sou · GUB354 · 2007-01-01 00:00:00 — I mitt uppdrag har även ingått att bedöma möjligheten att tillgo- dose döva invandrares behov av utbildning i svenskt teckenspråk. På motsvarande sätt som det finns olika talade språk finns det också olika tecknade språk. En del av de invandrade saknar även kunskaper i sitt hemlands teckenspråk. För att integrationen av döva invandrade ska fungera behövs utbildning i svenskt tecken- språk. Utan dessa kunskaper har gruppen svårt att kunna tillgodo- göra sig den utbildning i svenska för invandrare (sfi) som kommu- nerna är skyldiga att erbjuda. -Rätten till utbildning i svenskt teckenspråk likställs med rätten till utbildning i svenska för invandrade (sfi). -får i uppdrag att ta fram kursplaner i svenskt teckenspråk för invandrade (tfi) -får i uppdrag att ta fram ett sfi-test som är anpassat för teckenspråkiga -får i uppdrag att ta fram läromedel anpassat dels för utbildning i svenskt teckenspråk för teckenspråkiga invandrade dels för tfi/sfiutbildningen -En eller flera folkhögskolor får i uppdrag att ta fram utbildningar i tfi som är särskilt anpassade för denna målgrupp. Teckenspråksutbildning för föräldrar (Kapitel 9) I mitt uppdrag har också ingått att analysera om utbildningen (både den som erbjuds av landstingen och den som erbjuds av staten) i teckenspråk för föräldrar och syskon till barn som är teckensprå- kiga tillgodoser de behov som finns. Uppdraget gäller både den ut- bildning som erbjuds av landstingen och den som erbjuds av staten. Stöd till föräldrar till barn som är beroende av teckenspråk för sin kommunikation är delat mellan landstingen och staten. Landstingen erbjuder inom ramen för sitt habiliteringsansvar för- äldrarna en introduktionsutbildning i teckenspråk. Omfattningen av denna utbildning varierar kraftigt mellan olika landsting. Staten erbjuder därefter en stegvis uppbyggd utbildning i teckenspråk om sammanlagt à – TUFF-utbildning. Denna är avsedd att genomföras innan barnet når skolåldern. Från såväl enskilda föräldrar till teckenspråkiga barn som från , hörselskadade och språkstörda barn (DHB) har i flera olika sammanhang påtalats att är för lite för att föräldrar ska kunna lära sig ett nytt språk. -Landstingen bör även i fortsättningen ha ansvar för genomförandet av introduktionsutbildningen i teckenspråk för föräldrar. -Landstingen ska också uppmärksamma dessa föräldrars behov av utbildning och stöd i föräldraskapet samt fortlöpande erbjuda stöd i den omfattning som behövs för att behoven ska kunna tillgodoses. Statlig teckenspråksutbildning för föräldrar (TUFF) -Staten ska ha fortsatt ansvar för den TUFF-utbildning som erbjuds föräldrar till teckenspråkiga barn. -Ny ansvarig myndighet ska vara (). SPM får ansvar och uppdrag att samla och samordna såväl ekonomiska resurser som den kompetens som finns inom området som kan utgöra en tillgång för genomförandet av de statliga TUFF utbildningarna. -Alla föräldrar ska erbjudas den statliga teckenspråksutbildningen för föräldrar de går igenom introduktionsutbildning. ansvarar för att föräldrarna efter samverkan med SPM får detta erbjudande. SPM ska anvisa medel och ge lämpliga förslag på utbildningsanordnare och planläggning av utbildningen så att utbildningen anpassas till föräldrarnas behov och förutsättningar i övrigt. Strävan ska vara att de tas ut senast under barnens förskoletid. -SPM bedömer och utvärderar utbildningsanordnarnas lämplig- het och kvaliteten på utbildningarna . SPM har också ansvar för att utbildningsanordnarna strävar efter att TUFF- utbildningarna blir likvärdiga och får en gemensam och transparant struktur. -Utbildningsanordnare kan vara landsting, folkhögskolor, studie-cirklar eller andra som bedöms ha nödvändig kompetens, erfarenhet och i övrigt förutsättningar att genomföra utbildningarna. -Nuvarande påbyggnadsutbildning som ges inom det reguljära utbildningssystemet bör kompletteras med en IT-baserad distansundervisning i teckenspråk -Uppdraget att utveckla ett lämpligt IT-baserat