sou · GUB3100 · 2007-01-01 00:00:00 — Tabell 10.2 Antalet svarande samt procentuell fördelning efter utbildnings- nivå Fördelning i procent efter utbildningsnivå Uppgifter saknas om utbildningsnivå för barn- och ungdoms- psykiatri, verksamhet, HVB-hem och privata behand- lingshem. Andelen med högskoleutbildning är högst inom den öppna psykiatriska vården, , medan den för övriga redo- visade verksamhetsområden är relativt likartad, omkring eller drygt en tredjedel av samtliga anställda. Andelen anställda med endast grundutbildning på gymnasial nivå är någorlunda likartad mellan flertalet verksamhetsområden, med undantag av SiS´enheter, där närmare hälften av personalen endast redovisar gymnasial utbild- ning. Den eftergymnasiala utbildningen, som inte omfattar högskole- utbildning, är av varierande slag. Hit räknas i detta sammanhang skötarutbildning, fritidsledarutbildning, kvalificerad yrkesutbild- ning, KY, samt kriminalvårdens grundutbildning. Sammanfattningsvis kan konstateras att undersökningen pekar på att inom rättspsykiatrin, den slutna allmänpsykiatriska vården och kriminalvården är utbildningsnivåerna i huvudsak likartad, medan utbildningsnivån generellt sett är högre inom den öppna psykiatriska vården och lägre vid SiS´enheter. I enkäten gavs även möjlighet att precisera vilken typ av högskoleutbildning som den anställde hade. Resultatet av denna del av undersökningen redo- visas för allmänpsykiatrin och rättspsykiatrin samt kriminalvården i följande tabell. av de högskoleutbildade på olika kategorier av högskoleutbildning, avrundade tal Anm: SSK+ = sjuksköterska med psykiatrisk specialistutbildning SSK- = sjuksköterska utan psykiatrisk specialistutbildning I gruppen övriga ingår beteendevetare, sjukgymnaster, lärare, fritidsledare m.fl. För SiS redovisas sjuksköterskor med resp. utan specialistutbildning gemensamt. Rekryteringsläget för vissa personalkategorier inom det psykia- triska vårdområdet har studerats inom ramen för Psykiatrisamord- ningens särskilda projekt om personal-, utbildnings- och rekryte- ringsfrågor. Denna del av enkäten har besvarats av 91 verksam- hetschefer inom organisationer som kommer i kontakt med personer med psykiskt funktionshinder. Bland de svarande fanns 19 allmänpsykiatriska enheter, 12 rättspsykiatriska enheter och 7 enheter inom barn- och ungdomspsykiatrin, 17 av Statens institu- tionsstyrelses enheter, 5 privata behandlingshem och 31 kommu- ner. I enkäten lämnades sju svarsalternativ, vilka i den följande redo- visningen har reducerats till tre kategorier. Svarsalternativen medelbra, god samt medelsvår har här sammanförts under begreppet varken/eller. Som framgår bekräftar enkätsvaren uppfatt- ningen att ju mer specialiserad psykiatrisk kompetens som efter- frågas desto svårare är det att rekrytera. Tabell 10.4 Rekryteringssituationen för olika personalkategorier, procentuell fördelning av svaren Rekrytering av läkare och specialistsjuksköterskor Mest bekymmersam är situation när det gäller att få tag i läkare med specialistkompetens inom psykiatri. Här uppger sex av tio att det är svårt eller ganska svårt att rekrytera. Nästan lika svårt bedöms det vara att få tag i sjuksköterskor med specialistutbildning i psykiatri, medan annan personal i regel inte synes innebära några större rekryteringsproblem. Situationen är likartad oavsett vilken typ av verksamhet som avses, men allra svårast tycks det vara att rekrytera specialistkompetenta läkare till allmänpsykiatrin. Tabell 10.5 Situationen beträffande läkarrekryteringen inom olika verksam- hetsområden Sjuksköterskor med specialistutbildning i psykiatri. För kommuner- nas del är svårigheterna störst för de minsta kommunerna. Tabell 10.6 Situationen beträffande rekrytering av sjuksköterskor med spe- cialistutbildning i psykiatri inom olika verksamhetsområden Sjuksköterskor utan specialistutbildning i psykiatri Tabell 10.6 Situationen beträffande rekrytering av