sou · GUB345 · 2007-01-01 00:00:00 — Rådets verksamhet skulle sam- ordnas av , som därmed skulle få en tydlig roll som ansvarsmuseum på det konstpedagogiska området. Museerna har tillsammans med övriga kulturinstitutioner ett gemensamt ansvar för att vidga barns och ungas delaktighet i kulturlivet. har det gjorts stora statliga satsningar på museipedagogisk utveckling och finns ett permanent statligt stöd till museipedagogik. Genom reformen med fri entré på statliga museer har publiken ökat mångdubbelt och särskilt många av besökarna är barn och unga. Enligt senaste museistatistik med siffror ägnas av de totala arbetsinsatserna på museerna åt barn- och ungdomsverksamhet – räknat i årsverken. Statistiken visar också att det fortfarande finns en stor skillnad mellan hur museerna prioriterar den pedagogiska verksamheten. Aktionsgruppen menar att det behövs ett ökat statligt ansvars- tagande för samordning och kunskapsspridning inom det musei- pedagogiska området för att de ekonomiska satsningarna på musei- pedagogik ska få största möjliga effekt. Pedagogerna arbetar ofta ensamma eller i små grupper och har lite tid att lägga ner på omvärldsbevakning. Att ha en centralt placerad person som sprider kunskap åt alla andra ger stor utdelning till en relativt låg kostnad. Aktionsgruppen ser med glädje att fri entré-reformen har inne- burit mycket höga publiksiffror för museerna. Dock innebär det att det ställs stora krav på museerna att utveckla nya metoder för att möta alla barn och unga som kommer från skolor och förskolor Professionell kultur för barn och , för att göra deras museibesök till en positiv och givande upplevelse. Om det fanns en instans som kan samla in museernas kunskaper och erfarenheter och sprida dem vidare kunde utvecklingen stimuleras ytterligare. Aktionsgruppen föreslår därför att regeringen i den pågående översynen av ansvarsmuseer- nas uppdrag tittar närmare på hur en samordning av det musei- pedagogiska utvecklingsarbetet ytterligare kan förbättras. De posi- tiva erfarenheterna från treåriga satsning på ett musei- pedagogiskt forum kan tjäna som en förebild. För att långsiktigt stärka det konstpedagogiska området föreslår vi att det inrättas ett konstpedagogiskt råd med representanter från , , Riksutställningar och . Rådets uppgift skulle vara att utveckla expertis på det konstpedagogiska fältet, till exempel inom skolplansutvecking, kulturell mångfald, livslångt lärande och webbaserat lärande. Rådets verksamhet skulle kunna samordnas av som där- med skulle få en tydlig roll som ansvarsmuseum på det konstpeda- gogiska området. I rådet bör finnas referensgrupper från regionala och lokala verksamheter. Syftet med ett konstpedagogiskt råd skulle vara att samordna och utveckla expertkunskap. För mindre museer och konsthallar är det inte möjligt att avsätta resurser för ett större utvecklingsarbete och de skulle då kunna dra nytta av de kunskaper som utvecklas och sprids av det . 6.10Utveckling av litteraturområdet för att främja barns läsning Aktionsgruppen föreslår att länsbiblioteken får ett utökat upp- drag att hitta nya former för läsfrämjande gentemot barn och unga. Aktionsgruppen föreslår att får ett uppdrag att utreda ett särskilt inköpsstöd till litteratur i förskolan. Aktionsgruppen anser att i samråd med berörda aktörer ska få i uppdrag att bevaka tillgången till litteratur för barn med läshandikapp. Aktionsgruppen föreslår att tar initiativ till en nordisk samverkan för utgivningen av barn- och ungdomsböcker på minoritetsspråk. Professionell kultur för barn Aktionsgruppen föreslår att Bokjuryn, Barnbokskatalogen och Barnens bibliotek, som administreras av råd, samlas inom . 