sou · GUB345d2 · 2007-01-01 00:00:00 — Som underlag har vi bl.a. använt kulturpropositionen , regleringsbrev och årsredovisningar från statliga myndigheter och stiftelser, nationell kulturstatistik, rapporter från Barnombuds- mannen, Rädda barnen, och relevanta SOU:er. Vi har också intervjuat företrädare för myndigheter och organisationer. På den statliga nivån har vi valt att enbart ta upp de myndigheter som har ett samordnande uppdrag på kulturområdet i detta avsnitt. Vissa av dem är också stora bidragsgivare. De myndigheter och statliga stiftelser som framför allt är kulturinstitutioner tas upp under respektive konstområde i kapitel 3 i rapporten. Det gäller t.ex. Riksutställningar, , Rikskonserter och vissa cent- rala museer. En annan viktig förutsättning för barnkulturen är de ekonomiska resurser som satsas på kultur på nationell, regional och nivå. Vi har gjort ett försök att se hur stor del av de offentliga medlen till kultur som kommer barn och ungdomar till godo. Styrning och finansiering av barnkulturen Eftersom insatser för barn och unga sällan särredovisas har vi inte kunnat göra en fullständig beskrivning av vilka resurser som satsas. Men vi delar med oss av de uppgifter vi har lyckats få fram i av- snitt 2.4. Ett sätt att verka för att alla barn ska få samma förutsättningar till kultur och eget skapande är att låta nationella mål vara gemen- samma för barn- och kulturverksamhet på alla nivåer. Det finns tre viktiga nationella dokument som stödjer barn rätt till kultur: , raticiferad av 1990, läroplanerna för (Lpo 94) och förskolan (Lpfö 98) samt de nationella kulturpolitiska målen . I kartläggningen kan vi konstatera att det hör till undantagen att de nationella mål som handlar om barns rätt till kultur bryts ner till uppföljningsbara mål i regleringsbrev och andra styrdokument. I finns ett starkt stöd för barnkultur- frågorna. Artikel 31 säger att konventionsstaterna ska främja barnets rätt att till fullo delta i det kulturella och konstnärliga livet och skall uppmuntra tillhandahållandet av lämpliga och lika möjlig- heter för kulturell och konstnärlig verksamhet samt för rekrea- tions- och fritidsverksamhet. Artikel 12 stadgar barnets rätt till yttrandefrihet. Artikel 13 tar upp barns rätt att uttrycka sig i tal, skrift eller tryck, i konstnärlig form eller genom annat uttrycks- medel som barnet väljer. Artikel 17 uppmuntrar till produktion och spridning av barnböcker och artikel 29 stadgar att barnets utbildning ska utveckla barnets fulla möjligheter i fråga om personlighet, anlag och fysisk och psykisk förmåga. När det gäller är det viktigt att komma ihåg att den ska ses som en helhet och att man inte utan vidare kan plocka ut en artikel och arbeta enbart efter den. Flera av para- graferna måste läsas tillsammans för att få sin fulla kraft. Följande bör man ha i bakhuvudet: Styrning och finansiering av barnkulturen Rätten att inte diskrimineras: konventionen gäller alla barn, oavsett hudfärg, kön, språk, religion, nationella eller etniska ursprung, egendom, handikapp osv. (artikel 2). Alla barns rätt till liv och utveckling (artikel 6). Principen om att barnets bästa alltid ska komma i främsta rummet vid beslut som rör barnet (artikel 3). De stater som har skrivit under konventionen ska vidta åtgärder till det yttersta av sina tillgängliga resurser när det gäller ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. antog riksdag en nationell strategi för att för- verkliga . Strategin innehåller följande punkter: ska vara ett aktivt instrument och genom- syra allt beslutsfattande inom som rör barn. Barnperspektivet ska i lämplig omfattning finnas med i utred- ningsdirektiv. bör på olika sätt tas upp i utbildningar för de yrkesgrupper som ska arbeta med barn. Statligt anställda vars arbete har konsekvenser för barn och ungdomar ska erbjudas fortbildning för att kunna stärka sin barnkompetens och sina kunskaper om . Kommuner och landsting bör på samma sätt erbjuda sin personal