sou · GUB383 · 2007-01-01 00:00:00 — Om även rätten att kontrollera var och hur programmet framförs offentligt begränsas är risken att SR kan hamna i sammanhang där bolagets oberoende kan sättas i fråga. Anledningen till att SR inte tar betalt för sina primära sändningar är att de redan är betalda genom avgiftsmedel. SR har uppgivit att bolaget dock inte fått betalt för de eventuella upphovsrättsliga vidareutnyttjanden som kan komma att ske av sändningarna. SR ser helst att någon restriktion av programföretagens möjligheter att ta betalt för offentligt framförande inte införs. Om utredaren ändå anser att det är nödvändigt att införa en sådan restriktion anser SR att företaget alltid bör ha rätt att ta betalt för de offentliga framföranden som sker i kommersiellt syfte. Programföretaget bör även ha rätt att ta betalt för eventuella omkostnader som företaget kan ha vid annans offentliga framförande av deras sändningar. 5.3 brukar regelmässigt inte förvärva rätten att överlåta rätten till offentligt framförande. Beträffande egenproducerade program har UR denna rätt i de fall UR förfogar över samtliga rättigheter. I praktiken är dessa program mycket få till antalet. Det finns dock inget som hindrar UR från att vid egenproducerade program överlåta de rättigheter UR förfogar över under förutsättning att förvärvaren klarerar de rättigheter UR inte förfogar över. UR har i några enstaka fall överlåtit rätten till offentligt framförande av ett UR-program till museer och liknande. Det har då inte gällt rätten till offentligt framförande av själva utsändningen utan av en fysisk upptagning av programmet. Eftersom förvärvarna ingått i kretsen av UR:s användare har UR ansett överlåtelsen falla inom ramen för UR:s kompletterande verksamhet och har därför avstått från att ta betalt. Överlåtelsen har dock skett under förutsättning att förvärvaren själv löser de rättigheter UR inte förfogar över samt att förvärvaren inte tar extra betalt med anledning av visningen. Även om UR fram tills har valt att inte ta betalt vid överlåtelse av offentligt framförande så är det inte uteslutet att så kan komma att ske . UR anser att det måste vara möjligt för SOU 2006:83 Synpunkter från SVT, SR och UR 45 UR att välja att ta betalt av förvärvare som i ett kommersiellt syfte vill visa ett UR-program, i synnerhet mot bakgrund av regelverket kring sidoverksamheter. Ett förbud för UR att ta betalt för offentligt framförande skulle också kunna leda till svåra gränsdragningsproblem rörande vilka kostnader som UR skulle kunna begära ersättning för. UR ser även en risk i att en skyldighet för UR att inte ta betalt vid offentligt framförande kan få en sådan utformning att den närmast kan uppfattas som en leveransplikt. Detta skulle vara mycket olyckligt eftersom det är mycket viktigt att UR självt kan avgöra var och i vilka sammanhang program skall visas. En annan ordning skulle innebära att UR riskerar att hamna i sammanhang där bolagets oberoende kan ifrågasättas. 47 6 Överväganden och förslag Förslag: När innehållet i programföretagens sändningar görs tillgängligt för allmänheten genom offentligt framförande som sker med utsändningen skall programföretagen inte begära ersättning av anordnaren om allmänheten har tillträde till framförandet utan att betala inträdesavgift. Eventuella tillkommande kostnader på grund av sådana framföranden får bekostas med TVavgifter. Detta skall framgå av de anslagsvillkor som gäller för programföretagen. 