sou · GUB354 · 2007-01-01 00:00:00 — Inom kulturområdet utgör museer en väsentlig del. Genom en bred museiverksamhet och varierat utbud av utställningar får människor möjlighet att ta del av museernas samlingar. De centrala museerna förvaltar samlingar inom olika områden som är av stort intresse för många människor. Centrala museer är, med , Naturhisto- riska , Statens museer för världskultur, Livrustkamma- ren, och , Statens maritima museer, , Statens musiksamlingar, Statens för- svarshistoriska museer och . Inget av de centrala museerna har någon information på tecken- språk på sina webbplatser. Vid telefonkontakt med museerna fram- gick att endast erbjuder guidade visningar på teckenspråk (ca ). Övriga centrala museer angav att man inte erbjuder denna möjlighet. När det gäller länsmuseerna är situationen knappast bättre. Endast ett fåtal museer har gjort sin verksamhet tillgänglig för teckenspråkiga och då i form av tolkade visningar och riktade pro- 9Stockholms stadsteater – . 10Dramatiska teatern – . Kultur, medier och möjligheter till eget skapande Endast ett museum redovisar att man har information på teckenspråk om museet på sin hemsida. Detta framgår av svaren på en enkät som på min begäran skickat ut till länsmusee- rena. I enkäten tillfrågades museerna om de vidtagit någon åtgärd för att göra sin verksamhet tillgänglig för döva, dövblinda, vuxendöva eller hörselskadade som är beroende av teckenspråk för sin kom- munikation. Av de tillfrågade länsmuseerna besvarande 18 enkäten. Av dessa angav 5 museer att man vidtagit åtgärder för att göra sin verksamhet tillgänglig på teckenspråk. Kulturen i , museer, och uppgav att de erbjuder tolkade visningar för teckenspråkiga samt att man dess- utom har olika pedagogiska program riktade till teckenspråkiga. redovisade att delar av informationen på museets hemsida finns tillgänglig på teckenspråk.11 14.5Möjligheter till eget skapande Miljöer för eget skapande som samhället erbjuder är inte tillgäng- liga för teckenspråkiga i samma utsträckning som för andra. Teck- enspråkiga som söker sig till sådana miljöer är beroende av tolk för att kunna delta. Det visar den kartläggning som jag gjort av möjlig- heterna till eget skapande för döva, dövblinda, vuxendöva och hör- selskadade. Kulturverksamhet inom folkbildningen har en lång tradition och har stor betydelse bl.a. för människors möjligheter till eget ska- pande. Utredningen för statens utvärdering av folkbildning upp- märksammade i sitt slutbetänkande att utbudet av kultur- cirklar och kulturprogram minskat inom folkbildningen och att det inte finns någon annan aktör som har möjlighet att fylla det tom- rum som uppstått. Utredningen understryker den praktisk-este- tiska verksamhetens värde och anser det angeläget att folkbild- ningen fortsätter att erbjuda möjligheter till eget skapande i en praktisk-estetisk verksamhet (SOU 2004:30). I den folkbildnings- proposition (prop. 2005706:192) som lämnats till 11 Statens kulturråds förfrågan (KUR 2006/2937:233) jämte inkomna svar. Kultur, medier och möjligheter till eget skapande anser regeringen att folkbildningens uppgift att främja det svenska kulturlivet skall vara oförändrad. Studieförbunden erbjuder genom cirkelverksamhet människor möjlighet till att delta i såväl kulturell som i skapande verksamhet av olika slag. Antalet personer som deltog i studiecirklar och annan gruppverksamhet som anordnades av studieförbunden uppgick till totalt 3 282 000 personer och till totalt 3 118 700 personer. Antalet studiecirklar uppgick till 309 000 och till 292 500. Annan gruppverksamhet uppgick till 75 500 och till 73 300. Uppgifter från visar att antalet tecken- språkiga som deltar i studiecirkel eller annan gruppverksamhet som anordnas av studieförbunden är jämförelsevis få om man utgår från att i grupperna dövblinda och hörselskada är flertalet personer med svenska som första språk – se tabell 14.3 Tabell 14.3: Döva, dövblinda och hörselskadade som deltagit i verksamhet anord- nad