sou · GUB330 · 2007-01-01 00:00:00 — Man kan rent principiellt hävda att det aldrig är accep- tabelt att rättssystemet behandlar minoriteter annorlunda än majo- ritetsbefolkningen,11 men alla differenser kan inte automatisk tol- kas som diskriminering av minoriteter. Frågan om skillnader i behandlingen av personer ur olika mino- riteter jämfört med behandlingen av personer ur majoritetsbefolk- ningen kräver alltså vidare forskning. Orsaken till dessa skillnader kan vara diskriminering, men det kan också finnas andra förhållan- den. Det bör understrykas att alla som är skäligen misstänkta för brott inte blir lagförda. Förundersökningarna läggs ned i genomsnitt av fallen (Kardell i denna volym) och det 10Diesen i denna volym redovisar däremot motsatt resultat. De undersökningar han redo- visar är emellertid inte helt jämförbara med Kardells och , bl.a. utgår man i de av Diesen redovisade studierna från lägre misstankegrad. 11Se dock Lernestedt i denna volym. "Brottslighet hos personer födda i och i utlandet" händer faktiskt också att människor blir frikända av domstol (en- ligt RÅ 2004 i av fallen). Är man intresserad av brotts- rubriceringar är det viktigt att observera att dessa ofta förändras från misstanke till lagföring. De två studierna av invandrares brottslighet som har gjorts av BRÅ (1996 och 2005) bygger alltså på registret över skäligen miss- tänkta personer. Brottsförebyggande rådets argument att använda sig av uppgifter över misstänkta istället för uppgifter över lagförda är att den förstnämnda statistiken är mer detaljerad. Mot bakgrund av att förundersökningar mot personer med invandrarbakgrund oftare läggs ned än förundersökningar mot personer med svensk bakgrund, innebär detta val av statistikkälla att invandrares överre- presentation i BRÅ:s studier blir något större än den överrepre- sentation man får i studier av lagförda personer (, Sar- necki och 1998). Diskriminering i samband med dom Frågan om förekomsten av diskriminering i domstolar är komplice- rad. Vad som egentligen menas med diskriminering och likabe- handling är frågor som är aktuella när det gäller hela granskningen av selektion p.g.a. etnisk bakgrund inom rättssystemet. Frågorna ställs dock på sin spets just när det gäller domstolar. Detta diskute- ras av Lernestedt (2005, generellt, och i denna volym specifikt rörande kulturella minoritetsgrupper). Lernestedt ställer sig frå- gan vad likhet, likabehandling och rättvisa egentligen innebär för regeltillämpningen vid brott begångna av individer ur olika mino- ritetsgrupper. Är det alla gånger förenligt med vårt samhälles rätt- viseideal, och med idéer om likabehandling och likhet inför lagen, att rättssystemet behandlar människor som har begått likadana brottsliga handlingar lika, även om dessa människor kommer från olika kulturer? Och vad innebär det, i ett mångkulturellt sam- hälle, att behandla lika i någon relevant bemärkelse? Lernesteds kontroversiella svar på dessa frågor är att ett uppfyllande av både bredare likhetsideal och snävare, rättsliga likabehandlingsideal ganska ofta kräver att kulturella förhållanden beaktas. Lernestedts grund- idé är alltså att domstolarna måste vara beredda att ta hänsyn till vad han kallar kulturella försvar: om detta inte görs, dömer dom- stolarna i vissa fall i strid med idén om likhet inför lagen. "Brottslighet hos personer födda i och i utlandet" Om och på vilket sätt de svenska domstolarna faktiskt tar hän- syn till brottets kulturella bakgrund (motiv) kan undersökas endast genom studier av rättsfall och någon sådan undersökning har inte kunnat genomföras inom ramen för detta projekt. Det bör påpekas att kulturellt hänsynstagande även kan ha diskriminerande effekter mot olika grupper. I denna volym presenteras däremot några försök att se om dom- stolarna kan tänkas behandla åtalade ur olika etniska minoriteter hårdare än individer som tillhör majoritetsbefolkningen. Diskrimi- nering i samband med lagföring i domstol kan i princip delas in i två typer som kan vara relaterade till varandra: 1.Att domstolarna dömer personer ur etniska minoriteter på svagare grunder än dem som krävs för att döma en svensk. Detta skulle medföra större sannolikhet för att dömas för brott för en invandrare än för en svensk. 