sou · GUB36 · 2007-01-01 00:00:00 — Där sägs bl.a. att det är allmänt vedertaget att för att det skall vara tal om förföljelse i den mening som avses i artikel 1 A i , måste de upplevda eller befarade övergreppen vara tillräckligt allvarliga, antingen till sin natur eller för att de skett vid upprepade tillfällen, eller också måste de innebära en väsentlig kränkning av de mänsk- liga rättigheterna, så som liv, frihet eller fysisk integritet, eller så måste det framgå tydligt av alla fakta i ärendet att den person som 1996/97:25 s. 98. 54 och Utlänningslagen–Vägledande beslut, UN 31–93. Utlänningslagen-Vägledande beslut, UN 44–93, 75–93 och 193–94. 56–60 och Utlänningslagen-Vägledande beslut, UN 236–94. SOU 2006:6 Kriterier för fastställande av flyktingskap, m.m. utsatts för kränkningarna inte kan fortsätta att leva i sitt ursprungsland. Endast sådan förföljelse som tar sin utgångspunkt i utlänningens ras, religion, nationalitet, tillhörighet till en viss samhällsgrupp eller politiska uppfattning kan leda till flyktingstatus.26 Åtgärder som vidtas mot en person av andra skäl faller utanför. Termen ras skall tolkas i vidaste bemärkelse och inbegriper alla slags etniska grupper som i vardagligt språkbruk kallas för raser. Förföljelse på grund av ras kan omfatta t.ex. förföljelse grundad på härstamning, hudfärg och nationellt och etniskt ursprung.27 Religionsfrihet innefattar en persons frihet att byta religion och frihet att utöva den offentligt eller enskilt, genom undervisning, andaktsutövning och gudstjänst eller genom enskilt iakttagande av religiösa sedvänjor. Förföljelse på grund av religiös uppfattning kan ta sig olika former, t.ex. avse förbud mot viss religion och förföl- jelse av personer redan därför att de misstänks omfatta denna. Förföljelsen kan också yttra sig i allvarliga trakasserier mot dem som utövar sin tro eller ger sina barn en religiös uppfostran.28 Nationalitet är inte begränsad till medborgarskap, respektive för statslösa tidigare vistelseland, utan kan även innefatta tillhörighet till en etnisk grupp och möjligen även andra språkliga eller annars kulturellt väl definierade kollektiv.29 Förföljelse på grund av nationalitet kan bestå i fientliga attityder och åtgärder riktade mot en nationell minoritet. Det förekommer även att en person tillhö- rande en majoritet riskerar förföljelse av en dominerande minori- tet.30 En viss samhällsgrupp innefattar vanligen personer med liknande bakgrund, vanor eller social status.31 Förföljelse på grund av tillhörighet till en viss samhällsgrupp sammanfaller ofta delvis med fruktan för förföljelse på andra grunder, t.ex. ras, religion eller nationalitet.32 Exempel på grupper som kan anses tillhöra en viss samhällsgrupp är olika samhällsklasser som adel, kapitalägare och 264 kap. 1 § NUtlL och artikel 1 (A) 2 . 27Wikrén Sandesjö a.a. s. 166, par. 68–70. 28Wikrén Sandesjö a.a. s. 167, par. 71–73. 29Wikrén-Sandesjö a.a. s. 166. 30UNHCR:s handbok par. 74–76. 31UNHCR:s handbok par. 77–79. 1996/97:25 s. 98. Kriterier för fastställande av flyktingskap, m.m. jordägare, men även särskilda yrkesgrupper och medlemmar i fack- liga eller andra organisationer. Kön och homosexualitet har inte enligt svensk rätt ansetts grunda tillhörighet till en viss sam- hällsgrupp.33 Förföljelse på grund av politisk uppfattning förutsätter inte att personen har varit politisk aktiv och inte heller att personen i fråga verkligen hyser en särskild politisk uppfattning. Det är inte ovan- ligt att en person förföljs på grund av att han eller hon förmodas ha vissa politiska sympatier, t.ex. beroende på grupptillhörighet, kläd- stil eller beteende. Flyktingstatus på grund politisk uppfattning förutsätter dels att myndigheterna i hemlandet känner till eller misstänker att en person hyser en otillåten politisk uppfattning eller att det vid ett återvändande till hemlandet finns risk för att personens politiska åsikter avslöjas eller tillskrivs honom eller henne, dels att det finnas anledning att räkna