1 § andra stycket lagen (1989:41) om TV-avgift i dess lydelse enligt lagen (2006:798) om ändring i nämnda lag skall upphöra att gälla. Innehållet i detta stycke skall i stället framgå av anslagsvillkoren. Inledningsvis kan konstateras att gränsdragningen mellan kärnverksamhet och kompletterande verksamhet å ena sidan och sidoverksamhet å andra sidan, inte är utformad eller definierad på ett sådant sätt att det helt naturligt går att hänföra verksamhet innebärande överlåtelse av rättigheter till offentligt framförande till en viss verksamhetskategori. I vissa fall kan sådan verksamhet sägas vara intimt förknippad med radio och TV i allmänhetens tjänst eller i vart fall understödja denna. I andra fall kan det dock vara mer tveksamt om sådan verksamhet direkt anknyter till radio och TV i allmänhetens tjänst. Istället för att inordna verksamheten överlåtelse av rättigheter till offentligt framförande till en viss verksamhetskategori föreslår jag att det istället får bedömas vilka delar av verksamheten som bör finansieras med TV-avgiftsmedel och vilka delar som bör ligga utanför. En bedömning av var denna gräns skall gå är inte helt okomplicerad och flera olika intressen måste vägas mot varandra. Programföretagen har genom att godkänna de villkor som finns i sändningstillstånden åtagit sig uppdraget att få bedriva radio och TV i allmänhetens tjänst. För detta åtagande, som innebär bl.a. att Överväganden och förslag SOU 2006:83 48 de inte får ta betalt av lyssnare och tittare, erhåller programföretagen TV-avgiftsmedel. Programföretagens sändningar skall alltså utöver TV-avgiften, vara fritt tillgängliga. En TV-avgiftsbetalare skall kunna tillgodogöra sig en sändning från programföretagen utan att betala någon ytterligare ersättning. Det är viktigt att lyssnare och tittare kan se att det finns ett samband mellan det de betalar och det de får tillgång till. Utifrån detta är det rimligt att en lyssnare eller tittare istället för att höra eller se sändningen i sitt hem skall kunna välja att ta del av denna på en plats där allmänheten har tillträde, exempelvis i en vänthall, i en hotellvestibul eller på en restaurang. I sådana fall bör därför ett offentligt framförande som sker med utsändningen som utgångspunkt betraktas som en verksamhet som direkt anknyter till radio och TV i allmänhetens tjänst och som därmed skall finansieras med TV-avgiftsmedel. Programföretagen bör därför, som utgångspunkt, inte kunna ta betalt av en sådan anordnare. Det förhåller sig annorlunda när det gäller offentliga framföranden som görs efter själva utsändningen eftersom sådan verksamhet inte på samma sätt direkt anknyter till radio och TV i allmänhetens tjänst. För sådana fall bör därför programföretagen inte begränsas i sin möjlighet att kunna ta ut ersättning av en anordnare. Beträffande sådana offentliga framföranden som sker med utsändningen kan dock diskuteras om frågan skall behandlas olika beroende på om den som utför det offentliga framförandet har ett kommersiellt intresse eller inte. Inledningsvis kan konstateras att redan vissa fall av offentliga framföranden i enlighet med 21 § URL får ske utan tillstånd och utan ersättning till upphovsmannen. Fråga är således hur man skall se på de fall som sträcker sig utanför regleringen i denna bestämmelse. Det kommersiella intresset vid ett offentligt framförande kan vara mer eller mindre tydligt. Några exempel får illustrera olika situationer. Om ett hotell ställer upp TV-mottagare i vestibulen som en service för gästerna ökar det hotellets attraktionskraft men man kan kanske inte säga att kopplingen till vad som är den huvudsakliga verksamheten är särskilt tydlig. Om en TV-handlare visar TV-program i de apparater som ställs ut i butiken kan kopplingen till verksamheten uppfattas som starkare än i fråga om hotellet eftersom det inte torde vara möjligt att sälja TV-mottagare om inte köparna har möjlighet att jämföra kvaliteten hos olika apparater. För restauranger torde en TV-mottagare i allmänhet fylla samma funktion som i exemplet med hotellvestibulen ovan. I samband med exempelvis stora sportevenemang kan dock TV-sändningen få SOU 2006:83 Överväganden och förslag 49 större betydelse genom att många gäster inte skulle besöka restaurangen om de inte hade möjlighet att följa evenemanget. Slutligen finns det exempel på att arrangörer anordnar visningar i biografliknande former där åskådare betalar inträde och där visningen är den