sou · GUB330 · 2007-01-01 00:00:00 — 39 Antalet dömda för något av de brott som ingår i analysen är 225 men för 13 personer saknas uppgifter för minst en av variablerna i analysen, varför analysen görs på de återstående 212 personerna. 5Representation av religiös och/eller etnisk bakgrund i domar Syftet med den undersökning som presenteras i detta kapitel är att se om det i domar förekommer information om någon eller några personers svenska eller utländska bakgrund eller deras etniska eller religiösa tillhörighet, och i så fall på vilket sätt. Syftet är även att analysera om dessa benämnanden i domarna kan anses utgöra andrafiering, det vill säga särskiljande och ska- pande av den andra, utifrån etnisk, utländsk eller religiös tillhö- righet. Slutligen har jag även för avsikt att diskutera om eventuell andrafiering, eller enskilda uttalanden i domar, även kan tolkas som diskriminering på etnisk eller religiös grund eller på grund av in- vandrarskap. Flera forskare menar att rasistisk diskriminering på- gått i det svenska samhället, inte enbart av och mot enskilda indivi- der utan på ett betydligt mer genomgripande plan, men att detta förnekas från majoritetssamhällets sida (Kamali 2005; 2005; SOU 2005:56). Kamali (s 38–40) talar om förnekandets strategi som han anser förekommer inom en mängd olika områden. Förnekan- det av rasistisk diskriminering bidrar både till att bibehålla de makt- strukturer som utgör dess förutsättning och innebär ett förring- ande av diskriminerade personers upplevelser. Förnekanden av att det skulle kunna förekomma rasism och diskriminering inom rätts- väsendet har också framförts från företrädare inom rättsväsendet vid tillfällen då undersökningar som pekat på diskriminering pre- senterats (Ekoredaktionen radio 2004; se även 2003). Forskning visar dessutom att personer med utomeuropeisk bakgrund har lägre förtroende för just rättsväsendet än personer med svensk bakgrund. Orsaken till det lägre förtroen- det sågs av personer inom rättväsendet som kulturella, något som 1 Undersökningen har finansierats av . Jag vill särskilt tacka och för kommentarer och synpunkter. Representation av religiös och/eller etnisk bakgrund i domar personerna haft med sig från sitt hemland. Invandrare själva me- nade i stället att bristen på förtroende uppstått i genom er- farenheter av diskriminering här (SOU 2005:56, s 341; se även SOU 2005:69). En möjlig tolkning av attityden hos företrädare från rättväsendet är att den utgör ett exempel på majoritetssamhäl- lets förnekande av upplevelser av diskriminering. Eckstein (1975) lyfter fram vad han kallar kritiska fall som en viktig metod vid fallstudier2, särskilt då syftet är att testa teorier. Att studera kritiska fall handlar om att välja ut gynnsamma fall eller situationer som, utifrån de teoretiska resonemangen, kan sägas ut- göra fall av typen här om någonstans borde diskriminering upp- stå. Grundtanken är att kan man inte påvisa (i denna undersökning) diskriminering i dessa situationer så förekommer det sannolikt inte i andra sammanhang heller. (2001) menar att diskrimine- rande praktiker inom rättsväsendet i störst utsträckning sker i situ- ationer där aktören (ex polisen eller domaren) har som mest okontrollerat handlingsutrymme. Med handlingsutrymme avses att kunna välja hur en situation ska hanteras. Exempelvis kan patrulle- rande poliser i sitt dagliga arbete i stor utsträckning välja mellan att ingripa eller inte mot personer som verkar misstänkta eller begår någon (mindre allvarlig) överträdelse, trots att de rent formellt ska beivra alla lagbrott (2003; Lipsky 1980). Kritiska fall skulle alltså sökas i sådana situationer. Det är därför en särskild utmaning att analysera delar av kanske de mest strikta och formali- serade texter, bortsett från själva lagstiftningen, som produceras av rättsväsendet. är texter där det kan förväntas att rasistiska uttryck och andrafiering är som mest bortsorterade, om dessa ut- tryck och processer förekommer inom rättsväsendet, alltså en form av motsats till Ecksteins kritiska fall. Jag menar att man kan vända på Ecksteins resonemang och även motivera studier av särskilt okänsliga situationer med utgångspunkt i detta. Om exempelvis diskriminering, rasifiering eller andrafiering påvisas i sådana sam- manhang kan det säga en hel del om andra situationer, som inte är lika okänsliga för sådana processer. Alltså, om det förekommer här borde det också förekomma i andra sammanhang. Skillnaden mot Ecksteins resonemang är att detta inte innebär teoritestning genom försök till falsifiering. 