utbildningsmaterial bör ges till SPM och Nationellt centrum för flexibelt lärande (CFL) (eller den myndighet som föreslås komma få ansvara för vuxenutbildningen) i samverkan. Samhällsstöd (Kapitel 10) I mitt uppdrag har ingått att bedöma möjligheten att använda teck- enspråket samt tillgången till tolk för teckenspråkiga i olika situa- tioner, t.ex. i arbetslivet och vid samhällsstöd. Människor som är beroende av teckenspråk utgör en språklig minoritet i ett samhälle där flertalet andra i sin dagliga interaktion använder ett språk som de inte kan tillgodogöra sig på grund av nedsatt hörselförmåga. De teckenspråkiga är därför i större om- fattning än andra människor beroende av att kunna använda och få information på eget sitt språk. Teckenspråkigas behov av tolk för vardagstolkning blir inte fullt ut tillgodosett. Det visar min kartläggning av möjligheterna att an- vända teckenspråk och få tillgång till tolk i olika situationer. Kart- läggningen visar också på gränsdragningsproblem mellan vad som ingår i den vardagstolkning som landstingen ansvarar för och annan tolkning som annan huvudman ansvarar för. Dessa gränsdrag- ningsproblem är särskilt tydliga då det gäller tolkning i arbetslivet utöver den som ingår i landstingens vardagstolkning landstingen. Enligt den s.k. ansvars- och finansieringsprincipen ska tolkning bekostas av den som ska tillhandahålla stödet, men det finns alltså gränsdragningsproblem mellan olika myndigheter När det gäller tillgång till tolk vid olika slag av samhällsstöd visar kartläggningen att det inte alltid är självklart att myndigheter ska använda sig av tolk när så behövs. -ges i uppdrag att tydliggöra vad som ingår i var- dagstolkning. -ges i uppdrag att redovisa de olika former av stöd, inklusive stöd i form av tolk, som myndigheten erbjuder personer som är döva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade och hur dessa stöd tillgodoser dessa personers möjligheter till information på och stöd i form av teckenspråk i arbetslivet. Statsbidraget till tolktjänsten (Kapitel 11) Jag har även haft i uppdrag att pröva frågan om en ny fördelnings- modell för statsbidraget till tolktjänst samt klargöra syftet med bi- draget. Stora variationer i landstingens egenfinansiering av tolkverksamhet Landstingens egenfinansiering av tolkverksamheten varierar kraf- tigt från landsting till landsting. Vissa landsting har en mycket låg andel egenfinansiering, vilket inte var motivet för att införa det riktade statsbidraget för tolkverksamhet. Syftet med bidraget var att stimulera landstingen att utveckla tolkverksamheten men inte täcka hela kostnaden. Min bedömning är att bidraget behövs. Det har nämligen visat sig att en förhållandevis hög andel beställda tolkuppdrag inte genomförs. Bidraget måste dock i större omfattning än medföra att teckenspråkiga erbjuds tolk för vardagstolkning i den omfattning som efterfrågas. -Det riktade bidraget till tolkverksamhet behålls och summan står fast. -En ny fördelningsmodell av statsbidraget, som tar större hänsyn till de nuvarande faktiska kostnaderna för tolktjänsten, införs successivt. -Statsbidraget och modellen för detta utvärderas varefter man på nytt prövar om detta riktade statsbidrag ska finnas kvar och i så fall hur fördelningen ska se ut. Teckenspråkigas möjligheter som förtroendevalda (Kapitel 12) I mitt uppdrag har ingått att följa upp hur teckenspråkigas möjlig- heter att kunna delta i handläggningen av ärenden på samma sätt som andra förtroendevalda har förbättrats. Min slutsats är att gruppen teckenspråkiga fortsatt är kraftigt underrepresenterad i alla former av beslutande församlingar och att ambitionen att kommuner och landsting skulle förbättra delaktig- heten för teckenspråkiga i demokratiskt valda forum på intet sätt infriats. Brist på tolkar – viktigaste hindret Bristande tillgång till teckenspråkstolk är det i alla hänseenden det viktigaste hindret som behöver undanröjas. Det framkommer av mina intervjuer. Det handlar dels om att kunna förfoga