sou · GUB335 · 2007-01-01 00:00:00 — Om den som är begränsat skattskyldig har varit bosatt i eller stadigvarande vistats här under det kalenderår då en avyttring av värdepapper sker eller under de före- gående tio kalenderåren är han eller hon enligt 3 kap. 19 § inkomst- skattelagen skattskyldig för kapitalvinst på vissa värdepapper. Skattskyldigheten omfattar bl.a. andelar i svenska aktiebolag, konvertibler som getts ut av svenska aktiebolag samt köp- och teckningsoptioner som utfärdats i förening med skuldebrev av svenska aktiebolag. Efter lagstiftning som trätt i kraft (SFS 2005:344, prop. 2004/05:113) har skyldigheten i 12 kap. 2 § LSK att lämna kontrolluppgifter för fysiska personer som är begränsat skatt- skyldiga utvidgats till att även omfatta kontrolluppgifter om bl.a. avkastning och innehav av delägarrätter samt om avyttring av del- ägarrätter och fordringsrätter. I kontrolluppgiften skall uppgift även lämnas om utländskt skatteregistreringsnummer eller mot- svarande för den som kontrolluppgiften avser. Uppgift om skatte- registreringsnummer behöver dock endast lämnas för avtalsför- bindelser som har upprättats eller senare, eller vid avsaknad av avtalsförbindelser, transaktioner som har utförts eller . Enligt 11 kap. 1 § förordningen om självdeklarationer och kontrolluppgifter skall kontrolluppgift enligt 12 kap. 2 § LSK lämnas endast i den utsträckning och omfattning som föreskriver. Enligt LSK skall således kontrolluppgifter om bl.a. avyttring av värdepapper lämnas även för begränsat skattskyldiga. Framför allt mot bakgrund härav anser vi att skyldigheten att lämna kontroll- uppgifter om förhållanden av betydelse för bestämmande av anskaffningsutgifter för värdepapper bör vara densamma oavsett om den som uppgiften lämnas för är obegränsat eller begränsat skattskyldig. Skyldigheten i 12 kap. 2 § LSK att lämna kontrollupp- gifter om begränsat skattskyldiga bör därför utvidgas till att även omfatta den utökade kontrolluppgiftsskyldighet som vi har före- slagit. erhåller uppgifter om anskaffningsutgifter Uppgift om skatteregistreringsnummer är av betydelse i främst två avseenden, dels för den interna kontrollen framför allt i sam- band med skatteavdragsfrågor, dels för att underlätta informa- tionsutbytet inom EU och . Enligt vår bedömning är det mot denna bakgrund inte nödvändigt att uppgift lämnas om skatte- registreringsnummer eller motsvarande i samband med kontroll- uppgifter om förhållanden som är av betydelse för bestämmande av anskaffningsutgifter för värdepapper. bör därför före- skriva att skatteregistreringsnummer eller motsvarande inte be- höver lämnas för den som kontrolluppgiften avser i dessa fall. 8.13Behandling av personuppgifter m.m. Vårt förslag: Uppgifter om bestämmande av anskaffnings- utgifter för värdepapper skall få bevaras i beskattningsdatabasen även efter den sjuårsperiod som gäller enligt huvudregeln i lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskatt- ningsverksamhet. Den grundläggande lagen när det gäller behandling av person- uppgifter är personuppgiftslagen (1998:204). Härutöver finns det särskilda lagar för olika verksamheter med regler om behandling av personuppgifter. I dessa lagar regleras de från integritetssynpunkt viktiga yttre ramarna för behandlingen av uppgifter inom de olika verksamheterna. I lagarna anges de ändamål för vilka uppgifter får behandlas samt de begränsningar som skall gälla för användningen av uppgifter. De särskilda lagarna gäller som huvudregel i stället för personuppgiftslagen och det anges särskilt vilka bestämmelser i personuppgiftslagen som skall vara tillämpliga. Behandling av personuppgifter inom beskattningsverksamheten regleras i lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i Skatte- verkets beskattningsverksamhet. I beskattningsverksamheten skall det enligt 2 kap. 1 § finnas en samling uppgifter som med hjälp av automatiserad behandling används gemensamt i verksamheten för vissa i lagen särskilt angivna ändamål (beskattningsdatabas). I 