sjuksköterskor utan spe- cialistutbildning i psykiatri inom olika verksamhetsområden Sjuksköterskor utan specialistutbildning i psykiatri är betydligt lättare att få tag på än specialistutbildade sjuksköterskor, oavsett vilken verksamhet det är fråga om. Övrig vård- och omsorgspersonal med psykiatrirelevant kunskap Det är få enheter som anser det vara svårt eller ganska svårt att rekrytera vård- och omsorgspersonal med kompetens i psykiatri. Detta är också den kategori som de flesta kommuner rekryterar. Tabell 10.7 Rekryteringssituation beträffande övrig vård- och omsorgsper- sonal inom olika verksamhetsområden Inom Psykiatrisamordningens särskilda projekt har även de an- ställdas åldersfördelning kartlagts inom berörda verksamheter. Tabell 10.8 Åldersfördelning inom olika verksamhetsområden faller omkring 25 av de nu- varande anställda inom de psykiatriska verksamheterna för ålders- strecket. Som tidigare framgått är totala antalet anställda inom den specialiserade psykiatrin omkring 25 000 personer. För att täcka pensionsavgången kommer alltså 6 000 till 8 000 personer att behöva rekryteras till detta område . Personalens åldersfördelning ter sig något mer gynnsam för SiS och Kriminalvården i detta avseende. En studie av ålderssituationen för olika personalkategorier inom den psykiatriska vården (allmän psykiatri och rättspsykiatri) visar följande: Tabell 10.9 Åldersfördelning i procent för olika personalkategorier inom den specialiserade psykiatrin SSK med spec utb SSK utan spec utb Läkare med specialistutbildning är av naturliga skäl som grupp äldre än läkare utan specialistkompetens. Hälften av specialisterna går i pension inom den närmaste tioårsperioden, medan endast en fjärdedel av dem som inte har specialistkompetens. Inom rätts- psykiatrin kommer 35 av de nuvarande 70 läkarspecialisterna att pensioneras inom den kommande tioårsperioden. Omkring en fjärdedel av samtliga sjuksköterskor med specialist- utbildning inom psykiatrisk vård går i pension inom den närmaste tioårsperioden. För sjuksköterskor utan specialistutbildning är motsvarande andel . av de skötare som omfattats av invente- ringen kommer att pensioneras . Det totala antalet skötare i kommuner och landsting uppgår enligt Kommuner och Landsting till omkring 13 600. Härtill kommer omkring 1 400 skötare vid andra enheter, dvs. totalt 15 000 skötare samt 2 000 timanställda skötare. Detta innebär att omkring 4 000 tillsvidareanställda skötare och 800 timanställda kommer att pensioneras . 10.2.1Personaltillgång – den avgörande faktorn Tillgången till kompetent personal är avgörande för att arbetet på psykiatriområdet ska fungera. Betydelsen av att rätt utbildad och tillräckligt stor personalstyrka, vars arbete organiseras på ända- målsenligt sätt överträffar betydelsen av alla andra typer av resurser. Vård och stöd till personer med psykisk sjukdom eller psykiskt funktionshinder kan i princip bedrivas överallt, och med hjälp av blygsam utrustning, men aldrig utan tillgång till personal. Frågor om personaltillgång har ofta lyfts fram i Nationell psykiatri- samordnings kontakter med representanter för kommunernas och landstingens verksamheter, liksom av företrädare för den orga- niserade anhörig- och brukarrörelsen. 10.2.2Psykiaterbrist – svält i överflöd? Den mest brännande frågan synes vara bristen på specialistläkare inom psykiatrin. Denna bristsituation omvittnas inte bara av lands- tingsverksamheternas företrädare, utan får återverkningar också i kommunernas verksamhet, inte minst inom missbruksvården. Underbemanning och vakanser driver fram otillfredsställande kort- siktiga vikarielösningar, vilka medför höga kostnader, bristfällig kontinuitet och skadliga väntetider i vården. Läkarbristen tenderar dessutom att starta negativa spiraler vid de drabbade klinikerna. Eftersom specialistläkare saknas, blir tillgången till handledning av läkare under vidareutbildning bristfällig, och rekryteringen