sou · GUB319d2 · 2007-01-01 00:00:00 — Exempel på förvalt- ningsmyndigheter är kommunstyrelsen, de kommunala nämn- derna, och nämnder samt statliga myndigheter som polismyndigheter, skatteförvaltning m.fl. Där- emot omfattas inte kommunfullmäktige, eller, i normala fall, kommunala organ som är organiserade i privaträttslig form eftersom dessa inte är myndigheter. Vissa av bestämmelserna skall tillämpas i tre specifikt angivna geografiska områden som i lagen benämns förvaltningsområde. De myndigheter som avses i bestämmelsen är de som har ett geografiskt verksamhetsområde som helt eller delvis omfattar för- valtningsområdet. Myndigheten kan t.ex. ha verksamhet förlagd till förvaltningsområdet genom ett huvudkontor, lokalkontor eller an- nan fast representation. Även regionala och lokala myndigheter som saknar kontor eller motsvarande inom förvaltningsområdet kan ha verksamhet som helt eller delvis omfattar förvaltningsområ- det. Lagen skall även tillämpas hos vissa domstolar med en domkrets som helt eller delvis omfattar förvaltningsområdet. De domstolar som omfattas av lagen är länsrätt, tingsrätt, fastighetsdomstol, miljödomstol och sjörättsdomstol. Nationella minoriteter är samer, sverigefinnar, tornedalingar, romer och judar i enlighet med åtaganden enligt ram- konvention om skydd för nationella minoriteter och den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk. Minoritetsspråk är samiska, finska, meänkieli, chib och jid- disch. Med samiska avses nord-, lule- och sydsamiska. De nationella minoriteternas möjligheter att behålla och utveckla sitt språk, sin kultur- och samfundsliv skall främjas av det allmänna. Det allmänna har ett ansvar för att åtaganden enligt Eu- roparådets ramkonvention om skydd för nationella minoriteter och den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk blir uppfyllda. Med främjas avses att det allmänna genom aktiva åt- gärder och handlingar skall stödja språkens fortlevnad. Det allmänna skall i sin verksamhet beakta de nationella minoriteter- nas särart och deras behov av skydd och stöd för att deras språk och kultur skall fortleva i . Barns behov att få utveckla en kulturell identitet och det egna minoritetsspråket skall beaktas särskilt. De nationella minoriteterna skall på alla nivåer i samhället ges möjligheter till inflytande i frågor som berör dessa, så långt det är möjligt. Nationella minoriteters behov av stöd och skydd skall beaktas i olika typer av verksamhet. Det kan t.ex. vara inom verk- samhet när man fattar beslut som berör enskilda eller beslut om beviljande av medel till olika typer av verksamheter. Barn som till- hör nationella minoriteter har ett intresse och ett behov av att få utveckla den kulturella identiteten och det egna språket. Detta in- tresse skall myndigheter ta särskild hänsyn till, om ett beslut kan komma att påverka barn. Nationella minoriteter skall ges möjligheter att påverka i frågor som berör dem. Det innebär att kommuner och olika förvalt- ningsmyndigheter i sin verksamhet skall utforma sitt arbete på ett sådant sätt att en dialog kan föras med företrädare för de nationella minoriteterna. Det kan t.ex. vara lämpligt att införa brukarråd där minoriteterna finns representerade, så att minoriteters synpunkter kan beaktas i olika typer av beslut. Nationella minoriteter bör sär- skilt engageras och ges möjlighet att påverka i frågor som rör an- vändandet av ekonomiska resurser avsatta för minoritetspolitiska åtgärder. Särskilda bestämmelser rörande förvaltningsområden Med förvaltningsområde för samiska avses , , , , , , , , Kro- koms, , , , , , , Storu- mans, , , , , , , och kommuner. Med förvaltningsområde för finska avses , , , , kommuner samt samtliga kommuner i , , och . Med förvaltningsområde för meänkieli avses , Hapa- randa, , och kommuner. Förvaltningsområdena för samiska, finska respektive meänkieli omfattar det geografiska område som de i bestämmelsen uppräk- nade kommunerna respektive länen utgör. Rätt att använda samiska, finska och meänkieli