av studieförbund Källa: – Sammanställning av målgruppsstatistik 2004-2005 En genomgång av vilka studiecirklar som döva, dövblinda och hör- selskadade deltagit i visar att antalet personer som är döva respektive dövblinda och deltar i studieförbundens verksam- het är betydligt lägre än antalet personer som är hörselskadade. Genomgången visar också att döva respektive dövblinda i högre omfattning än hörselskadade söker sig till cirklar i måleri, teater och drama för scenisk framställning, film och tv-produktion, trä- slöjd, vävning, konstsömnad och andra cirklar med skapande verk- samhet i högre utsträckning än hörselskadade som visar en större bred i sina studieval. För att den kulturverksamhet som folkbildningen erbjuder skall vara tillgänglig för teckenspråkiga krävs att verksamheten sker på teckenspråk eller med stöd av tolk. Studieförbunden kostnader för tolk i cirkelverksamhet täcks av det målgruppsbidrag som fördelas Kultur, medier och möjligheter till eget skapande Folkhögskolor har möjlighet att få ersätt- ning för de merkostnader som uppkommer till följd av att tolk krävs för att teckenspråkiga. Ersättningen söks hos för särskilt utbildningsstöd (Sisus). För personer som är teckenspråkiga fyller föreningslivet, döv- föreningarna och dövidrotten, inte bara en social funktion utan även i hög grad en kulturell funktion. Beroende på lokala förutsätt- ningar och antal medlemmar anordnar dövföreningarna kulturella arrangemang av olika slag antingen i egen regi eller i samarbete med andra. De större föreningarna har här större möjligheter än de mindre. Större föreningar som föreningarna i , och har exempelvis tagit initiativ till och anordnat filmfestivaler som vänt sig till teckenspråkiga även utan- för den egna föreningen. Intresset för detta slag av kulturarrange- mang har varit stort. Inom de teckenspråkigas föreningsliv finns en lång tradition med nordiskt samarbete inom kulturområdet. Den 20:e Nordiska kul- turfestivalen kommer att äga rum i Akueyri den 10–. bjuder då in döva, hörselskadade och andra intresserade från de övriga nordiska länderna till en festival i döv- kulturens tecken. Festivalens tema är en kombination av en inblick i natur och kultur i samverkan med havet och omgivning- arna samt de isländska folksagorna om älvor och spöken. På kulturområdet har vidare ett europeiskt samarbete vuxit fram. i har (1998, 2001 och 2004) stått som arrangör för större europeiska kulturevenemang med deltagande av teckenspråkiga professionella konstnärer inom film, teater, foto, konst och teckenspråkpoesi. Ett annan viktigt område för social gemenskap och eget ska- pande är idrott. Det finns ett drygt fyrtiotal idrottsföreningar för personer som är teckenspråkiga runt om i landet. Strukturen på föreningarna är olika – en del föreningar har bara en idrott på pro- grammet medan andra föreningar har två, tre eller flera idrotts- grenar som man erbjuder sina medlemmar. Föreningarna är anslutna till som ingår som ett specialförbund inom . Kultur, medier och möjligheter till eget skapande Medielandskapet i förändras i en allt snabbare takt. Fram- växten av ny teknik för produktion, distribution och mottagning av medieinnehåll har varit pådrivande för utvecklingen. Framväxten av en kommersiell marknad för radio och tv har inneburit nya typer av ägare på marknaden. De traditionella radio- och tv-företagen har fått konkurrens genom att bl.a. dagstidningar och leverantörer av telefoni, bredband och Internettjänster också erbjuder audiovisu- ella tjänster i en alltmer ökande omfattning. Förändringar i medie- landskapets struktur under har också resul- terat i att antalet tv-kanaler har ökat. finns förutom SVT:s kanaler ett 20-tal kommersiella tv-kanaler som vänder sig till den svenska publiken. Public service-företagen – (), Televi- sion AB (SVT) och () – har en särställning i förhållande till kommersiella tv-bolag genom upp- draget att bedriva radio- och tv-sändningar till hela landet och genom att företagen finansieras genom