med att utlänningen vid ett återvändande till hemlandet skulle komma att utsättas för förföljelse på grund av sina – egna eller pådyvlade – åsikter. Varje handling som av hemlandsmyndigheterna uppfattas som ett hot mot regimen eller mot det härskande politiska systemet skall till- mätas betydelse vid flyktingskapsbedömningen.34 Avsaknad av skydd i hemlandet Med förföljelse avses åtgärder som vidtas av statsmakten t.ex. regeringen och det statsbärande partiet eller dess organ eller som statsmakten annars direkt eller indirekt är ansvarig för. Förföljelse i NUtlL:s och mening förutsätter således inte att förföljelsen utgår direkt från statsmakten, utan förföljelse kan föreligga även om den utövas av enskilda eller grupper av enskilda.35 Så är fallet om statsmakten understödjer förföljelsen eller på grund av bristande vilja eller förmåga underlåter att ingripa mot den på ett tillräckligt resolut sätt. Man kan säga att hemlandets skydd saknas om den som förföljelsen riktas mot kan sägas åtnjuta 2005/06:6 Flyktingskap och förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning förslås att personer som känner välgrundad fruktan för förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning skall få skydd som flyktingar. De lagändringar som förslaget innebär skall träda i kraft som NUtlL, . Se även SOU 2004:31 och regeringens lagrådsremiss Flyktingskap och förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning samt lagrådets yttrande däröver. 34Wikrén-Sandesjö a.a. s. 167 f, par. 80–86 samt Europeiska unionens råds gemensamma ståndpunkt av , artikel 7.4. 35UNHCR:s handbok par. 65 och Wikrén-Sandesjö a.a. s. 171. Kriterier för fastställande av flyktingskap, m.m. statsmaktens beskydd.36 Förföljelse kan föreligga även i det fallet en fungerande statsmakt saknas i landet.37 En person anses i princip inte riskera förföljelse och alltså inte vara flykting om han eller hon kan få ett effektivt skydd i någon del av hemlandet och således har ett internt flyktalternativ.38 I görs undantag från kravet på att ha begagnat det interna flyktalternativet om det under alla rådande omständig- heter inte hade varit rimligt att begära det.39 gjordes ett tillägg i 3 kap. 2 § UtlL (4 kap. 1 § NUtlL) för att kodifiera att flyktingskap kan föreligga även när förföljelsen inte utgår direkt från staten. Förutom att tillägget innebar en kodifiering av tidigare praxis, innebar det även en nyhet. Före ändringen ansågs flyktingskäl inte föreligga om det helt sak- nades statsmakt i ett land, något som i flera fall inträffat vid inbör- deskrig. I motiven till lagändringen fastslås att flyktingskap kan uppkomma även om det inte finns någon fungerande statsmakt i det land som utlänningen kommer från och att det väsentliga bör vara om sökanden riskerar förföljelse och inte från vem förföljelsen utgår.40 3.3Överväganden beträffande när en utlänning omfattas av flyktingdefinitionen, m.m. I detta avsnitt behandlas utredningens bedömning av de i skyddsgrundsdirektivet särskilt berörda delarna av flyktingdefini- tionen, nämligen internationellt skyddsbehov sur place (3.3.1), aktörer som utövar förföljelse (3.3.2), aktörer som ger skydd (3.3.3), internt skydd (3.3.4), förföljelse och skälen till förföljelse (3.3.5). 36SOU 1972:84 s. 90. 1996/97:25 s. 289 och 366, Wikrén-Sandesjö a.a. s. 171 och Utlänningslagen – Vägledande beslut, reg 73 97. 38Utlänningslagen-Vägledande beslut, reg. 18–93. 39UNHCR:s handbok par. 91 och Utlänningslagen-Vägledande beslut, UN 287–95. 1996/97:25 s. 97–98, 289 och 366, bet. 1996/97:SfU5, rskr. 1996/97:80. Kriterier för fastställande av flyktingskap, m.m. 3.3.1Internationellt skyddsbehov sur place Artiklarna 5.1 och 5.2 innehåller fakultativa bestämmelser om skyddsbehov sur place. Bestämmelserna speglar en i gällande svensk och internationell praxis etablerad tolkning av . Artiklarnas ordalydelse kan inte anses medföra ett krav på författningsreglering för att det fakultativa utrymme som dessa ger skall kunna utnyttjas. Anledning saknas därför att i författningstext detaljreglera frågan om skyddsbehov sur place. Artikel 5.3 om s.k. efterföljande ansökan är fakultativ. Uteslutning från flyktingskap på denna grund skall inte medföra några lagstiftningsåtgärder. Artikel 5 innehåller fakultativa bestämmelser om skyddsbehov sur place. 