huvudsakliga eller enda anledningen att besöka evenemanget. Ur ett tillgänglighetsperspektiv spelar det inte någon roll om en medlem av allmänheten får del t.ex. av en nyhetssändning i TV medan han väntar på en buss eller när han sitter på en restaurang. Det ekonomiska intresset hos den som anordnar det offentliga framförandet kan i dessa fall inte vara avgörande. Ett annat sätt att se på saken är att det är de som kommersiellt vinner på att använda programföretagens sändningar för offentligt framförande som slutligen bör stå för kostnaderna för framförandet. För att undvika tolknings och gränsdragningsproblem anser utredaren dock att det är värdefullt med en klar och tydlig gräns för när programföretagen skall kunna ta betalt av den som anordnar det offentliga framförandet. Jag föreslår därför att denna bestäms till när arrangören tar inträdesavgift. Denna gränssättning överensstämmer med utformningen av signalrätten. Vidare är det i praktiken i dessa fall som SVT tidigare tagit betalt av arrangörer. Både programföretagens sändningar och vissa fall när innehållet i sändningarna görs tillgängligt för allmänheten genom offentligt framförande som sker med utsändningen bör alltså finansieras med TV-avgiftsmedel. Det finns dock en grundläggande skillnad mellan sändningar och offentliga framföranden eftersom det är programföretagen som utför själva sändningen – överföringen, vars innehåll de får förväntas inneha erforderliga rättigheter till – men någon annan än programföretagen som svarar för det offentliga framförandet . Det offentliga framförandet, som utförs av någon annan än programföretagen, utgör ett nytt upphovsrättsligt förfogande som måste klareras med aktuella rättighetshavare så att dessa medger att innehållet i sändningen framförs offentligt. Eftersom det normalt finns andra rättighetshavare än programföretagen kan programföretagen inte ha kontroll över om sådana medgivanden lämnas. När det gäller offentliga framföranden till allmänheten i bör programföretagen eftersträva att sändningarna blir tillgängliga utan krav på betalning utöver TV-avgiften. Såsom ovan angetts skall detta ske genom att programföretagen inte för egen del begär betalning av den som anordnar framförandet, men även genom att programföretagen eftersträvar att de rättigheter som programföretagen förvärvar också omfattar offentligt framförande utan krav på betalning för Överväganden och förslag SOU 2006:83 50 den som vidtar den aktuella åtgärden. I praktiken kan det naturligtvis hända att så inte blir fallet och att anordnaren måste rättighetsklarera med andra rättighetshavare. Jag vill här klargöra att även om möjligheten att erhålla ersättning tas bort i vissa fall så innebär mitt förslag inte någon inskränkning av rätten för programföretagen att kontrollera när och var programföretagens sändningar framförs offentligt. Programföretagen har således alltjämt rätt, naturligtvis förutsatt att de innehar de upphovsrättsliga rättigheterna härför, att bestämma vilka anordnare som skall få tillstånd till att göra ett offentligt framförande. Att programföretagen inte kan ta betalt av anordnaren innebär emellertid att programföretagen inte kan neka anordnare tillstånd enbart på den grunden att de inte kan ta betalt av denne. Av de mellanhavanden som finns mellan staten och programföretagen framgår att företagens sändningar riktade till skall vara tillgängliga för allmänheten utan villkor om särskild betalning utöver erlagd TV-avgift. Enligt riksdagsbeslut skall denna princip efter tas in i lag. Genom dagens system – med sändningstillstånd inkluderande villkor som godkänts av programföretagen samt anslagsvillkor som ytterligare preciserar villkoren för medelstilldelning – har staten och programföretagen ett avtalsliknande förhållande där programföretagen tilldelas medel mot att de utför ett uppdrag i allmänhetens tjänst. Programföretagen har sålunda mot erhållande av ersättning gått med på att göra sina