2 Case studies. Representation av religiös och/eller etnisk bakgrund i domar Teoretiska utgångspunkter och tidigare forskning Av utrymmesskäl finns det bara möjlighet att mycket strategiskt gå in på de teorietiska tankar och utgångspunkter som ligger till grund för analysen av domarna. Mer ingående teoretiska diskussioner lämnas därför där hän i detta sammanhang. Nämnas bör dock att de teoretiska tankar, och den tidigare forskningen, som tas upp nedan har varit verktyg i analysen av domarna och har bidragit både till idéerna till analyskategorier och till tolkningen av dessa. Diskriminering, andrafiering och rasifiering I SOU 2005:56, Det blågula , definieras strukturell diskri- minering på grund av etnisk eller religiös tillhörighet som: regler, normer, rutiner, vedertagna förhållningssätt och beteenden i institutioner och andra samhällsstrukturer som utgör hinder för et- niska och religiösa minoriteter att uppnå lika rättigheter och möjlig- heter som majoriteten av befolkningen har. Sådan diskriminering kan vara synlig eller dold och den kan ske avsiktligt eller oavsiktligt. (s 75) I SOU:n lyfts fram att det inte anses fruktbart att bortse ifrån, och försöka särskilja, forskning som undersöker individdiskriminering då de menar att individuella handlingar inte går att utesluta från strukturell diskriminering. Detta kan jämföras med Essed (2005) som i sin diskussion kring vardagsrasism menar att det intressanta inte är om individer är rasistiska eller inte, utan hur och när vanliga situationer blir rasistiska situationer (s 89). Detta tanke- sätt kan överföras till de domar jag har analyserat. Det intressanta är inte om individerna som ligger bakom dessa domar är rasistiska eller inte, det intressanta är om, och i så fall hur och när kan dom- stolshandlingar bli rasistiska? Men vad innebär det då att något är rasistiskt? Essed (s 80) urskiljer tre huvudprocesser som rasis- men verkar genom i vardagen. Dessa är marginalisering av ras- mässiga och etniska grupper, problematisering av gruppernas (till- skrivna) egenskaper och kultur, samt repression av (potentiellt) motstånd. Jag kommer därför att analysera om det i domarna fö- rekommer marginalisering av rasmässiga och etniska grupper. Nå- got som skulle kunna tolkas som det är om någon grupp på ett ne- gativt sätt utpekas som annorlunda än övriga i samhället (eller vi) exempelvis genom nedvärderande hänvisningar till deras kultur. Jag kommer även att leta efter om det förekommer problematise- Representation av religiös och/eller etnisk bakgrund i domar ringar av tillskrivna egenskaper så som hänvisningar till att inklu- dera viss brottlighet i definitionen av att vara zigenare som en polis i (2004, s 237) undersökning gör.3 Repression av po- tentiellt motstånd upplever jag som en svårare aspekt att analysera, om än minst lika intressant i detta sammanhang. Man kan tänka sig att potentiellt motstånd från en åtalad i en domstolskontext skulle kunna resultera i att rätten kräver lägre beviskrav än för en annan person. För att kunna uttala sig om detta anser jag att det krävs en annan typ av urval och syfte än vad jag har i min undersökning. För att studera en sådan fråga tror jag snarare att det krävs en analys av bevismässigt så lika fall som möjligt, där en person från en margi- naliserad grupp ger uttryck för motstånd mot rasism (vilket inte är lätt att definiera) vid rättegången för att se om detta