hos förvaltningsmyndigheter En enskild har rätt att använda samiska, finska eller meänkieli vid sina muntliga och skriftliga kontakter med en förvaltningsmyndighet i ärenden som avser myndighetsutövning i förhållande till honom eller henne, om ärendet har anknytning till förvaltningsområdet. Om den enskilde använder minoritetsspråk i ett sådant ärende, är myndigheten skyldig att ge muntligt svar på detta språk. Ett skriftligt beslut i ett sådant ärende skall innehålla en upplysning på minoritets- språket om att beslutet kan översättas muntligen till minoritetsspråket av myndigheten på begäran av den enskilde. Myndigheten skall även i övrigt sträva efter att bemöta den enskilde på det egna minoritetsspråket. I första stycket föreskrivs att enskilda har rätt att använda sa- miska, finska eller meänkieli vid kontakt med förvaltningsmyndig- heter i ärenden som avser myndighetsutövning mot dem. Rätten gäller den som är sökande i ett ärende eller den som myndighetsut- övningen annars riktar sig mot. Bestämmelsen innefattar däremot inte någon rätt att använda minoritetsspråket för den som t.ex. samråd skall ske med eller som har rätt att yttra sig i ärendet. Rät- ten att använda minoritetsspråket omfattar bara ärenden som har en anknytning till förvaltningsområdet genom t.ex. att den enskilde är bosatt eller vistas inom förvaltningsområdet, att ärendet rör en verksamhet som bedrivs inom förvaltningsområdet eller en fastig- het belägen inom förvaltningsområdet. Rätten avser såväl muntliga som skriftliga kontakter i enskilda ärenden. En myndighet kan ha muntlig handläggning i ärenden. Rätten att använda samiska, finska eller meänkieli omfattar även sådan handläggning av ett ärende. Den enskilde har även rätt att inge handlingar på finska och meänkieli till myndigheten. Om in- nehållet är av betydelse för ärendet bör handlingen översättas (se 8 § förvaltningslagen). Rätten att använda samiska, finska eller meänkieli gäller oavsett om den enskilde är svensk eller utländsk medborgare. Rätten är inte heller beroende av var den enskilde är bosatt. Rätten att använda samiska, finska eller meänkieli gäller enskilda. Med detta begrepp avses inte bara fysiska personer utan även t.ex. föreningar, aktiebolag och andra organisationer men däremot inte myndigheter eller andra offentligrättsliga organ. Första stycket har den innebörden att en ställföreträdare för en enskild har samma rätt enligt lagen att använda samiska, finska eller meänkieli som den enskilde själv. Däremot ger inte bestämmelsen ett ombud motsva- rande rätt. I andra stycket regleras myndighetens skyldighet att svara på samiska, finska eller meänkieli när en enskild använder dessa språk. Detta innebär att myndigheten skall använda den enskildes mino- ritetsspråk vid myndighetens muntliga kontakter med den enskilde och på begäran av den enskilde muntligen till minoritetsspråket översätta skriftliga meddelanden och beslut riktade till den en- skilde. Däremot innefattar bestämmelsen inte någon skyldighet att avfatta skriftliga beslut även på minoritetsspråket. Inte heller inne- fattar bestämmelsen någon rätt att få vad t.ex. en motpart säger un- der muntlig handläggning översatt till svenska. I tredje stycket regleras användningen av samiska, finska eller meänkieli hos myndigheter när det gäller annan verksamhet än myndighetsutövning. Exempel på sådan verksamhet är rådgivning och information till allmänheten, erbjudande av vård och undervis- ning. Blanketter och informationsblad avsedda för allmänheten skall också kunna översättas till samiska, finska och meänkieli eller till tvåspråkiga versioner, när behov av detta bedöms föreligga. I denna verksamhet har inte myndigheten någon absolut skyldighet att svara på minoritetsspråket men skall ändå eftersträva att bemöta enskilda på minoritetsspråket. Om ett ärende överklagas till en re- gional myndighet som avses i 1 § har den enskilde rätten att tala samiska, finska eller meänkieli även i detta ärende. Förvaltningsmyndigheterna får bestämma