sou · GUB359 · 2007-01-01 00:00:00 — Ett annat exempel på en stark representation och en tungt vä- gande merit för Kommunalarbetarens antidiskriminerings- och integrationsarbete är den subjektsposition som styrelsemedlem i sektion 6 i , Ramina Chaudry intar. Under rubriken måste få makt i facket positioneras Chaudry i en arbetssituation framför datorn. Hon har universitetsutbildning och arbetade i först på en förskola, men blev sedan fackligt aktiv. Chaudry berättar om sin bakgrund som akademisk lärare i . Integrationsarbetet skulle öka om man tänker på att rekrytera personer med invandrarbakgrund, säger , och hävdar att det är en fråga om demokrati. Det som gör representa- tionen stark är subjektets anspråk på att tala, inte bara för Kom- munal, utan för samhället och vidare anspråk på delaktighet i den demokratiska historieskrivningen. När Chaudry säger att hon är stolt över att vara del av den svenska arbetarrörelsen och dess hi- storia och att fler medlemmar borde få lära sig om den för att alla bör vi axla samhällsansvaret tillsammans. Tyvärr får hon ofta frågan om hon känner sig som svensk, vilket hon tolkar som att hennes lojaliteter ifrågasätts (Kommunalarbetaren2004/11: 6–8). Denna representation ställer krav på delaktighet i det historiska arvet, men inte vilket historiskt arv som helst, inte det fördemok- ratiska, utan arbetarrörelsens arv, vilket kan tolkas som ett interna- tionellt historiskt arv. Ett sådant arv kan vara inkluderande och bygger inte med nödvändighet på etnodiskurser. En annan destabiliserande representation som utmanar den nationalistiska diskursen och borta/hemma-dikotomin är av för- fattaren och utredaren på , Yeshimork Won- demeneh. Hon berättar i ett arbetsplatsreportage om sitt liv och hur hon blivit bemött som svart kvinna i (Kommunal- arbetaren 2003/9: 33–34). Detta är, liksom de föregående, represen- tationer av Annanhet men dessa representationer är starka och framställer reflexiva subjekt. Det är inte som tjänsteman i hon talar och hörs utan det är på grundval av sin An- nanhet hon är intressant för tidningen vilket jag ser som ett led i antidiskrimineringsarbetet som går ut på att öka närvaron av De Andra. Wondemeneh talar dels om sin bok andas, dels om sina erfarenheter som svart kvinna i . Hon säger att svarta kvinnor ses ofta som offer och att [R]asismen har mins- kat efter i och med att individer från olika kulturer allt oftare möter varandra, till exempel på jobbet. [J]ag hör hemma där det finns människor jag älskar. Och jag älskar också. Hela världen borde vara ett land, säger (Kommu- nalarbetaren 2003/9: 34–35. Även om Wondemeneh inte intar en position som representant för och talar för kollektivet , vilket jag me- nar hade varit en bra strategi för delaktighet, så är representationen stark och kan bidra till destabilisering av dikotomin borta/hemma genom Wondemenhes språkliga reflektioner om att hela världen borde vara ett land. Hon sätter fingret på just de gränsdragningar som exkluderar och håller isär subjekt. Som utredare på talar Wondemeneh från en annan klassposition än medlemmar. Hon har genom sin klassposition ett kulturellt kapital som ger henne resurser för reflexivt tänkande och som bemyndigar hennes subjektsposition. Men det är även erfarenheterna av att befinna sig utanför svensknormen som ger dessa resurser. (se 2002: 231 ff).TP F15FPT De som positioneras som subjekt under rubriken människor emellan är sällan representanter för , för vårdtagare, eller för . De är utvalda för sin Annanhet i syfte att bidra till antidiskrimineringsarbetet. Vissa av dessa representa- tioner kompenserar emellertid för denna bekräftelse av kulturell åtskillnad genom att subjektspositionerna är starka och reflexiva och som i vissa fall bidrar till destabilisering av dikotomin borta/hemma. 