påverkar dom- stolens analys av trovärdighet och bevis. Jag tror därför att den sista kategorin är nog så relevant för de processer som vardagsra- sism verkar genom men inte tillämpbar som analyskategori i just denna undersökning. Centralt för detta kapitel är även frågan om andrafiering utifrån etnisk och/eller religiös grund. Andrafiering kan ske på många olika grunder och kan ses som ett samlingsbegrepp för att göra en grupp till den andra. Kamali (2005) definierar strukturell och in- stitutionell diskriminering som liktydigt med andrafiering, vilket inte är helt oproblematiskt (exempelvis är definitionen i SOU 2005:56 mer avgränsad än den Kamali använder sig av). Jag kommer därför inte att använda hans definition som en definition på struk- turell och institutionell diskriminering utan enbart som ett led i att definiera andrafiering. Kamali definierar andrafiering på följande sätt:4 majoritetssamhällets systematiska handlingar av underordning och stigmatiserande särskiljningar (otherization) av vissa etniska, religiösa eller invandrargrupper som kan kallas för andrafiering. (s 35, kursivt i original) Jag kommer fortsättningsvis med andrafiering enbart avse skapan- det av de andra utifrån etnisk eller religiös grund eller invand- 3Om en zigenare inte begick brott menade polisen att denne distanserat sig från den zigenska kulturen och upphört att vara zigenare. 4Kamalis definition utesluter annan andrafiering (strukturell och institutionell diskrimi- nering enligt Kamali) än den på grund av etnisk eller religiös tillhörighet eller invandring. Jag utgår ifrån att detta är ett förbiseende, och att andrafiering/diskriminering även kan ske utifrån exempelvis kön, men att Kamali i detta sammanhang inte haft för avsikt att definiera all strukturell och institutionell diskriminering, utan den avgränsade del som handlar om just etnisk, religiös och invandrarbakgrund. Representation av religiös och/eller etnisk bakgrund i domar Om denna andrafiering också innebär underordning och stigmatisering blir en ytterligare fråga att besvara i analysen. Jag vill dock understryka att liksom vid genusteoretiska analyser är det oundgängligt att ha ett maktperspektiv närvarande vid analysen, men jag är inte av den åsikten att maktaspekter bör byggas in redan i definitionen av genus eller i detta fall andrafiering. Begreppet andrafiering tyder på ett processperspektiv, att det är något som görs (jämför nedan om rasifiering samt inom ge- nusteori uttrycket doing gender as doing difference West & Fenstermaker 1995). Det som görs vid andrafiering är alltså skill- nad, skapandet av den andra, men därigenom skapas även bilden av ett vi (2005). Det är därför av vikt för min analys att inte enbart fokusera på hur de andra beskrivs, utan även lyfta fram vilken betydelse det får för bilden av vi, i detta sammanhang svenskar eller kanske vita västerlänningar. Vilka det är som de- finieras som vi variera från olika sammanhang, och kan därför betraktas som en del i analysen. Vem som andrafieras och hur har på så sätt betydelse för avgränsningen av vilka vi är. Det är även viktigt att se om det finns uttalade beskrivningar av svenskhet eller detta vi. På samma sätt som andrafiering kan ge viktig kun- skap om hur vi anses vara, ger beskrivningar av detta föreställda vi viktiga ledtrådar till hur de andra betraktas. , som diskuterar kritiska vithetsstudier, menar att begreppet vithet om- fattar en rad kulturella praktiker som ofta inte benämns som specifikt vita, och som utgör en måttstock mot vilka andra kulturella prakti- ker mäts, bedöms och benämns (s. 141) Detta kan kopplas till diskussioner som (2005) för kring vad hon (med hänvisning till ) kallar misstankens her- meneutik och att genom denna strategi synliggöra det latenta bakom ett uttalande. Som exempel tar hon ett uttalande från ett tidigare kulturråd i . Detta angav som förklaring till att det var högre genomsnittsbetyg i vissa förorter att det i dessa för- orter fanns homogena klasser där