sering av de tidigare utpräglat nationella finansmarknaderna. Bidragande orsaker till denna utveckling är dels de avregleringar som skett, dels utvecklingen av tekniken för värdepappershandeln. De tekniskt avancerade systemen för handel, clearing och konto- föring har bl.a. medfört att stora volymer kan hanteras och att det är nödvändigt att mäklaren är fysiskt närvarande på en börs. Som framgått är det inte ovanligt att s.k. fjärrmedlemmar deltar i handeln via elektroniska uppkopplingar från andra länder. Teknikutvecklingen har också i övrigt underlättat för nya aktörer att komma in på marknaden. Ett exempel är de s.k. nätmäklarna som konkurrerar med de traditionella värdepappersinstituten. Förekomsten av näthandelstjänster har också gjort det lättare för privatpersoner att anlita utländska värdepappersföretag och att handla på utländska börser. Det förekommer också att en aktie finns noterad på börser i flera olika länder. Ett sätt för detta är att en depåbank köper ett antal utländska aktier och sedan ger ut motsvarande antal s.k. depåbevis (SDB) i hemlandet. Depåbeviset representerar den rätt som aktie- ägaren har mot banken som förvarar de utländska aktierna för ägarens räkning. I formell mening utgör aktien och depåbeviset två olika värdepapper, men vanligen medför depåbeviset samma rättig- heter och har samma prisutveckling som aktien. Ett annat sätt är att även i formell mening låta samma slags aktie handlas på flera börser genom s.k. CSD-länkar mellan centrala värdepappers- förvarare i olika länder (jfr avsnitt 3.3). Samarbetet mellan börser i olika länder har ökat . Ett exempel är det s.k. NOREX-samarbetet, där Stockholms- börsen och de övriga börserna i och deltar. Där- igenom har det skett en långtgående harmonisering av börshandeln i , , , , , , och . föreligger bl.a. enhetliga regler för medlemskap hos de olika börserna och handeln på samtliga börser äger rum i ett Något om finansmarknaden och dess aktörer Även på ägarsidan föreligger en nära integrering. Stockholmsbörsen ägs av som också äger börserna i , , , och . Ett annat exempel är den sammankoppling av börserna i , , och som skett genom bildandet av Euronext. Även på området för clearing och avveckling av värdepappers- transaktioner föreligger en trend mot ökad integration. Värde- papperscentralen i och svenska VPC har gått samman och verkar under det gemensamma namnet NCSD. Det långsiktiga syftet med samgåendet är att bilda en nordisk integrerad verksamhet för clearing och avveckling. Ett annat exempel på långtgående integration inom ledet med clearing och avveckling är Euroclear, som äger ett flertal clearing- organisationer i . Sammantaget har allt detta bidragit till att det har blivit lättare att handla med värdepapper över landgränserna och även att förvara värdepapper utomlands. Det kan med största sannolikhet antas att svenska kapitalplaceringar utomlands uppgår till betydande belopp. Svenska privatpersoner innehar i ökad utsträckning värdepapper som är registrerade i en depå i utlandet. Det kan härvid vara fråga både om svenska och om utländska aktier. har också utländska intressenter allt mer börjat handla i svenska värdepapper. Utländska placerare innehar en betydande andel av det samlade värdet på svenska börser och marknadsplatser. Från att finansmarknaderna har varit utpräglat nationella är således numera den geografiska placeringen av viktiga delar av den finansiella tjänsteproduktionen en öppen fråga. Detta är en del av bakgrunden till varför finansiella centra och finansplatser som företeelser har diskuterats flitigt, både i och i andra länder. Regeringen har också tagit olika initiativ, bl.a. genom inrättandet av ett Finansmarknadsråd, för att stärka ställning som finansiellt centrum i och . har den ökade internationaliseringen medfört att kon- kurrensen mellan aktörerna på finansmarknaden har ökat. Svenska aktörer – som Stockholmsbörsen, VPC och värdepappersinstituten – verkar på en konkurrensutsatt internationell marknad, vilket ställer ökade krav på aktörerna. Något om finansmarknaden och dess aktörer 5.5Arbetet inom EU med en inre marknad för finansiella tjänster Ytterligare en faktor som har bidragit till den ökade integrationen av finansmarknaderna i är strävandena inom EU att ut- forma en gemensam europeisk marknad för finansiella tjänster. Trots de förändringar som ägt rum under är den europeiska finansmarknaden fortfarande fragmenterad och en bidragande orsak till detta har ansetts vara de svåröverskådliga nationella särregleringarna på området. Att harmonisera och reformera de finansiella regelverken har därför uppmärksammats som en prioriterad fråga inom EU. Mot denna bakgrund lade kommissionen fram en handlingsplan med förslag till åtgärder för att kunna uppnå målet med en integrerad europeisk marknad för finansiella tjänster, den s.k. Action Plan. Till följd av handlingsplanen har ett flertal direktiv av stor bety- delse för värdepappersinstitutens verksamhet antagits . Det är fråga om direktiv som bl.a. påverkar institutens organisation, administration och tekniska system. Direktiven om investeringsfonder (prop. 2002/03:150), marknadsmissbruk (prop. 2004/05:142) och prospekt (prop. 2004/05:158) är redan inför- livade med svensk rätt. (2006 och 2007) skall instituten anpassa sig till MiFID (och rådets direktiv /39/EG av om marknader för finansiella instrument och om ändring av rådets direktiv /611/EEG och 93/6/EEG och och