2.Man dömer personer ur minoritetsgrupper hårdare än perso- ner ur majoritetsbefolkningen. När det gäller frågan huruvida individer som tillhör etniska mino- riteter döms på svagare grunder är majoritetsbefolkningen är bilden splittrad. och 1991 hävdar att brottsmisstänkta utlänningar döms i ungefär i samma utsträckning som svenskar. Diesen (2005 och här) hävdar däremot att invandrare oftare fälls av domstolar än svenskar. Detta resultat kontrasterar han mot resultat från , där invandrare enligt och (2003) istället oftare frikänns av domstol. Den diskussion som kan föras kring vilken andel individer ur minoritets- respektive majori- tetsbefolkningar som fälls respektive frikänns i domstolar kan lik- nas de jag förde ovan om andelen nedlagda förundersökningar. Både när invandrare fälls oftare och när de fälls mera sällan av dom- stol kan det ur olika utgångspunkter tolkas som belägg för diskri- minering. Det krävs uppenbarligen helt andra metoder för att fast- ställa om en sådan diskriminering förekommer. En möjlighet är att jämföra domar, en annan är att undersöka hur den rättliga proces- sen går till. du Rées redovisar i denna volym en intervjuundersök- ning med några av aktörerna i den rättliga processen angående deras syn på likabehandling i rättsprocessen. Mer om hennes undersök- ning nedan. Låt oss nu gå över till frågan om domstolarna tenderar att döma personer som tillhör (vissa) etniska minoriteter hårdare. "Brottslighet hos personer födda i och i utlandet" Diesen (2005) finns det större utrymme för diskriminerande be- handling i domstol när det gäller påföljdsfrågan jämfört med skuldfrågan. Av den forskningsgenomgång som presente- rats i SOU 2005:56 (2005: 407 ff.) framgår att resultaten inte heller här är helt entydiga, även om det finns en hel del både brittiska och amerikanska studier som tyder på att t.ex. svarta och latinamerika- ner döms till hårdare straff. De amerikanska studierna handlar ofta om dödsstraffet, där svarta män som fälls för mord döms till döden påtaligt oftare än vita. Enligt studier som citeras i SOU 2005:56 beror den större omfattningen av dödsdomar mot svarta på att åklagarna oftare yrkar på dödsstraff i mål där svarta står åtalade för mord. En viktig faktor när det gäller strängheten hos det straff som av- kunnas för grova våldsbrott i är enligt SOU 2005:56 (Ibid.) inte bara den etniska- (ras-) tillhörigheten hos den åtalade utan även hos offret. Strängast straffas svarta män som har våldtagit eller dödat vita kvinnor. Några mer omfattande systematiska studier som relaterar dom- stolens påföljdsval till etnisk bakgrund hos både offer och gär- ningspersoner finns inte i . De uppsatser som redovisas av Diesen (2005 och här) tyder på att diskriminering mot invandrare som offer kan förekomma. Det finns däremot forskning som visar att personer med invandrarbakgrund löper större risk att dömas till fängelse än svenskar. 1996 presenterade resultat som visade att så var fallet när det gäller grövre sexualbrott12. Även i de uppsatser som redovisas av Diesen (2005) framkommer skillnader i andelen invandrare och svenskar som döms till fängelse. Skillna- derna tycks emellertid variera beroende på brottstyp. I denna volym redovisas tre studier (Diesen, Kardell och Petters- son) som visar på att risken för att dömas till fängelse är större för personer med invandrarbakgrund. Sådana undersökningar är svåra att göra eftersom orsaken till att människor döms till olika påfölj- der ju kan ligga i olikheter i själva den brottsliga handlingen (även om brottet rubriceras likartat) eller i andra omständigheter (t.ex. förövarens tidigare brottsbelastning) som domstolen bör ta hänsyn till vid straffmättningen. undersöker domar i mål