för- svåras. Arbetsbördan blir tung på specialisterna, och många överväger att byta arbetsplats till en klinik med bättre bemanning. Övrig personal i vårdteamen får ett otillräckligt läkarstöd i arbetet, och implementeringen av evidensbaserade metoder som kräver läkarmedverkan försenas. Bilden kompliceras av att ålderssamman- sättningen hos specialistläkarna medför betydande pensions- avgångar . har det aldrig funnits så många läkare per invånare i som . Inom landet utbildas läkare i relativt hög takt, många svenska ungdomar söker sig utomlands för att studera till läkare med siktet inställt på att återvända till , och det sker en ökande invandring av utrikes födda och utbildade läkare till . Tillströmningen av nyutbildade läkare som önskar specia- lisera sig inom psykiatri eller i någon av grenspecialiteterna kunde visserligen vara högre, men befinner sig trots allt på en klart jämförbar nivå med de flesta stora medicinska specialiteterna. Den alarmerande bild av läkarbrist som flera verksamhetschefer för- medlar kan därför upplevas vara paradoxal. Förklaringarna till den rådande läkarbristsituationen inom psykiatrin är mångfacetterad. De verksamma psykiatrerna är ojämnt fördelade över landet, och mellan olika kliniker. Det finns kliniker som avvisar ett flertal lämpade sökanden till specialistutbildningstjänster eftersom man saknar tjänsteutrymme för att inrätta fler utbildningsblock, medan en klinik belägen på blott avstånd kämpar med en svår bristsituation, och man förmår där inte locka några sökanden till sina utbildningsblock. En regional obalans är även skönjbar över landet, där storstadsområdena och universitetsorterna förefaller vara mer attraktiva orter att arbeta på, jämfört med andra delar av landet. Till bilden hör också indikationer på en generellt låg produktivitet i vården, i alla fall sett med det grova måttet patient- besök per läkare. Detta reser frågor om arbetet kunde organiseras på ett mer ändamålsenligt sätt, och om den begränsade läkar- resursen utnyttjas optimalt i vårdarbetet. En tätare koppling mellan forskning och klinik, och åtgärder som ökar status och prestige på psykiatriskt arbete kan allmänt antas vara rekryteringsbefrämjande. 10.2.3Framtida behov av personal inom psykiatriområdet En prognos för det kommande personalbehovet borde grunda sig på en analys i flera steg, där det först klargörs vilka uppgifter de olika verksamheterna ska utföra utifrån ett definierat behov av insatser. Nästa steg borde vara att analysera vilken kompetens och vilka färdigheter som behövs och i vilken volym. Därefter skulle en bedömning kunna göras av hur många tjänster som behövs inom respektive yrkeskategori. grundas analysen väsentligen på den befintliga bemanningen. Nationell psykiatrisamordnings slutsatser på personalförsörj- ningsområdet grundar sig på enkäter och diskussioner med verk- samhetsansvariga i vård och omsorg, vilket vägts samman med Psykiatrisamordningens bedömningar av förändringsbehov i in- satserna till personer med psykisk sjukdom och psykiskt funk- tionshinder. Behov av nya kompetenser De insatser som behövs för att möta behoven är av skiftande karaktär. I teampsykiatrin och i verksamheter har framför allt funnits personal med kompetens inom de medicinska, sociala och psykologiska områdena. efterfrågas allt mer insatser som har ett pedagogiskt innehåll och många stödprogram till personer med psykiskt funktionshinder och deras närstående, liksom hjälp att hantera livsproblem i kurs- form, är pedagogiska program med fokus på beteendeförändring. Olika tekniska hjälpmedel, som IT-baserade insatser tillkommer i allt större utsträckning, och används även direkt i behandlings- arbetet. Detta ökar behoven av teknisk kompetens och kunskaper i informatik. Personalbehov utifrån Nationell psykiatrisamordnings förslag kommer behovet av olika specialkompetenser att öka, och multidisciplinära arbetssätt att vara regel. Förslagen