rådets direktiv /12/EG samt upphävande av rådets direktiv /22/EEG), öppenhetsdirektivet (och rådets direktiv /109/EG av om harmonisering av insynskraven angående upplysningar om emittenter vars värde- papper är upptagna till handel på en reglerad marknad och om ändring av direktiv /34/EG) och nya kapitaltäckningsregler. Som redovisats i avsnitt 2.2 har rådet också antagit direktiv /48/EG av om beskattning av inkomster från sparande i form av räntebetalningar (sparandedirektivet). Direktivet innehåller bestämmelser om automatiskt utbyte av information om räntebetalningar mellan medlemsstaterna för att möjliggöra beskattning i den medlemsstat där betalningsmot- tagaren har sitt skatterättsliga hemvist. Något om finansmarknaden och dess aktörer Slutligen bör nämnas att det vid sidan av harmoniseringen av regelverket inom EU bedrivs regelharmonisering inom ramen för globala samarbetsorganisationer som , IOSCO (the Commissions) m.fl. var reglerna om värdepappersinstitut och handeln med finansiella instrument harmoniserade i vissa delar genom rådets direktiv /22/EEG av om investeringstjänster inom värdepappersområdet. Direktivet innehåller minimiregler om kraven på verksamheten i värdepappersinstitut. Med investerings- tjänster avses bl.a. att verkställa kunders order om köp eller försälj- ning av finansiella instrument eller att förvalta någon annans finansiella instrument. I direktivet finns särskilda regler om upp- delning av ansvar och samverkan mellan berörda tillsynsmyndig- heter. Direktivet bygger på principen om hemlandsauktorisation, dvs. ett institut som har auktorisation i sitt hemland får med stöd av denna erbjuda sina tjänster i andra medlemsstater – genom etablering av en filial eller genom gränsöverskridande verksamhet – utan att krav på ytterligare tillstånd får ställas. Med stöd av hem- landsauktorisationen kan ett institut också kräva att – direkt eller indirekt – få tillträde till börser och andra reglerade marknader i andra medlemsstater samt till clearing- och avvecklingssystem som är anslutna till marknaderna. Ansvaret för tillsynen över ett värde- pappersinstituts verksamhet ligger i princip på myndigheterna i institutets hemland, s.k. hemlandstillsyn, även såvitt gäller verk- samhet som bedrivs i andra länder. Direktivet har införlivats i svensk rätt genom lagen om värdepappersrörelse. Det har riktats kritik mot direktiv om investerings- tjänster inom värdepappersområdet, bl.a. på grund av att direktivet inte ansetts medföra den grad av harmonisering som behövs för att skapa en inre marknad för investeringstjänster. Bl.a. mot den bakgrunden har ett nytt EG-direktiv utarbetats, nämligen Europa- parlamentets och rådets direktiv /39/EG av om marknader för finansiella instrument och om ändring av rådets direktiv /611/EEG och 93/6/EEG och och rådets direktiv /12/EG samt upphävande av rådets direktiv /22/EEG. Direktivet brukar benämnas MiFID. Något om finansmarknaden och dess aktörer Avsikten med MiFID, som alltså ersätter direktiv, är att införa ett modernt och harmoniserat regelverk för handeln med finansiella instrument inom EU i syfte att skapa förutsättningar för effektiva och väl fungerande marknader för finansiella instrument, att öka konkurrensen på dessa marknader samt att säkerställa ett gott investerarskydd. Liksom direktiv innehåller MiFID bestämmelser om reglering och tillsyn av värdepappersinstitut och om rätt för dessa institut att med stöd av sitt hemlandstillstånd bedriva gränsöverskridande verksamhet i andra medlemsstater. MiFID innebär dock en ökad harmonisering av reglerna för instituten och är betydligt mer omfattande och detaljerat än det förra direktivet. MiFID har också ett vidare tillämpningsområde jämfört med direktiv. Nya investeringstjänster som omfattas är investeringsrådgivning och drift av s.k. multilaterala handelsplatt- formar, dvs. organiserade handelssystem vid sidan av de reglerade marknaderna. Även definitionen av finansiella instrument har utvidgats. I samtliga medlemsstater blir det tillåtet för instituten att verkställa kundorder antingen på en reglerad marknad eller en multilateral handelsplattform, eller genom att ordern internhandlas. Med internhandel avses att ett värdepappersinstitut verkställer en order utanför en reglerad marknad eller en handelsplattform, och själv inträder som motpart till kunden. I är internhandel tillåten . I MiFID uppställs ett antal regler som är avsedda att skydda investerarna och se till att marknaden har en väl fungerande prisbildning. Genom direktivet harmoniseras även bestämmelserna för reglerade marknader, dvs. i börser och auktoriserade marknadsplatser. På detta område är dock avsikten enbart att få till stånd en minimiharmonisering. I direktivet finns vidare bestämmelser om tillsyn och om de behöriga myndigheter som skall utöva tillsynen. MiFID har tagits fram i enlighet med den s.k. Lamfalussy- modellen. Denna nya lagstiftningsmodell syftar till att inrätta en snabbare och mer flexibel process för att ta fram nya regler och för uppföljning av reglernas effekt (jfr prop. 2004/05:142 s. 37 f.). Enligt Lamfalussymodellen har kommissionen fått relativt omfattande möjligheter att anta s.k. genomförandeåtgärder. Bland annat gäller detta de närmare organisationskrav som skall ställas på värdepappersinstituten samt hur instituten skall uppföra sig gentemot sina kunder och utföra sina kunders order. Något om finansmarknaden och dess aktörer