en offentligrättslig avgift (licensmedel). Public service-företagen har därmed ett särskilt ansvar för att göra sina program tillgängliga för personer med funktionshinder. SVT producerar och sänder nyheter på teckenspråk och ett entimmesprogram på teckenspråk om händelser som inträffat . Härutöver produceras fakta, barn och ungdomsprogram på teckenspråk. Sänd tid i timmar av program på teckenspråk åren 2001–2005 redovisas i tabell 14.4. Kultur, medier och möjligheter till eget skapande Tabell 14.4: Teckenspråk i SVT1 och SVT2 första sändningar 2001-2005 (antal timmar inklusive repriser inom parentes) 23 (55) 18 (36) 20 (20) 27 (27) 11 (30) 13 (28) 55(105) 58 (91) Källa: SVT :s public service-redovisning 2003, 2005 Av tabell 14.4 framgår att sändningstimmarna då det gäller första sändningar minskat medan repristiden ökat. Av tabellen framgår vidare att nyhets- och faktaprogram utgör mer- parten av den tid som sänds på teckenspråk. Nyhetssändningarna har dock minskat . Medan program för barn på teckenspråk ökat något har antalet program på teckenspråk för vuxna successivt minskat. Utöver SVT1 och SVT2 sänder även UR enstaka program och programserier på teckenspråk. Några uppgifter om antalet sända timmar har UR inte kunnat redovisa vid utredningens förfrågan. kommer UR dock enligt uppgift att sända ett par pro- gramserier för barn på teckenspråk. I den proposition (2005/06:112) med förslag till riktlinjer för , SVT och UR för åren 2007–2012 som regeringen överlämnade till föreslås att SVT:s programverksamhet för döva skall ha minst samma omfattning och ambitionsnivå för sändningarna på teckenspråk som under innevarande tillståndsperiod. Inriktningen av denna program- verksamhet skall främst vara att sända nyheter, information och kulturprogram på teckenspråk. Även program på teckenspråk för barn och ungdomar skall särskilt prioriteras. I den utredning som utgjort underlag för propositionen ansåg utredningen att det var av stor betydelse att Publicservice-före- tagen fortsätter att vara en förebild när det gäller program riktade Kultur, medier och möjligheter till eget skapande till barn och unga och även fortsätter att låta barn och unga med- verka i programmen. detta är inte minst viktigt för barn med teckenspråk som första språk eftersom dessa har sämre möjligheter än andra att ta del av andra barn- program. De metoder som används för tillgängliggöra programmen för andra barn, exempelvis dubbning eller textning, fungerar inte för dem som inte kan höra eller läsa (SOU 2005:1, s. 193). Som nämnts ovan har medielandskapets struktur förändras genom att tillkomsten av kommersiella tv-kanaler som vänder sig till en svensk publik. Enligt Radio- och tv-lagen (1996:884) får villkor för sändningstillstånd som meddelas av regeringen avse skyldighet att utforma sändningarna på ett sådant sätt att de blir tillgängliga för personer med funktionshinder. För tv sändningar som inte kräver tillstånd av regeringen, dvs. sändningar via satellit eller kabel, finns ingen motsvarande bestämmelse. Villkor med innebörden att tv-program skall göras tillgängliga för personer med funktionshinder finns alltså i sändnings- tillstånden för public service företagen (SR och UR) och för (TV4). För övriga programföretag med tillstånd att sända marksänd TV med digital teknik finns inga sådana villkor. Regeringen gav genom tilläggsdirektiv (2003:30) Radio- och tv-lagsutredningen (Ku 2000:01) i uppdrag att överväga behovet av lagändringar för att förbättra tillgängligheten till tv- program för personer med funktionshinder. I samrådsförfarande med denna utredning har jag förvissat mig om att Radio- och tv- lagsutredningen kommer att uppmärksamma frågan om tv-program på teckenspråk respektive program som tolkas till teckenspråk i sitt kommande betänkande, varför frågan inte ytterligare behandlas här. Radio- och tv-lagsutredningens lämnar sitt betänkande . Till de nationella kulturpolitiska målen hör att verka för att alla skall få möjlighet till delaktighet