fortbildning. Kommuner och landsting bör inrätta system för att kunna följa hur barnets bästa förverkligas i det kommunala arbetet. Barnkonsekvensanalyser ska göras vid statliga beslut som rör barn. Barns och ungdomars inflytande och delaktighet i samhälls- och trafikplaneringen ska utvecklas. verksamhet och organisation ska ses över i syfte att stärka dess roll vid genomförandet av barnkonven- tionen i . Barnstatistiken ska utvecklas. Barn- och familjeminister har det samordnande ansvaret för regeringens barnpolitik och till sin hjälp har hon en särskild samordningsfunktion för i Social- departementet. Barnkonventionssamordningen ska driva på och Styrning och finansiering av barnkulturen samordna processer för att bevaka att regeringens arbete och beslut genomsyras av ett barnperspektiv. började Samordningen att arbeta för att man ska få in ett barnperspektiv i det statliga budgetarbetet. kommer barnkonventionssam- ordningen att arbeta tillsammans med för att göra konsekvensanalyser. är en statlig myndighet som ska företräda barns och ungdomars intressen, driva på genomförandet och be- vaka efterlevnaden av i . stöttar myndigheter, regioner, landsting och kommuner i deras arbete med att genomföra barnkon- ventionen. Myndigheten samlar kunskap och idéer och utvecklar metoder och strategier för att genomföra på , regional och statlig nivå. utgår från ett antal framgångsfaktorer i arbetet med att driva på utvecklingen i de statliga myndigheterna. Framgångsfaktorerna redovisas av i rapporten vid statliga beslut: Ledningens stöd och engagemang Tydliga signaler i styrdokument Genomförande i befintliga strukturer Utbildning anpassad efter olika målgrupper Samverkan och kunskapsöverföring inom den egna organisa- tionen och med andra aktörer som har jämförbar verksamhet. kan lägga förslag till regeringen för att barns och ungas kulturella rättigheter ska tillgodoses bättre. BO har också rättsliga befogenheter att kalla till sig myndigheter m.fl. för att ställa frågor om hur de arbetar med . Förverkligande och uppföljning av Alla myndigheter har ansvar för att arbeta efter inom sitt område. refererar i sin årsrapport , Öppna för gränser, en enkätundersökning om 90 statliga myndigheters arbete med , som gjordes 2003. Styrning och finansiering av barnkulturen konstaterar att den utveckling som är målet för den nationella strategin har uteblivit i stora delar av stats- förvaltningen. I undersökningen ingick bl.a. , Myndig- heten för Skolutveckling, , Forum för levande historia, och samtliga länsstyrelser. betonar i årsrapporten att Det är uppenbart att det finns ett positivt samband mellan uppdrag i regleringsbrev och graden av intern dialog om i en myndighet. Det finns också ett samband mellan uppdrag i regle- ringsbrev, intern dialog och erfarenhetsutbyte med andra. Aktionsgruppen konstaterar att inte någon av kulturmyndigheterna under Utbildnings- och har barnkonven- tionen inskriven i sitt regleringsbrev. BO:s enkät visar också att myndigheterna inte själva är särskilt drivande i sitt barnkonventionsarbete. Endast 27 av 88 svarande myndigheter hade informerat personalen eller genomfört utbild- ningar om . Endast två myndigheter gör barn- konsekvensanalyser vid budgetbeslut men ingen myndighet gör särskilda bokslut för att visa hur stora resurser som avsatts för barn och unga. , som är den högsta uttolkaren av Barn- konventionen, lämnade synpunkter om hur lever upp till till den . Flera synpunkter gäller det systematiska arbetet. menar även att på ett övergripande plan måste göra större ansträngningar för att koordinera arbetet med att genomföra . Kommittén förslår att tillsätter en permanent struktur bestående av frivilligorganisationer, departe- ment, landsting, länsstyrelser och kommuner för att koordinera samtliga aktörers åtgärder i syfte att garantera att och barnrättskommitténs synpunkter genomförs på alla nivåer i sam- hället.1 Styrning och finansiering av barnkulturen De nationella kulturpolitiska målen antogs av 1974. kulturproposition reviderades målen och de lyder nu så här: 1.Värna yttrandefriheten och skapa reella förutsättningar för alla att använda den. 2.Verka för att alla får möjlighet till delaktighet i kulturlivet och till kulturupplevelser samt till eget skapande. 