särskilda tider och särskild plats för minoritetsspråkstalandes besök och telefonsamtal. I paragrafen anges att den enskildes rätt att använda samiska, finska eller meänkieli kan begränsas till och plats. Rätten att använda minoritetsspråket vid kontakt med myndigheten kan såle- des begränsas till att gälla under vissa tider på myndighetens kontor då tolk kan finnas tillgänglig. Det är viktigt att myndigheten är mycket tydlig i sin information till allmänheten. När sådana tider bestäms är det viktigt att beakta att viss översättning måste ske skyndsamt. Detta kan exempelvis gälla myndighetsbeslut riktade till enskilda där den enskilde är beroende av översättning för att förstå innebörden av beslutet. Rätt att använda samiska, finska och meänkieli hos domstolar Den som är part eller ställföreträdare för part i ett mål eller ett ärende hos domstol har rätt att använda samiska, finska eller meänkieli under målets eller ärendets handläggning, om målet eller ärendet har an- knytning till förvaltningsområdet. Rätten att använda det egna minoritetsspråket omfattar också de domstolar dit en dom eller ett beslut i ett mål eller ärende som avses i första stycket överklagas. I denna och följande paragrafer regleras parts och parts ställfö- reträdares rätt att använda samiska, finska eller meänkieli vid muntliga eller skriftliga kontakter med en länsrätt och en tingsrätt som har en domkrets som till någon del omfattar respektive för- valtningsområde. Även fastighetsdomstol, miljödomstol och sjö- rättsdomstol omfattas av bestämmelsen. En parts och dennes ställföreträdares rätt att använda minoritets- språket omfattar även de domstolar dit en dom eller ett beslut i ett mål eller ärende som avses i paragrafens första stycke överklagats. Rätten att tala minoritetsspråket omfattar inte s.k. extraordinära rättsmedel, t.ex. en ansökan om resning. Rätten att använda samiska, finska eller meänkieli i mål eller ärenden hos domstolar enligt 8 § omfattar rätt att ge in handlingar och skriftlig bevisning på detta språk, rätt att få de handlingar som hör till målet eller ärendet muntligen översatta till minoritetsspråket och rätt att vid muntlig förhandling inför domstolen tala detta språk. Domstolen skall översätta handlingar och skriftlig bevisning till svenska, om det inte är uppenbart onödigt. Även i övrigt skall domstolen i sina kontakter sträva efter att be- möta minoritetsspråkstalande part eller ställföreträdare för part på mi- noritetsspråket. Rätten att använda samiska, finska eller meänkieli under rätte- gång eller ett ärendes behandling omfattar att få yttra sig muntligen eller skriftligen på minoritetsspråket i enlighet med de regler som gäller för rättegången eller ärendens behandling i domstol. Den en- skildes rätt att använda minoritetsspråket omfattar ett mål eller ärende som har anknytning till förvaltningsområdet. Med anknyt- ning avses här t.ex. att parten är bosatt eller vistas i förvaltningsom- rådet, att ett mål rör en fastighet belägen i förvaltningsområdet el- ler att ett brott har begåtts inom förvaltningsområdet. Bestämmelserna innebär också en rätt att med hjälp av tolk få de handlingar som hör till målet eller ärendet muntligen översatta till minoritetsspråket. Rätten att få tala minoritetsspråket vid muntlig förhandling omfattar rätten att själv få tala samiska, finska eller me- änkieli. Enligt paragrafen är domstolar även skyldiga att översätta in- givna handlingar till svenska om detta inte är uppenbart onödigt. Även i övrigt, exempelvis då part riktar sig till domstolen med förfrågningar, skall domstolen sträva efter att bemöta minoritets- språkstalande part och parts ställföreträdare på minoritetsspråket. Den som vill använda samiska, finska eller meänkieli under ett måls eller ett ärendes handläggning i domstol enligt 8 § skall begära detta i samband med att målet eller ärendet inleds eller första gången parten skall yttra sig i målet eller ärendet. Om en begäran att använda mi- noritetsspråk framställs senare får den