i kulturlivet och till olika slag av kulturupplevelser samt till eget skapande (prop. 1996/97:3). Kultur, medier och möjligheter till eget skapande Regeringen har formulerat mål om förbättrad tillgänglighet för personer med funktionshinder i flertalet av de årliga regleringsbrev och andra styrdokument som reglerar olika verksamheter inom kulturområdet. Med tillgänglighet bör tydliggöras att inte enbart fysisk tillgänglighet avses utan även att verksamheterna görs tillgängliga för teckenspråkiga. påpekar i den kartläggning som rådet publicerade 1998 att döva och hörselskadade har ett begränsat kulturutbud. För många begränsas utbudet till tecknade filmer och utländska textade filmer på tv eller video. I kartläggningen efterfrågar intresseorga- nisationerna för döva (SDR) och hörselskadade (HRF) liksom föräldraorganisationen för föräldrar till döva, hörselskadade och språkstörda barn (DHB) att ansvariga inom medieområdet tar sitt ansvar och gör svenska filmer tillgängliga för personer med olika slag av hörselskada genom att texta såväl svenska filmer som samtliga program i TV. Som redovisats av Kommittén om radio och TV i allmänhetens tjänst 2005 har antalet program som textas i SVT ökat under 2000- talet. Jag bedömer även att antalet svenska filmer på biograf och på video kommer att öka genom det stöd till textning som admini- streras av . När det gäller sändning av tv-program på teckenspråk verkar utvecklingen gå i motsatt riktning. Antalet sändningstimmar av första sändningar på teckenspråk har dock minskat, som antalet sändningstimmar av repriser ökat. Antalet nyhetssändningar har minskat 2005. Jag finner det anmärkningsvärt att teckenspråkiga inte tycks ha tillgång till några sportsändningar på eller tolkade till teckenspråk i någon omfattning alls. Litteratur på teckenspråk likabehandlas inte med litteratur på svenska språket och andra talade språk på grund av den definition av litterära verk som finns i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. I enlighet med vad som anges i Kultur, medier och möjligheter till eget skapande den språkpolitiska proposition som antogs av är svenskt teckenspråk ett språk som förutom svenska tal och skriftspråket används i . Nuvarande särbehandling av litte- ratur på eller översatt till detta språk kan upplevas som en nedvär- dering av språket, vilket strider mot de diskrimineringsgrunder som finns 1 kap. 2 § regeringsformen (1974: 152). Mot denna bakgrund föreslår jag en ändring av nuvarande definition av litterära verk i 1 § i upphovsrättslagen med därpå följande konsekvensändringar i andra lagar. I den språkpolitiska propositionen som nämns ovan föreslås att läsfrämjande insatser för barn och unga med annat modersmål än svenska och att nuvarande litteraturstöd bör utvidgas till att inrymma en ny utgivning av serien Alla Tiders Klassiker för bruk i skolan. Jag bedömer det som angeläget att de satsningar som genomförs även innefattar insatser för barn och unga som är teck- enspråkiga. Liksom andra personer med annat språk än svenska behöver teck- enspråkiga få tillgång till litteratur på svenskt teckenspråk. Efter- som teckenspråket inte har något skriftspråk måste teckenspråkiga, liksom synskadade och läshandikappade, ha litteratur i en annan medieform än tryckta böcker. finns ingen som har ansvar för teckenspråkigas behov av litteraturförsörjning. Därför har jag före- slagit att TPB:s uppdrag skall utvidgas till att även utgöra depå- bibliotek för teckenspråk och ansvara för att skönlitteratur genom översättning görs tillgänglig på svenskt teckenspråk. Endast ett fåtal museer har i begränsad omfattning gjort sin verk- samhet tillgänglig för personer som är teckenspråkiga. I takt med att ny teknik nu utvecklas och gör det möjligt att översätta de inlästa guidningar som många museer erbjuder sina besökare till teckenspråk, bör museerna i ökad grad använda sig av den nya tek- niken. Kultur, medier och möjligheter till eget skapande Tydligare mål och återrapporteringskrav