över ett till- räckligt antal timmar för tolkning, inte bara utan även och , dels om att få tillgång till en teckenspråkstolk- ning med rätt kvalitet. Kritiken handlar också om att den förtroen- devalde själv inte har befogenheter eller ens kan vara delaktig i be- slut som avgör tilldelningen av tolkresurser för upprätthållande av uppdraget. Det behövs alltså åtgärder för att stärka teckenspråkigas möjligheter att upprätthålla förtroendeuppdrag. Oklart hur tolkning vid förtroendeuppdrag ska finansieras Det finns även finns oklarheter när det gäller finansiering av teckenspråkstolkning vid förtroendeuppdrag. Därför vill jag att statsmakterna tydliggör att kostnaderna för tolkning i samband med uppdragets genomförande helt ska finansieras av den huvud- man som uppdraget avser. Det innebär att ansvars- och finansie- ringsprincipen ska tillämpas. Inom den offentliga sektorn är det respektive kommun och landsting, , regeringen samt ak- tuell myndighet som ska stå för kostnaderna för tolk vad gäller be- redning, förmöten, utbildning, sammanträden m.m. kopplat till uppdraget. Övrig tolkning ingår i den vardagstolkning som lands- tingen tillhandahåller. Tolkutbildning och auktorisationsfrågor (Kapitel 13) I mitt uppdrag har även ingått att analysera orsakerna till bristen på behöriga sökande till tolkutbildningen och att pröva möjligheterna till auktorisation av dövblind- och vuxendövtolkar. I samband med detta har jag gjort vissa överväganden vad gäller tolkutbildningen. är utbildningen en sammanhållen teckenspråks- och tolkut- bildning . Min bedömning är att utbildningen bör delas upp i två delar enligt tidigare modell, en språkutbildning och en därpå följande tolkutbildning. Båda utbildningarna bör även i fort- sättningen erbjudas av folkhögskolan. bör de utformas som högskoleutbildning på folkhögskola. Språkutbildningarna bör vara öppna för alla som är intresserad av att lära sig teckenspråk för att exempelvis kunna utnyttja språket i sitt vanliga arbete – exempelvis förskollärare, lärare, syokonsulenter m.fl. Dagens sammanhållna 4-åriga tolkutbildning bör revideras. -att man inom utbildnings- och , i samråd med Tolk och översättarinstitutet vid (), bör bereda förslag till nya utbildningar. Dessa nya utbildningar bör vara en separat tvåårig teckenspråksutbildning som har anslutning till tolkutbildningen, en separat tvåårig enhetlig tolkutbildning med gemensamma antagningskrav, kursplaner och utarbetade betygskriterier. -att sådan teckenspråksutbildning som har anslutning till tolk- och översättarutbildning kategoriseras som eftergymnasial utbildning och att de studerande därmed blir berättigade till studiemedel för eftergymnasiala studier. -att en ändring i förordningen för TÖI genomförs så att TÖI ges möjlighet att förmedla medel till teckenspråksutbildning enlig ovan. -att TÖI:s tillsynsansvar för utbildningarna förtydligas. -att en översyn av dimensioneringen av utbildningarna behöver göras. -att en ny inriktning mot översättarutbildning inom tolkutbild- ningen arbetas fram. -att man i samband med revideringarna av utbildningarna tar fram riktlinjer för hur utbildningarna inom folkhögskolan ska kunna valideras mot högskolepoäng. -att Kammarkollegiet får i uppdrag att beskriva vilka kriterier som måste vara uppfyllda för att utbildningsbevis från teckenspråks och döv-blindtolkutbildningen ska kunna ersätta av Kammarkollegiet föreskriven kunskapskontroll för auktorisation som tolk. -att utbildningarna blir högskoleutbildningar. Kravet på information på teckenspråk ökar och därmed behovet av översättare. I likhet med kraven på professionella tolkar bör det finnas motsvarande krav på översättare. -att Kammarkollegiet ges i uppdrag att utreda förutsättningarna för auktorisation även avseende översättning mellan svenskt teckenspråk och det svenska språket. -att Kammarkollegiet ges i uppdrag att utreda förutsättningarna för auktorisation i dövblindtolkning. Jag har anslutit mig till kontakttolkutredningens förslag att det