15TP PT Jag vill likt betona att livspraktiker utifrån kroppserfarenheter är en fråga om att tro att man har autentiska jag, vilket är viktigt i den politiska kampen för att synliggöra och kommunicera förtryck. Jag kommer under rubriken kvinnligt/manligt att diskutera skillnad som (åter)skapas i representationerna kring kön i Kommunalarbe- taren utifrån en kritisk granskning av jämställdhetsdiskursen. För att kunna föra denna diskussion ingående återvänder jag till två re- presentationer som har diskuterats ovan under rubriken borta/ hemma. Jag nämnde inledningsvis att representationen av i är en objektifierande representation. Det är också en representation som tillsammans med andra passiviserande repre- sentationer av städande och vårdande män utanför svensknormen konstruerar jämställdhet som en angelägenhet för svenskar. Först en presentation av problemkomplexet kring jämställdhet. Att öppet och fritt kunna påverka sitt arbete och sina arbetsvill- kor är en fråga om demokratiskt deltagande. Historiskt sett har denna rättighet kringskurits av såväl könsdiskurser som rasdiskur- ser. Motstånd mot könsåtskillnad i bland annat arbetslivet har allt- sedan utkämpats och utkämpas fortfarande. Jämställdhetsarbete är i ett lagstiftat åtagande som är tvingande för varje större arbetsplats. På samma sätt som att be- jakandet av välfärdsstaten är en central svensk självbild, så central att alla politiska partier tävlar om att få representera den, är även jämställdhet det. Alla partiledare säger sig förvisso inte vara femi- nister men ingen skulle tveka att bära jämställdhetsfanan. De skulle dock lägga delvis olika värden i den. Inte oväntat håller Kommu- nalarbetaren jämställdhetsfanan högt och jag respekterar det ambi- tiösa arbete redaktionen lägger ner på dessa fackpolitiska frågor. Mina synpunkter knyter an till det problemkomplex jag redogjorde för inledningsvis om ontologi och kunskapens verktyg. Jämställdhet är för övrigt också ett uttalat mål med fackförbun- dets antidiskrimineringsarbete (Kommunalarbetaren 2003/6: 12). Antidiskriminering är en fackpolitisk fråga, enligt Kommunalarbe- taren. Jag menar att den som sådan handlar om liberala fri- och rät- tigheter, om alla människors lika värde och lika rättigheter. Krav på rättigheter var orsaken till feminismens uppkomst i västvärlden. Eftersom rättigheter byggde på individstatus, dvs. att alla männi- skor kan beskrivas på samma sätt (vilket kolliderar med skillnad) gjordes kön till en irrelevant fråga. Om kön görs relevant, som skillnad, förklarade[s] skillnaden som en naturlig följd av ett naturligt och där- för odisputabelt fenomen – heterosexuellt begär. Alla skillnader mellan individer reducerades till frågan om könsmässig skillnad; man jäm- ställde manlighet med det individuella och kvinnlighet med det som var olikt detta i en bestämd, hierarkisk och oföränderlig motsättning (1993: 9) Detta bäddade, menar , för feminismens fortsatta para- doxer och låsta positioner (1993).TPF16FPT I feministisk debatt har rättigheter och demokratidiskussionerna växlat mellan å ena sidan universalistiska anspråk på likhet och å andra sidan hävdandet av könsskillnad (1993; se också 1992: 26).TPF17FPT Jämställd- hetsarbete bygger på den universalistiska princip som homo- geniserar kön och som därmed bortser från strukturellt ojämnt fördelad makt. Jämställdhetsperspektivet döljer också andra histor- iska (makt)olikheter än den mellan kvinnor och män. bell hooks som mer än någon annan har synliggjort den förmenta syster- skapsuppfattning som gärna omhuldas i västerländsk feministisk retorik är skeptisk till möjligheten av en universellt giltig jämställd- het då hon säger att [S]isterhood cannot be forged by the mere saying of words. It is the outcome of continued growth and change. It is a goal to be reached, a process of becoming. The process begins with action, with the indi- vidual womans refusal to accept any set of myths, stereotypes, and false assumptions that deny the shared commonness of her human ex- perience; that deny her capacity to experience the Unity of all life, that deny her capacity to gaps created by racism, sexism, or classism; that deny her ability to change. The process begins with the individual womans acceptance that American women, without exception, are so- cialized to be racist, classist and sexist, in varying degrees, and that la- belling ourselves feminists does not change the fact that we must con- sciously work to rid ourselves of the legacy of negative socialization (hooks 1982: 157). 