rö- rande våldtäkt, misshandel och eget bruk av narkotika i , 12 Skillnaderna var påtagliga; av utländska medborgare, av svenska medborgare med en eller både föräldrar födda i utlandet och av personer med både föräldrar födda i som dömdes enligt till fängelse. hävdar att dom- stolarna var bl.a. mindre villiga att ens överväga rättspsykiatrisk vård om personen hade invandrarbakgrund. "Brottslighet hos personer födda i och i utlandet" och under några perioder . För att göra materialet så jämförbart som möjligt tar hon i sin analys hänsyn till sådana faktorer som brottstyp, om den åtalade har tidigare lagförts för brott, den åtalades ålder, antal brott i do- men och relationen mellan offret och gärningsmannen. När man tar hänsyn till alla dessa variabler framgår det att europeiska invandrare löper större risk att dömas till fängelse jäm- fört med svenskar medan överrisken för dem som har sin bak- grund i länder utanför är nästan större än för svenskarna. Hypotesen om att (i synnerhet utomeuropeiska) invand- rare diskrimineras genom att de oftare döms till fängelse får således tämligen starkt stöd hos . Kardells och Diesens resultat som gäller flera olika brottstyper överensstämmer med . Invandrare och då i synnerhet personer med utomeuropeisk bakgrund döms oftare till fängelse och får längre straff. Skillnader består när man kontrollerar variab- ler som är relevanta för påföljdens stränghet. Varför diskrimineras invandrare inom domstolsprocessen? Den forskning som redovisas av (1999, 2005 samt till- sammans med i denna volym), och som jag nämnde tidi- gare, kan även användas för att förstå de mekanismer som äger rum i domstolen. Liksom när det gäller polisen finns det risk att aktö- rerna i domstolen påverkas av de stereotypa bilder av personer ur olika etniska minoriteter som finns när några ur dessa grupper står åtalade för brott. Denna risk är självfallet mer påtalig till följd av att praktiskt taget alla aktörer i svenska domstolar, med undantag för den åtalade, vanligen tillhör majoritetsbefolkningen. du Reés har i denna volym, på basis av intervjuer med åklagare och advokater, sökt beskriva hur bl.a. invandrare behandlas i en domstolsförhandling. Bilden är mångfasetterad och respondenterna är långt ifrån överens i alla avseenden. Majoriteten intar emellertid ståndpunkten att utomlegala faktorer som är relaterade till den åtalade kan ha betydelse både för hur denna bemöts i domstolen och även för påföljden. När det gäller etnisk bakgrund handlar dessa utomlegala faktorer i stort om den tilltalades kulturella likhet med majoritetsbefolkningen i allmänhet och rättens ledamöter i synnerhet. De svårigheter som den åtalade kan ha med att förmedla sin historia om det han/hon är åtalad för behöver inte endast "Brottslighet hos personer födda i och i utlandet" handla om den etniska bakgrunden. Även förmågan att uttrycka sig någorlunda väl på svenska har betydelse i domstolen. Den tilltalade måste förmedla sin berättelse till domstolen och det är svårt om han/hon saknar förmåga att utrycka sig på ett trovärdigt sätt. Re- dan att förmedla denna story genom en tolk, medför problem (t.ex. faller nyanserna lätt bort). Förmodligen blir det ännu svårare att göra det på en bristfällig eller torftig svenska eller svenska som inte är anpassad till den kontext i vilken budskapet framförs. För att få det optimala bemötande från en domstol ska man alltså korrekt spela den roll men är tilldelad i det dramat som en förhandling i en domstol, oberoende vilket land det är fråga om, alltid innebär. Många av du Rées informanter medger att det kan vara svårt för olika aktörer att helt bortse från vissa negativa stereotyper rörande personer ur olika etniska och religiösa minoriteter. T.ex. kan en person som står åtalad för misshandel av en närstående kvinna och som tillhör en minoritet som enligt de existerande stereotyperna har en patriarkalisk kvinnosyn ha svårare att både hävda sin oskuld och hoppas på en mild behandling i domstolen. Samma