om ett tydligare landstingsansvar för utredningar i samband med arbetsrehabilitering (kapitel 6) kommer att inne- bära ett ökat behov av utredningar av begåvningsprofil, kogni- tiva svårigheter, aktivitetsförmåga, resurser och svårigheter i förhållande till aktuella arbetsuppgifter. Personer med stora och omfattande behov (kapitel 4) kon- stateras behöva utredningar för adekvat diagnostik, vilket innebär behov av kvalificerade neuropsykologiska utredningar med bedömningar av funktionsnivå och aktivitetsförmåga. Slutenvård för personer med omfattande eller svår psykiatrisk problematik ställer krav på omvårdnadsmässig specialkompe- tens. Användning av evidensbaserade metoder kommer att öka behovet av personal med specifika kunskaper i olika metoder och grundutbildning som innebär kompetens att bedöma och tillägna sig nya behandlingsmetoder och tekniker, samt även lära ut och handleda i dessa. Kapitel 9 behandlar tvångsvårdsfrågor. Rättspsykiatrins upp- drag föreslås utökas till att bland annat även omfatta öppen- vårdsinsatser för LRV-patienter samt konsultstöd till kriminal- vården. Detta innebär behov av stärkt öppenvårdskompetens, som bör uppnås genom rekrytering av behandlingspersonal med sådana erfarenheter och vidareutbildning av befintlig behandlings- och baspersonal. I kapitel 5 konstateras att den personal som arbetar med boendestöd förutom grundläggande kunskaper om psykiska tillstånd och psykiskt funktionshinder, bör ha kunskaper om psykiatrisk rehabilitering och stöd till återhämtning, tillämp- ning av psykosociala arbetsmetoder och färdigheter i att möta en person i dennes egen miljö. Kompetensen att ge ett gott bemötande bör prioriteras. Ökad användning av hjälpmedel och anpassningar av arbets- och bostadsmiljöer (kapitlen 4, 5, 6 och 7) ökar behovet av personal med kunskap kring detta. Det innebär bland annat behov av arbetsterapeuter med kunskap om psykiskt funk- tionshinder och förskrivningsrätt för hjälpmedel. Förstärkningar i primärvården (kapitel 4) med personalkate- gorier som socionomer, psykologer, arbetsterapeuter och sjuk- gymnaster med psykiatrisk kompetens innebär ett ökat behov av dessa personalgrupper. Vissa av dessa kommer lämpligen att rekryteras från psykiatrin, vilket ökar rekryteringsbehoven inom denna organisation. Med baspersonal menas de professionella grupper som kan benämnas t.ex. skötare, vårdare, undersköterska, boendestödjare, rehabiliterare och behandlingsassistenter. Nationell psykiatrisam- ordning genomförde tillsammans med SKL ett seminarium om vård och omsorgspersonal. Vid seminariet uttrycktes önskemål om att etablera den gemensamma benämningen baspersonal. Baspersonal kan arbeta i verksamheter av vitt skilda slag. Arbetsuppgifterna och därmed kompetensbehoven kan delvis vara likartade, delvis skilja sig åt beroende på om arbetet bedrivs inom kommunen, lands- tinget, kriminalvården, eller i privat verksamhet. Vissa kunskaper och färdigheter är gemensamma när det handlar om insatser till personer med psykisk sjukdom och psykiskt funktionshinder. Även inom en huvudman kan arbetsupp- gifterna variera om det handlar om att arbeta i ett kommunalt boende, i personens eget hem, eller i en sysselsättnings- eller reha- biliteringsverksamhet. Den baspersonal som ska arbeta i sluten- vården behöver delvis andra kunskaper och färdigheter än den som arbetar i den psykiatriska öppenvården. I slutenvård handlar det framför allt om psykiatrisk omvårdnad, att kunna hantera intensiva känslor, rädsla, oro, aggressivitet, förvirring och ibland tvångsvård som kräver ett välutvecklad etiskt förhållningssätt och god färdighet i gott bemötande. Baspersonal i heldygnsvård bör även ha viss somatisk omvårdnadskompetens. En seminariedag om specialistsjuksköterskor inom psykiatrin genomfördes tillsammans med SKL. Från att det varit svårt att rekrytera sjuksköterskor över huvud taget, är det nu god tillgång på legitimerade sjuksköterskor. Det