16TP PT menar att den abstrakta individualismens och den liberala demokratins motsägelser inte kan lösas av feminismens polariserade strategier att välja likhet eller skillnad. Hon hävdar vidare att feminismens envisa kamp att lösa upp motsägelsen har gjort att den både har trivialiserats och marginaliserats. föreslår att feminister i stället studerar hur paradoxen har skapats. Men man skulle också likt Seyla Benhabib kunna säga att kritiken av universalism i sig bygger på en förutbestämd bild av vilka vi är, att Vi, liksom De, kan pekas ut på förhand och låsas fast i en beskrivning. Med hänvisning till så skilda teoretiker som , och , menar att uni- versalism, liksom rättvisa, kan vara politisk utan att vara metafysisk se Seyla Benhabib, 2004, s 48–51, citat s 51. 17TP PT säger att feminismen inte har råd att situate itself for difference and against universality, for the impulse that takes us beyond our immediate and specific difference is a vital necessety in any radical transformation, s 28. väljer den universalistiska principen. Kommunalarbetaren har svårt att skapa aktiva subjektspositioner som representerar överskridare av könsstereotypa yrken, female masculinity och male femininty, med hjälp av subjekt utanför svensknormen. Några bildreportage presenterar kvinnor i sin yr- kesroll som bussförare bakom ratten och iförda uniformer. Med självklarhet intar de positioner som fackliga subjekt. Det lämnas inget tvivel om att dessa kvinnor är riktiga bussförare. Som bussförare och ambulansvårdare diskuterar de arbetsvillkor och protesterar mot könsfördomar. De protesterar också mot det våld de utsätts för vilket några reportage har som centralt fokus (Kom- munalarbetaren 2003/1: 16–18, 2003/2: 22–23, 2003/5: 6–8, 2003/10: 12). Dessa subjekt rekryteras av en jämställdhetsdiskurs där könsfördomar medvetandegörs och heteronormen synliggörs. Därmed inte sagt att könsdikotomin och heteronormen utmanas permanent. För att kunna besvara detta krävs det även att man granskar materiella maktförhållanden (2004: 54).TPF18FPT Kvinnliga subjekt inom svensknormen positioneras relativt lätt som överskridare. De intar en female masculinity-position även ge- nom att verbalt gå till attack mot könsfördomar. Detta är en resurs i jämställdhetsarbetet. femininity är en betydligt mer komplicerad position att skapa och få subjekt fyller ut den, men ändå är jämställdhetsretori- ken en vattendelare män emellan och den bidrar till att konstruera svenskhet. Flera bildrepresentationer av massiv mansuppslutning i maskulint kodade yrken står som kontrast till representationer av män som reflekterar över sin könsposition. Kommunalarbetaren förespråkar så att säga här en male femininity-position. Denna stärks genom att ambulansvårdare/förare, brandmän, och anlägg- ningsarbetare som typiska maskulina representationer utmanar lä- sargemenskapen genom sin demonstrativa könshomogensering. I ett reportage om brandmän riktas också kritik mot att det enbart finns svenska män i kåren (Kommunalarbetaren 2003/7: 20–21, 2003/8: 6–7, 2004/8: 20–21, 2003/8: 24–25). Och Kommunalarbe- taren uppmärksammar könshomogeniseringen särskilt genom att visa att kommun har gått i spetsen för en strategi att upp- lösa könsstereotypien i yrket genom att rekrytera kvinnor till ut- bildningarna som leder projektet med rekrytering av kvinnor säger att han tror att de kvinnor som antagits kommer 18TP PT hänvisar här till och som menar att könsgörandets konsekvenser i ett ekonomiskt och globalt sammanhang måste upp- märksammas. att klara utbildningen och bli fullvärdiga brandmän. Han under- stryker att det inte är fråga om att kvotera in kvinnor (Kommu- nalarbetaren 2003/10: 19). Denna utmaning mot traditionell köns- kodning av brandmannayrket förstärks ytterligare genom repre- sentationen av en brandman i , . Denna representation handlar om förbud mot facklig anslutning. Bildmaterialet skildrar en brandman i full utrustning, specialtränad för att ta hand om skogsbränder. Kopplingen till en traditionell maskulinitet är ex- plicit genom att bilden fokuserar tung utrustning och genom att brandmannens blick fäster läsarens (Kommunalarbetaren 2003/11: 4042). Men detta är en maskulinitet som förfrämligas i en svensk kontext där jämställdhet är ett ideal. Sammantaget konstru- erar dessa representationer svenskhet genom att avvisa såväl köns- homogenisering som macho-maskulinitet. Sociologen menar att analyser av den senmoderna arbetsmarknaden måste ta i beaktande att könsstereotyper inte uppmuntras i arbetslivet. Tvärtom förväntas såväl män som kvinnor överskrida traditionell könskodning av det enkla skälet att öka flexibiliteten på arbets- marknaden (se 2004: 55).TPF19FPT Men över huvud taget är male femininity omgärdad av brasklap- par. Att vara svensk man är att vara jämställd och för att stärka detta ideal tycks heteronormen behöva betonas. Manliga subjekt framställs inte som så fullgjutna i ett traditionellt kvinnligt kodat yrke som kvinnor i ett traditionellt maskulint kodat yrke. Repre- sentationer av män i vårdyrken framställer subjekten som relativt genusflexibla men de försöker på olika sätt att integrera en viss konventionell föreställning om maskulinitet. Inom vården har män i flera representationer en flytande ställning där de varvar omsorgs- arbete med fackligt arbete. Dessa subjekt representerar allt-i-allo- kompetenser relativt långt borta från patienternas kroppar. En un- dersköterska har hand om databehandlingen av personalens sche- man och en man som i botten är barnskötare har anlitats som trä- slöjdlärare, vaktmästare och till och med som mellanstadielärare. Den strejkande barnskötaren som reflekterar över klasskillnaderna svarar likaså mot genusflexibilitet med beva- rande av vissa maskulina yrkeskoder. På förskolan där han arbetar som barnskötare är han också datatekniker (Kommunalarbetaren 19TP PT Adkins påstående kan emellertid diskuteras. Det krävs betydligt fler undersökningar för att visa att inte den kapitalistiska ekonomin gynnar patriarkala strukturer och könsåtskillnad. Det är heller inte en fråga som har ett entydigt svar beroende på differentieringen i arbetslivet. 2003/3: 20–21, 2003/4: 22, 2003/11: 7). Dessa resultat stämmer överens med resultat. Hon har intervjuat ett antal män i kvinnligt kodade yrken, som sjuksköterska och förskolelä- rare, och menar att dessa män såg sina respektive yrkespraktiker som tecken på en ny slags manlighet, en bättre manlighet som tog upp element från femininitet, medan de upprätthöll hete- ronormen språkligt och till och med uttryckte viss homofobi. De ville inte vara fjolliga. Inom barnomsorgen uppfattas män som mer genusflexibla än kvinnor och deras könsöverskridanden har en positiv laddning (2004: 56–63). Det utmärkande för Kommunalarbetarens representationer av män i kvinnligt kodade yrken är att subjekten framträder med stolthet över sin manlighet. De kommunicerar medvetenhet om jämställdhetsidealet och visar sig angelägna om att vara del i ett nytt förhållningssätt till kön. De är aktiva subjekt som även tillåts reflektera över sin hållning till kön. Under rubriken på tre kvinnojobb intervjuas en barnskötare, en undersköterska och en hemtjänstanställd om sina jobb. Barnskötaren representeras med barn i famnen. Männen säger sig trivas på sina jobb och vill slå hål på myterna om kvinnojobb och mansjobb. , an- ställd i , menar att han ofta blir mer positivt bemött hos brukare än vad kvinnliga kolleger blir. Han får ofta höra åh, vad trevligt att det kommer en kille. Evripides Kyritsis är ensam man på en palliativ enhet på Handens sjukhus. Kyritsis är och har jobbat som undersköterska . får han komplex, säger han, när han är ute med kompisar eftersom de tjänar bättre. Evri, som han kallas för, får vara lite allt-i-allo och det är inte kons- tigt säger han, eftersom män är starkare (Kommunalarbetaren 2004/9: 28–32).TPF20FPT Men man måste här vara uppmärksam på att representationerna positionerar subjekt inom svensknormen, med ett undantag. Un- dersköterskan är ett namn som faller utanför . Re- presentationerna kopplar samman en positiv maskulinitet, dvs. en maskulinitet som är könsmedveten, men heterosexuell, med jäm- ställdhetsidealet. 