kan gälla människor som tillhör etniska minoriteter som tillskrivs vara våldsamma eller tjyvaktiga. Det vi vet hitintills tyder på att diskrimineringen är olikartad och även olika omfattande i olika steg av den rättsliga processen, även om mycket forskning återstår för att verifiera denna tes och för att beskriva karaktären av dessa problem. Det är inte orimligt att anta att diskrimineringen får de största effekterna när myndigheternas diskretionära utrymme är som störst. Detta skulle innebära att dis- krimineringen spelar störst roll när anmälan görs och när den första misstanken väcks. Sedan skulle en viss korrigering ske i samband med beslut om åtal, andelen åtal som läggs ned är fler när det gäller invandrare. En ytterligare korrigering kan man kanske förvänta sig vid domstolsförhandlingen. Denna korrigering kan dock gälla skuldfrågan och inte nödvändigtvis påföljdsfrågan. Den höga san- nolikheten för att personer ur vissa minoriteter oftare döms till fängelse jämfört med majoritetsbefolkningen vid likartade brott och vid i övrigt likartade förhållanden talar mot korrigeringstesen i påföljdsfrågan. "Brottslighet hos personer födda i och i utlandet" Bygger man alltså sina slutsatser om invandrares överrepresenta- tion i brottsstatistiken på lagföringsstatistik är det alltså sannolikt att överrepresentationen orsakad av diskriminering totalt blir lägre men att den möjligen koncentreras till grövre brott (om domsto- larna bedömer likartade handlingar hos olika grupper som olika grova) samt att invandrare (vissa minoriteter) kommer att bli kraf- tigt överrepresenterade bland dömda till hårda straff. En viktig slutsats kan bli att en del av vissa etniska minoriteters överrepresentation inom kriminalvården beror på de ovan be- skrivna processerna. Bilden av den brottsliga invandraren som självuppfyllande profetia En genomgång av svensk forskning tyder alltså på att etniska mino- riteter diskrimineras på olika nivåer av det svenska rättssystemet. Den mycket mer omfattande forskning som finns på detta område i och , men även bl.a. i vårt grannland , stödjer tesen att sådan diskriminering förekommer i många Väst- demokratier. Jag har också redogjort för forskning som utifrån olika utgångspunkter förklarar de allmänmänskliga mekanismer som ligger bakom diskriminering. Även om det krävs betydligt mer svensk forskning på detta område måste det anses som sannolikt att, åtminstone vissa minoriteter diskrimineras inom vårt rättssy- stem. Denna diskriminering orsakar troligen att individer ur dessa minoriteter är överrepresenterade i statistiken över misstänkta, lag- förda samt fängslade personer. Våra kunskaper är långt ifrån till- räckliga för att bedöma hur stor effekt diskrimineringen har på denna statistik. Det finns emellertid goda skäl att anta att effekten finns. måste det påpekas att detta förmodligen inte är den enda orsaken till att invandrare och deras barn är överrepre- senterade i brottsstatistiken. Man kan alltså anta att vissa invandrargruppers överrepresenta- tion i brottsstatistiken delvis orsakas av diskriminering. bidrar denna statistiska överskattning av invandrares brottslighet till den bild av den kriminella invandraren som så starkt etable- rats i vårt samhälle (2004). Om man nu betänker att en cen- tral orsak till att invandrare diskrimineras inom rättssystemet kan antas vara just existensen av stereotypen om den kriminella in- "Brottslighet hos personer födda i och i utlandet" SOU 2006:30 vandraren kan man hävda att diskrimineringsproblematiken är delvis självgenererande. Man skulle kunna illustrera denna process på följande enkla sätt: Genom egna erfarenheter och statistiska uppgifter får polisen bil- den av att vissa (etniska, religiösa) minoriteters brottslighet är mycket omfattande. Polisen uppmärksammar därför i sin dagliga verksamhet personer tillhöriga den/de aktuella minoriteterna. Ge- nom att noga kontrollerna fler personer ur just denna grupp och mera noga utreda deras brott, kommer