1.En välgrundad fruktan för förföljelse ( eller en verklig risk för att lida allvarlig skada) kan grunda sig på händelser som har ägt rum efter det att sökanden lämnade ursprungslandet. 2.En välgrundad fruktan för förföljelse (eller en verklig risk för att lida allvarlig skada) kan grunda sig på verksamhet som sökanden ägnat sig åt sedan han eller hon lämnade ursprungslandet, i synnerhet om det kan fastställas att den verksamhet som åberopas är ett uttryck för och en fortsättning på åsikter eller en inställning som sökanden hade i ursprungslandet. 3.Utan att det påverkar får medlemsstaterna besluta att en sökande som lämnar in en efterföljande ansökan normalt inte skall beviljas flyktingstatus om risken för förföljelse grundar sig på omständigheter som den sökande genom eget beslut har skapat ef- ter att ha lämnat ursprungslandet. Enligt såväl svensk som internationell praxis kan flyktingstatus grundas på händelser som ägt rum eller handlingar som utlänningen företagit, efter det att han eller hon lämnade sitt ursprungsland. I detta sammanhang kan noteras att utlänningar i är likställda Kriterier för fastställande av flyktingskap, m.m. med svenska medborgare i fråga om yttrande-, informations-, mötes-, demonstrations-, förenings- och religionsfrihet om inte annat följer av lag.41 Lagstiftning som inskränker de positiva opini- onsfriheterna för utlänningar saknas . Även artik- larna 9–11 i EKMR skyddar dessa rättigheter.42 Frågan om sådana händelser eller handlingar som utlänningen företagit efter det att han eller hon lämnade ursprungslandet är till- räckliga för att rättfärdiga en välgrundad fruktan för förföljelse måste avgöras genom en prövning i det enskilda fallet.43 En pröv- ning görs av de risker utlänningen löper vid en avvisning till hem- landet och därmed av det behov av skydd som han eller hon har. En bedömning görs även av utlänningens trovärdighet. Saknas genuina flyktingskäl skall det beaktas vid den samlade bedömningen av om utlänningen är i behov av internationellt skydd. Detta synsätt stämmer också överens med artikel 4.3 d i skyddsgrundsdirektivet (se avsnitt 5).44 I svensk praxis har flyktingstatus vägrats då utlänningen saknat genuina flyktingskäl och personen företagit handlingar vars enda syfte varit att han eller hon skall beviljas flyktingstatus. Däremot är inte frågan om uppehållstillstånd därmed avgjord utan en sådan utlänning kan enligt praxis få stanna i som skyddsbehö- vande i övrigt eller eventuellt på någon annan grund. Svensk rätt är genom den praxis som utvecklats på området och som grundas på , förmånligare för utlän- ningen än den miniminivå av internationellt skydd som läggs fast genom skyddsgrundsdirektivet. Ordalydelsen av artikel 5 kan inte sägas medföra ett krav på författningsreglering för att medlemsstaterna skall kunna använda sig av det fakultativa utrymme som ges i bestämmelsen. Anledning saknas därför att i författningstext reglera frågan om skyddsbehov sur place. Även bestämmelsen i artikel 5.3 är fakultativ. Medlemsstaterna får, utan att det påverkar , besluta att en sökande som lämnar in en efterföljande ansökan normalt inte skall beviljas flyktingsstatus, om risken för förföljelse grundar sig på omständigheter som sökanden genom eget beslut har skapat efter att ha lämnat ursprungslandet. 412 kap. 1 § och 22 § andra stycket regeringsformen, RF. 42Se lag (1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. 43UNHCR:s handbok par. 94–96. 