sou · GUB326 · 2007-01-01 00:00:00 — Det finns flera olika lagstadgade situationer som anses skyddsvärda och som kan medföra att en individs SGI skyddas mot en sänkning vid förvärvsavbrott. En situation som finns skäl att jämföra med är då vissa biståndsarbetare återkommer till efter avslutad utlandstjänstgöring. För biståndsarbetare från enskilda svenska organisationer gäller ett särskilt SGI-skydd. Förutom att biståndsarbetaren skall anses vara bosatt i under utlandsvistelse får denne vid åter- komsten till lägst den SGI som de hade före avresan, 2 kap. 4 och 6 §§ SofL och 3 kap. 5 b § AFL. Bistånds- arbetaren omfattas alltså inte av den arbetsbaserade försäkringen under utlandsvistelsen, utan efterskyddstiden börjar löpa först från och med dagen efter återkomsten till , 3 kap. 9 § SofL och 2 § föreskrifter RFFS 2000:10 om registrering och avregistrering av personer i sjukförsäkrings- registret med mera. Den SGI som biståndsarbetaren hade före avresan får också anpassas efter löneutvecklingen, prop. 1992/93:178, s. 36. Någon bestämmelse för biståndsarbetarens familjemedlemmar att återfå efterskyddet i den arbetsbaserade försäkringen finns inte. I praktiken måste alltså familjemedlemmen själv kvalificera sig genom arbete i för att komma in i den arbetsbaserade försäkringen. Den medföljande familjemedlemmen har dock rätt att återfå sin SGI , 3 kap. 5 b § AFL. 5.7.4Regeringens huvudsakliga motiv för att införa SGI- skydd för biståndsarbetare De enskilda organisationerna svarar för en betydande del av svenska biståndsinsatser i utvecklingsländerna och i katastrof- drabbade områden. En stor del av dessa organisationer finansieras genom medlemsavgifter, enskilda fonder, frivilligt insamlade medel och genom ideellt arbete. Det internationella biståndsarbete som bedrivs av dessa organisationer finansieras delvis även med statliga biståndsmedel, oftast genom bidrag från Styrelsen för interna- tionell utveckling (SIDA). Härigenom utgör de enskilda organisationernas biståndsinsatser en väsentlig del av den svenska biståndspolitiken och det är ett därför ett allmänt svenskt intresse att denna verksamhet kan stödjas, jfr prop. 1998/99:119 s. 133 ff. Biståndsverksamheten är beroende av insatser från kvalificerad personal. De personer som rekryteras för utlandstjänstgöring har ofta en hög utbildning och lång praktisk yrkeserfarenhet. – Med hänsyn till det angelägna arbete som biståndsarbetare utför infördes SGI-skyddet för att förbättra de ekonomiska villkoren för denna grupp, prop. 1992/93:178 s 35 f. Den som av tillhör kategorin statlig arbetsgivare och sänds ut till ett annat land för arbete för dennes räkning skall utan tidsbegränsning omfattas av den såväl bosättningsbaserade som den arbetsbaserade försäkringen. Föräldrapenning utges med belopp motsvarande förälderns sjukpenning om föräldern under minst före barnets födelse eller den beräknade tidpunkten härför har varit försäkrad för en sjukpenning över garantinivån. Motsvarande krav gäller inte för resterande som föräldra- penning kan utges på sjukpenningnivå. Reglerna innebär att den som återvänder till efter en längre tids vistelse utomlands och som fött barn under denna vistelse, eller som föder barn efter hemkomsten, endast kan få föräldrapenning på garantinivån . Mot denna bakgrund har i 4 kap. 9 § andra stycket AFL införts en skyddsregel för biståndsarbetare som vid återkomsten till ger rätt till föräldrapenning över garanti- nivån om föräldern var försäkrad för sjukpenning över garantinivån före utlandstjänstgöringen under förutsättningen att utlandsvistelsen inte överstigit . Utredningens bedömning: Det är angeläget att efterskyddstid för sjukpenninggrundande inkomst och för 240-dagarsvillkoret i föräldraförsäkringen införs för anställda hos internationella organisationer. Utredningen överlämnar förslaget till Social- försäkringsutredningen (S 2004:8). Ett av skälen till att stater skapar mellanstatliga organisationer är att de gemensamt konstaterat att vissa