polisen att upptäcka flera brott inom just denna grupp vilket ytterligare förstärker stereoty- pen och påverkar polisens verksamhet. Föreställningen om grup- pens höga brottslighet kommer alltså att bli en självuppfyllande profetia. Liknande mekanismer kan också förekomma i andra delar av rättssystemet. Effekter av upplevelsen av diskriminering Som det har framkommit ovan är det min bedömning att överre- presentationen av invandrare (vissa etniska minoriteter) i statisti- ken över misstänkta och lagförda personer inte endast kan förklaras av att de diskrimineras av rättssystemet. Med all sannolikhet begår också personer ur dessa minoritetsgrupper de facto fler brott. Re- sultat av självrapporterande undersökningar (se i denna antologi) samt analyser av brott med hög anmälningsbenägenhet och hög uppklaring (t.ex. dödligt våld) tyder på detta. En central fråga blir i detta sammanhang varför individer ur olika etniska minoriteter är överrepresenterade i den faktiska brottslig- heten. Även här kan diskrimineringen vara en viktig orsak. Om polisen och andra rättsvårdande myndigheter behandlar perso- ner ur vissa etniska minoriteter hårdare än individer ur majoritets- befolkningen, är det tämligen sannolikt att dessa individer uppfat- tar detta som diskriminering. Det finns få svenska studier om hur t.ex. invandrarungdomar uppfattar polisens agerande gentemot den egna gruppen, men det finns starka skäl att anta att polisens attity- der och agerande inte sällan uppfattas som negativt (1999). "Brottslighet hos personer födda i och i utlandet" genomförda fokusgruppintervjuer med paneler bestående av invandrare i , och (Kamali 2005: 109 ff.) gavs uttryck för en kompakt misstro mot rättsystemet i allmänhet och polisen i synnerhet. Flera respondenter gav utryck för uppfattning att polisen behandlade invandrare hårdare, utsatte dem för förnedrande behandling och grep dem oftare och inte säl- lan utan grund. Den typen av intervjuer är inte lämplig för att be- döma omfattning av dessa problem, resultaten indikerar emellertid klart att många av paneldeltagarna hade negativ hållning till polisen och ansåg sig kunna ge utryck för denna hållning när andra invand- rare var närvarande. I SOU 2005:56 (2005: 398) redovisar Lappalai- nen brittiska och amerikanska studier som visar att svarta upplever polisen negativt i dessa länder. SOU 2005:56 redovisar vidare flera studier från dessa länder som tyder på att polisen använder mera våld i förhållande till minoritetsungdomar och då i synnerhet i områden som bebos av minoriteter. Olika typer av polisiära aktioner som genomförs i socialt utsatta områden, där det bor många människor ur olika etniska minorite- ter, kan av invånarna lätt uppfattas som direkt diskriminerande. I SOU 2005:56 (2005:389 m.fl.) redovisas flera studier av s.k. over- policing av sådana områden i och . Ett exempel på en mycket allvarlig konflikt mellan en etnisk minoritet och poli- sen i samband med en polisaktion i en minoritetsstadsdel är de s.k. Brixtonkravallerna. I den av brott och andra sociala problem belastade stadsdelen i , där många svarta unga män från hade sina bostäder, använde sig den brittiska polisen av s.k. Stop and Search-taktik. Inom ramen av den s.k. Operation Swamp, som genomfördes av polisen i Brixton, stoppade polisen (som nästan uteslutande bestod av vita män) unga svarta män vilka kontrollerades på ett hårdhänt sätt. Polisens avsikt med denna aktion var att stoppa gatubrottslighet. De unga männen som var föremål för åtgärderna uppfattade aktionen som trakasserier och rasism. Polisens agerande utlöste omfattade kravaller med många skadade, både bland ung- domar och poliser och mycket allvarliga ekonomiska skador i form av nedbrända och plundrade fastigheter, förstörda bilar och annan egendom. En polisiär aktion som skulle förebygga brott utlöste alltså istället en omfattande brottlighet. (Metropolitan 2005, Geocities 2005). "Brottslighet hos personer födda i och i utlandet" Som nämnts