44Jämför UNHCR Annotated Comments on the Directive, s. 18. Kriterier för fastställande av flyktingskap, m.m. Innebörden av bestämmelsen är något oklar. I artikel 1 F i anges uttömmande i vilka fall en flykting är utesluten från konventionens skydd. Vid en ansökan om interna- tionellt skydd måste alltid en bedömning av utlänningens skydds- behov göras och sur place aktivitet kan, som sagts ovan, medföra att en utlänning beviljas flyktingstatus. Inom ramen för flyktings- kapsbedömningen kan beaktas att utlänningen konstruerat flyk- tingskäl vars enda syfte varit att denne skall beviljas flyktingstatus. Detta ligger inom ramen för en gängse tolkning av Genèvekonven- tionen.45 Detta synsätt torde också kunna utläsas av uttalandet i artikel 5.3 utan att det påverkar . Artikel 5.3 är fakultativ och tillämpas inte i svensk rätt. Bestämmelsen skall inte medföra några lagstiftningsåtgärder. 3.3.2Aktörer som utövar förföljelse Utredningens bedömning: Förföljelse i NUtlL:s mening förut- sätter inte att förföljelsen utgår direkt från statsmakten. Även det fall att en fungerande statsmakt saknas i landet omfattas av gällande rätt. Artikel 6 skall därför inte föranleda några lagstift- ningsåtgärder. I artikel 6 preciseras vilka aktörer som utövar förföljelse. Aktörer som utövar förföljelse (eller tillfogar allvarlig skada) omfattar a)staten, b)parter eller organisationer som kontrollerar staten eller en bety- dande del av statens territorium, c)grupper som inte företräder staten, om det kan bevisas att aktörer enligt a och b, inklusive internationella organisationer, är oförmögna eller ovilliga att tillhandahålla skydd mot förföljelse (eller allvarlig skada) enligt artikel 7. 45 Wikrén-Sandesjö a.a. s. 160 och Utlänningslagen-Vägledande beslut, UN 32–93. Kriterier för fastställande av flyktingskap, m.m. Av NUtlL:s flyktingdefinition följer att förföljelsen inte behöver utgå direkt från statsmakten. I paragrafen anges att förföljelsen inte behöver utgå direkt från landets myndigheter. Om förföljelsen utgår från enskilda eller grupper av befolkningen föreligger förföl- jelse enligt och enligt NUtlL, om statsmak- terna understöder åtgärderna. Detsamma gäller om statsmakterna på grund av bristande vilja eller bristande förmåga inte ingriper och bereder de förföljda skydd. Bestämmelsen i NUtlL inbegriper enligt klara förarbetsuttalanden och etablerad praxis, även det fallet att en fungerande statsmakt saknas. Det avgörande för om flyk- tingskäl föreligger är vilken förföljelse sökanden riskerar och inte vem som står för förföljelsen. Enligt har det inte heller någon betydelse om det finns en fungerande statsmakt eller inte i landet, en ståndpunkt som UNHCR i flera sammanhang har intagit.46 Ordalydelsen av artikel 6 c i skyddsgrundsdirektivet ger ytterligare stöd för att förföljelse kan föreligga även om en fungerande statsmakt saknas i landet. Såväl som skyddsgrundsdirektivet och NUtlL:s har således samma innebörd med avseende på från vem eller vilka förföljelsen kan utgå. Något behov av lagstiftningsåtgärder föreligger därför inte. 3.3.3Aktörer som ger skydd Utredningens bedömning: I artikel 7 ges exempel på aktörer som kan ge skydd mot förföljelse och innebär inte krav på för- fattningsreglering. Bestämmelsen speglar en i svensk och inter- nationell rätt etablerad tolkning av . I artikel 7 ges exempel på aktörer som kan ge skydd mot förföljelse. Bestämmelsen torde inte utgöra en uteslutande upp- räkning. 1996/97:25 s. 97. Kriterier för fastställande av flyktingskap, m.m. 1.Skydd kan ges av a)staten, b)parter eller organisationer, inklusive internationella organisa- tioner, som kontrollerar staten eller en betydande del av statens territorium. 2.Skydd ges normalt när aktörerna enligt punkt 1 vidtar rimliga åtgärder för att förhindra att en person förföljs (eller lider allvarlig skada), bl.a. genom att ombesörja att det finns ett effektivt rättssystem för avslöjande, åtal och bestraffning av handlingar som innebär förföl- jelse (eller allvarlig skada), och sökanden har tillgång till detta skydd. 