avslås. En begäran att använda minoritetsspråk får även avslås om det är uppenbart att den har ett otillbörligt syfte. Rätten att använda samiska, finska eller meänkieli gäller under hela rättegången och hela ärendets behandling i domstol, dvs. det att målet eller ärendet inleds vid domstolen till och med att ett eventuellt överklagande kommer in till domstolen. För att dom- stolen skall kunna planera anlitande av tolk och översättare i mål eller ärende där minoritetsspråket används, skall begäran om att använda samiska, finska eller meänkieli framföras i samband med att målet eller ärendet anhängiggörs eller första gången part skall yttra sig i målet. Om en begäran kommer in senare under ärendets handläggning får den avslås. Möjligheten att avslå en begäran om att få använda samiska, finska eller meänkieli i övrigt bör användas mycket restriktivt ex- empelvis då det är uppenbart att begäran framställs i syfte att för- hala rättegången. Ett beslut av domstolen i fråga om rätten att an- vända samiska, finska eller meänkieli i mål eller ärende får inte överklagas särskilt (se 49 kap. 5 § och 34 § för- valtningsprocesslagen). Om en part eller ställföreträdare för part skall få använda samiska, finska eller meänkieli i rättegång, skall tolk anlitas i enlighet med be- stämmelserna i 5 kap. 6–8 §§ och 33 kap. 9 § och 50– 52 §§ förvaltningsprocesslagen (1971:291). De regler som enligt respektive förvaltnings- processlagen gäller för vem som skall anlitas som tolk samt om tol- ken och ersättning till tolk skall tillämpas också när tolk anlitas en- ligt denna lag. Minoritetsspråk i förskoleverksamhet och äldreomsorg När en kommun i förvaltningsområdet erbjuder plats i förskoleverk- samhet enligt 2 a kap. 1 och 7 §§ skollagen (1985:1100), skall kom- munen ge barn vars vårdnadshavare begär det möjlighet till plats i förskoleverksamhet där hela eller delar av verksamheten bedrivs på samiska, finska eller meänkieli. Innebörden av paragrafen är att varje kommun inom respektive förvaltningsområde måste, när den erbjuder förskoleverksamhet, erbjuda förskoleverksamhet som helt eller delvis bedrivs på sa- miska, finska respektive meänkieli om vårdnadshavare begär det. Omfattningen av verksamheten kan variera beroende på hur många barn den omfattar och tillgången på språkkunnig personal. det tillräckligt många barn och tillräckligt mycket personal som behärskar språket kan verksamheten på samiska, finska eller meän- kieli bedrivas mer organiserat i särskilda grupper eller på särskilda tvåspråkiga daghemsavdelningar eller helt tvåspråkiga daghem. En kommun i förvaltningsområdet skall erbjuda den som begär det möjlighet att få hela eller delar av den service och omvårdnad som erbjuds inom ramen för äldreomsorgen av personal som behärskar den enskildes minoritetsspråk. Arten och omfattningen av den äldreomsorg som erbjuds på sa- miska, finska eller meänkieli blir beroende av hur många som öns- kar omsorg av personal som talar minoritetsspråket och vilken typ av omsorg de önskar samt tillgången på personal som talar dessa språk. Det grundläggande kravet på kommunerna enligt denna pa- ragraf är att de organiserar äldreomsorgen så att någon del av den service och omvårdnad som erbjuds ges av personal som behärskar samiska, finska respektive meänkieli. Kommunerna bör därför or- ganisera verksamheten så att den personal som finns i äldreomsor- gen och som talar minoritetsspråket så långt möjligt arbetar med de äldre som har samiska, finska eller meänkieli som första språk. Om det finns särskilda skäl får regeringen föreskriva att en viss myn- dighet som lyder under regeringen skall undantas från tillämpningen av 6 §. Motsvarande gäller efter regeringens bemyndigande för lands- tingsfullmäktige och för kommunfullmäktige i fråga om kommunala myndigheter. Regeringen kan enligt denna paragraf föreskriva att en viss statlig förvaltningsmyndighet inte skall omfattas av 6 § i denna lag. Ett sådant beslut kan endast fattas om särskilda skäl föreligger. Sär- skilda