frågor är av så angelägna att man måste samarbeta om dem över gränserna. Ett axplock av de viktiga frågor som hanteras av de organisationer som är verksamma i rör miljö, folkhälsa, och kärn- och strålningssäkerhet. Samtliga frågor är sådana som organisationernas medlemsstater har erkänt som viktiga och som annars rimligen borde hanteras direkt av staterna. De i etablerade mellan- statliga organisationerna bedriver således verksamheter som har allmänt svenskt intresse. För de anställdas del i organisationerna kan i princip samma syn- punkter anläggas som regeringen har gjort i fråga om SGI-skydd när det gäller biståndsarbetare. De frågor som hanteras av organisa- tionerna och deras anställda utgör en integrerad och väsentlig del av den svenska politiken. De som normalt har att verkställa en regerings politik är statsanställda. Således går det också att dra vissa paralleller med den verksamhet som bedrivs direkt av statligt anställda, vilka omfattas av bl.a. den arbetsbaserade försäkringen oavsett hur länge deras internationella uppdrag varar. En orsak till att organisationerna och de anställda medges vissa privilegier, men undantas vissa rättigheter, är bl.a. ett utflöde av att de deltagande staterna inte är benägna att finansiera skattekostnader som hamnar hos en främmande stat. Följden blir att de anställda i vissa fall undantas skyldigheten att bidra med skatter och avgifter till de välfärdssystem som staten erbjuder. I gengäld skall organisationerna tillhandahålla egna försäkrings- slösningar . Den praktiska effekten för en anställd kan bli att han helt går miste om sjukersättning om han eller hon är sjuk när anställningskontraktet löper ut med organisationen. Utredningen anser att det är angeläget att personer som är bosatta i före anställningen hos organisa- tionerna och som är undantagna svensk socialförsäkring skall ha en efterskyddstid för sjukpenning. Den anställdes familjemedlemmar omfattas inte av förslaget, eftersom dessa liksom har möjligheten kvalificera sig själva genom eget arbete i . En efterskyddstid minskar risken att en anställd kommer att hamna i ett utsatt läge i händelse av sjukdom i samband med att anställningen upphör. Rimligen bör detta höja attraktionskraften att vara anställd hos organisationerna, vilket förbättrar organisationernas möjligheter att rekrytera kompetent personal. En skyddsregel för 240-dagarsvillkoret kan även motiveras ur ett jämställdhetsperspektiv, eftersom blivande föräldrar eller små- barnsföräldrar därmed inte behöver känna sig begränsade i sitt yrkesliv och tvingas att välja bort att arbeta för internationella organisationer i under de levnadsår det är aktuellt med – Ett förslag om motsvarande skydd för vad som gäller för biståndsarbetare bör införas. (S 2004:08) arbetar med en att ta fram ett underlag för en reformering av det svenska socialförsäkringssystemet. Givet detta överlämnar denna utredning nämnda förslag om att införa skyddsregler till Socialförsäkrings- utredningen. 6 Skola och utbildning 6.1Barnomsorg och utbildning för barn och ungdomar vars föräldrar arbetar hos de internationella organisationerna En organisation har berört att de utländska anställda själva får svara för barnomsorgen för barn i åldrarna 3–och att man inte erhåller någon subvention på barnomsorgsavgifterna som tas ut av daghemmen. En annan organisation framhåller att de anställdas barn kan gå i kommunala skolor, eftersom detta är för dyrt. Organisationen anser sig inte ha råd med att inkludera skolavgifter i anställningsvillkoren. Ersättning som utgår för medföljande familjemedlemmar täcker inte skolavgifterna. Detta leder till rekryteringsproblem. Särskilt svårt uppges det vara att rekrytera ensamstående föräldrar, eftersom det är alltför kostsamt för dem att på egen hand klara av de höga skolavgifterna. Enligt skollagens (1985:1100) bestämmelser krävs som regel bosättning i landet för rätt till utbildning. Samma krav gäller för rätt till förskoleverksamhet och skolbarnomsorg. Med rätt