1 kap. 4 § anges ändamålen för behandlingen av uppgifter i beskatt- ningsverksamheten. Enligt 1 kap. 4 § 1 får uppgifter behandlas för tillhandahållande av information som behövs hos för fastställande av underlag för samt bestämmande, redovisning, be- erhåller uppgifter om anskaffningsutgifter talning och återbetalning av skatter och avgifter. I 2 kap. 3 § anges vilka uppgifter som får behandlas i databasen för de ändamål som anges i 1 kap. 4 §. Enligt 2 kap. 3 § första stycket 4 får uppgifter om underlag för fastställande av skatter och avgifter behandlas i data- basen. Underlag för fastställande av skatter eller avgifter är t.ex. uppgifter som lämnas i deklarationer om inkomst och förmögenhet eller kontrolluppgifter från arbetsgivare om under året utbetalda löner (prop. 2000/01:33 s. 200). Enligt 2 kap. 3 § tredje stycket får regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddela närmare föreskrifter om vilka uppgifter som får behandlas i data- basen. Regeringen har i 2 § första stycket 1 förordningen (2001:588) om behandling av uppgifter i beskatt- ningsverksamhet föreskrivit att det i beskattningsdatabasen får be- handlas uppgifter som behövs vid handläggning av ärenden som sker med stöd av bl.a. taxeringslagen, LSK och in- komstskattelagen. Enligt 2 § andra stycket får med- dela närmare föreskrifter om vilka uppgifter som får behandlas i beskattningsdatabasen. Sådana föreskrifter finns i Riksskatte- verkets föreskrifter om vilka uppgifter som får behandlas enligt 2 kap. 3 § lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i skatte- förvaltningens beskattningsverksamhet (RSFS 2002:13). I 5 § 1 föreskrifterna anges att i beskattningsdatabasen får beträffande underlag för skatter och avgifter bl.a. behandlas uppgifter om inne- hållet i självdeklarationer och kontrolluppgifter samt vad som i övrigt inhämtas med stöd av LSK och taxeringslagen. I den proposition som låg till grund för lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet anförs (prop. 2000/01:33 s. 123) att ändamålet med en beskattningsdatabas skall vara att ge information som behövs inom skatteförvaltningen för fastställande av underlag för skatter och avgifter samt redovisning, bestämmande, betalning och återbetalning av skatter eller avgifter. Syftet med ändamålsbestämmelsen är således enligt propositionen att all beskattningsverksamhet som bedrivs av skatteförvaltningen skall utgöra ett primärt ändamål (dvs. ändamål som är direkt anpassat till den verksamhet som bedrivs av den personuppgifts- ansvariga myndigheten). Vidare uttalas följande. Vissa ändamål som innefattas i beskattningsverksamheten måste emellertid regleras särskilt. Bestämmande av pensionsgrundande inkomst utgör inte ett led i beskattningsförfarandet. Detsamma kan sägas gälla för fastighetstaxeringen, eftersom vissa fastigheter skall åsättas taxering utan att skattskyldighet för fastigheten föreligger. erhåller uppgifter om anskaffningsutgifter sådana fall görs taxering alltså inte för fastställande av underlag för fastighetsskatt. Dessa arbetsuppgifter måste därför anges som sär- skilda ändamål med beskattningsdatabasen. (Jfr 1 kap. 4 § 2 och 3 lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverk- samhet.) lämnas kontrolluppgifter om bl.a. innehav och avyttring av värdepapper. Uppgifterna om innehav används för bestämmande av den skattepliktiga förmögenheten och uppgifterna om avyttring används för att kontrollera att kapitalvinst eller kapitalförlust med anledning av avyttringen redovisas vid taxeringen. Enligt vårt för- slag om en utökad uppgiftsskyldighet kommer det även att lämnas kontrolluppgifter (och särskilda uppgifter) om förvärv av värdepapper och vissa andra omständigheter av betydelse för bestämmande av anskaffningsutgifter för värdepapper. Det som skiljer dessa uppgifter från de kontrolluppgifter om innehav och avyttring som lämnas är således att de inte avser ett för- hållande eller en transaktion som utlöser beskattning. Uppgifterna kommer