3.När medlemsstaterna bedömer om en internationell organisation kontrollerar en stat eller en betydande del av statens territorium och ger skydd enligt punkt 2, skall de beakta alla riktlinjer som kan finnas i rådets relevanta rättsakter. Av NUtlL:s flyktingdefinition följer att vid bedömningen av om en utlänning kan få skydd i sitt hemland, i första hand åtgärder som vidtas av statsmakten eller dess organ eller som statsmakten annars är direkt eller indirekt ansvarig för beaktas. Förföljelse kan utgå direkt från statsmakten. Förföljelse kan också utgå från enskilda eller grupper av befolkningen. Då föreligger förföljelse om stats- makten understödjer åtgärderna eller om statsmakten på grund av bristande vilja eller förmåga inte ingriper och bereder de förföljda skydd. Vid bedömningen om ett annat organ än statsmakten bere- der skydd mot förföljelse måste försiktighet iakttas. Inte sällan torde organ vid sidan av statsmakten ha begränsade möjligheter att bereda skydd mot förföljelse. Om utlänningen känner sådan väl- grundad fruktan som avses i 4 kap. 1 § NUtlL så innebär detta att han eller hon kan sägas åtnjuta statsmaktens beskydd. Detta oberoende av vilka åtgärder statsmakten eller andra organ vidtagit för att förhindra förföljelse så länge dessa inte undanröjer grunden för fruktan. I artikel 7 ges exempel på aktörer som kan ge skydd. Bestämmelsen utgör en i svensk rätt etablerad bedömnings- Kriterier för fastställande av flyktingskap, m.m. grund vid prövningen av en ansökan om internationellt skydd. Anledning saknas att i författningstext detaljreglera frågan. Artikel 8.1 är fakultativ. Bestämmelsen speglar i allt väsentligt svensk och internationell praxis på området. Bestämmelsens ordalydelse uppställer inget krav på författ- ningsstöd för att det fakultativa utrymme som ges skall kunna utnyttjas. Anledning saknas därför att i författnings- text detaljreglera frågan om internt skydd. Artikel 8.3 är inte aktuell för tillämpning i och skall därför inte införas i svensk rätt. I artikel 8 finns fakultativa bestämmelser om internt skydd. 1.Medlemsstaterna får som ett led i bedömningen av en ansökan om internationellt skydd besluta att en sökande inte är i behov av inter- nationellt skydd om det i en del av ursprungslandet inte finns någon välgrundad fruktan för förföljelse (eller någon verklig risk för att lida allvarlig skada), och sökanden rimligen kan förväntas uppehålla sig i den delen av landet. 2.Vid prövning av om någon del av ursprungslandet överensstämmer med punkt 1, skall medlemsstaterna, när de fattar beslut om ansökan, beakta de allmänna omständigheter som råder i den delen av landet och sökandens personliga förhållanden. 3.Punkt 1 får tillämpas oaktat tekniska hinder för återvändande till ursprungslandet. och NUtlL:s flyktingbegrepp innefattar inte en utlänning som har möjlighet att begagna sig av beskydd i någon del av hemlandet. Enligt svensk och internationell praxis görs vid flyktingskapsbedömningen en prövning av de risker utlänningen löper vid en avvisning till hemlandet eller någon del därav, och därmed också av det behov av skydd som han eller hon har. Kriterier för fastställande av flyktingskap, m.m. son anses inte riskera förföljelse, och alltså inte vara flykting, om han eller hon kan få ett effektivt skydd i någon del av hemlandet. Av framgår att vid flyktingskapsbedömningen skall möjligheten till skydd i hemlandet vara uttömt.47 Det anges beträffande internt skydd att fruktan för förföljelse inte behöver avse hela medborgarskapslandets territorium. Vid t.ex. etniska konflikter kan förföljelse av en specifik etnisk grupp förekomma i endast en del av landet. I sådana situationer kommer en person inte att uteslutas från möjligheten att erhålla flyktingskap endast på den grund att han kunde ha sökt tillflykt i en annan del av landet, om det under alla rådande förhållanden inte hade varit rimligt att för- vänta sig av honom att göra detta. Artikel 8.1 är fakultativ. Bestämmelsen speglar tolkningen av i såväl internationell som svensk praxis. Bestämmelsens ordalydelse upp- ställer inget krav på författningsstöd för att det fakultativa utrym- met som