till utbildning avses att barn och ungdom får ta del av utbildning enligt de ekonomiska premisser som generellt gäller för den som är bosatt i . Utan detta stöd kostar en barnomsorgsplats cirka 100 000–. Ett läsår i en skola kostar . Enligt förarbetena bör som bosatt här i riket räknas den som rätteligen skall vara kyrkobokförd här i riket (begreppet som används är folkbokförd, prop. 1985/86:10 s. 81). Enligt 5 § FBL skall den som tillhör främmande makts beskick- ning eller lönade konsulat eller dess betjäning eller som avses i 4 § lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall, folkbokföras i endast om han är svensk medborgare eller om han var bosatt här när han kom att tillhöra beskickningen, konsulatet, organisationen eller betjäningen. Detta gäller även sådan persons familjemedlemmar eller tjänare. Barn till utländska anställda hos internationella organisationer är inte bosatta i och är följaktligen inte berättigade till skolgång och barnomsorg med ledning av denna bestämmelse. I betänkandet skollag för kvalitet och likvärdighet (SOU 2002:121) redovisade emellertid slutsatsen att barn och ungdomar till EU/EES-medborgare som är bosatta, men inte folkbokförda här i landet, har rätt till utbildning eller familjedaghem enligt EG-rätten och likställt med i bosatta barn och ungdomar (a.a. s. 188–191). Motsvarande rätt finns inte i nationell lagstiftning för barn och ungdomar till organisationernas anställda eller beskicknings- medlemmar från tredje land, d.v.s. länder utanför EU/EES- området. Bl.a. mot denna bakgrund fick skollagskommittén i uppdrag att utreda och föreslå hur barn till utländska beskicknings- medlemmar kan ges lika rätt till förskoleverksamhet, skolbarn- omsorg och utbildning som övriga barn och ungdomar i , samt ange kostnaderna och föreslå finansieringsform för detta (Dir. 2002:9). Av kommitténs bedömning i frågan framgår följande. I direktiven till kommittén anges att det är angeläget att även barn och ungdomar vars föräldrar arbetar på beskickningar som tillhör andra länder än EU-länder får rätt till kostnadsfri utbildning under vistelsen i . Enligt en förfrågan som gjorts har i så gott som samtliga de EU/EES-länder från vilka uppgifter erhållits barn till beskicknings- medlemmar oavsett om de kommer från EU/EES-länder eller andra länder rätt till skolgång på samma villkor som barn bosatta i landet. Kostnaderna för införandet av en rätt till kostnadsfri utbildning i förskoleklass, och gymnasieskolan har beräknats till ca . Mot bakgrund av vad som ovan angivits och då det rör sig om en inte allt för stor kostnad är det kommitténs uppfattning att det bör införas en rätt till utbildning för dessa barn på samma villkor som för barn bosatta i . Det kan också ifrågasättas om inte en annan ordning kan anses stå i strid med principen om barnets bästa enligt . Någon skolplikt skall dock inte gälla för dessa barn. I skollagen bör således denna rätt till utbildning slås fast. De flesta beskickningsmedlemmar bor inom ett område koncen- trerat till ett fåtal kommuner. Någon kommunalskatt uppbär kommunen inte från dessa. diplomatiska förbindelser är framförallt en statlig angelägenhet. Med hänsyn främst härtill men även till att ett införande av denna rätt till utbildning skulle medföra kostnader som fördelade sig mycket ojämnt bland kommunerna anser kommittén att kostnaderna härför bör ligga på staten. Den kostnadsökning som blir följden av kommitténs förslag bör därför enligt kommittén finansieras genom statsbidrag till de kommuner som har kostnader för dessa barns utbildning. Kommittén har också beräknat kostnaden för motsvarande skol- gång för barn till beskickningsmedlemmar inom EU/EES. Dessa uppgår enligt kommittén till . Kommittén anser att även om kommunerna p.g.a. förordningen (EEG) 1612/68 är skyldiga ett erbjuda utbildning till barn till beskickningsmedlemmar inom EU/EES är det resonemang som förts ovan beträffande kostna- derna för barn utom EU/EES relevant även för denna kategori. Kommittén