endast att komma till användning om det, under beskatt- ningsåret eller senare, har förekommit en avyttring av det värde- papper som uppgifterna avser. Enligt vår bedömning bör bestämmandet av anskaffningsutgifter för värdepapper ses som ett led i beskattningsförfarandet. Även om någon beskattning inte skall äga rum med anledning av den omständighet som uppgiften om anskaffningsutgifter avser kom- mer uppgiften vid en senare avyttring att bli av betydelse för fast- ställandet av underlag för skatt. Situationen kan inte jämföras med det fall avseende fastighetstaxering som nämnts i det redovisade förarbetsuttalandet där skatteplikt för fastighetsskatt inte före- ligger för vissa fastigheter på grund av särskilda bestämmelser. Det måste således anses vara förenligt med det ändamål som har angivits i 1 kap. 4 § 1 lagen om behandling av uppgifter i Skatte- verkets beskattningsverksamhet att behandla uppgifter av det slag som skall lämnas enligt vårt förslag. Att registrera och på andra sätt behandla uppgifter om innehållet i sådana uppgifter som skall lämnas enligt förslaget måste också anses vara förenligt med be- stämmelserna i 2 kap. 3 § om vilka uppgifter som får behandlas i databasen. Vi anser därför inte att någon särskild reglering är nöd- vändig för att möjliggöra behandling i beskattningsdatabasen av uppgifter om innehållet i de kontrolluppgifter och särskilda upp- gifter som skall lämnas enligt förslaget. I sammanhanget kan nämnas att vi har gjort motsvarande bedömning beträffande den erhåller uppgifter om anskaffningsutgifter bestämmelse i 1 kap. 4 § LSK som anger att kontrolluppgifter lämnas till ledning för taxering enligt taxeringslagen. Det måste således anses att de aktuella uppgifterna lämnas till ledning för taxering även om taxeringen inte äger rum som uppgifterna avser. Enligt huvudregeln i 2 kap. 11 § lagen om behandling av upp- gifter i beskattningsverksamhet skall uppgifter och handlingar i beskattningsdatabasen gallras senast efter ut- gången av det kalenderår då den beskattningsperiod som upp- gifterna eller handlingarna kan hänföras till gick ut. I 2 kap. 12 § görs vissa undantag från huvudregeln bl.a. beträffande uppgifter och handlingar som avser revision och fastighetstaxering. Sådana uppgifter och handlingar skall gallras efter tio respektive . Enligt 2 kap. 13 § hindrar vad som sägs i 11 och 12 §§ inte att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med- delar föreskrifter om att uppgifter eller handlingar skall bevaras än som anges i 11 och 12 §§. Regeringen har i 18–21 §§ förordningen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet meddelat föreskrifter om bevarande och gallring av uppgifter i beskattningsdatabasen. För att det föreslagna systemet där beräknar kapitalvinsten eller kapitalförlusten vid en avyttring av värdepapper skall fungera, krävs att uppgifterna om anskaffningsutgifter får be- varas även efter den sjuårsperiod som gäller enligt huvudregeln. Uppgifterna bör enligt vår bedömning inte gallras förrän efter utgången av det beskattningsår då hela innehavet av värde- papper av samma slag och sort som det värdepapper uppgiften av- ser har avyttrats. Eftersom uppgifter om anskaffningsutgifter måste anses känsliga bör gallringstiden för dessa regleras i lag. En be- stämmelse om gallring av uppgifter om bestämmande av anskaff- ningsutgifter för värdepapper bör därför tas in i lagen om behand- ling av uppgifter i beskattningsverksamhet. Avslutningsvis kan nämnas att vid registrering av värdepapper används s.k. ISIN-nummer (Identification Number). Systemet med ISIN-nummer är ett internationellt iden- tifikationssätt för värdepapper. VPC är ansvarig för att alla svenska värdepapper tilldelas ett ISIN-nummer. Enligt 7 kap. 3 förord- ningen om självdeklarationer och kontrolluppgifter får Skatte- verket föreskriva att en kontrolluppgift enligt 8–10 kap. LSK skall innehålla uppgift om fordringsrättens eller delägarrättens ISIN- nummer om sådant nummer finns. Sådana föreskrifter finns i 2 § erhåller uppgifter om anskaffningsutgifter föreskrifter om kontrolluppgifter i inkomstslaget kapital (RSFS 2003:26). För att systemet med registrering av upp- gifter om anskaffningsutgifter skall fungera bör erforderliga justeringar göras av angivna bestämmelser. 