finns vissa svårig- heter att intressera sjuksköterskor för att genomgå specialist- utbildningen inom psykiatrisk vård. Några orsaker till detta angavs vara: specialistsjuksköterskans arbetsuppgifter skiljer sig inte från den icke specialiserade sköterskans, och denna vidareutbildning innebär inte någon stor förändring av lönenivån. arbetsgivarna efterfrågar inte specifikt specialistutbildade sjuk- sköterskor. specialistutbildningen har inte haft ett tillräckligt intressant och verksamhetsanpassat innehåll. Några utbildningsorter har förnyat sin specialstutbildning och beskriver att de nu har en mer aktuell klinisk anknytning, bland annat med hjälp av lärare som också är praktiskt verksamma på verksamhetsfältet. Synpunkter som kommit fram i andra sammanhang är att de nyutexaminerade sjuksköterskorna inte har tillräcklig praktisk erfarenhet för att klara ett krävande ansvar i slutenvården. I flera landsting har man löst detta genom olika traineeprogram med en längre praktisk introduktion inom olika delar av psykiatriverk- samheten. Balansen mellan nyutexaminerade sjuksköterskor och efterfrågan är god. kommer dock av de verksamma sköterskorna att gå i pension, och det kan då finnas risk för brist. Arbetsterapeuten ska i samråd med patienten ansvara för arbets- terapeutiska utredningar av aktivitet, delaktighet och funktion på samtliga livsområden, fastställa mål för förebyggande, förbättrande eller kompenserande arbetsterapeutiska åtgärder och följa upp dessa. Deras kompetens behövs i specialistpsykiatrin, primärvården och kommunen, liksom hos verksamhet med annan driftsform och annat ägande. Arbetsterapeuterna har även ofta god färdighet när det gäller att arbeta med grupper, och ett psykoedukativt arbetssätt känns naturligt för många av dem. De flesta arbetsterapeuter på psykiatriområdet, cirka femhundra personer, arbetar i specialist- psykiatrin, och drygt ett hundratal arbetar inom kommunens verk- samheter för personer med psykiskt funktionshinder. Endast ett mindre antal är verksamma inom primärvården. Med ökad ambi- tionsnivå kring rehabilitering och funktionshinderanpassningar kommer behoven av arbetsterapeutisk kompetens sannolikt att öka. Om efterfrågan på arbetsterapeuter fortsätter att öka i samma takt som den gjort , kommer efterfrågan att växa snabbare än tillgången. Det skulle då behövas en snar utökning av utbildningen med cirka tjugo procent för att upprätthålla balansen. Psykologer är verksamma inom många olika områden, men det är framför allt inom vården som den ökade efterfrågan väntas uppstå. Ett stort antal psykologer är verksamma inom specialistpsykiatrin, men även inom primärvård och somatiska specialiteter ökar antalet. Rekryteringsbehovet beräknas till cirka 800 nya psykologer , medan drygt 500 studenter påbörjat psykologutbildningen . Antalet platser på psykologutbildningen skulle alltså behöva öka med drygt 300 platser, för att efterfrågan skulle motsvaras. Efterfrågan på psykologer med kognitiv eller kognitiv beteendeterapeutisk (KBT) inriktning är stor inom sjukvården. Specialistpsykiatrin efterfrågar psykologer med kom- petens att ge behandling med dessa metoder eftersom dessa psykoterapiformer har vetenskapligt stöd för sin effektivitet, och med eller utan samtidig farmakabehandling rekommenderas vid flera psykiatriska sjukdomstillstånd . Primärvården vill ha psykologer som kan göra kliniska bedömningar, och behandlingar med främst korttidsterapeutiska metoder. Psykologernas utred- ningskompetens efterfrågas allmänt. Det finns kliniska specialist- utbildningar till bland annat klinisk psykolog och neuropsykolog. Enligt förslag till kompetensbeskrivningar (Social- styrelsen 2004j) fordras adekvat kompetens och personlig lämplighet för socialt arbete. Socionomer finns inom en mängd olika områden. I specialistpsykiatrin finns kuratorer anställda, dessa har socionomutbildning. Många av dessa har vidare- utbildat sig till