3.Främja kulturell mångfald, konstnärlig förnyelse och kvalitet och därigenom motverka kommersialismens negativa verk- ningar. 4.Ge kulturen förutsättningar att vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft i samhället. 5.Bevara och bruka kulturarvet. 7.Främja internationellt kulturutbyte och möten mellan olika kulturer inom landet. De kulturpolitiska målen är inskrivna i regleringsbreven för alla statliga myndigheter på kulturområdet. Målens främsta syfte är att stärka kulturpolitiken och skapa gemensamma referensramar för kulturpolitiken på statlig, regional och lokal nivå. De är inte kopp- lade till återrapporteringskrav. I målen pekas inga prioriterade målgrupper ut, istället används ordet alla – som självfallet inkluderar barn och unga lika väl som funktionshindrade, nationella minoriteter osv. kultur- proposition finns dock en del förtydliganden av de olika målen när det gäller hur de ska tolkas för målgruppen barn och unga. Bland annat betonas att barn ska ha tillgång till kulturella och språkliga verktyg för att ska kunna förverkligas, att kulturpolitiken ska bidra till att stärka kulturen i skola och förskola och att alla ska kunna uppleva kultur och skapa själva oavsett var de bor. Är de kulturpolitiska målen nationella eller statliga? presenterade kommuner och landsting en studie av vilket genomslag de nationella kulturpolitiska målen har på lokal nivå, framför allt i kommunerna. Styrning och finansiering av barnkulturen politiker och tjänstemän i sju kommuner, från till , ger en bild av hur kommunerna ser på de nationella målen och deras relevans i en verklighet.2 Studien visar att de nationella målen har fått mycket litet genomslag i den kommunala kulturpolitiken och Iordanoglou kommer med flera olika tänkbara förklaringar till varför det har blivit så: Den statliga nivån har inte lagt ner tillräcklig kraft på att sprida och förankra målen på lokal nivå eller på att lyssna på lokala synpunkter. Målen upplevs som alltför allmänna och abstrakta. Det är oklart om målen ska uppfattas som styrande eller kraft- samlande. Om målen ska vara styrande – hur ska staten kunna styra kom- munerna inom ett område som i övrigt är så fritt från lag- stiftning och resultatorienterade sektorsmål från statligt håll? På lokal och framförallt regional nivå betonas kulturens roll som tillväxtfaktor alltmer – målet om kommersialismens nega- tiva verkningar upplevs på många håll som förlegat eller som att det står i konflikt med de lokala målen. Att utbildningssystemet omfattas av tre läroplaner är kanske en självklar sanning för de flesta som läser den här rapporten. Men för att tydliggöra var i dokumenten som just kulturaspekter är synliga gör vi ett kort nedslag i varje läroplan. De tre läroplanerna gäller för förskolan (Lpfö 98), den obliga- toriska skolan, förskoleklassen och fritidshemmet (Lpo 94) och för de frivilliga skolformerna (Lpf 94). Avsikten är att de tre läro- planerna ska länka in i varandra utifrån en gemensam syn på kun- skap, utveckling och lärande. Läroplanerna är förordningar och anger skolans värdegrund, grundläggande riktlinjer och mål. De styrdokument som anger kravnivån i utbildningen är programmål, kursplaner och betygs- kriterier. Varje kommun ska fastställa sin egen skolplan. 