6.10.1Utveckling av länsbibliotekens verksamhet Den svenska barn- och ungdomslitteraturen håller en hög kvalitet. Jämfört med andra europeiska länder finns det i dessutom goda möjligheter till möten mellan barnboksförfattare och deras läsare, till exempel via författarbesök på skolor och bibliotek. Det kan verka paradoxalt att bokutlåningen minskar i ett land med så goda förutsättningar. Vi tror att en väg till en högre status för boken är att lyfta fram den som konstform. Genom att skapa oväntade möten med böcker kan vi väcka barns och ungdomars nyfikenhet, inte bara på texten utan på samspelet mellan text och bild, på konstnärens sätt att gestalta sin idé, på bokens outforskade möjligheter, och inte minst på vad den egna fantasin kan åstadkomma. Bibliotekens möjligheter att arbeta nyskapande med barn och unga är begränsade. Genom att biblioteksfilialer och bokbussar har lagts ned har många barn fått sämre möjligheter att besöka biblio- tek. kartläggningar visar på stora variationer i antalet barnbibliotekarier och skolbibliotekspersonal i kom- muner. Dessutom är det långt ifrån säkert att bibliotekens tradi- former för läsfrämjande verksamhet är den enda vägen att gå. Länsbiblioteken skulle kunna utvecklas till litterära centrum, en sorts konstnärlig litterär tankesmedja där olika yrkesgrupper (bild- konstnärer, författare, dramapedagoger, litteraturvetare, skåde- spelare, estradpoeter, bibliotekarier) tillsammans arbetar fram nya sätt att väcka barns och ungas lust till boken. Dessa arbetssätt kan sedan spridas via fortbildningar till bibliotekspersonal och peda- goger. Nätverket skall också kunna fungera som bollplank för skolor och bibliotek som vill våga sig på större läs- och skriv- projekt. Med ett sådant litterärt centrum i varje län ökar möjligheterna att nå ut och verksamheten blir mera demokratiskt fördelad utan att kommunernas självbestämmanderätt påverkas. Inriktningen ska snarare vara att förmedla olika sätt att tänka när det gäller att ge barn och unga ingångar till böcker, väcka deras nyfikenhet på Professionell kultur för barn boken som konstform och indirekt stimulera dem att läsa, än att servera färdiga metoder. Alla konstarter och medier ska kunna användas för att möta alla barns olika behov. Centrumet ska vara en plats för entusiasmerande upplevelser och samtal kring läsning och böcker, och stimulera vuxna att läsa barn- och ungdomsböcker och att läsa högt för barn. Länsbiblioteken förutsätts samarbeta med Svenska barnboks- institutet och Författarcentrum i utvecklingen av litterära centrum. 6.10.2Inköpsstöd för litteratur i förskolan För förskolans bokförsörjning krävs en annan lösning än grund- skolans skolbibliotek. Som det nu ser ut finns ingen strategi för detta. All forskning visar att en avsevärd del av vårt språk utvecklas och formas före skolåldern. Givetvis ska folkbiblioteken ses som en viktig resurs för förskolan men verksamheten i förskolan kräver även egna böcker att kunna återkomma till och ha till hands när situationen så kräver. Aktionsgruppen föreslår därför att Kultur- rådet får ett uppdrag att utreda ett särskilt inköpsstöd till litteratur i förskolan. 6.10.3Förbättrad tillgång till skönlitteratur för läshandikappade barn Trots att har en rik barnboksutgiv- ning och ett väl utbyggt försörjningsnät när det gäller böcker genom våra folkbibliotek, så kan det fortfarande vara svårt för vissa grupper att ta till sig innehållet i en bok. Antalet barn och unga med olika former av läshandikapp ökar allt eftersom kunskapen ökar på detta område. har dock en utveckling på den tekniska sidan skett som, om den används rätt, kan innebära en revolution för dessa gruppers tillgång till boken. kan man ladda hem och lyssna till böcker i sin dator eller mp3-spelare och förhopp- ningsvis dröjer det inte heller länge innan samma möjlighet också kan omfatta ett rikt utbud av böcker tolkade till teckenspråk. Det är av yttersta vikt att vi noga följer och bevakar den tekniska ut- vecklingen och de nya möjligheterna på detta område, när det gäller barn och unga med olika former av läshandikapp. Professionell kultur för barn Aktionsgruppen anser att i samråd med berörda aktörer ska få i uppdrag att bevaka hur den tekniska utvecklingen kan öka tillgången till skönlitteratur för barn och ungdomar med läshandikapp, som till exempel synskadade, teckenspråkiga hörsel- skadade och de med olika former av dyslexi. 