sou · GUB355 · 2007-01-01 00:00:00 — Ett försäkringsbolag bör efter ett sådant beslut normalt inte kunna ingå i sådana långvariga förbindelser som försäkringsavtal regel- Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag Undantag bör dock liksom nu gälla under ett bolags likvidation för sådana livförsäkringar som föranleds av gällande försäkringsavtal. Detta undantag har betydelse framför allt i fråga om tjänstepensionsförsäkringar. Även ordningen med överlåtelse av livförsäkringsbestånd vid likvidation eller konkurs bör gälla i en ny reglering av försäkrings- rörelse. Det måste anses vara ett starkt försäkringstagarintresse att ingångna livförsäkringsavtal kan fortsätta att gälla hos en ny försäk- ringsgivare. Försäkringstagarnas intresse är nog inte tillgodosett ens om de får ut full ersättning från bolaget i likvidation eller kon- kurs. Det är nämligen ovisst om en försäkringstagare för mot- svarande belopp kan teckna en ny livförsäkring på samma villkor som han hade i det första bolaget. Reglerna om förfarandet vid beståndsöverlåtelse efter beslut om likvidation eller konkurs bör dock anpassas till de mera moderna bestämmelserna om frivillig överlåtelse av försäkringsbestånd i 15 kap. FRL. Bestämmelsen i 14 kap. 27 § FRL, som innehåller att en ute- bliven överlåtelse av försäkringsbeståndet möjliggör en realisering av tillgångarna och en åtföljande medelsfördelning, följer av allmänna regler om likvidation och konkurs. Det finns knappast längre skäl att ange en viss tidsfrist inom vilken överlåtelsen skall ske. Avgörandet bör i stället kunna träffas av likvidatorn eller konkursförvaltaren och det allmänna ombudet efter samråd med . Det förhållandet att samtliga försäkringstagare och andra ersättningsberättigade på grund av försäkringar har för- månsrätt i bolagets skuldtäckningstillgångar gör att det saknas behov av att fordra upprättande av en särskild plan över avveck- lingen och fördelningen som skall godkännas av Finansinspektio- nen. Vad som föreskrivs i 14 kap. 27 § FRL behöver alltså inte överföras till en ny försäkringsrörelselag. Bestämmelsen i 14 kap. 28 § första stycket FRL innebär ett avsteg från principen att fordringar med samma förmånsrätt är likställda. Bestämmelsen, som infördes genom försäk- ringsrörelselagstiftning, tillkom under åberopande av billighetsskäl gentemot livräntetagare som försummat att lyfta sin ränta. Det finns knappast längre anledning att gynna den kategorin framför andra ersättningsberättigade på grund av livförsäkringar. Bestäm- melsen bör därför slopas. Föreskrifterna i andra stycket samma paragraf om vilka försäkringsbelopp som får betalas ut efter beslut om likvidation eller konkurs har med de nya reglerna om förmåns- Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag rätt för försäkringsfordringar inte någon självständig betydelse. Också de föreskrifterna bör följaktligen upphävas. Utredningens förslag: Bestämmelserna i 26 kap. ABL om byte av bolagskategori skall tillämpas av försäkringsaktiebolag. I 26 kap. ABL finns bestämmelser om dels byte från privat till publikt aktiebolag, dels byte från publikt till privat aktiebolag. Bestämmelserna motsvarar föreskrifterna i 17 kap. ABL, vilka infördes genom lagstiftning som trädde i kraft (se prop. 1993/94:196). Bestämmelserna i 26 kap. ABL gäller fullt ut för bankaktiebolag. Föreskrifter för försäkringsaktiebolag om byte av bolagskategori finns i 18 kap. FRL. Regleringen där stämmer i allt väsentligt överens med reglerna ABL. (Om förarbetena, se prop. 1994/95:70.) fann associationsrätts- promemoria inte skäl att för försäkringsaktiebolagen frångå den allmänna regleringen om byte av bolagskategori. Inte heller utred- ningen finner sådana skäl. Utredningens förslag: Bestämmelserna i 27 kap. ABL skall gälla för försäkringsaktiebolag. I en särbestämmelse intas att Bolags- verket skall föra ett försäkringsregister. Allmänna aktiebolag och bankaktiebolag om registrering finns i 27 kap. Bestämmel- serna har överförts