sändningar tillgängliga för allmänheten. Detta har konkretiserats genom att programföretagen gått med på att inte kryptera sina sändningar. Genom mitt förslag preciseras programföretagens uppdrag att bedriva radio och TV i allmänhetens tjänst ytterligare genom att även viss verksamhet där innehållet i programföretagens sändningar görs tillgängligt för allmänheten genom offentligt framförande hänförs till finansiering genom TV-avgiftsmedel för det fall några kostnader uppstår för programföretagen. Programföretagen får härigenom inom ramen för det förhållande som råder med staten avstå från att i ett visst hänseende använda sin upphovsrätt för att ta betalt av annan. Utifrån den avtalsfrihet som råder på det upphovsrättsliga området anser jag att de beskrivna principerna bör preciseras i anslagsvillkoren och därmed ingå som en del i beskrivningen av förhållandet mellan staten och programföretagen. Programföretagen har pekat på en del problem som eventuellt kan uppstå om de inte har möjlighet att begära betalning vid överlåtelse av rättigheter till offentligt framförande. Hur problemen kan gestalta SOU 2006:83 Överväganden och förslag 51 sig i praktiken beror mycket på vilka lösningar programföretagen lyckas uppnå avtalsvägen. Detta beror naturligtvis på en mängd faktorer som kan vara svåra att överblicka. Det har även framkommit att utvecklingen går snabbt både när det gäller nya affärsidéer där arrangörer vill använda framförallt SVT:s program i ett mer kommersiellt syfte och när det gäller den tekniska utvecklingen med bl.a. HDTV. Det är därför svårt att nu bedöma hur förslaget kommer att påverka programföretagen . Det är därför viktigt att noga följa utvecklingen. Om det visar sig att den föreslagna gränssättningen lägger onödiga hinder för programföretagen i deras verksamhet så bör den nu angivna gränsen ånyo övervägas. Det krävs därför en viss flexibilitet i systemet. Även av denna anledning bör principen att någon ytterligare betalning än TV-avgiften inte får tas ut av programföretagen när sändningarna är riktade till samt principen att programföretagen inte skall begära ersättning av anordnaren när innehållet i programföretagens sändningar görs tillgängligt för allmänheten genom offentligt framförande som sker med utsändningen om allmänheten har tillträde till framförandet utan att betala inträdesavgift, föras in i anslagsvillkoren. 1 § andra stycket lagen (1989:41) om TV-avgift i dess lydelse enligt lagen (2006:798) om ändring i nämnda lag, vilken anger den förstnämnda principen, bör därför upphöra att gälla. 53 7 Konsekvenser Av direktiven framgår att utredaren ur ett brett perspektiv skall analysera och redovisa ekonomiska och andra konsekvenser av eventuella förslag, för såväl de tre programföretagen som andra aktörer. Utredaren har vidare att beakta om förslaget innebär att någon eller några av de konsekvenser som anges i 14 och 15 §§ kommittéförordningen (1998:1474) uppstår och bör redovisas. Det förslag som utredaren lägger fram innebär för SVT, SR och UR inte några större förändringar i jämförelse med förhållandena . Detta beror på att programföretagen inte tidigare tagit betalt vid överlåtelse av rättigheter till offentligt framförande där anordnaren inte har tagit inträdesavgift från allmänheten. Däremot påverkas programföretagen på så sätt att de inte kommer att kunna utöka sin verksamhet till att ta betalt av anordnare av offentliga framföranden som inte tar inträdesavgift. Programföretagen har pekat på att det för framförallt SVT kan uppstå svårigheter att exempelvis förvärva visningsrätter till större evenemang eller i vart fall att kostnaderna för förvärv av program kan öka relativt sett. Detta är dock en förhandlingsfråga som programföretagen får lösa avtalsvägen. Eventuella ökade kostnader skall finansieras av TV-avgiftsmedel. Inte heller för hotell- och restaurangbranschen innebär förslaget någon större förändring mot vad som gäller . En konsekvens skulle