20TP PT Arbetsplatsreportaget följs upp av en redovisning av fakta om män i traditionella kvinnoyrken inom och av forskning om män i sådana yrken. En femtedel av medlemmar är män och hälften jobbar inom kvinnodominerade yrken. forskning om manliga sjuksköterskor visar att män ofta hamnar i förtro- endeposter, på fackliga uppdrag etc. Det ställs inte lika högra krav på killar, eller brytare, som han säger. Kommunalarbetaren 2004/9, s 32. Reportaget som inledningsvis presenterades av vårdare i hem- tjänsten och den därpå följande representationen av i hem- tjänsten står i stark kontrast till representationerna ovan. får inte, likt Bo, höra att det är trevligt när det kommer en kille. Denna representation pekar i stället ut ett problem. Men den intressan- taste jämförelsen i detta sammanhang med i och med städaren Cheick Diallo är att de representeras könlöst. De in- tar mycket svaga och hjälplösa subjektspositioner vilket berövar dem maskulinitet. Representationerna skapar inte utrymme för ge- nusflexibilitet och reflexibilitet kring könsförståelser och ger dem därmed inte tillträde till jämställdhetsdiskursen. I stället framställs det som oproblematiskt att dessa subjekt kopplas samman med ar- bete med lägre status och lägre lön. arbetar aktivt med att mot- verka diskriminering i arbetslivet. Diskrimineringslagstiftningen utgör grunden för detta arbete och som sådant instrument är den tveeggad därför att den blandar samman ontologi (verklighetens beskaffenhet) och kunskapens verktyg. Det betyder att människor delas in i grupper som bygger på ontologiska antaganden om tillhö- righeter till olika grupper (kvinnor, män, invandrare, svenskar etc) medan problemet är att dessa antaganden bekräftar åt- skillnad och på så sätt upprätthåller föreställningar om fundamental olikhet. I min analys och tolkning av representationer av Kommu- nals medarbetare har jag visat att förbundstidningens strategi att synliggöra de grupper som diskrimineringslagstiftningen pekar ut innebär att diskrimineringsproblemen förläggs till individer, de vars fördomar skall blottläggas, medan strukturell diskriminering inte erkänns. Det för diskriminerande handlingar grundläggande tän- kandet i termer av Vi och Dom bekräftas i själva verket. Det väl- menande antidiskrimineringsarbetet är därför problematiskt. Syftet att åstadkomma en känsla av VI-gemenskap i kommunalarbetarför- bundet i då såväl könsnormer som sexuella normer och före- ställningar om nationella gemenskaper är starkt ifrågasatta är svåra att uppnå inom ramen för detta koncept. Men analyserna av repre- sentationerna visar även en annan sida, nämligen att destabilise- ringar av förtryckande normer artikuleras tydligast och mest radi- kalt bland individer ur underordnade grupper. Och här finner man intressanta sprickor beroende på såväl de institutionella ramarna, som på de representerade subjektens resurser. På så sätt uppfyller vissa representationer, de som förmår att gestalta starka fackliga subjekt, ett gott syfte, medan de som enbart syftar till att väcka medkänsla med de svaga motverkar det överordnade målet. Dessa representationer är objektifierande vilket förstärker en traditionell svensknorm, liksom en heteronorm. Bhabba, H. (1994) The Location of Culture. Benhabib, S. (2004) Jämlikhet och mångfald. Demokrati och med- borgarskap i en global tidsålder. (2004) Invandrare i mediearkivets typgalleri, Maktens (o)lika förklädnader. Kön, klass & etnicitet