6.10.4Utgivning av barn- och ungdomsböcker på minoritetsspråk Aktionsgruppen föreslår att tar initiativ till en nordisk sam- verkan för utgivningen av barn- och ungdomsböcker på minoritets- språk. Många av våra minoritetsspråk, inte bara de nationella minori- teternas språk, återfinns i flera av de andra nordiska länderna. En samverkan skulle kunna bidra till ökat antal titlar för de här grupperna. Möjligheten till samtryck skulle dessutom kunna betyda större upplagor, vilket skulle förbättra den ekonomiska situationen för småförlagen. Aktionsgruppen föreslår att några nationella och internationella större projekt inom det barnlitterära området som finansieras med statliga medel samlas inom Svenska barnboksinstitutets orga- nisation, såsom Bokjuryn, Barnbokskatalogen och Barnens biblio- tek, som administreras av . Detta skulle ge samordningsvinster, överblick och ökade möjlig- heter att utvärdera resultatet av gjorda insatser. Barn- och ungdomspubliken utgör av de fria gruppernas besökare. Villkoren för de olika konstformerna är delvis olika men de är alla viktiga pusselbitar i utbudet för barn och unga. beskriver i sitt budgetunderlag 2007–2009 ned- gången i de fria teater- och dansgruppernas verksamhet. som kulturinstitutionernas utbud inte räcker till så har många av de fria teater-, dans- och musikgrupperna svårt att få sina föreställ- ningar sålda. Det beror i hög grad på att förskolor och skolor inte Professionell kultur för barn köper föreställningarna – vilket i sin tur beror på bristande eko- nomi och brist på samordning när det gäller inköp av scenkonst och annat kulturutbud. Samordnade inköp skulle möjliggöra en effektivare turnéplan och därmed lägre kostnader för den enskilda förskolan eller skolan. Flera av dansgrupperna som beviljas stöd av får stöd i form av enstaka produktionsbidrag. Flera spännande produk- tioner har kommit fram , särskilt för de små barnen, men få har möjlighet till ett kontinuerligt arbete. De musikgrupper som spelar för barn och unga gör det oftast inom ramen för läns- musikutbudet och barnmusiken hörs väldigt lite i offentligheten, i radio och tv. gör bedömningen att det statliga stödet för de fria teater-, dans- och musikgrupperna inte räcker för att täcka behoven, trots att det är högre än för institutionerna. För att möjliggöra konstnärlig utveckling, öka tillgången i hela landet och ge nya grupper möjlighet att komma in i systemet behövs ökade anslag. När det gäller fria teater- och dansgrupper genomför en översyn som ska vara klar . I den första delrapporten från Kulturrådet3 konstaterar utredaren att det har skett en strukturförändring bland de fria teatergrupperna. Grupperna har gått från att vara ensembler till att bli produk- tionsbolag, där skådespelarna har korta anställningstider och går på a-kassa under långa perioder. Det är vanligt att skådespelarna har teaterhögskoleutbildning, och de nya grupperna spelar framför allt vuxenteater. Enligt utredaren har det knappast tillkommit några nya grupper som spelar för barn och unga, men det finns nya skådespelare i de gamla grupperna. Skådespelarnas anställningsvillkor påverkar naturligtvis deras möjligheter till att ha långsiktiga och kontinuerliga kontakter med förskolor och skolor och att arbeta i djupare samverkansprojekt. Det påverkar också möjligheterna att nå ut med kompetens- utveckling till kulturarbetarna i de fria grupperna. Att få in barn- och ungdomskulturen i och Dansalliansen är därför viktigt. För att förbättra villkoren för skådespelare som vill spela för barn föreslår vi arbetsmarknadsåtgärder i avsnitt 6.14. 