in- rättas ett nationellt tolkregister med TÖI som registerhållare över kontakttolkar, tolkar för döva, dövblinda, vuxendöva och hörsel- skadade samt konferenstolkar. Dessutom föreslår jag följande. -att TÖI ges i uppdrag att utreda förutsättningarna för att upprätta ett sådant register samt -att fastställa kriterier för att bli upptagen i registret och att analysera former och drift av registerhållning. -att TÖI tillförs särskilda medel för att genomföra det föreslagna utredningsarbetet. Kultur och medier och möjligheter till eget skapande (Kapitel 14) I mitt uppdrag har även ingått att kartlägga och analysera tillgäng- ligheten vad avser kultur och medier samt möjligheterna till eget skapande för teckenspråkiga. Kulturpolitiken omfattar frågor om konst, musik, film, teater, dans, litteratur, museiverksamhet, utställningar m.m. Till kulturpo- litikens mål hör bl.a. att verka för att alla får möjlighet till delaktig- het i kulturlivet och till eget skapande. Kulturpolitiken ska även bevara och bruka det gemensamma kulturarvet, främja bildnings- strävandena samt främja mötet mellan olika kulturer inom landet. För personer som är teckenspråkiga är tillgängligheten till samhäl- lets kulturutbud starkt begränsad då en ytterst liten del av detta kulturutbud är tillgängligt på svenskt teckenspråk. -En ändring ska införas i upphovsrättslagen (1960:729) så att litteratur på eller översatt till teckenspråk fullt ut omfattas av samma regler som övriga skönlitterära och beskrivande framställningar i tal eller skrift. -I likhet med det depåbibliotek som finns för samiska språk ska ett depåbibliotek för teckenspråk inrättas. Detta bibliotek ska få motsvarande uppdrag som för samiska språk. Depåbiblioteket för teckenspråk förs som en del till Talboks- och (TPB) som härigenom utökas till ett teckenspråks-, talboks- och punktskriftsbibliotek. Medel ska även anvisas för översättning av skönlitteratur till svenskt teckenspråk. Forskning (Kapitel 15) I mitt uppdrag har slutligen ingått att kartlägga nuvarande forsk- ning samt att analysera behovet av eventuella forskningsinsatser. Kartläggningen av nuvarande forskning har redovisats i ett separat betänkande Teckenspråk och teckenspråkiga. Kunskaps- och forsk- ningsöversikt – SOU 2006:29. Kartläggningen visar att det behövs fortsatt forskning inom en mängd olika områden. Jag bedömer att främst fem områden är sär- skilt angelägna: –Teckenspråkiga barns språkutveckling och tvåspråkighet –Språkvetenskaplig forskning om svenskt teckenspråk och om svenska som andra språk för teckenspråkig –Samhällsvetenskaplig forskning om teckenspråkiga barn, ungdomar och vuxna. –Forskning om tolkning mellan tecknade och talade språk –Forskning och utveckling inom IT och mobiltelefoni som ger möjlighet till distanskommunikation på teckenspråk och till hämtning, lagring och uppspelning av information och nyheter på teckenspråk. Stöd till forskning vid universiteten i , , och Svensk forskning om teckenspråk och om teckenspråkiga barns språkutveckling och fram tills hävdar sig väl vid jämförelse med motsvarande forskning i andra länder. Antalet personer med avlagd doktorsexamen i ämnen om tecken- språk och teckenspråkiga är förhållandevis få men har ökat under . Härigenom har utbildning och forskning om teckenspråkiga etablerats inom flera olika ämnesområden och spritts till flera universitet och lärosäten. De forskningsmiljöer där forskning om teckenspråk och om teckenspråkiga bedrivs är dock fortsatt små. Jag bedömer det där- för som angeläget att utöver det särskilda stöd jag föreslår ska ges åt lingvistisk forskning om teckenspråk och om svenska som and- raspråk för döva vid , bör stöd även ges åt den forskning om teckenspråk och teckenspråkiga som bedrivs vid universiteten i och samt . I takt med att denna forskning utvecklas bör respektive lärosäte se till att professorer tillsätts för att garantera den vetenskapliga kva- liteten i utbildningar och i forskning. -Jag föreslår att ska i likhet med det åtagande universitet har för forskning och utbildning i svenskt teckenspråk ges ett motsvarande nationellt ansvar i form av ett särskilt åtagande för forskning och utbildning i svenska som andra språk för döva. Ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk För att litteratur på eller översatt till svenskt teckenspråk ska be- handlas lika som litteratur på andra språk föreslår jag följande änd- ring i 1 § lagen om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. 1 § Den som har skapat ett litterärt eller konstnärligt verk har upphovsrätt till verket, oav- sett om det är 1. en skönlitterär eller beskrivande framställning i tal eller skrift,// 1 § Den som har skapat ett litterärt eller konstnärligt verk har upphovsrätt till verket, oav- sett om det är 1. en skönlitterär eller beskrivande framställning i tal, skrift eller på (svenskt) teck- enspråk,// Ändringar skollagen (1985:1100) För att barn och ungdomar med språkstörning som är i behov av insatser av samma slag som döva skall kunna tas emot i specialsko- lan föreslår jag följande ändringar i skollagen. För barn som på grund av dövhet eller hörselskada inte kan gå i eller mot- svarande del av särskolan finns specialskolan. Staten är huvud- man för specialskolan. För barn som på grund av dövhet, hörselskada eller språk- störning inte kan gå i grundsko- lan eller motsvarande del av sär- skolan finns specialskolan. Sta- ten är huvudman för special- skolan. Skolplikt och motsvarande rätt till utbildning Barn i allmänhet skall tas emot i .//Barn som inte kan gå i eller särskolan därför att de är döva eller hörselskadade skall tas emot i specialskolan. Barn i allmänhet skall tas emot i .//Barn som inte kan gå i eller särskolan därför att de är döva, hörselskadade eller språk- störda skall tas emot i special- skolan. Utbildningen i specialskolan skall syfta till att ge barn och ungdomar med dövhet eller hörselskada en till varje elevs förutsättningar anpassad utbild- ning som så långt möjligt mot- svarar den utbildning som ges i . Utbildningen i specialskolan skall syfta till att ge barn och ungdomar med dövhet, hörsel- skada eller språkstörning en till varje elevs förutsättningar an- passad utbildning som så långt möjligt motsvarar den utbild- ning som ges i . Varje kommun är skyldig att se till att sfi erbjuds de personer som anges i 6 §. Undervisningen skall finnas att tillgå efter det att rätt till sfi inträtt. Om inte särskilda skäl finns, skall undervisningen kunna påbörjas inom tre måna- der. Varje kommun är skyldig att se till att sfi erbjuds de personer som anges i 6 §. Undervisningen skall finnas att tillgå efter det att rätt till sfi inträtt. Om inte särskilda skäl finns, skall undervisningen kunna påbörjas inom tre måna- der. Personer med så grav hörsel- nedsättning att de är beroende av teckenspråk för sin kommunika- tion skall erbjudas undervisning i svenskt teckenspråk i samband med sfi. Ändringar i specialskoleförordningen (1995:401) I denna förordning avses med I denna förordning avses med – hörselskada: nedsättning av – hörselskada: nedsättning av hörseln,// fullgod hörsel medför behov av inatser av samma slag som döva,// Regionskolorna är avsedda för döva eller hörselskadade ele- ver som inte behöver utbildning med särskilda resurser vid riks- skolan. Regionskolorna är avsedda för döva, hörselskadade eller språkstörda elever som inte be- höver utbildning med särskilda resurser vid riksskolan. Riksskolan, som skall finnas i (Åsbackaskolan), är av- sedd för döva eller hörselska- dade elever som på grund av ut- vecklingsstörning inte kan få sin utbildning i en regionskola. Riksskolan, som skall finnas i (Åsbackaskolan), är av- sedd för döva, hörselskadade el- ler språkstörda elever som på grund av utvecklingsstörning inte kan få sin utbildning i en regionskola. Ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) skall erbjuda dem som är bosatta inom eller som är kvarskrivna enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481) och stadigvarande vistas där,// 3. tolktjänst för vardagstolk- ning för barndomsdöva, döv- blinda, vuxendöva och hörsel- skadade. skall erbjuda dem som är bosatta inom eller som är kvarskrivna enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481) och stadigvarande vistas där,// 3. tolktjänst för vardagstolk- ning för barndomsdöva, döv- blinda, vuxendöva, hörselskadade samt språkstörda som är i behov av insatser av samma slag som barndomsdöva. Mitt uppdrag har varit att göra en översyn av rätten och möjlighe- terna för döva, dövblinda, vuxendöva, hörselskadade och språk- störda att använda svenskt teckenspråk. Uppdraget har varit om- fattande dels genom mängden deluppdrag som givits åt utred- ningen, dels genom att de uppdrag utredningen haft att belysa kommer från flera departement inom . 1.2Hur har vi arbetat Utredningen påbörjade sitt arbete med att samla in material och att planera arbetet. Utredningen har tagit fram en egen hemsida (/teckenspråk) som lades ut på nätet . På denna har information om arbetet i ut- redningen kontinuerligt lämnats. Den särskilde utredaren och sekretariatet har haft regelbundna möten med företrädare för (), (), Föreningen blinda (FSDB), , hörselskadade och språk- störda barn (DHB), med Cochleaimplantat (Barnplantorna), (), Unga hörselskadade (UH) och Dövblind ungdom (DBU). Flera enkätundersökningar har genomförts, bl.a. till kommuner om hur teckenspråkigas behov blir tillgodosedda, till landstingen om tillgång till tolk m.m. Vidare har information inhämtats genom möten med personer som har till uppgift att tillhandahålla olika slag av samhällsstöd till teckenspråkiga barn, ungdomar och vuxna. Utredaren och sekretariatet har även besökt , och för att inhämta information om språklagstiftning och om hur stödet till teckenspråkiga är organiserat i dessa länder. redare och sekretariat har också avlagt besök Europeiska unionen i , vid i Strassbourg och vid Uneso i för att inhämta information om vad som händer inom dessa organisationer med avseende på teckenspråk och teckenspråkiga. 1.3Utgångspunkter för mitt arbete Jag har inför arbetet med en översyn av rätten och möjligheterna att använda det svenska teckenspråket närmat mig uppgiften ut- ifrån tre perspektiv. Det första och grundläggande perspektivet är språkpolitiskt och handlar om rätten och möjligheterna att använda teckenspråk och att ingen får diskrimineras på grund av sitt språk. Det andra perspektivet är handikappolitiskt och handlar om till- gänglighet för personer som är beroende av teckenspråk till sådant som erbjuds andra i det svenska samhället. Det tredje perspektivet är ett demokratiperspektiv och handlar om delaktighet på lika vill- kor som andra medborgare. I den skrivelse om Demokratipolitik (2003/04:110) som rege- ringen lämnade till understryks, att det är angeläget att initiativ tas som avser socialt, ekonomiskt och kulturellt utsatta människor och att det utvecklas verktyg för att ge dessa människor möjlighet att delta i samhällslivet. De förslag jag lämnar i detta betänkande är formulerade mot en sådan bakgrund. Att människor ska ha lika rätt betyder alltså, som regeringen själv uppmärk- sammat, att de i vissa fall kan komma att behandlas olika för att få sina grundläggande rättigheter tillgodosedda (ibid. s. 124). För människor som är beroende av teckenspråk för sin kommunikation handlar det ytterst om rätten till språket och möjligheterna att kunna använda det i olika sammanhang i samhället. 1.3.1Rätten och möjligheterna att använda språket Den enskildes tillgång till ett fungerande språk är en av de mänsk- liga rättigheterna. Dessa rättigheter är uttryck för vårt samhälles grundläggande värderingar. Värderingarna är internationellt accep- terade och uttrycks i bindande internationella dokument och i svensk lagstiftning. De mänskliga rättigheterna uppställer krav på att staten motverkar segregation och marginalisering och att staten främjar möjligheterna till delaktighet i samhällslivet för alla med- borgare i vårt land ((ibid. s.