kunna bli att programföretagen inte, i samma mån, vid programinköp kommer att förvärva rättigheter till överlåtelse av rättigheter till offentligt framförande till annan. Hotell, restauranger och andra anordnare kommer därvid att få söka tillstånd och förhandla om eventuell betalning med andra rättighetshavare. I övrigt bedömer jag att det inte finns några konsekvenser att redovisa. Kronologisk förteckning 1. Skola & Samhälle. Omprövning av medborgarskap. Stärkt konkurrenskraft och sysselsättning i hela landet. Svenska partnerskap – en översikt. Rapport 1 till för regional tillväxt. Organisering av regional utvecklingspolitik – balansera utveckling och förvaltning. Rapport 2 till för regional tillväxt. Skyddsgrundsdirektivet och svensk rätt. En anpassning av svensk lagstiftning till EG-direktiv /83/ EG angående flyktingar och andra skyddsbehövande.UD. Studieavgifter i högskolan. Mångfald och räckvidd. Kontroll av varor vid inre gräns. Ett förnyat programkontor. Spel i en föränderlig värld. Rattfylleri och sjöfylleri. Djurskydd vid hästavel. Detaljhandel med nikotinläkemedel. Ny reglering om brandfarliga och explosiva varor. Integritet – Effektivitet. Att återta mitt språk. Åtgärder för att stärka det samiska språket. Mediernas Vi och Dom. Mediernas betydelse för den strukturella diskrimineringen. En sammanhållen diskrimineringslagstiftning. Del 1+2, särtryck av sammanfattningen, lättläst sammanfattning och daisy. Nya skatteregler för idrotten. Avgift för matservice inom äldre- och handikappomsorgen. Ett statligt ägt bolag efter sammanslagning av (publ) och Arbetslivstjänster. som värdland för internationella organisationer. Stöd till hälsobefrämjande tandvård. Nya upphandlingsregler 2. Teckenspråk och teckenspråkiga. Kunskaps- och forskningsöversikt. Är rättvisan rättvis? Tio perspektiv på diskriminering av etniska och religiösa minoriteter inom rättssystemet. God sed vid lönebildning – Utvärdering av . Andra vägar att finansiera nya vägar. Den professionella orkestermusiken i . Värdepapper och kontrolluppgifter. För studenterna ... – om studentkårer, nationer och särskilda studentföreningar. Om välfärdens gränser och det villkorade medborgarskapet. En ny myndighet. Ett utvidgat miljöansvar. Demokratiska ideal och andrafierande praxis. Plats på scen. Översyn av atomansvaret. Bättre arbetsmiljöregler I. Samverkan, utbildning, avtal m.m. N. Tänka framåt, men göra . Så stärker vi barnkulturen. + Bilaga/rapport: Det ser lite olika ut ... En kartläggning av den offentligt finansierade kulturen för barn. Jakten på makten. Ökade möjligheter till trafiknykterhetskontroller vid gränserna. Asylsökande barn med uppgivenhetssymtom – trauma, kultur, asylprocess. En ny lag om värdepappersmarknaden. Tillgänglighet, mobil TV samt vissa andra radio- och TV-rättsliga frågor. En studie av svenska valrörelser 1988–2002. Exkluderingens mekanismer – etnicitet och representation. Teckenspråk och teckenspråkiga. Översyn av teckenspråkets ställning. Ny associationsrätt för försäkringsföretag. Ansvarsfull servering – fri från diskriminering. En bättre tillsyn av missbrukarvården. Sanktionsavgift i stället för straff – områdena livsmedel, foder och djurskydd. Arbetslivets (o)synliga murar. På tröskeln till lönearbete. Diskriminering, exkludering och underordning av personer med utländsk bakgrund. Asylförfarandet – genomförandet av asylprocedurdirektivet i svensk rätt. Testa och öva i norra . Ny myndighet för kriminalteknik, rättsmedicin och rättspsykiatri. Internationella kasinon i . Att ta ansvar för sina insatser. stöd till våldsutsatta kvinnor. Hästtävlingar – på lika villkor. Fritid till sjöss och i hamn. Förslag till finansiering av service till sjöfolk. Klenoder i tiden. En utredning om samlingar kring scen och musik. Uppföljning av kostnadsutjämningen för kommunernas LSS-verksamhet. Oinskränkt produktskydd för patent på genteknikområdet. Stöd till hälsobefrämjande tandvård del 2. Öppna