dit års aktiebolagslag utan några ändringar i sak. är registreringsmyndighet inte bara för allmänna aktiebolag utan också för bankaktiebolag. Hos skall föras ett bankregister. När det i ABL hänvisas till aktiebolags- Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag registret, skall enligt 27 kap. 1 § den lagen hänvisningen beträffande bankaktiebolag avse bankregistret. om registrering finns i 20 kap. Där anges bl.a. att hos registreringsmyndigheten, dvs. , skall föras ett försäkringsregister. I associationsrättspromemoria föreslogs i fråga om registrering att i FRL skulle behållas bestämmelsen om förande av ett försäkringsregister och om kungörande av vad som införs i registret. Dessutom ansågs en särbestämmelse om hinder för registrering av beslut i strid med bolagets grunder alltjämt motiverad. Särregleringen i fråga om registrering bör på försäkringsområdet utformas på ett sätt som svarar mot särbestämmelserna för bank- aktiebolag. I särlagstiftningen skall alltså behållas den bestämmel- sen att skall föra ett försäkringsregister samt får 27 kap. 1 § ABL kompletteras med en hänvisning till det registret. Det har sagts att detta register i fortsättningen bör kallas försäk- ringsföretagsregistret för att bättre harmonisera med registren för banker och allmänna aktiebolag. Uttrycket försäkringsregistret är emellertid väl etablerat och accepterat. De kostnader en namnändring skulle innebära kan mot den bakgrunden knappast försvaras. Bestämmelserna i 20 kap. 4 § FRL innehåller bl.a. den komplet- teringen till allmänna regler att det föreligger hinder mot registre- ring av beslut i strid mot de försäkringstekniska riktlinjerna. Regeln därom tillkom vid lagändringarna , när systemet med grunder ersattes med en ordning med bl.a. försäkringstekniska riktlinjer. Som anförts ovan skall sådana riktlinjer vara bindande för verksamheten på samma sätt som bolagsordningen. Ett bolags- beslut som strider mot de försäkringstekniska riktlinjerna anses därför inte böra registreras. Motsvarande gäller emellertid inte i fråga om de andra slag av riktlinjer som av lagstiftaren jämställts med bolagsordningen. Skillnaden har motiverats med att det före- Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag ligger en rapporteringsskyldighet till endast för försäkringstekniska riktlinjer (se prop. 1998/99:87 s. 348). Det är naturligtvis inte en lämplig ordning att riktlinjer som i lagmotiv sagts ha samma tyngd inte jämställs vid ett registrerings- beslut, låt vara att skillnaden motiverats av praktiska skäl. De skälen gör sig emellertid inte längre lika starkt gällande. Register- ansvaret för försäkringsbolag åvilar numera och inte, som vid lagändringar, , till vilken myndighet försäkringstekniska riktlinjer skall ges in. Eftersom någon registrering av de ingivna riktlinjerna inte är föreskriven saknar normalt kännedom om deras innehåll. En prövning mot försäkringstekniska riktlinjer kommer följaktligen till stånd endast om dessa särskilt infordras i registreringsärendet. Att nu uppställa ett krav på att tillställa ingivna riktlinjer är inte en ändamålsenlig lösning. Med hänsyn såväl härtill som till önskemålet om en likabehandling av de i försäkringsrörelselagstiftningen omnämnda riktlinjerna anser utredningen att försäkringstekniska riktlinjer i fortsättningen inte bör särbehandlas i den reglering som avser registrering. Inte heller sådana riktlinjer skall alltså behöva beaktas inför Bolags- verkets registrering. Utredningens förslag: Bestämmelserna i 28 kap. ABL om aktiebolags firma skall tillämpas av försäkringsaktiebolag. I en särregel anges att ett sådant bolags firma skall innehålla ordet försäkring. om aktiebolags firma återfinns i 28 kap. Bestämmelserna där har överförts i allt väsentligt oförändrade års aktiebolagslag. För bankaktiebolag gäller de särbestämmelserna i fråga om bola- gets firma att denna skall innehålla ordet bank och att bolaget, efter övertagande av en sparbanks rörelse, får använda ordet sparbank