9 Vissa särskilda frågor I föregående kapitel har vi i enlighet med vårt uppdrag lämnat ett förslag till en utökad kontrolluppgiftsskyldighet som innebär att erhåller uppgifter om anskaffningsutgifter. Ett kontrolluppgiftssystem där kapitalvinster och kapitalförluster beräknas av och förtrycks på deklarationsblanketterna kan förväntas medföra att de skattskyldigas arbete med redovis- ningen av värdepappersaffärer underlättas betydligt. Det finns också anledning att anta att om det föreslagna systemet införs kommer antalet felredovisningar på området att minska, liksom antalet felaktiga taxeringar. För del skulle ett register med uppgifter om anskaffningsutgifter för fysiska personers och dödsbons värdepappersinnehav komma att underlätta verkets kontroll- och granskningsverksamhet. I detta kapitel vill vi ta upp några särskilda frågeställningar an- gående det föreslagna systemet som vi har uppmärksammat under utredningsarbetet. Inledningsvis vill vi peka på följande. Enligt nu gällande regler är det många olika faktorer av ofta tämligen kompli- cerad karaktär som måste beaktas vid en vinstberäkning. Det kommer därför alltid att finnas fall där inte erhåller alla uppgifter som krävs eller där inkomna uppgifter är felaktiga. Det kan inte heller uteslutas att det kommer att till- komma nya typer av transaktioner vilka inte kan förutses och därför riskerar att falla utanför kontrolluppgiftssystemet. För att systemet skall fungera är det således viktigt att bevakar vad som förekommer på finansmarknaden, så att eventuella brister beträffande kontrolluppgiftslämnandet kan upptäckas och åtgärdas. I de fall då känner till att det av någon anled- ning saknas en erforderlig uppgift eller att det föreligger någon annan tveksamhet bör förtryckning av kapitalvinst eller kapital- förlust inte ske. Vi vill också nämna att det finns ett antal situationer som kommer att falla utanför systemet med en utökad uppgiftsskyldig- het eftersom de av olika anledningar inte har varit möjliga att inarbeta i systemet. Inte heller här bör förtryckning ske av kapital- vinst eller kapitalförlust. Ett exempel på en situation där ofullstän- diga uppgifter kan komma att lämnas är då värdepapper ägs av flera, t.ex. genom en gemensam depå eller en aktiesparklubb. I många sådana fall kommer inte att erhålla fullständiga upp- gifter avseende de enskilda delägarna. Ett annat exempel på fall som systemet kan få svårt att hantera är s.k. vändningsaffärer, där det efter en aktieförsäljning görs en återinvestering i samma slags aktier. Även beträffande s.k. daytraders, dvs. personer som gör ett mycket stort antal affärer , kan det uppkomma pro- blem. Andra exempel på fall som inte kan hanteras av systemet är vissa derivattransaktioner samt blankningsaffärer, dvs. transaktio- ner där en lånad delägarrätt avyttras varefter en delägarrätt av samma slag och sort förvärvas och lämnas tillbaka till långivaren. Härvid kan det dock även påpekas att daytraders och de personer som gör transaktioner av sistnämnda typ torde ha större förmåga och möjlighet än många andra att redovisa affärerna på ett riktigt sätt. De kan ha etablerat rutiner för att hålla ordning på transaktio- nerna och kan även ha tillgång till särskilda redovisningsprogram. Beträffande de fall då anställda erhåller förmåner i form av värdepapper är det nödvändigt att den nuvarande kontrolluppgifts- skyldigheten om förmånen utvidgas så att kontrolluppgiften även innehåller sådana uppgifter som krävs för att anskaffningsutgiften för de erhållna värdepapperen kan bestämmas. Vi har emellertid inte utformat något förslag i denna del. Det kan därvid noteras att rättsläget när det gäller bestämmandet av anskaffningsutgiften i dessa fall är oklart, framför