föreslår därför att kommunerna bör ersättas genom statsbidrag även för kostnaderna för dessa barns skolgång. Kommittén anser vidare att barn till beskickningsmedlemmar från länder såväl inom som utom EU/EES även bör omfattas av förskola, familje- daghem och fritidshem på samma villkor som barn bosatta i landet. Även detta bör framgå av en uttrycklig bestämmelse i skollagen. Den kostnadsökning som detta förslag innebär har uppskattats till ca och bör av skäl som redovisats ovan bäras av staten. Staten bör således också i dessa fall genom statsbidrag ersätta berörda kommuner för deras kostnader. Utredningen har tagit del av ett med förslag till ny skollag från . I utkastet delas skollagskommitténs uppfattning att principen om barns bästa i medför att barn från EU/EES-länder bör ha möjlighet till utbildning motsvarande den som barn och ungdomar bosatta i landet har. I utkastet anses emellertid att den föreslagna möjligheten skall begränsas till att avse och motsvarande skolformer (s. 414). har i en skrivelse uttalat bl.a. följande gällande utkastet med förslag till ny skollag. anser att det allvarligt skulle skada bilden av som ett modernt jämställt samhälle liksom relationer med andra länder och internationella organisationer om det görs en åtskillnad mellan barn till diplomater m.fl. från andra länder vad gäller bl.a. förskoleverksamhet och gymnasieskolan. Detta desto mer som praxis i de flesta andra EU/EES länder är sådan att dessa barn och ungdomar ges en rätt till utbildning motsvarande de som faktiskt är bosatta i landet. Dessutom ifrågasätter regeringen, liksom kommittén, om inte har en folkrättslig förpliktelse att medge dessa barn samma rättigheter som de som är bosatta här i landet. I förordningen (2001:976) om utbildning, förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg för asylsökande barn m.fl. erbjuds vissa barn barnomsorg, grundskola, gymnasieskola m.m., trots att de inte är bosatta eller folkbokförda här. I förarbetena till förordningen anfördes bl.a. följande (Ds 2000:26 s. 41 f.). Nuvarande regelverk bör dock ändras så att även asylsökande barn får tillgång till förskoleverksamhet, skolbarnsomsorg och förskoleklass samt grundskola och gymnasieskola (och motsvarande skolformer). Härigenom uppnås att svenska författningsbestämmelser på ett bättre sätt överensstämmer med bestämmelserna i och de intentioner som ligger till grund för konventionen. – En tillämp- ning av bl.a. artiklarna 2, 22 och 28 innebär att staterna bör tillhanda- hålla obligatorisk och kostnadsfri grundutbildning till flyktingbarn och successivt tillhandahålla utbildning utöver grundutbildning. För del innebär det att asylsökande barn bör ha tillgång till grundutbildning och gymnasieutbildning på i huvudsak samma villkor som svenska barn. Enligt konventionens artikel 18 har föräldrarna huvudansvaret för barnets uppfostran och utveckling och barnets bästa skall för dem komma i första rummet. Denna artikel anger också att konventionsstaterna i viss utsträckning har ett ansvar för att barn- omsorg anordnas. I artikel 31 fastslås att barn har rätt till lek, vila och fritid samt till kulturella och konstnärliga aktiviteter i takt med sin ålder. Den svenska förskolan och skolan kan ge asylsökande barn möjlighet att få en bättre struktur på sin tillvaro och göra vardagen förutsägbar och greppbar. Återkommande aktiviteter och stabila grupper ger kontinuitet och trygghet. () har lämnat bl.a. följande yttrande i sitt remissvar från angående utkastet med förslag till ny skollag. välkomnar regeringens förslag att det i skollagen ska anges att barn som omfattas av 1 § första stycket lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. ska anses som bosatta i och därmed ha rätt till skolgång. Enligt artikel 28 i ska staterna bland annat särskilt göra grundutbildning obligatorisk och kostnadsfritt tillgänglig för alla. Artikel 2 i klargör att de rättigheter som erkänns i ska tillförsäkras varje barn utan åtskillnad av något slag