i det postkoloniala , s 150–181. de los , P. (2002 a) Folkhemmets paradoxer. och et- nicitet i den svenska modellen, Kvinnovetenskaplig tidskrift 2002/2, s 27–47. de los , P. & , I. & Mulinari, D. (2002 b) Introduk- tion, Maktens (o)lika förklädnader. Kön, klass & etnicitet i det postkoloniala . de los , P. (2005) Intersektionalitet, makt och strukturell diskriminering, Bortom Vi och Dom. Teoretiska reflektioner om makt, integration och strukturell diskriminering, red de los , SOU 2005:41, . (1996) Nationalismer och genus. Kunskap och poli- tik, 1996/2, s 233–256 (2004) Att återupprätta äran: Språk, subjekt och sexu- ellt våld i äldre tid, Kvinnovetenskaplig tidskrift 2004/3, s 74– 90 Floya, A. & , N. (1992) Racialized Boundaries. Race, Nation, Gender, Colour and Class in the Antiracist Struggle. (1992) The spectacle of the other, Representations. Cul- tural Representations and Signifying Practices, ed . (2004) Introduction: Standpoint Theory as a Site of Political, and Scientific Debate, The Feminist : Intellectual & Political Controversies, ed by , s 1–15. (2004) Learning from the Outsider Whitin: The Sociological Singificance of , The Feminist : Intellectual & Political Controver- sies, ed by , s 103–126. hooks, b. (1982) Aint I a Woman? (2005) Är detta rasism? – Skepsis och motstånd till perso- nal av utländsk härkomst bland äldreomsorgstagare. Tema Äldre och åldrande, 2005:1, . Kamali, M. (2005) Förord, Bortom Vi och Dom. Teoretiska reflek- tioner om makt, integration och strukturell diskriminering, red de los , SOU 2005:41, 2005. Knocke, W. Invandrade kvinnor – Vad är problemet?, Kvinnove- tenskaplig tidskrift 1991/3, s 4 –15. (1999) Olikhet: särskilt för kvinnor i tredje värl- den, Globaliseringens kulturer. Den postkoloniala paradoxen, rasismen och det mångkulturella samhället, red C. . . , s 215–229. Mulinari, D. & , A. (2004) Den nya svenska arbetarklas- sen, . Mulinari, D. (2005) Forskarens biografi och situerad kunskaps- produktion, Att utmana vetandets gränser, red , , . (2002) Fackföreningsrörelsen i ett rasifierat sam- hälle, Maktens (o)lika förklädnader. Kön, klass & etnicitet i det postkoloniala , s 121–149. (2004) Kvinnlig maskulintet och manlig feminini- tet, Kvinnovetenskaplig tidskrift 2004/1–2, s 47–65 (2005) Det sagda och det tänkta Begreppsanvändning och begreppsskifte i diskursen om invandrare och invandrar- politik, Bortom Vi och Dom. Teoretiska reflektioner om makt, integration och strukturell diskriminering, red de los , SOU 2005:41, . (1992) Pretensions in Political Thought, Destabilizing Theory: Contemporary Feminist , ed by . , J. W. (1993) Kvinnor som bara har paradoxer att erbjuda: fransk feminism 1789–1945, Häften för kritiska studier /4, s 6–17 (2002) Globaliseringens dimensioner. Nationalstat, väl- färdssamhälle, demokrati och sociala rörelser. (1997) Concepts of Identity and Difference, Identity and Difference, ed , , . 6Integrationspraktik som arena för konstruktion och normalisering av det (in)kompetenta invandrarsubjektet I detta kapitel är mitt syfte att granska en särskild typ av åtgärd som i växande omfattning håller på att institutionaliseras för att hantera den på den svenska arbetsmarknaden. I det svenska institutionella språkbruket kallas denna typ av åtgärder i allmänhet för integrations- eller mångfaldsåtgärder. Den åtgärd som studeras i kapitlet; Mångfald i vården (hädanefter MiV), utvecklades speci- ellt för att förbättra arbetsmöjligheterna för utomeuropeiska läkare inom deras kompetensområden i den svenska hälso- och sjukvårds- sektorn. Syftet i detta kapitel är att detaljgranska hur utbildningen, eller snarare kompletterande utbildningsåtgärder, är behäftade med strukturella former av diskriminerande praktiker som formar och konstruerar ett etnifierat och underordnat subjekt. Tyngdpunkten i analysen ligger på följande två frågor: a)Vilken är den implicita och explicita förförståelse om den andre som framkommer i formuleringen och implementeringen av denna åtgärd?