de flesta elever är svenskar, med föräldrar med liknande bakgrund. Där stimulerar eleverna var- andra. (s 193). Det latenta budskapet bakom denna formulering är enligt att det är understimulerande, det vill säga för- dummande, att vara olik. Den sociala heterogeniteten är inte bra, alltså. (s. 193). Även i min analys av domar är det viktigt att jag strävar efter att se latenta budskap. Representation av religiös och/eller etnisk bakgrund i domar Min analys ligger mer i linje av att undersöka om andrafiering fö- rekommer i domen än om strukturell diskriminering, så som den definieras i SOU 2005:56, förekommer. Det är svårt, närmast omöjligt, att i detta material avgöra om en påvisad andrafiering verkligen orsakat hinder (kriterium enligt definition i SOU 2005:56) enligt min mening. Man kan alltså invända att förelig- gande undersökning, utifrån denna definition, inte studerar struk- turell diskriminering. Jag menar dock att andrafiering är en så vik- tig grund till att vissa grupper särbehandlas negativt att bara påvi- sandet av förekomsten av det är viktigt nog, oavsett om det sedan kan sammankopplas med (strukturell) diskriminering eller inte. Dessutom har jag för avsikt att avslutningsvis föra en diskussion kring om eventuell andrafiering i domarna kan utgöra strukturell, institutionell eller annan diskriminering. Ett annat viktigt begrepp i sammanhanget är rasifiering. En defi- nition av begreppet rasifiering som (2005) tar upp är föl- jande: processer som strukturerar sociala relationer mellan människor ut- ifrån kulturella och biologiska attribut på så sätt att de definierar och konstruerar olika sociala kollektiv som raskollektiv (, , citerade i s 97, min översättning). framhåller, som nämnts tidigare, att begreppet rasifiering indikerar ett handlande, en process. Det är något som görs. Hon menar att det finns två nära relaterade förståelser av rasifiering. Dels en samhällskonstituerande process, dels en process där männi- skor rasifieras. I det första fallet avses att samhället delas upp i skikt utifrån föreställningar om rasmässiga skillnader. I min under- sökning är det främst aktuellt att analysera materialet utifrån rasifi- ering i den senare betydelsen, alltså om beskrivningar av individer eller grupper i domarna innebär rasifiering. Boréus (kommande) diskuterar vad hon kallar diskursiv diskri- minering, som hon definierar som orättfärdig negativ behandling av människor, kopplad till deras (tillskrivna) grupptillhörighet (s 5, kursivt i original). I sin egen forskning har Boréus funnit att det finns vissa talhandlingar5 som återkommer vid diskursiv diskrimi- nering, bland annat att benämna eller referera till, eller att avstå att referera till, fenomen eller människor. Även att beskriva människor är återkommande. För min analys är särskilt benämningar viktigt. Boréus menar att ett tecken på att en benämning är fast rotad är att 5 Talhandlingar inkluderar även det som uttrycks i skriftlig form. Representation av religiös och/eller etnisk bakgrund i domar den är ett substantiv invandrare eller ett adjektiv som används som ett substantiv en döv. (v)arje gång dessa kategorinamn an- vänds om en grupp man inte själv anser sig tillhöra, påpekas att de som sorteras in i kategorin avviker från oss på bestämda sätt: ge- nom det som gör en till en invandrare eller döv (s 9). Jag har där- för letat efter sådana kategoriseringar i materialet. Boréus urskiljer fyra former av diskursiv diskriminering: exklu- dering, nedvärdering, objektifiering och förslag som pekar mot icke-språklig negativ särbehandling. Mitt analyssätt har tydliga be- röringspunkter med Boréus tankegångar kring diskursiv diskrimi- nering.6 Genom ett citat från en journalist exemplifierar Boréus hur nedvärdering kan ta sig uttryck genom diskursiv diskriminering När jag som enskild journalist skriver om en ung invandrarkille som är på väg in i tung kriminalitet för att han känner sig utestängd av sam- hället så berättar jag något som är sant, men om