3 Delrapportering av översyn av villkor och riktlinjer för bidragsgivning till fria teater- och dansgrupper, KUR 2005:120. Professionell kultur för barn Aktionsgruppen menar att villkoren för bidrag till festivaler behöver ses över och förstärkas då finansieringen är ett stort problem. Återkommande festivaler kan fylla en viktig funktion för att lyfta fram en konstform och nå en ny publikgrupp. Därigenom kan barn och unga få möjlighet att möta nya uttryck och bredda sin kunskap och smak. musikdagar har under en följd av år arrangerat kon- serter och undervisning för barn, unga och vuxna. Festivalen håller mycket hög kvalitet och samlar stor publik och många barn. för barn och unga som inleds i är en nystart för en internationell barnteatersamling i . Kråkfötter i och är litterära festivaler där barn och unga finns med helt eller delvis. Det finns inget generellt stöd för festivaler på . Utvecklingsmedlen för scenkonst kan ibland användas liksom stödet till litterära evenemang, men de räcker inte långt. För musik- festivaler är ensamt i om att inte ha en stödform. Som stödformerna fungerar kan en festival få bidrag under högst och med krav att vara nyskapande. Festivaler som vänder sig till barn kan inte ha samma grad av självfinansiering som festivaler som vänder sig till vuxna, eftersom man inte kan ta ut höga biljettpriser eller ha lika stor publik per föreställning. De flesta festivaler drivs av ideella krafter och eld- själar och kravet på att vara nyskapande gör att arrangören slår knut på sig själv för att finna nya varianter när det istället skulle vara mer fruktbart att utveckla den basverksamhet som visat sig fungera bra. Mycken god verksamhet omöjliggörs i brist på medel och möjlig- heter till långsiktigare strategier och planering. Aktionsgruppen menar att villkoren för bidrag till festivaler behöver ses över och förstärkas då finansieringen är ett stort problem. Professionell kultur för barn 6.13Synliggör den offentligt stödda barnkulturen Hur ska den offentligt stödda barnkulturen kunna vara ett slag- kraftigt komplement och alternativ till marknadskulturen? När barnkulturen fungerar som bäst bjuder den på verkliga möten och engagemang, motverkar likriktning och uppmuntrar mångfald. Genom förskola och skola och offentligt stöd till musik- och kulturskolor, föreningar och amatörverksamhet kan vi också erbjuda det som barn och unga efterfrågar – att få vara med och skapa tillsammans med kunniga och engagerade vuxna. Genom att göra barnkulturen tillgänglig för alla ökar barnens möjligheter att välja något annat än det som ligger bara ett knapptryck ifrån dem. som barnkulturen görs tillgänglig måste den också göras synlig. I vår enkät till kontaktklasser (se bilaga 2) svarar av barnen att de inte har fått information om kulturaktiviteter i sin hemkommun. Det finns ingen större skillnad mellan elever beroende på deras föräldrars ursprung. Däremot har betydligt fler barn och unga från mindre kommuner fått information om aktiviteter än de som bor i storstadskommunerna. Aktionsgruppen har sökt information om utbud och aktiviteter för barn och unga på kommunernas och kulturinstitutionernas webbplatser och kan konstatera att där finns mycket kvar att göra. Genom att lyfta fram och synliggöra barn- kulturen ökas tillgänglighet och efterfrågan, medvetenhet och status. För att nå barn och unga behövs mer än webbplatser och det finns anledning att pröva olika metoder utifrån målgrupp och verk- samhet. Till det kommer att mycket av barnkulturen inte blir recenserad, uppmärksammad och framlyft av media. Journalister behöver både kurser i grundutbildningarna och fortbildningar om barnkonven- tionen, barns villkor och barnkultur och därtill utrymme i sina medier och stöd från sina redaktioner. Barns kulturkonsumtion domineras av den kommersiella kul- turen. Att vi haft en explosiv utveckling på medieområdet med en mångdubbling av antalet tv-kanaler, radiokanaler och webbplatser behöver inte innebära att mångfalden av kulturuttryck som möter barnen har ökat. Men det innebär en helt ny omvärld som den offentligt stödda barnkulturen måste förhålla sig till. Kulturinsti- tutioner, konstnärer och pedagoger inom olika konstområden har unika möjligheter att