skäl kan föreligga om t.ex. en viss myndighet har mycket li- ten kontakt med allmänheten och det därför inte är befogat för myndigheten att hålla tolkberedskap. På samma sätt kan lands- tingsfullmäktige och kommunfullmäktige efter regeringens be- myndigande undanta förvaltningsmyndigheter inom sina respektive verksamhetsområden. Möjligheten att undanta myndigheter från lagens tillämpningsområde bör användas restriktivt så att lagens syfte inte urholkas. Tillsynen skall säkerställa syftet med denna lag. skall för detta ändamål på eget initiativ eller efter anmälan i nödvändig utsträckning kontrollera efterlevnaden av lagen. skall dessutom, genom rådgivning, informa- tion och liknande verksamhet, skapa förutsättningar för att lagens än- damål skall kunna tillgodoses. skall genom sin verksamhet stödja kom- muner m.fl. i deras uppdrag att uppfylla lagens bestämmelser. Tillsyn över kommunernas verksamhet enligt denna lag utövas av i xx län och , i enlighet med vad regeringen bestämmer. Tillsyn i frågor som rör kommuners anordnande av förskoleverk- samhet och äldreomsorg utövas av annan myndighet. i xx län och ges nationellt ansvar för att utöva tillsyn över denna lag. tillsyn avser kommu- nerna i förvaltningsområdet för finska och meänkieli, medan same- tingets tillsyn avser kommunerna i förvaltningsområdet för sa- miska. Tillsynen omfattar inte frågor där andra myndigheter har tillsynsansvar, t.ex. , . Denna lag träder i kraft . Lagen föreslås träda i kraft . I domstolar, där lagen (1999:1175) om rätt att använda samiska hos förvaltningsmyndigheter och domstolar respektive lag (1999:1176) om rätt att använda finska och meänkieli hos förvaltningsmyndigheter och domstolar inte tidigare gällt, skall den tillämpas i mål eller ärenden som inleds efter lagens ikraftträdande. Förslag till ändring i förordning (2000:86) om statsbidrag till åtgärder för att stödja användningen av samiska, finska och meänkieli Denna förordning innehåller bestämmelser om statsbidrag till åtgärder enligt lagen (2006:xx) om nationella minoriteter och minoritetsspråk. Statsbidrag till åtgärder för att stödja användningen av samiska läm- nas till , , , , , Härjeda- lens, , , , , , , , , , , , , , , , , och kommuner samt , , och . Statsbidrag till åtgärder för att stödja användningen av finska läm- nas till , , , och kom- muner, samtliga kommuner i , , och samt , , , och . Statsbidrag till åtgärder för att stödja användningen av meänkieli lämnas till , , , och kommuner samt . Beslut om statsbidrag enligt denna förordning fattas av i frågor som rör samiska och i xx län i frågor som rör finska och meänkieli. Myndigheterna skall bistå varandra. Innan fördelning av statsbidrag beslutas skall samråda med berörda kommuner och . Det är viktigt att och finner arbetsformer som gör att de kan bistå varandra så att syftet med lag (2006:xx) om nationella minoriteter och minoritetsspråk säkerställs. Det är också viktigt att dessa myndigheter på ett tydligt sätt klargör sin arbetsfördelning i de två kommuner där båda myndigheterna har ett tillsynsansvar, nämligen och kommun. eller beslut enligt denna förordning får inte överklagas. Förslag till ändring i Sametingslag (1992:1433) skall verka för en levande samisk kultur och därvid ta ini- tiativ till verksamheter och föreslå åtgärder som främjar denna kultur. Till uppgifter hör särskilt att 1.besluta om fördelningen av statsbidrag och av medel ur Samefonden till samisk kultur och samiska organisationer samt av andra medel som ställs till samernas gemensamma förfogande, 2.utse den styrelse för sameskolan som avses i 8 kap. 6 § skollagen (1985:1100), 3.leda och fastställa mål för det samiska språkarbetet, 4.utöva tillsyn över kommuner enligt lag (2006:xx) om nationella minoriteter och minoritetsspråk i enlighet med vad regeringen be- stämmer, 5.medverka i samhällsplaneringen och bevaka att samiska behov be- aktas, däribland rennäringens intressen vid utnyttjandet av mark och vatten, och 6.informera om samiska förhållanden. fastställer