psykoterapeuter med olika inriktningar. Många socialsekreterare, biståndsbedömare, familjerådgivare, skolkura- torer, frivårdsinspektörer och rehabiliteringshandläggare är socio- nomer. Boendestödjare och personliga ombud kan också ha sådan grundutbildning. Medelåldern är relativt hög bland de verksamma socionomerna och kommer att gå i pension. har antagningarna till socionomutbildningen ökat . Det innebär att socionomkåren kommer att ha en relativt låg medelålder. påbörjar drygt två tusen personer socionomutbildningen. Kommuner och Landsting och Nationell psykiatrisamord- ning skickade ut en enkät till ett antal högskolor och universitet med frågor om bland annat vilken omfattning psykiska hälso- och ohälsofrågor har i deras sjuksköterske-, socionom-, arbetsterapeut- och sjukgymnastprogram. Svaren visar att det fanns stora skillnader i innehåll och omfattning mellan de olika utbildningsorterna. För sjuksköterskeprogrammet är omfattningen av det psykia- triska området – den teoretiska delen - i grundutbildningen allt från om psykiska sjukdomar till cirka 10 universitetspoäng (motsvarar ) i psykiatri och psykia- trisk omvårdnad. Något lärosäte erbjuder möjlighet till valbar klinisk kurs för fördjupning. Den verksamhetsförlagda utbild- ningen inom psykiatrisk vård är obligatorisk på vissa lärosäten, medan den är valbar på andra. Praktiken varierar i omfattning mellan 3 . Flera lärosäten framhåller att psykiska aspekter finns med som en dimension i de flesta diskussioner om patienter. Inom arbetsterapeututbildningen ges utbildning om personer med psykisk sjukdom och psykiskt funktionshinder relaterat till olika kurser i samband med inslag om aktivitet och aktivitets- hinder. Mer specifika inslag finns även, till exempel delkurser i psykiatri om en till sex universitetspoäng, i medicinsk vetenskap, i sjukdomslära, rörande psykiska tillstånd och i psykologi. Hjälp- medel vid kognitiva funktionshinder berörs i kursmomentet om aktiviteter i det dagliga livet, och den valbara kursen individuell design av miljön. Ett lärosäte framhåller att en genomgående intention är att integrera teori och praktik. Beroende på studentens önskemål finns möjlighet att som mest genomföra 12 veckors verksamhetsförlagd utbildning inom psykiatrisk arbetsterapiverk- samhet. Sjukgymnastutbildningarna innehåller moment som psykisk ohälsa, psykisk sjukdom, funktionsnedsättningar orsakade av psykosomatiska och psykiska tillstånd. Momentens omfattning rör sig om tre till fem universitetspoäng. Psykisk ohälsa berörs i flera sammanhang. Utbildningen, den teoretiska och kliniska, är framför allt inriktad mot patienter inom primärvården. Vid ett av lärosätena finns också möjlighet till en valbar kurs (6 poäng) kring psyko- somatik och praktik (4 poäng) inom psykiatrin eller primärvården. Socionomutbildningarna inslag om det psykiatriska området varierar mellan de olika lärosätena – allt ifrån valfria moment á 5 poäng, föreläsningar , studiebesök med uppföljande seminarium, till en kurs i socialpsykiatri (5 universitetspoäng). Flera lärosäten har moment som indirekt berör området psykiatri. Ett lärosäte pekar på svårigheter att få tillgång praktikplatser för de studerande inom psykiatriområdet. Psykologutbildningen ingick inte i enkäten till universiteten och högskolorna, men intrycket är att utbildningarnas psykiatrirelate- rade innehåll även i detta fall skiljer sig avsevärt mellan de olika undervisningsorterna. Den teoretiska inriktningen på psykoterapi- området skiljer sig åt, och jämfört med efterfrågan på arbetsmark- naden är det fortfarande en förhållandevis stor andel kursorter där en psykodynamisk inriktning dominerar. Psykoterapeututbildningen är en påbyggnadsutbildning för yrkesverksamma, öppen för bland annat psykologer. Den omfattar 60 universitetspoäng. 10.3Nationell psykiatrisamordnings förslag för stärkta personalresurser 10.3.1En samlad strategi för personal till psykiatriområdet