erbjuda barnen konst med hög kvalitet och Professionell kultur för barn fördjupade möten med konsten, och därmed bidra till reflektion och diskussion kring vår samtid. Den offentligt stödda kulturen för barn och unga bör utnyttja de förutsättningar den har genom att den står utanför marknaden. Här ska det smala kunna rymmas, men också samtalet om och be- arbetningen av den masskultur barnen möter i sin vardag. Barnen ska stå i centrum för barnkulturen – det är deras frågor som be- höver svar, deras liv som ska speglas och skildras. Det innebär att det måste finnas en öppenhet mellan den kommersiella och den offentliga kulturen. Ett öppet rum där barnen möter konsten och själva möts med respekt. 6.14Brist på medel för ungas eget skapande ger bidrag till professionell kultur utövad av kultur- institutioner och fria grupper samt ett bidrag till . ansvarar för bidragsgivningen inom filmområdet och stödjer såväl professionell filmproduktion som barns och ungas eget skapande genom samverkan med kom- muner och genom stöd till de regionala resurscentrumen. som är huvudman för slöjdfrågorna har som sin värdmyndighet men får sina medel direkt från Utbildnings- och . Bidragsgivarnas medel går huvudsakligen till ordinarie verksamhet med en mindre pott disponibel för utvecklingsverksamhet. Vi har tidigare i denna utredning belyst svårigheterna att räkna ut hur mycket av medlen som direkt kommer barn och unga till godo. Ett stort bekymmer är att medlen inte räcker till för de aktörer som är inne i systemet och än mindre räcker till för att släppa in nya grupper eller för att lyfta goda verksamheter till en högre nivå. För barn- och ungdomskulturen liksom för verksamheter som involverar eget skapande och amatörverksamhet finns projektmedel att söka hos kommunerna, i regionerna samt hos några större bidragsgivare. saknas ett samlat statligt ansvarstagande för kulturverksamhet som rör sig i gränslandet mellan amatörkultur och professionell kultur. Organisationer som Ung Kultur Möts (UKM) och () hamnar mellan olika stödsystem. Aktionsgruppen anser att barn och unga skulle vinna på att en myndighet fick ansvar för amatörkulturen. Att bestämma var detta Professionell kultur för barn ansvar ska placeras blir en viktig uppgift för den delegation för barnkultur som vi föreslår ska inrättas. Vi menar att frågan kräver en snabb lösning eftersom det nuvarande systemet hindrar många bra projekt från att förverkligas, och därmed försämras barns möjligheter till skapande verksamhet. ger medel till ungdomars föreningsaktivitet. De uppskattar att cirka hälften av deras bidrag går till kulturverk- samhet. Detta stöd omfattar inte de mindre barnen som inte har motsvarande stödformer. Flera ungdomsrörelser har påpekat att stödet inte är tillgängligt för dem då de inte vill organisera sig i traditionella föreningar utan i andra, flexiblare former. Ung Kultur Möts (UKM) skriver till Aktionsgruppen4 att de statliga stöd- systemen är alltför hårt knutna till föreningsformen. För att kunna få stöd för ungdomsverksamhet måste den sökande organisationen uppfylla vissa formella krav. Vuxnas benägenhet att organisera sig kan inte överföras på de unga, de vill ha en friare struktur. I dagens bidragssystem finns det dessvärre ingen flexibilitet. UKM betonar också att det måste finnas vuxna som kan stötta och hjälpa ungdomar när de ska driva egna kulturprojekt. De vuxnas roll är att handleda de unga till att successivt ta ett allt större ansvar för projekten. Om det inte finns vuxna med från starten blir kraven på de unga för betungande och risken är att projekten inte genomförs. UKM dilemma är att bidragssystemen på statlig nivå exklu- derar ung amatörkultur som inte följer föreningsprincipen för att få en demokratisk organisation, utan väljer att ge de unga inflytande via arrangörsgrupper och ingående i styrelsen. De särskilda medel som fördelas av Arvsfondsdelegationen går till tidsbegränsade projekt enligt ett särskilt regelverk. Ett av