allt vad avser tidpunkten för värderingen av förmånen. När det gäller utländska aktier som omfattas av kontrollupp- giftsskyldigheten, t.ex. därför att de är registrerade i en depå hos ett svenskt värdepappersinstitut, kan det uppkomma problem beträffande skyldigheten att lämna uppgifter om bolagshändelser. I många fall är det svårt för värdepappersinstituten både att erhålla relevant information beträffande vad som har förekommit i det utländska bolaget och att avgöra hur en transaktion som har skett i ett annat land skall bedömas enligt de svenska reglerna. Mot- svarande problem uppkommer för den centrala värdepappers- förvararen. Även beträffande svenska aktier kan det i vissa fall vara svårt för värdepappersinstituten och den centrala värdepappers- förvararen att få fram den information och göra de bedömningar som erfordras för att kunna fullgöra kontrolluppgiftsskyldigheten, t.ex. när det gäller andelsbyten och utdelningar av värdepapper. Slutligen bör nämnas att värdepapper som är registrerade i depåer hos värdepappersföretag utomlands liksom t.ex. köp och för- säljningar som sker med hjälp av utländska företag som inte omfattas av de svenska reglerna om kontrolluppgiftsskyldighet kommer att falla utanför systemet. Detta gäller både svenska och utländska värdepapper. I följande avsnitt kommer vi att närmare redogöra för ett antal frågeställningar avseende vilka konsekvenser den utvidgade kontrolluppgiftsskyldigheten kan få för rättssäkerheten och den personliga integriteten. Som framgått av tidigare avsnitt görs det många fel då framför allt aktieaffärer skall redovisas i självdeklarationerna. Ett inte obetydligt antal av felredovisningarna synes vara till nackdel för de skattskyldiga. har uppskattat att minst hälften av de personer som gjort fel inte har haft för avsikt att felredovisa samt att många fel beror på bristande förmåga att tillämpa de komplice- rade reglerna. Vid bedömningen av frågorna om rättssäkerhet kan man enligt vår mening inte undgå att beakta hur beskattnings- systemet på detta område faktiskt fungerar och de brister som där- vid föreligger. Om det införs ett kontrolluppgiftssystem som medför att kan beräkna kapitalvinster och kapitalför- luster finns det anledning att anta att antalet felredovisningar och också felaktiga taxeringar kommer att minska. Systemet kommer på så sätt att bidra till att värdepappersavyttringar i större utsträck- ning behandlas lika och i enlighet med gällande rättsregler. Det kan därför sägas att förslaget kommer att öka rättssäkerheten vad gäller likformighet och lagbundenhet. En förutsättning för detta är dock att de uppgifter om anskaffningsutgifter som registreras är korrekta, liksom att systemet i övrigt är tillförlitligt. Vi har redogjort för det betänkande som lades fram av (SOU 1997:27). Förslaget i det betänkandet innebar – i likhet med vårt förslag – att skatteförvalt- ningen skulle räkna ut och förtrycka vinster och förluster vid av- yttring av värdepapper (se avsnitt 6.2). En del av den kritik som riktades mot förslag gick ut på att den enskilde skulle hamna i ett underläge gentemot skatteförvaltningen och domstolarna samt att rättssäkerheten skulle försämras om det inte längre var den skattskyldige som tolkade skattelagarna och framställde ett yrkande om hur vinsten skulle beräknas. Enligt kritiken skulle det – om förslaget genomfördes – i stället vara skattemyndigheterna som tolkade rättsreglerna och föreslog den skattskyldige vilka vinster som skulle tas upp till beskattning och hur dessa skulle beräknas. Det allmänna skulle därigenom få ett tolkningsföreträde. I det särskilda yttrande till betänkandet som avgavs av experterna anfördes bl.a. följande (s. 194). Det kan hävdas att skattemyndigheten där- med ges en dömande funktion som inte är förenlig med dess ställ- ning som förvaltningsmyndighet. Det ligger dessutom i sakens natur att en enskild skattskyldig hamnar i ett underläge när det gäller att genomskåda och ifrågasätta de tolkningar som