många av mina kolle- ger skriver liknande artiklar och om denna typ av artiklar är den enda vi skriver om unga invandrare, så producerar vi tillsammans en lögn. (s 16) Boréus menar att ett annat sätt att uttrycka det är att de producerar en negativ stereotyp vilket är en form av nedvärdering. Det är ut- ifrån detta resonemang intressant att analysera hur beskrivningar av en och samma grupp framställs. Alltså ifall de beskrivningar som förekommer varierar eller om det är liknande beskrivningar som ges i olika sammanhang. Om beskrivningarna är likartade och ne- gativa kan man resonera kring om detta kan tolkas som att det fö- rekommer inslag av nedvärdering, och detta alltså oavsett om det i vart och ett av fallen skulle vara en rimlig beskrivning eller inte. Detta förutsätter förstås att det inte finns några andra bilder att ta till för beskrivningarna i domarna, något som får bli en diskus- sionsfråga utifrån det aktuella materialet.7 6Det är givetvis tänkbart att analyser domarna utifrån syftet att se om det förekommer mer konkret diskriminering, i form av att lika fall ger olika utfall, men det är inte den analysen jag har för avsikt att gör. Har man det syftet bör urvalet vara ett annat än mitt, eftersom detta material inte valts ut för att hitta lika fall. 7I det exempel Boréus ger är det ju helt givet att de finns andra möjliga beskrivningar av unga invandrare än att de är killar och begår brott. Representation av religiös och/eller etnisk bakgrund i domar som eliters diskursiva praktik van Dijk (2005) menar att eliters diskurser är en viktig del i att det förekommer rasism i ett samhälle. Om dessa diskurser [elitdiskurser] skulle vara konsekvent icke- rasistiska eller antirasistiska är det mycket osannolikt att rasismen i samhället skulle vara så utbredd som den är, med tanke på att eli- terna i många avseenden fungerar som samhällets moraliska väktare och uppställer normer för goda eller dåliga praktiker. (s. 113) Vad som är eliter enligt van Dijk framgår inte tydligt. Grupper som nämns är dock politiker, journalister, forskare, domare och chefer (s. 114). Jag menar därmed att domarna kan betraktas som texter producerade av eliten och att de på så sätt kan ses som en del av elitdiskurserna i samhället. van Dijk definierar institutio- nell rasism som eliternas organiserade diskursiva praktiker (s 114). Jag känner mig tveksam till om jag håller med om att detta verkligen skulle innefatta allt som bör inrymmas i institutionell rasism, exempelvis utesluts handlingar som att polisen skulle ingripa på lösare grunder mot etniska minoriteter pga föreställ- ningar kring dessa grupper från institutionell rasism i och med denna avgränsning. Ytterligare problem med definitionen är att det framstår som orimligt att eliters diskursiva praktik alltid skulle vara rasistisk. Jag menar dock att eliternas rasistiska diskursiva praktiker är en del av den institutionella (och strukturella) rasismen. van Dijk tar som exempel på diskursiva praktiker byråkratiska texter, läro- böcker, parlamentsdebatter och nyhetsrapportering i pressen. Möj- ligen innefattas de skiftliga domar jag analyserar i van Dijks byrå- kratiska texter, i vart fall betraktar jag dem som en del av eliters diskursiva praktik. Diskurser8 kan anses vara både producerande och reproduce- rande (2000) och det är på så sätt jag avser att betrakta dem. är dock en form av texter som i all- mänhet inte läses av fler än de inblandade och sällan sprids till all- mänheten. Därför menar jag att de främst bör analyseras utifrån tankar kring vad det är som reproduceras. Jag kommer att betrakta domarna som ett sätt att upptäcka om förutsättningar för struktu- rell diskriminering föreligger genom att rasistiska eller andrafie- rande föreställningar som (kan) förekomma (hos ledamöterna i 8 Med diskurser avses här sociala mönster av betydelsefixeringar som står i instabila för- hållanden till varandra (2000, s 136). En diskurs är alltså inte fixerad och färdig utan skapas och