2 Ursprungsglöd och värmedöd. Om de nationella kulturpolitiska målen i den lokala kultur- politiken. , kommuner och landsting 2005. Styrning och finansiering av barnkulturen Regeringsförklaringen slog fast att förskolan, skolan och skolbarnomsorgen skulle integreras för att förbättra första viktiga år. Regeringen anförde att en gemensam syn på utveckling och lärande bör genomsyra alla verksamheter som riktar sig till barn och unga. Barn ska inte mötas av ett förhållningssätt i förskoleverksamheten och ett annat när det börjar . kom så den första läroplanen för förskolan (Lpfö 98). Till sin struktur överensstämmer förskolans läroplan i huvudsak med skolans läroplaner. En viktig skillnad mellan läroplanen för förskolan och läroplanen för den obligatoriska skolan är att barnens prestationer inte kart- läggs. Det är verksamhetens måluppfyllelse som ska utvärderas, inte det enskilda barnets prestationer. I Lpfö 98 slås fast att Barnen ska få bilda sig utifrån olika aspekter såsom intellektuella, språkliga, etiska, praktiska, sinnliga och estetiska (s. 10). Den pedagogiska verksamheten ska genom- föras så att den stimulerar och utmanar barnets utveckling och lärande, och särskild vikt ska läggas vid att stimulera barns språk- utveckling. Ett uttalat strävansmål i förskolan är att varje barn utvecklar sin förmåga att lyssna, berätta, reflektera och ge uttryck för sina uppfattningar. Lärandet ska vara lustfyllt: Ett medvetet bruk av leken för att främja varje barns utveckling och lärande skall prägla verksamheten i förskolan. I lekens och det lust- fyllda lärandets olika former stimuleras fantasi, inlevelse, kommunika- tion och förmåga till symboliskt tänkande samt förmåga att samarbeta och lösa problem. (Lpfö 98, s. 9) I förskolans uppdrag ingår såväl att utveckla barns förmågor och eget kulturskapande, som att överföra ett kulturarv. Även barn med annat modersmål än svenska ska ges möjlighet att delta, och att få utveckla det svenska språket och sitt modersmål. Läroplanen betonar värdet av att olika estetiska uttrycksformer ska ges plats. Att skapa och kommunicera med hjälp av olika uttrycksformer såsom bild, sång och musik, drama, rytmik, dans och rörelse liksom med hjälp av tal- och skriftspråk utgör både innehåll och metod i förskolans strävan att främja barns utveckling och lärande. Detta inbegriper också att forma, konstruera och nyttja material och teknik. --- Multimedia och informationsteknik kan i förskolan användas såväl i skapande pro- cesser som i tillämpning. (Lpfö 98, s. 10) Styrning och finansiering av barnkulturen Den senaste läroplanen för den obligatoriska skolan (Lpo 94) trädde i kraft . Den är gemensam för , sameskolan, den obligatoriska särskolan och specialskolan och anpassades 1998 till att omfatta även förskoleklassen och fritidshemmet. Läroplanen anger skolans värdegrund och grundläggande mål och riktlinjer. I Lpo 94 bekräftas att eleverna ska få använda olika estetiska uttrycksformer, både för att söka kunskaper, kommunicera och gestalta lärdomar. Som ett av skolans uppdrag gäller att stimulera varje elev att bilda sig och växa med sina uppgifter. I skolarbetet ska både de intellektuella och de praktiska, sinnliga och estetiska aspekterna uppmärksammas. eleverna skall få uppleva olika uttryck för kunskaper. De skall få pröva och utveckla olika uttrycksformer och uppleva känslor och stäm- ningar. Drama, rytmik, dans, musicerande och skapande i bild, text och form skall vara inslag i skolans verksamhet. (Lpo 94, s. 8). Läroplanen föreskriver att eleven ska kunna utveckla och använda kunskaper och erfarenheter i så många olika uttrycksformer som möjligt: språk, bild, musik, drama och dans nämns. I målformule- ringarna sägs att varje elev innan de lämnar ska ha utvecklat sin förmåga till kreativt skapande och fått ett ökat intresse för att ta del av samhällets kulturutbud. (a.a., s. 12). Eleverna ska också få en förtrogenhet med centrala delar av vårt svenska och nordiska, inklusive samiska, samt västerländska kultur- arv. I målen ingår att eleverna ska kunna använda informationsteknik som ett verktyg för kunskapssökande. Skolan ska vidare ansvara för att eleven efter genomgången grundskola har kunskaper om medier och deras roll (a.a., s.12) Läroplan och program för gymnasieskolan Den senaste läroplanen (Lpf 94) för gymnasieskolan och de övriga frivilliga skolformerna (komvux, gymnasiesärskolan och särvux) trädde