kri- terierna är att projektet ska vara nyskapande. Detta innebär att en verksamhet som prövats med framgång på en ort, inte kan spridas till andra orter eftersom den då är nyskapande, trots att det är nytt inom deras verksamhet. De goda verksamheter som Aktionsgruppen lagt ut på sin webbplats som inspiration kan alltså inte prövas av andra med medel från Arvsfonden, eftersom de redan är prövade. Stiftelsen , som åren 1995 2005 fördelat (vilket är av alla utbetalda medel) till 349 barn- och ungdomskulturprojekt i landet, fördelar 2008 de 4 UKM:s svar finns i sin helhet i bilaga 10. Professionell kultur för barn sista medlen ur fonden. Här finns en mängd erfarenheter och framgångsfaktorer gällande barn- och ungdomskulturprojekt som Aktionsgruppen anser att barnkulturdelegationen ska ta till vara. kommer det inte att finnas några fria utvecklings- medel som inte är knutna till ett strikt regelverk. Aktionsgruppens förslag till finansiering av lokal och regional verksamhet är därför nödvändiga för att inte barnkulturens ställning ska försämras ytter- ligare. Ett problemområde som Aktionsgruppen inte fördjupat sig i men som snart kommer att bli akut är det faktum att pengar från successivt kommer att upphöra . De pengarna har gått till att bygga upp verksamheter som delvis också kommit barnen till del. Aktionsgruppen föreslår att en summa på 2 miljoner avsätts ur Ett handslag för barnkulturen för manusutveckling för gestaltande barnfilm för barn och unga. Stödet ska fördelas av . Medel för filmproduktion och eget skapande inom film hanteras inte av utan av . Filmfrågorna tas därför här upp i ett eget avsnitt. En ny filmpolitik har tagit form. Stödet till produktion av film regleras filmavtal och har fått förstärkta resurser. Den filmkulturella verksamheten ligger utanför avtalet och finansieras av staten. 6.15.1Produktion av barn- och ungdomsfilm budget har avsatt för produktion av barn- och ungdomsfilm. Det är en ökning med jämfört med året innan. Förhands- stödet för produktion av barnfilm utgör budget 15 pro- cent av det belopp som totalt fördelas till produktion av film. Eftersom filmavtalet är beroende av biljettintäkter från biograferna är det svårt att förutse hur produktionsstödet kommer att utveck- las . Professionell kultur för barn De filmer som visas för barn och ungdomar vid slutna visningar, till exempel inom ramen kommunernas skolbioverksamhet, finns inte med i den officiella statistiken över antalet biobesök. uppgick den totala publiken vid skolbiovisningarna till 639 305 besökare. Det är rimligt att kräva att av produktions- budgeten går till barnfilm. I går av stödet till barn- och ungdomsfilm. Vi förutsätter att det sker en samverkan mellan konsulenterna för barn- och ungdomsfilm respektive vuxen- film gällande stöd till ungdomsfilmen. Förutom procentuellt fastställt stöd till produktion av barn- och ungdomsfilm efterlyser Aktionsgruppen särskilda utvecklings- medel som kan locka och inspirera fler filmskapare att göra barnfilm. Kompetensutveckling, manusutveckling och seminarier kan bidra till att vidga medvetenheten om hur man berättar för barn ur barnets perspektiv och öka kunskapen om vad barnen själva vill se. Aktionsgruppen uppmärksammar i avsnittet om public service- radio och tv att produktionen av gestaltande program i tv är liten. Vi föreslår därför att en summa på avsätts ur Handslaget för barnkultur för manusutveckling för gestaltande barnfilm för barn och unga. Stödet ska fördelas av för att stimulera till en ökad produktion av gestaltande film för barn och unga. 6.15.2Festivaler för professionell film och ung film För barn och unga på mindre orter är tillgången till en varierad repertoar av barnfilm på biograferna väsentligt mycket sämre än i de större städerna. Den uppbyggnad av digitala biografer som görs av Folkets Hus och Parker är viktig också för att ge barn och unga möjlighet att se aktuell film. Festivaler för barnfilm bör ges prioritet vid bidragsfördelningen.