oavsett barnets ställning. Alla barn i har med andra ord både en rättighet och skyldighet att gå i skola. Att regeringen därför ännu inte föreslagit att så kallade gömda barn ska ha rätt till skolgång anser vi vara en stor brist. Dessutom finns det andra grupper av barn som enligt regler ska omfattas av rätten till skolgång men som inte nämns i regeringens förslag. Det kan exempelvis röra sig om barn som vistas i men som aldrig har sökt asyl här i landet. Alla barn som vistas i ska ha rätt till skolgång. Vi anser inte att det är tillfredsställande att regeringen anser att det krävs en arbets- grupp för att konstatera vad som gäller enligt . har så sent som påpekat att inte lever upp till konventionens krav vad gäller dessa barns rätt till skolgång. Av skollagskommitténs redovisade kostnadskonsekvenser framgår bl.a. att kostnaderna för skola och barnomsorg för barn/elever till anställda i internationella organisationer uppskattas till . Någon kostnadsfördelning mellan barn som kommer från eller utanför EU/EES har inte gjorts för denna kategori. Sammantaget har kostnaderna uppskattats till cirka 35 miljoner för skola, förskoleverksamhet och skolbarnomsorg för beskickningsmedlemmarnas barn från länder utanför EU/EES. Uppgifterna visar inte ett genomsnitt av antalet barn som vistas i , utan speglar enbart bilden av hur det ser ut vid ett visst tillfälle (SOU 2002:121 s. 747–749). Någon lagrådsremiss med förslag till ny skollag har ännu inte avgivits. Enligt vad utredningen erfarit är någon proposition och ny skollag inte aktuell. Utredningens förslag: Barnomsorg, förskola, grundskola och gymnasieskola skall erbjudas barn och ungdomar vars föräldrar arbetar hos de internationella organisationerna även när de kommer ifrån andra länder än EU/EES-länder. Det är med stor överraskning som utredningen har erfarit att det finns barn i som inte kan gå i skolan därför att deras föräldrar inte har råd med de avgifter som krävs. Problemet före- faller ha skärpts sedan kommunerna börjat kräva ersättning för grundskole- och gymnasieutbildning som tidigare Befriade från sådana avgifter är enbart barn till föräldrar inom EU/EES-området. Av skollagskommitténs utredning framgår att i så gott som samtliga andra jämförbara länder har barn till beskicknings- medlemmar, oavsett om de kommer från EU/EES-länder eller andra länder, rätt till skolgång på samma villkor som barn bosatta i landet. Denna utredning kan också bekräfta att alla barn erbjuds skolgång motsvarande grund- och gymnasieskola utan kostnad i , och . Medborgare från EU/EES-länder är genom gemenskapsrätten redan berättigade till skolgång för sina barn, även om detta ännu inte uttryckligen anges i skollagen. Det förslag som lämnas har således endast effekt för anställda hos internationella organisa- tioner som kommer från länder utanför EU/EES-området. Av BO:s yttrande med hänvisning till framgår att alla barn som vistas i skall ha rätt till skolgång. Det framgår också att kritiseras internationellt för att inte leva upp till krav barns rätt till skolgång. Yttrandet är inte begränsat till att avse endast grundskola. Barn till anställda hos internationella organisationer som inte skall anses bosatta i har alltså samma rätt till skolgång enligt som alla andra barn som vistas i . Slutsatsen som kan dras av BO:s yttrande är att en fortsatt underlåtenhet att ge dessa barn skolgång innebär att bryter mot . Därmed föreligger risk att inte uppfyller sina folkrättsliga förpliktelser. Enligt skollagskommitténs förslag skulle den nya skollagen införas . Detta förslag har skjutits . I det senast presenterade utkastet till ny skollag ser det ut som om staten vill undgå en mindre kostnad genom att tillhandahålla gymnasieskola för endast barn från EU/EES-länder. Enligt BO står det i strid med att inte tillhandahålla alla barn som vistas i landet skolgång. Den besparing man gör genom att vägra barn och ungdomar kostnadsfri skolgång får vägas mot riskerna att det politiska anseendet och relationerna