bestämmelsen ger, skall kunna utnyttjas. Anledning att i författning detaljreglera frågan saknas. Mot bakgrund av medlemsstaternas förpliktelser enligt Genève- konventionen är syftet med bestämmelsen i artikel 8.3 oklart. En- ligt artikeln får bestämmelsen om internt skydd tillämpas oaktat tekniska hinder föreligger för återsändande till ursprungslandet. Innebörden av detta torde vara att internationellt skydd skulle kun- na vägras personer som inte har något tillgängligt skyddsalternativ. Utredningen finner att det inte är rimligt och att det inte heller står i överensstämmelse med artikel 1 A, att ac- ceptera ett internt flyktalternativ om detta inte kan utnyttjas i trygghet. Artikel 8.3 skall därför inte medföra några författnings- åtgärder. Kriterier för fastställande av flyktingskap, m.m. 3.3.5Förföljelse och skälen till förföljelse Utredningens bedömning och förslag: Såväl NUtlL som skyddsgrundsdirektivets flyktingdefini- tion tar sin utgångspunkt i . Det skall av lagtextens ordalydelse framgå att den riskbedömning som skall göras vid flyktingskapsbedöm- ningen är framåtsyftande. Det är väsentligt att asylprövningen sker mot Genèvekon- ventionens bestämmelser. Det är inte tillräckligt att en flykting enligt konventionen får uppehållstillstånd på andra grunder. Detta tydliggörs i utredningens förslag genom att frågan om flyktingförklaring föreslås bli prövad i alla asylärenden. Det är viktigt att vid denna prövning anlägga ett internationellt perspektiv. 2005/06:6 föreslås att personer som känner välgrun- dad fruktan för förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning, och som enligt nuvarande bestämmelser ges skydd som skyddsbehövande i övrigt, istället skall få skydd som flyktingar. Genom skyddsgrundsdirektivet tillkommer inget ytterligare till flyktingdefinitionen som föranleder för- fattningsåtgärder för att genomföra skyddsgrundsdirektivet. I artikel 2 c definieras begreppet flykting. I kapitel III i skyddsgrundsdirektivet regleras förutsättningarna för att betraktas som flykting. Artikel 9 innehåller en tvingande bestämmelse om att förföljelsen enligt lydelsen i artikel 1 A i skall utgöras av vissa handlingar. Vidare anges i artikel 9.2 exempel på handlingar som utgör förföljelse. Artikel 10 innehåller en tvingande bestämmelse som anger ett antal definierade faktorer som skall beaktas vid bedömningen av skälen till förföljelsen. c) flykting, en tredjelandsmedborgare som med anledning av välgrun- dad fruktan för förföljelse på grund av ras, religion, nationalitet, poli- tisk åskådning eller tillhörighet till viss samhällsgrupp befinner sig utanför det land där han eller hon är medborgare och som inte kan eller på grund av sin fruktan inte vill begagna sig av det landets skydd, eller en statslös person som av samma skäl som nämnts ovan befinner Kriterier för fastställande av flyktingskap, m.m. sig utanför det land där han eller hon tidigare hade sin vanliga vistelse- ort och som inte kan eller på grund av sin fruktan inte vill återvända dit och som inte omfattas av artikel 12. 1.Förföljelse enligt lydelsen i artikel 1 A i måste utgöras av handlingar som a)är tillräckligt allvarliga till sin natur eller på grund av sin upprep- ning för att innebära en allvarlig överträdelse av de grundläggande mänskliga rättigheterna, särskilt de rättigheter från vilka det inte går att göra undantag enligt artikel 15.2 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande fri- heterna, eller b)är en ackumulation av olika åtgärder, däribland sådana över- trädelser av de mänskliga rättigheterna som är tillräckligt allvarliga för att påverka en individ på ett liknande sätt som i punkt a. 2.Förföljelse, enligt punkt 1, kan bland annat ta sig uttryck i a)fysiskt eller psykiskt våld, inklusive sexuellt våld, b)rättsliga, administrativa, polisiära och/eller judiciella åtgärder som i sig är diskriminerande eller som genomförs på ett diskrimi- nerande sätt, c)åtal eller straff som är oproportionerliga eller diskriminerande,