i kraft . Skrivningarna ovan är således giltiga även för gymnasiet. Den svenska gymnasieskolan ger grundläggande kunskaper för yrkes- och samhällsliv och för vidare studier. Styrning och finansiering av barnkulturen 17 olika nationella program, samtliga är treåriga. Gymnasiets upp- delning i olika program bidrar till att vissa av läroplanens texter ges förstärkt anknytning till kultur, media och estetik. Det estetiska programmet syftar till att ge grundläggande kun- skaper i kultur och estetik samt att ge möjlighet att allsidigt utveckla förmåga till skapande, inlevelse och uttryck. I det estetiska programmet betonas den egna skapande verksamheten. Begreppet estetik används inom det estetiska programmet i en vid betydelse. definierar estetik på följande sätt: Estetiken inbegriper upplevelse av allt som människan skapat och formerna för hur detta skapande arbetats fram samt de bakomliggande faktorerna till idéerna. I estetiken inryms också förståelsen av den egna kulturens och andra kulturers uttrycksformer och värderingar samt förmågan att kommunicera med estetiska uttryck. Det estetiska programmet har fyra nationella inriktningar: Bild och formgivning, , Musik och Teater. Medieprogrammet ska ge grundläggande kunskaper i kommunika- tion och en bred orientering inom hela medieområdet. Tyngd- punkten är kommunikation i teori och praktik. Fokus ligger på masskommunikativa medier och bild, text och ljud är byggstenar i utbildningen. Medieprogrammet har två nationella inriktningar – Mediepro- duktion och Tryckteknik. Barn och ungdomar som inte kan gå i och gymna- sieskolan därför att de har utvecklingsstörning går i särskola. Till särskolan räknas den obligatoriska särskolan och gymnasie- särskolan. Särskolan har från samma läroplan som den övriga , respektive den övriga gymnasieskolan. Styrning och finansiering av barnkulturen markeras att alla elever, oberoende av utvecklingsnivå, omfattas av samma värdegrund. Däremot har särskolan egna kursplaner som är anpassade till skolformen och till de olika behov skolan ska kunna tillgodose för var och en av särskolans elever. Till den obligatoriska särskolan räknas grundsärskolan och träningsskolan. Den innebär skolplikt för alla barn och ungdomar mellan , med rätt till ett tionde, frivilligt skolår för att komplettera utbildningen. I grundsärskolan går elever med lindrig utvecklingsstörning. Eleverna undervisas ungefär i samma ämnen som elever. Ämnenas innehåll och omfattning anpassas dock till varje elevs förutsättningar. Eleverna i träningsskolan har en begåvningsnedsättning som gör att de inte kan tillgodogöra sig undervisningen i grundsärskolan. Istället för enskilda ämnen rymmer träningsskolan fem under- visningsområden, som tillsammans ska ge individen förutsättningar för en god helhetsutveckling: estetisk verksamhet, kommunikation, motorik, vardagsaktiviteter och verklighetsuppfattning. Ett av målen i särskolan är att eleverna ska utveckla sin förmåga till kreativt skapande och få ett ökat intresse för att ta del av sam- hällets kulturutbud. För eleven i träningsskolan är motsvarande mål begränsat till att använda olika uttrycksmedel i upplevelser och för kreativt skapande. Gymnasiesärskolan erbjuder yrkesförberedande utbildning på samma sätt som gymnasieskolan i nationella eller specialutformade program. Det finns också ett individuellt program. Kursplaner finns både för gymnasieskolan och . I detta avsnitt koncentrerar vi oss på innehållet i kursplaner. gäller reviderade kursplaner för . Dessa uttrycker på ett tydligare sätt än tidigare skolans ansvar för att arbeta med kreativa uttrycksformer. Där preciseras att varje elev efter genomgången grundskola ska ha utvecklat sin förmåga till kreativt skapande och fått ett ökat intresse för att ta del av sam- hällets kulturutbud. Kursplanerna genomsyras av tanken att lärande ska vara en lust- fylld och skapande process. Kursplanerna markerar kulturaspekter utifrån olika perspektiv. Estetiska lärprocesser kan