till andra länder kan komma att skadas. Enligt utredningens bedömning är rätten till utbildning så funda- mental i en modern välfärdsstat att de undantag som gäller i inte är acceptabla, allra minst i ljuset av att svenska barn utomlands åtnjuter fri utbildning i jämförbara länder. En ändring till vad som är gängse praxis internationellt bedöms vara så angelägen att den inte bör anstå till dess att en ny skollag antas och träder i kraft. Utredningen föreslår därför att en ändring såvitt avser barn till anställda hos internationella organisationer från andra länder än EU/EES-länder skall genomföras möjligt, dock . Införs ändringarna senast nämnda datum innebär det att frågan är ordnad till starten av nästa läsår. Enligt regeringens direktiv 2002:9 ansågs det angeläget att barn och ungdomar vars föräldrar arbetar på beskickningar som tillhör andra länder än EU-länder får rätt till kostnadsfri utbildning under vistelsen i . Vad som därefter fått regeringen att inte fullfölja sina intentioner är oklart. Det ligger inte inom ramen för denna utredning att föreslå skolgång för barn till beskickningsmedlem- mar. Mot bakgrund av vad skollagsutredningen konstaterat och vad utredningen fått bekräftat vid sina besök i , och (jfr kap. 12) ter det sig emellertid märkligt om i detta avseende skulle avvika från normal europeisk praxis. 6.2Utbildning i svenska för invandrare En organisation har påtalat att familjemedlemmar inte har någon rätt att få ta del av fri svenskundervisning för invandrare (sfi). Generellt har även framförts synpunkter från flera håll att, särskilt medföljande familjemedlemmar, har svårt att etablera sig i det svenska samhället. Sfi syftar till att ge vuxna invandrare grundläggande kunskaper i det svenska språket och det svenska samhället. För flyktingar är rätten till sfi särskilt reglerad medan nu relevanta bestämmelser återfinns i 13 kap. skollagen (1985:1100). Det är kommunerna som har ansvaret för att tillhandahålla sfi. Rätt att delta har personer som, från och med det andra kalenderhalvåret det år de fyller , är bosatta i kommunen och som saknar sådana grundläggande kunskaper i svenska språket som utbildningen syftar till att ge. Undantag görs för dem som har sådana kunskaper i det danska eller norska språket att grundläggande svenskundervisning inte kan Med uttrycket bosatt i kommunen avses den som rätteligen skall vara folkbokförd i kommunen enligt FBL. Enligt 5 § FBL undantas utländska anställda hos organisationerna, samt deras familjemedlemmar från folkbokföringen. Utländska anställda och deras familjemedlemmar är därmed inte berättigade att delta i sfi. Deltagande i sfi berättigar inte till studiemedel. 6.2.3Aktuellt förslag om ändring av reglerna om sfi I ett förslag om ny vuxenutbildningslag föreslås att regler om utbildning i svenska för invandrare skall ersätta nuvarande bestämmelser i skollagen om sfi (Ds 2005:33). Förslaget innehåller bl.a. följande ändringar av sfi-reglerna. Åldersgränsen för rätt till utbildning i svenska för invandrare höjs från 16 till . En sfi- studerande skall ha rätt få undervisningen anpassad så att den kan kombineras med förvärvsarbete. Undervisningen skall omfatta en genomsnittlig undervisningstid som dock får minskas om den studerande begär det och om det är förenligt med utbildningens syfte. Rätten till utbildning i svenska för invandrare kommer även fortsättningsvis att vara knuten till bosättningen. Att personen rätteligen skall vara folkbokförd här lagfästs enligt förslaget. Därutöver klargörs att personer som inte är folkbokförda här men som kan härleda sin egen eller familjemedlemmars rätt till utbild- ning med stöd av EG-rätten, eller gemenskapens avtal med har rätt till den utbildning som lagen omfattar. Vilken kommun som bär utbildningsansvar för sistnämnda grupp fastställs genom en bedömning av var personen stadigvarande vistas eller, om han eller hon saknar stadigvarande vistelseort, den kommun i vilken han eller hon för tillfället uppehåller sig.