målen för det samiska språket i egenskap av folkvalt organ för samer i . utövar tillsyn enligt punkt 4 i egenskap av statlig myndighet. Förslag till ändring i grundskoleförordningen (1994:1194) 2 kap. 9 § Om en eller båda av elevens vårdnadshavare har ett annat språk än svenska som modersmål och språket utgör dagligt umgängesspråk för eleven, skall eleven få undervisning i detta språk som ett ämne (mo- dersmålsundervisning), om 1.eleven har grundläggande kunskaper i språket och 2.eleven önskar få sådan undervisning. En samisk, sverigefinsk, tornedalsk, romsk eller judisk elev skall er- bjudas modersmålsundervisning i sitt minoritetsspråk även om språket inte är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet. Detsamma gäller en elev som är adoptivbarn och som har ett annat modersmål än svenska. En samisk, sverigefinsk, tornedalsk, romsk eller judisk elev behöver inte heller ha grundläggande kunskaper i sitt minoritetsspråk. I 5 kap. 2 och 3 §§ finns bestämmelser om studiehandledning på elevens modersmål. Elever som tillhör nationella minoriteter skall ha rätt till mo- dersmålsundervisning även om minoritetsspråket inte används som umgängesspråk i hemmet. Krav på grundläggande kunskaper i språket skall inte heller ställas. Med judisk elevs rätt till modersmålsundervisning i minoritets- språket avses undervisning i jiddisch. 2 kap. 13 § En kommun är skyldig att anordna modersmålsundervisning i ett språk, endast om det finns en lämplig lärare. En kommun är skyldig att anordna sådan undervisning om minst fem elever önskar undervisning i språket. När det gäller samiska, sve- rigefinska, tornedalska, romska eller judiska elever är kommunen skyldig att anordna modersmålsundervisning i minoritetsspråket även om antalet elever är mindre än fem. Om lämplig lärare inte finns att tillgå, skall undervisning på elevens minoritetsspråk anordnas på di- stans, tills en lämplig lärare hittas. Rätt till undervisning för elev som tillhör en nationell minoritet skall föreligga även om det bara finns en elev i kommunen som önskar sådan undervisning. Med judisk elevs rätt till modersmåls- undervisning i minoritetsspråket enligt andra stycket avses under- visning i jiddisch. Förslag till ändring i gymnasieförordningen (1992:394) 5 kap. 7 § Om en elevs föräldrar eller vårdnadshavare eller en av dem har ett annat språk än svenska som modersmål och språket utgör dagligt um- gängesspråk för eleven, skall eleven få undervisning i modersmålet som ett ämne (modersmålsundervisning), förutsatt att eleven har goda kunskaper i modersmålet och att han eller hon även önskar få sådan undervisning. En samisk, sverigefinsk, tornedalsk, romsk eller judisk elev har rätt att få undervisning i sitt minoritetsspråk, även om det inte är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet. Detsamma gäller en elev som är ad- optivbarn och som har ett annat modersmål än svenska. I kap. 5 och 6 §§ finns bestämmelser om studiehandledning på ele- vens modersmål. Med judisk elevs rätt till modersmålsundervisning enligt denna bestämmelse avses undervisning i jiddisch. 5 kap. 12 § En kommun är inte skyldig att anordna modersmålsundervisning, om lämplig lärare inte finns att tillgå. En kommun är inte heller skyldig att anordna modersmålsunder- visning, om antalet elever i kommunen som önskar sådan undervis- ning i ett visst språk är mindre än fem. Andra stycket gäller inte i fråga om modersmålsundervisning för samiska, sverigefinska, tornedalska, romska eller judiska elever. Om lämplig lärare inte finns att tillgå, skall undervisning på elevens mi- noritetsspråk anordnas på distans, tills en lämplig lärare hittas. Rätt till undervisning för elev som tillhör en nationell minoritet skall föreligga även om det bara finns en elev i kommunen som önskar sådan undervisning. Med judisk elevs rätt till modersmåls- undervisning enligt tredje stycket avses undervisning i jiddisch. Förslag till ändring i förordning (1982:270) om allmänna flaggdagar ; Konungens namnsdag ; samefolkets dag