tidigare finns det inte någon svensk systematisk forskning kring hur polisen arbetar med invandrarungdomar i de invandrartäta förorterna i . Det finns en del indikationer på att detta arbete inte är oproblematiskt. Inte minst handlar detta om de s.k. invandrargängen som av många polismyndigheter upp- fattas som ett allvarligt problem (i , i , i 2005). På flera håll har man startat speciella polisära enheter för att bekämpa den grova brottsligheten som emanerar ur dessa förorter. Den mest kända av dessa enheter är SGI (Speciella GängInsatser) i södra förorter (2005). SGI:s arbete riktar sig nästan uteslutande mot ungdomar ur olika etniska minoriteter. Enligt resultat har SGI i alla fall kortsiktigt lyckats påverka brottsaktiviteten i de nätverk av grovt kriminella ungdomar som deras insatser har riktat sig mot. Arbetsmetoden, som i stor utsträckning bygger på underrättelser som man på olika sätt samlar i den kriminella miljön, innebär emellertid en svår balans- gång. Hur samlar man information om kriminalitet och ingriper mot kriminella individer i ett socialt utsatt område, med en befolkning som i huvudsak består av etniska minoriteter, utan att de etniskt svenska poliserna skapar motsättningar gentemot lokal- befolkningen? Att polisiära insatser i den sortens bostadsområden har skapat sådana motsättningar i andra delar av landet framgår av information från bl.a. i . Där har polisens bilar och andra utryckningsfordon angripits vid olika tillfällen. Konflikten mellan lokala ungdomar med invandraranknytning och en utifrånkom- mande polis kan få mycket allvarliga konsekvenser. Det har inträf- fat att polisbilar, ambulanser och brandbilar i samband med utryckning inte har vågat åka in ett sådant bostadsområde utan eskort av en piketbil. Den sortens motsättning mellan lokalbefolk- ning och myndigheter kan vara farlig även om det inte leder till upplopp som i Brixton. Människor som måste vänta än nöd- vändigt när de behöver hjälp från brandkår eller ambulans, eftersom dessa anser sig behöva poliseskort, kan knappast känna sig som fullvärdiga medlemmar i ett samhälle. "Brottslighet hos personer födda i och i utlandet" Diskriminering inom andra samhällssektorer I det tidigare nämnda betänkandet från utredningen om strukturell diskriminering på grund av etnisk eller religiös tillhörighet (SOU 2005:56) går igenom indikatorer på diskriminering inom medierna, det politiska livet, utbildningsväsendet, arbets- marknaden och arbetslivet, boende, välfärdstjänster samt, som tidi- gare framgått rättssystemet. I SOU 2005:56 finner man tecken på diskriminering av etniska minoriteter inom alla dessa sektorer, även om han påpekar att kunskaperna om diskrimineringsme- kanismerna inte alltid är tillräckliga. Han beskriver också hur dis- krimineringen inom en samhällssektor ökar diskrimineringen inom andra sektorer. Han exemplifierar detta med hur diskriminering inom arbetsmarknaden får effekter på boendet och hela den eko- nomiska situationen hos ett hushåll vilket i sin tur kan få konse- kvenser för kvalitén på barnens utbildning osv. (Ibid:449). Diskri- minering av föräldrar på arbetsmarknaden kan alltså medföra kon- sekvenser för barnens framtida utbildning och livssituation. I SOU 2005:56 påpekas att alla invandrare är inte utsatta för samma grad av diskriminering. Även om det i vårt samhälle finns det en etablerad konstruktion av vi – svenskar och dem – in- vandrare, så tycks det vara en påtaglig skillnad mellan olika mino- riteter där personer från , och hör till de mera drabbade. I vardagsspråket tycks dessa grupper vara synonyma med invandrare/utlänningar, medan andra grupper t.ex. personer som kommer från och benämns sällan på detta sätt. forskning har visat att i dessa grupper är andelar personer som upplever sig diskriminerade större än i andra (1995). Diskriminering som orsak till brottslighet Inom kriminologin finns det ett antal teorier som söker brottslig- hetens orsaker i människors sociala och ekonomiska utsatthet.