i regleringsbrev Trots regeringens styrning om tillgängligheten inom kulturpoli- tiken är dock teckenspråkigas tillgång till kultur i olika former fortfarande alltför begränsad. För att tydliggöra teckenspråkets ställning bedömer jag att regeringens mål om tillgänglighet i regleringsbrev m.m. bör kompletteras med återrapporteringskrav om i vilken grad respektive myndighet har kunskap om tecken- språkigas behov samt gör sin verksamhet tillgänglig för tecken- språkiga. I mitt uppdrag har ingått att kartlägga nuvarande forskning samt att analysera behovet av eventuella forskningsinsatser. Kartlägg- ningen har redovisats i ett separat betänkande Teckenspråk och teck- enspråkiga. Kunskaps- och forskningsöversikt – SOU 2006:29. Forskningsbaserad kunskap saknas inom flera olika områden. Av dessa är fem områden särskilt angelägna: Teckenspråkiga barns språkutveckling och tvåspråkighet Språkvetenskaplig forskning om svenskt teckenspråk och om svenska som andra språk för teckenspråkiga Samhällsvetenskaplig forskning om vuxna teckenspråkiga Forskning om tolkning mellan tecknade och talade språk Teknikutveckling inom IT och mobiltelefoni som ger möjlighet till distanskommunikation på teckenspråk och till hämtning, lagring och uppspelning av information och ny- heter på teckenspråk. Jag föreslår att ska i likhet med det åta- gande som har för forskning och utbildning i svenskt teckenspråk ges ett motsvarande nationellt ansvar i form av ett särskilt åtagande för forskning och utbildning i svenska som andra språk för döva. I de direktiv som ligger till grund för mitt uppdrag uppges att en ytlig genomgång av forskning om personer som är döva, dövblinda, vuxendöva eller hörselskadade tyder på att det finns en betydande Forskning om teckenspråk och teckenspråkiga inhemsk och internationell medicinsk forskning som tar upp orsa- ker till dövhet och nedsatt hörsel samt behandling och medicinsk teknik. Vidare att det inom ramen för denna medicinska forskning även finns forskning med fokus på habilitering och rehabilitering. I direktiven uppmärksammas vidare att det finns svensk lingvis- tisk forskning om teckenspråk, forskning om svenska för döva samt forskning om teckenspråkiga barns och ungdomars språkut- veckling och språkliga interaktion. Däremot saknas till mycket stor del forskning som belyser teckenspråkets roll för ökad tillgänglig- het. Detsamma gäller livssituationen för personer som är tecken- språkiga i förhållande till utvecklingen i samhället. Inte heller finns det forskning om samhällsutvecklingen utifrån utbildningspoli- tiska, arbetsmarknadspolitiska, socialpolitiska, äldrepolitiska och handikappolitiska perspektiv. Det saknas också forskning som analyserar denna utveckling utifrån brytningen mellan å ena sidan handikappolitikens inriktning på tillgänglighet, delaktighet och in- tegrering och å andra sidan dövas hävdande av kulturell särart, in- tern gemenskap och segregering. Kunskapen om hur vuxenlivet gestaltar sig för personer som är teckenspråkiga är otillräcklig då det gäller arbetsliv, olika slag av samhällsstöd, vård och behandling samt äldreomsorg. 15.2Hur nuvarande forskning kartlagts Detta avsnitt innehåller en kortfattad redogörelse för den kartlägg- ning och forskning som redovisas i betänkandet Teckenspråk och teckenspråkiga – kunskaper och forskningsöversikt (SOU 2006:29). Kartläggningen har koncentrerats till forskning och framåt. Fokus har varit på svensk och nordisk forskning med internationella jämförelser för att klargöra hur svensk forskning står sig i förhållande till övrig forskning inom de områden som kartlagts. Kartläggningen har gjorts av fyra forskare från tre olika univer- sitet. Dessa har haft i uppdrag att sammanställa den kunskap och den forskning som de kände till inom sina respektive forsknings- områden. Betänkandet innehåller tre delar: Det svenska teckenspråket av och Dövas liv med teckenspråk av Teckenspråk och pedagogik av Forskning om teckenspråk och teckenspråkiga , professor i