förändra i en ständigt pågående process. Uttalanden i domar kan dock ses som tillfälliga fixeringar av betydelse. Representation av religiös och/eller etnisk bakgrund i domar tingsrätterna) reproduceras i dessa texter. I vad mån dessa de facto även producerar rasistiska diskurser i den meningen att de bidrar till att dessa föreställningar sprids låter jag däremot vara osagt i detta sammanhang. Jag vill även framhålla att även i detta samman- hang, som tidigare vid frågan om vardagsrasism, anser jag inte att det är intressant för syftet att försöka koppla ihop eventuella rasis- tiska diskurser i domarna med frågan om individerna som skrivit domarna är rasistiska individer. Att jag inte analyserar/diskuterar om det är rasistiska individer som ligger bakom uttalandena skall dock inte uppfattas som en form av distansering från att de som skrivit domen inte är ansvariga för de talhandlingar de givit uttryck för. Snarare ses de, om de förekommer, som uttryck för en diskur- siv praktik inom domstolsväsendet. Material, urval och analysförfarande Materialet i denna undersökning består av den text som formule- rats av tingsrätter i samband med att en dom avkunnats. Materialet utgår alltså från vad ledamöter vid tingsrätten valt att ta upp och hur de har beskrivit vad hörda personer uppgivit samt redogörelser för deras egna ställningstaganden. Domen består av olika delar. a)själva domen, vem som är målsäganden respektive tilltalad samt vad den tilltalade döms för samt påföljd mm. Denna del analy- seras inte i undersökningen. b)domskälen, vilket utgörs av en redogörelse för vad som ligger till grund för tingsrättens dom. Ofta inleds denna del med en redogörelse för vad åklagaren yrkat, den åtalades inställning i skuldfrågan samt vilka personer som hörts. , men oftast inte, följs detta av ett avsnitt med en form av bakgrundsin- formation vilken kan innehålla uppgifter om relation mellan åtalad och målsägande, varifrån de kommer (vilket visat sig en- bart handlar om eventuell utländsk bakgrund) eller vad som an- ses utrett i målet innan de går in på det avsnitt som det rådet tvistemål om. Efter detta kommer en redogörelse för vad hörda personer uppgivit. Denna del variera i hur detaljerad den är. Både mellan olika hörda personer, olika delar av domen och Representation av religiös och/eller etnisk bakgrund i domar mellan olika domar. Därefter kommer en redogörelse för tings- rättens bedömning.9 Tingsrätten redogör här för vad de grun- dar sitt beslut på och vad de anser är klarlagt. Här är vad som kan kallas för trovärdighetsbedömningar av vad (framför allt) målsäganden och åtalad uppgivit ofta ett framträdande inslag. c)en påföljdsdiskussion, vilket utgörs av ett mer eller mindre ut- förligt resonemang kring valet av påföljd. Om åklagaren yrkat på utvisning följer en redogörelse för beslutet i denna fråga och sedan diskuteras eventuell fortsatt häktning och skadestånd. I vissa fall förekommer det att någon eller några av rättens leda- möter har en skiljaktig mening. Detta finns då med som en bi- laga efter själva domen. Den del av domen som analyseras är alltså tingsrättens redogörelse i form av domskäl och påföljdsdiskussionen, det vill säga b och c. Eventuella bilagor har uteslutits om inte dessa innehåller redogörel- ser för vad hörda personer sagt vid domstolsförhandlingen eller utgör så kallad skiljaktig mening till domen. Inte heller bilagor med åklagarens stämningsansökan har granskats. När ledamöterna vid tingsrätten redogör för vad hörda personer uppgivit skall de ta upp vad som är relevant för målet. Eftersom förhören inte redogörs för ordagrant innebär detta en selekteringsprocess. Jag gör ingen jäm- förelse med vad hörda personer faktiskt har sagt då jag inte vet detta, utan underlaget för analysen är hur tingsrätten valt att be- skriva vad hörda personer uppgivit. Det hade även varit intressant att se hur dessa beskrivningar förhåller sig till de faktiska vittnes- målen, men det ligger utanför ramen för denna studie.