i sin firma. Regler om försäkringsbolags firma finns i 17 kap. FRL, vilka svarar mot om aktiebolags firma. I fråga om försäkringsaktiebolags firma upptogs associationsrättspromemoria den särregeln att bolagets firma skall Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag innehålla ordet försäkringsaktiebolag eller ordet försäkring till- sammans med förkortningen AB. Också enligt utredningen bör en särregel med sådan innebörd gälla. Utredningens förslag: Föreskrifterna om skadestånd i 29 kap. ABL skall tillämpas på försäkringsaktiebolag. Ansvar vid över- trädelser av där angivna bestämmelser skall för försäkringsaktie- bolag gälla även vid överträdelse av regler i särlagstiftningen om försäkringsrörelse. Bestämmelserna aktiebolagslag om bl.a. styrelseleda- möters, den verkställande direktörens och revisorns skadestånds- ansvar har överförts i sak oförändrade till 29 kap. ABL. I fråga om skadestånd gäller en särregel för bankaktiebolag. Genom den regeln utökas ansvaret för de i 29 kap. ABL angivna person- kategorierna till att avse även överträdelser av lagen om bank- och finansieringsrörelse och lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag. I FRL finns bestämmelser om skadestånd i 16 kap. De bestämmel- serna överensstämmer i huvudsak med motsvarande regler i ABL. En skillnad är att om skadeståndsansvar omfattar också aktuarien. Därvid har hänvisats till den vikt som bör läggas vid den aktuariella kontrollen (se prop. 1998/99:87 s. 352). Vidare gäller att skadeståndsansvar kan inträda vid överträdelse av bl.a. FRL samt de försäkringstekniska riktlinjerna och placerings- riktlinjerna. Skälet härtill är att dessa riktlinjer – såsom redan fram- Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag hållits – är bindande för verksamheten på samma sätt som bolags- ordningen. lagrådsremiss om förstärkt skydd för försäk- ringstagare i livförsäkringsbolag föreslogs att även en överträdelse av riktlinjerna för hantering av intressekonflikter skulle kunna medföra skadeståndsskyldighet. På inrådan av Lagrådet drogs lag- förslaget därom tillbaka i den efterföljande propositionen (se prop. 2003/04:109 s. 49 och 92 f.). I promemoria föreslogs att man skulle behålla särbestämmelser om skadeståndsskyldighet vid medverkan till överträdelse av FRL och om skadeståndsansvar för aktuarier. Naturligtvis bör på försäkringsområdet kunna aktualiseras ett skadeståndsansvar vid överträdelser av den särskilda regleringen av försäkringsrörelse. Detta måste framgå av en uttrycklig bestäm- melse. Frågan är om också överträdelser av försäkringstekniska riktlinjer och placeringsriktlinjer bör kunna medföra skadeståndsskyldighet. Den kritik angående nämnda riktlinjers ställning vid av bolagsstämmobeslut som behandlats i avsnitt 9.6 gör sig i viss mån gällande även i detta sammanhang. En aktieägares skadestånds- ansvar torde i första hand kunna aktualiseras efter deltagande i bolagsstämmobeslut, och som framhållits i nämnda avsnitt ter det sig generellt sett främmande att stämman skall vara bunden av styrelsens riktlinjer. Vidare skall lyftas fram att överträdelser av styrelsens riktlinjer inte omfattas av skadeståndsreglerna för vare sig allmänna aktiebolag eller bankaktiebolag. Som också påpekats i avsnitt 9.6 bör de bolagsinterna riktlinjerna i ett kreditinstitut vara lika viktiga som dem i ett försäkringsbolag. Till det sagda kommer att överträdelser av försäkringstekniska rikt- linjer och placeringsriktlinjer kan vara oförenliga med den lagfästa principen om stabilitet eller de särskilda bestämmelserna om för- säkringstekniska avsättningar eller placering av tillgångar. Detta gör att behovet av att låta försäkringstekniska riktlinjer och placerings- riktlinjer omfattas av skadeståndsbestämmelser inte är särskilt stort. Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag Anförda omständigheter bör enligt utredningens uppfattning föranleda att försäkringstekniska riktlinjer och placeringsriktlinjer inte längre skall särbehandlas i skadeståndshänseende. Utredningen har i avsnitt 9.11 uttalat att aktuariebefattningen i sig inte bör medföra en särskild ansvarsställning i lagstiftningen om försäkringsrörelse; såsom i andra branscher bör ansvaret för försäk- ringsbolagets verksamhet ligga på styrelsen och den verkställande direktören. Utredningen har därför föreslagit att aktuarien och dennes närstående inte skall ingå i jävskretsen enligt bestämmel- serna om tillhandahållande av tjänster. Nämnda syn på aktuarie- befattningen gör sig gällande också i frågor om skadeståndsansvar. Bestämmelsen i 16 kap. 1 § FRL, vari aktuarien omnämns, svarar mot skadeståndsregeln i 29 kap. 1 § ABL, vilken tillkommit delvis för att det skall finnas verksamma incitament för företagsledningarna att fullgöra sina uppgifter (se prop. 1997/98:99 s. 187 och 191). Som redan föreslog (se SOU 1995:87) bör alltså nuvarande bestämmelser om särskilt skadeståndsansvar för aktuarien slopas. Utredningens förslag: om straff och vite skall gälla för försäkringsaktiebolag. Därjämte skall den nuvarande straffbestämmelsen avseende förbudet mot att lämna ut personuppgift till förmånstagare bestå. skall också i fortsättningen ha möjlighet att förena föreläggan- den eller förbud med vite. Bestämmelser om straff och vite ges i 30 kap. ABL. De bestämmel- serna överensstämmer i stort sett helt med motsvarande bestäm- melser aktiebolagslag. Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag I lagen om bank- och finansieringsrörelse upptas en särskild ansvarsbestämmelse enligt vilken den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot ett i lagen uppställt meddelandeförbud döms till böter. I fråga om vite anges i 13 kap. lagen om bank- och finansieringsrörelse, som behandlar ingripanden, att Finans- inspektionen får förelägga vite, om inspektionen meddelar föreläg- gande eller förbud enligt den lagen. För försäkringsbolagen finns bestämmelser om straff och vite i 21 kap. FRL, vilka motsvarar ABL:s föreskrifter därom. I 21 kap. 1 § FRL upptas vissa straffbestämmelser som tar sikte på föreskrifter om försäkringsrörelse och därmed saknar motsva- righet i ABL. Till böter eller fängelse i högst döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet meddelar oriktiga eller vilseledande uppgifter till och den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot den i 7 kap. 20 § FRL fastslagna sekretessen i försäkringsbolags verksamhet. I paragrafen föreskrivs vidare straffansvar för den som bryter mot en upphävd bestämmelse om anmälningsskyldighet vid kvalificerat förvärv av aktier. I 21 kap. 2 § FRL anges att kan förena ett föreläggande eller förbud med vite. associationsrättspromemoria gjordes bedömningen att bestämmelsen om brott mot tystnadsplikten skulle behållas, att också i fortsättningen skulle ges möjlighet att förena förelägganden eller förbud med vite, och att ytterligare särbestämmelser inte var erforderliga. Enligt uttalanden i lagförarbeten bör kriminalisering som metod för att hindra överträdelser av olika normer i samhället användas med försiktighet (se prop. 1994/95:23 s. 52 f.). Det har också framhållits att kriminalisering inte är det enda och inte alltid det mest effektiva medlet för att motverka oönskade beteenden. Med hänsyn härtill har överträdelser av straffsank- tionerats endast i den utsträckning det saknas andra lämpliga sank- Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag tioner, såsom skadestånd eller vite (se prop. 2004/05:85 s. 494). Angivna ståndpunkter bör göra sig gällande även när frågor om straffansvar i lagstiftningen om försäkringsrörelse skall prövas. behov av att erhålla upplysningar från befattningshavare i ett försäkringsbolag kan enligt gällande rätt tillgodoses med hjälp av bl.a. vitesförelägganden. Efterkoms inte ett sådant föreläggande kan vitet dömas ut. Såsom redan skett på banksidan bör därför föreskriften om straffansvar för oriktiga eller missvisande uppgifter till slopas. I motiven till den av regeringen