myndig- heten förelägger honom. Det kan befaras att tolkningarna inte all- tid kommer att göras på det för den skattskyldige fördelaktigaste sättet. Inom kapitalbeskattningen finns det – och kommer alltid att finnas – en rad punkter där rättsläget är oklart. Enligt vår mening bör skattemyndigheten i de fallen inte föreslå den skattskyldige en skattepliktig intäkt som om det var självklart att denna var ut- räknad enligt otvetydiga regler. Myndigheten borde vara skyldig att redovisa för den skattskyldige om det rör sig om ett tveksamt fall och fråga honom om han delar myndighetens uppfattning. Flera av remissinstanserna instämde i den kritik som framfördes i det särskilda yttrandet. Det system med förtryckning av uppgifter om kapitalvinster och kapitalförluster som vårt förslag innebär skiljer sig från dagens regler om förtryckning av intäkter och kostnader därigenom att vinstberäkningen som skall göra innebär en bearbet- ning av inkomna kontrolluppgifter. Bearbetningen kommer även att omfatta lagtolkning och annan rättstillämpning. Rättsligt sett kan dock dessa omständigheter enligt vår mening inte anses med- föra att får ett tolkningsföreträde. I likhet med vad som är fallet beträffande övriga uppgifter som förtrycks på dekla- rationsblanketterna har de skattskyldiga både möjlighet och skyl- dighet att korrigera de förtryckta uppgifterna om kapitalvinster och kapitalförluster innan självdeklarationen lämnas till . Varken vid prövningen av taxeringsärendet eller vid en eventuell domstolsprövning kommer det att finnas anledning att tillmäta den skattskyldiges inställning mindre vikt än vad som är fallet. Dock utgör det ett problem om de skattskyldiga har en felaktig uppfattning av vad den förtryckta uppgiften om kapitalvinst eller kapitalförlust innebär i detta avseende. Enligt vår bedömning finns det en risk för att ett inte obetydligt antal skattskyldiga utan närmare eftertanke kommer att godta den vinstberäkning som har gjorts av . På grund av de komplicerade vinstberäk- ningsreglerna kan det också vara svårt för den skattskyldige att göra en egen bedömning av huruvida vinstberäkningen är korrekt eller inte. Det är därför viktigt att de skattskyldiga på ett tydligt sätt informeras om att den förtryckta uppgiften om kapitalvinst eller kapitalförlust i likhet med övriga förtryckta uppgifter alltid måste kontrolleras. I denna del vill vi också framhålla betydelsen av att på en specifikation noggrant redovisar hur vinst- beräkningen har gått till. Den skattskyldige kan då se vilka moment beräkningen har omfattat och stämma av de olika uppgifterna mot egna verifikat m.m. Det kan härvid påpekas att införandet av ett register med uppgifter om anskaffningsutgifter självfallet inte medför att de skattskyldigas skyldighet att bevara underlag om sina värdepappersinnehav för fullgörandet och kontrollen av deklara- tionsskyldigheten kommer att upphöra. Även detta förhållande bör de skattskyldiga få tydlig information om. Det är också viktigt att det av den information som lämnar vid deklarations- tillfället tydligt framgår vilka uppgifter som inte omfattas av systemet och som därför måste redovisas av de skattskyldiga själva. I de fall upptäcker att det saknas en uppgift eller att det föreligger någon annan tveksamhet bör förtryckning av kapital- vinst eller kapitalförlust inte ske. Det är också viktigt att även fortsättningsvis genom en väl utbyggd informationsverksamhet bidrar till att de skattskyl- diga får kunskap om de vinstberäkningsregler som gäller. Vi vill också framhålla att den omständigheten att uppgifter om kapital- vinster och kapitalförluster börjar förtryckas på deklarations- blanketterna inte bör ses som ett skäl för att avstå från att försöka förenkla reglerna om vinstberäkning. Tvärtom måste det betraktas som ett viktigt rättssäkerhetsintresse att reglerna är så klara och lättillgängliga som möjligt. Det skulle då också bli enklare för deklaranterna att kontrollera att de vinstberäkningar som har gjorts av är riktiga.