teckenspråk, och , docent i teckenspråk, universi- tet, redovisar i sitt bidrag forskning om det svenska teckenspråket. De berör frågan om teckenspråkets uppkomst och om den offici- ella synen på teckenspråk samt redogör för kunskapsläget. Forsk- ningen om det svenska teckenspråket inleddes , vilket var tidigt i internationell jämförelse, och växte fram i då teckenspråken var ifrågasatta. Teckenspråksforskning bidrar till vårt vetande, inte bara om tecknade språk, utan även om det mänskliga språket över huvud taget. Forskningen har också starkt bidragit till samhällets föränd- rade syn på språket och till att teckenspråket blivit alltmer accepterat. I bidraget beskriver och också det svenska teckenspråkets uppbyggnad, det vill säga dess lexikon och grammatik. Teckenspråksforskningen är förhållandevis ung och kunskaperna om såväl teckenspråkets uppbyggnad som hur det an- vänds är fortfarande begränsade. , filosofie doktor, pedagogiska institutionen vid , redovisar i sitt bidrag kunskap och forskning om dövas liv med teckenspråk och om deras kontakter med det svenska, hörande samhället, både som individer och grupp. Bidra- get omfattar samhällsvetenskaplig och i viss mån även beteendeve- tenskaplig forskning. Ett antal utvärderingar, rapporter och utred- ningar finns med för att belysa frågor där det knappast finns någon forskning. Fredäng beskriver och analyserar forskningens syn på dövhet och dess kategorisering av döva. Samhällets intresse för döva, och därmed forskningens, har genom tiderna främst handlat om själva hörselnedsättningen. accepterar både samhället och forskningen alltmer teckenspråkiga dövas egen beskrivning av dövhet och dövkultur. De betonar personens eget val av tecken- språk som sitt primära språk och ser hörselnedsättningen som un- derordnad. Bidraget ansluter sig till denna syn på dövhet. Bland de forskningsområden som Fredäng tar upp finns mental hälsa, ar- betsliv, medieanvändning, tolkanvändning, dövidentitet och döv- samhälle. , filosofie doktor, pedagogiska institutionen vid universitet, redovisar i sitt bidrag kunskap och forskning om teckenspråk ur ett pedagogiskt perspektiv. Hennes kartläggning behandlar inte bara pedagogik och lärande utan också barnens var- dag och miljö, deras språkutveckling och sociala och psykiska väl- befinnande. Den redovisar forskning om hur små barn, skolbarn Forskning om teckenspråk och teckenspråkiga och ungdomar använder teckenspråk och om språkets betydelse. gör i sitt bidrag även en tillbakablick över hur teckenspråket har använts, och inte använts, i dövundervisningen. Hon redovisar forskning om teckenspråkets roll i bland annat barns språkutveck- ling, lärande och kognitiva utveckling. Hon refererar också till forskning om barn med cochleaimplantat. konstaterar avslut- ningsvis att barnets perspektiv saknas i diskussioner om teckenspråkets roll. Vuxna väljer språk för barnet, utifrån den kultur och det synsätt som råder för tillfället. Kunskapen om det svenska teckenspråkets uppbyggnad har succes- sivt ökat . Det visar de fyra forskarnas kart- läggning av kunskap om forskning om teckenspråk och tecken- språkiga. Av den framgår även att svensk forskning om teckenspråk håller hög klass vid en internationell jämförelse. Kartläggningen visar också att svensk forskning främst varit in- riktad på teckenspråkiga barns språkutveckling, interaktion och lärande. Däremot har intresset för teckenspråkiga inom samhälls- vetenskaplig forskning varit mindre. En förklaring som ges är av- saknaden av en nationell flervetenskaplig miljö där man kan bygga upp en mångfasetterad kunskap även om andra aspekter än de som relateras till dövhet som funktionsnedsättning(ibid. s. 123). Det saknas även forskning om vuxna som är teckenspråkiga, om hur de ser på sig själva, om deras levnadsförhållanden och om deras livsvillkor. Kartläggningen visar alltså att forskningsbaserad kunskap om teckenspråk och teckenspråkiga saknas inom flera områden. Sam- tidigt utforskas alltfler områden.