givetvis an- vändas i fler ämnen än de praktiskt estetiska, som t.ex. drama i Styrning och finansiering av barnkulturen historieämnet (film, teater, skönlitteratur) eller i engelska (olika medieupplevelser, musik). I det följande ger vi några exempel från ämnen där kursplanetexten är av särskilt intresse för detta samman- hang. Att använda olika kulturformer har framför allt fått ett genomslag i kursplanen för ämnet svenska. Redan i inledningen till kursplanen skriver man om olika konstnärliga uttryck som en förlängning av elevernas språk: Utbildningen i ämnet svenska syftar till att ge eleverna möjligheter att använda och utveckla sin förmåga att tala, lyssna, se, läsa och skriva samt att uppleva och lära av skönlitteratur, film och teater. Språk- förmågan har stor betydelse för allt arbete i skolan och för elevernas fortsatt liv och verksamhet. Det är därför ett av skolans viktigaste uppdrag att skapa goda möjligheter för elevernas språkutveckling. Ämnet skall ge läs-, film- och teaterupplevelser och tillfällen att utbyta erfarenheter kring dessa. Språket och litteraturen är ämnets centrala innehåll, men kurs- planen betonar också det vidgade textbegreppet: Att tillägna sig och bearbeta texter behöver inte alltid innebära läsning utan kan ske även genom avlyssning, drama, rollspel, film, video och bildstudium. Ämnet utvecklar elevens förmåga att förstå, uppleva och tolka texter. Ett vidgat textbegrepp innefattar förutom skrivna och talade texter även bilder. I slutet av det nionde skolåret ska eleverna kunna ta del av, reflek- tera över och värdera innehåll och uttrycksmedel i bild, film och teater. Kursplanen för bildämnet för fram en bred syn på bildspråk. Målen som eleverna ska ha uppnått i slutet av det nionde skolåret är bland annat att ha förmåga att se och framställa bilder och former med hjälp av traditionella och moderna metoder och tekniker och att kunna analysera och kritiskt granska konstbilder, bilder för reklam och propaganda, nyheter och information i form av tre- dimensionell gestaltning, stillbilder och rörliga bilder. Styrning och finansiering av barnkulturen Kursplanen tar särskilt upp populärkulturens betydelse och på- verkan på barns och ungas liv och att bildämnet måste förhålla sig till detta: Populärkulturen rymmer den styrande och dominerande bildkategorin i barns och ungas liv och har en medskapande roll i deras konstruktion av identitet, kunskap och kultur. Bildens ökande mångfald, infor- mationsteknikens tillväxt och förändringarna i villkoren för bildpro- duktion förändrar snabbt bildningsstrukturen inom kulturområdet. Även i kursplanen för musik nämns populärkulturen i relation till ungdomskulturen och de estetiska uttrycksformerna: I dagens internationella ungdomskultur förenas musik och text, ofta i kombinationen med bild, till nya uttrycksformer som speglar och påverkar den växande individens livssyn. I musikämnet sätts denna musikerfarenhet in i ett nytt och bredare sammanhang. Det anses ge fördjupad kompetens att analysera och värdera musikupplevelser, se ämnesövergripande samband och kul- turella skillnader samt att själv bli aktiv i ämnet genom eget musicerande och skapande. Vid beskrivningen av ämnets karaktär och uppbyggnad nämns att utvecklingen av IT har förändrat ämnets förutsättningar. Det erbjuder nya möjligheter till lärande, kommunikation, musicerande och skapande och innebär att även elever utan färdigheter på instrument självständigt kan arbeta med musik, såväl genom eget komponerande som för att lära sig olika delar av ämnet. Slöjdämnet ska enligt kursplanen ge eleverna både praktiska och teoretiska kunskaper. Ämnet ska lägga en grund för nytänkande och nyskapande. Utbild- ningen skall också, genom kännedom om slöjdtraditioner både förr och , ge insikter i vardagshistoria och jämställdhetsfrågor. I ett vidare perspektiv syftar slöjdämnet även till att skapa medvetenhet om olika kulturers hantverkstraditioner. Styrning och finansiering av barnkulturen