föreslagna nya sekretessbestäm- melsen i 7 kap. 20 § FRL (se avsnitt 9.6) anfördes att det inte fram- står som motiverat att brott mot tystnadsplikten, när det gäller den ofta integritetskänsliga information som försäkringsbolag hanterar, skall vara straffria. Vidare lyftes där fram att det är svårt att se någon grund för skadestånd annat än om brottet kan ses som ett angrepp på den berörda personens frid eller ära och innefattar en allvarlig kränkning. Det ansågs inte heller lätt att uppfatta hur tillsynsverksamhet skulle kunna skydda enskilda mot att information lämnas i strid med bestämmelsen om tystnadsplikt. (Se prop. 2005/06:64 s. Nämnda argument talar för att även den nuvarande sekretessbestämmelsen, som uppställer förbud mot att lämna ut personuppgift till förmånsstagare, skall vara straffsanktionerad. Den bestämmelsen skyddar andra intressen än rent ekonomiska. Det kan i sammanhanget påpekas att regeringen i förarbetena till lagen om bank- och finansieringsrörelse uttalade att det finns ett behov av en översyn av sekretessbestämmelserna för finansiella företag och att sekretessfrågorna i finansiell verksamhet bör behandlas samlat (se prop. 2002/03:139 s. 480 ff.). I ett sådant sammanhang kan det finnas skäl att mera ingående pröva behovet av att straffsanktionera bestämmelser om sekretess i försäkrings- rörelse. Det bör här också uppmärksammas att utredningens förslag att, i stället för vissa av om låneförbud, införa bestämmel- ser om tillhandahållande av tjänster till en jävskrets innebär att straffsanktionen i ABL avseende förbjudna lån inte blir fullt till- lämplig på försäkringsaktiebolag. I övrigt ansluter sig utredningen till de bedömningar i fråga om straff och vite som gjordes associationsrättspromemoria. Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag Utredningens förslag: Bestämmelserna om överklagande i 31 kap. ABL skall gälla även försäkringsaktiebolag. Finans- inspektionens beslut skall som huvudregel överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. I 31 kap. ABL finns föreskrifter om överklagande av beslut som meddelats av , , eller i ärenden enligt bestämmelser i . Nämnda föreskrifter i ABL gäller även bankaktiebolag. I lagen om bank- och finansieringsrörelse upptas vissa överklagandebestäm- melser som har att göra med uppgifter enligt den lagen. Enligt dessa bestämmelser får talan mot Finansinspek- tionens beslut, i den mån de får överklagas, föras hos allmän förvaltningsdomstol. För försäkringsaktiebolag ges bestämmelser om överklagande i till- synsärenden i 19 kap. 13 och 13 a §§ FRL och i registrerings- ärenden i 20 kap. 7 § FRL. Bestämmelserna för överklagande i till- synsärenden ligger nära dem på bankområdet. Sålunda överklagas beslut vanligen hos länsrätt. Beslut som i någon mening avser en central förändring av bolagets uppbyggnad eller den verksamhet som bedrivs av bolaget skall emellertid på försäkringsområdet överklagas direkt till kammarrätten. Dit hör beslut om koncession och förverkande av koncession. För dessa typer av beslut har det av samhällsekonomiska skäl ansetts nöd- vändigt att frågorna prövas så snabbt som möjligt (se prop. 1997/98:186 s. 80 f. och 90). Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag Det saknas skäl att inte låta om överklagande bli fullt tillämpliga på försäkringsaktiebolag. Föreskrifterna om överklagande av beslut såvitt gäller kreditinstitut blev genom införandet av lagen om bank- och finansieringsrörelse på så sätt ändrade att samtliga beslut, mot vilka talan skall föras hos domstol, numera överklagas till länsrätt. Ändringen var föranledd av synpunkter som framförts av Lagrådet (se prop. 2002/03:139 s. 505). Lagrådet pekade på att mål som anhängiggörs direkt hos kammarrätten genom överklagande av förvaltningsbeslut handläggs som enpartsmål, vilket innebär att inte blir part i målet hos kammarrätten och inte kan överklaga kammarrättens dom. I de mål där Finansinspek- tionens beslut överklagas hos länsrätt blir inspektionen däremot både part och klagoberättigad. De omständigheter som Lagrådet pekat på talar med styrka för att man också på försäkringsområdet bör flytta ner återstående mål till länsrätt. I den riktningen verkar även önskemålet om gemensamma bestämmelser om överklagande för finansiella företag. Det finns skäl att utgå från att en länsrätt kommer att handlägga de nerflyttade målen med den skyndsamhet de kräver. Utredningen saknar anledning att i andra avseenden föreslå ändringar av nuvarande föreskrifter om överklagande. 10Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag Utredningens bedömning: Som utgångspunkt skall gälla att en särregel skall införas endast om den kan motiveras av ömsesidiga försäkringsbolags särart, verksamheten försäkring, skyddet för försäkringstagarna och andra ersättningsberättigade på grund av försäkringar eller EG-krav. När regleringen i ABL och FL på ett visst område är sakligt sett överensstämmande kan en särregel för ömsesidiga försäkringsbolag i förhållande till försäkrings- aktiebolag motiveras endast av ömsesidiga bolags särart. I utredningens uppdrag ligger att även för ömsesidiga försäkrings- bolag i möjligaste mån utmönstra de associationsrättsliga reglerna från försäkringsrörelseregleringen. I avsnitt 7.4 har föreslagits att lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar, FL, skall utgöra den associationsrättsliga basen för ömsesidiga försäkringsbolag. Som där anmärkts innebär det ställningstagandet naturligtvis inte att den ömsesidiga försäkringsföretagsformen som sådan skall utmönstras. I enlighet med vad som angetts i avsnitt 7.5 bör de särdrag som kännetecknar ömsesidiga försäkringsbolag kunna motivera associa- tionsrättsliga särregler. De ömsesidiga försäkringsbolagens egenart skall alltså beaktas vid bedömningen av vilka särregler som är nödvändiga. En annan utgångspunkt som utredningen slagit fast för pröv- ningen av om det finns behov av associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag är att dessa inte bör behandlas annor- lunda än försäkringsaktiebolag, i den mån det inte är särskilt moti- verat av företagsformen som sådan (se avsnitt 7.4). Utformningen av regelsystemet får inte missgynna den ömsesidiga företagsformen och åstadkomma en styrning bort från denna företagsform. Det sagda innebär att utredningen i det följande ofta kan ansluta sig till Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag de bedömningar som gjorts beträffande försäkringsaktiebolag. När regleringen i aktiebolagslagen (2005:551), ABL, och FL på ett visst område är sakligt sett överensstämmande bör därför behovet av särreglering för försäkringsaktiebolag och ömsesidiga försäkrings- bolag sammanfalla. En sådan syn ligger i linje med lagstiftarens strävan mot en funktionellt inriktad lagstiftning på det finansiella området. promemoria med förslag om ny associationsrätt för bankaktiebolag och försäkringsbolag har ovan utgjort utgångspunkten för utredningens bedömningar för försäkringsaktiebolag. Även när det gällde ömsesidiga försäkrings- bolag utgick promemorian från att aktiebolagslag skulle vara den associationsrättsliga basen. Någon bedömning av om det i förhållande till den föreningsrättsliga regleringen kunde krävas särregler för ömsesidiga försäkringsbolag gjordes därför inte. Det är därmed inte möjligt att som för försäkringsaktiebolag utgå från de bedömningar som gjordes i promemoria. Nedan görs därför en genomgång av gällande regler för ekono- miska föreningar och bedömningar av vilka särregler som utred- ningen anser behövs för ömsesidiga försäkringsbolag. I vissa delar är regleringen i försäkringsrörelselagen (1982:713), FRL, när- liggande den i FL. Utredningen begränsar då redogörelsen till de skillnader som finns. Genomgången följer strukturen i FL. I slutet av kapitlet berörs dessutom frågan om det skall införas särskilda regler för att ombilda ett ömsesidigt försäkringsbolag till antingen ett försäkringsaktiebolag eller en understödsförening.