möjligheter med alkolås. Den segregerande integrationen. Om social sammanhållning och dess hinder. En ny lag om värdepappersmarknaden. Jämställdhet i förskolan – om betydelsen av jämställdhet och genus i förskolans pedagogiska arbete. Ungdomar, stress och psykisk ohälsa. Analyser och förslag till åtgärder. Hälsa, vård och strukturell dis kriminering. Integrationens svarta bok. Agenda för jämlikhet och social sammanhållning. Patent och innovationer för tillväxt och välfärtd. Förslag och ställningstaganden. Utredningens underlag A. Utredningens underlag B, bilagor. Radio och TV i allmänhetens tjänst. Överlåtelse av rättigheter till offentligt framförande. (U). Systematisk förteckning Omprövning av medborgarskap. [2] Rattfylleri och sjöfylleri. [12] Ny häkteslag. [17] Att återta mitt språk. Åtgärder för att stärka det samiska språket. [19] Mediernas Vi och Dom. Mediernas betydelse för den strukturella diskrimineringen. [21] En sammanhållen diskrimineringslagstiftning. Del 1+2, särtryck av sammanfattningen, lättläst sammanfattning och daisy. [22] Är rättvisan rättvis? Tio perspektiv på diskriminering av etniska och religiösa minoriteter inom rättssystemet. [30] Om välfärdens gränser och det villkorade medborgarskapet. [37] Utbildningens dilemma Demokratiska ideal och andrafierande praxis. [40] Jakten på makten. [46] Ökade möjligheter till trafiknykterhetskontroller vid gränserna. [47] Diskrimineringens retorik. En studie av svenska valrörelser 1988–2002. [52] Partierna nominerar. Exkluderingens mekanismer – etnicitet och representation. [53] Arbetslivets (o)synliga murar. [59] På tröskeln till lönearbete. Diskriminering, exkludering och underordning av personer med utländsk bakgrund. [60] . Ny myndighet för kriminalteknik, rättsmedicin och rättspsykiatri. [63] Oinskränkt produktskydd för patent på genteknikområdet. [70]. Den segregerande integrationen. Om social sammanhållning och dess hinder. [73] Hälsa, vård och strukturell diskriminering. [78] Integrationens svarta bok. Agenda för jämlikhet och social sammanhållning. [79] Skyddsgrundsdirektivet och svensk rätt. En anpassning av svensk lagstiftning till EG-direktiv /83/EG angående flyktingar och andra skyddsbehövande. [6] som värdland för internationella organisationer. [26] Internationella sanktioner. [41] Asylsökande barn med uppgivenhetssymtom – trauma, kultur, asylprocess. [49] Asylförfarandet – genomförandet av asylprocedurdirektivet i svensk rätt. [61] Försvarsdepartementet Ny reglering om brandfarliga och explosiva varor. [16] personuppgiftsbehandling. Integritet – Effektivitet. [18] Detaljhandel med nikotinläkemedel. [15] Avgift för matservice inom äldre- och handikappomsorgen. [24] Stöd till hälsobefrämjande tandvård. [27] Teckenspråk och teckenspråkiga. Kunskaps- och forskningsöversikt. [29] Teckenspråk och teckenspråkiga. Översyn av teckenspråkets ställning. [54] Ansvarsfull servering – fri från diskriminering. [56] En bättre tillsyn av missbrukarvården. [57] Att ta ansvar för sina insatser. stöd till våldsutsatta kvinnor. [65] Stöd till hälsobefrämjande tandvård del 2. [71] . Kontroll av varor vid inre gräns. [9] Spel i en föränderlig värld. [11] Tonnageskatt. [20] Nya skatteregler för idrotten. [23] Nya upphandlingsregler 2. [28] Värdepapper och kontrolluppgifter. [35] Bidragsbrott. [48] En ny lag om värdepappersmarknaden. [50] Ny associationsrätt för försäkringsföretag. [55] Internationella kasinon i Sveige. [64] Uppföljning av kostnadsutjämningen för kommunernas LSS-verksamhet. [69] En ny lag om värdepappersmarknaden. [74] Utbildnings- och Skola & Samhälle. [1] Studieavgifter i högskolan. [7] Mångfald och räckvidd. [8] Ett förnyat programkontor. [10] Anställ unga! [31] Den professionella orkestermusiken i . [34] För studenterna... – om studentkårer, nationer och särskilda studentföreningar. [36] Vuxnas lärande. En ny myndighet. [38] Plats på scen. [42] Tänka framåt, men göra . Så stärker vi barnkulturen. + Bilaga/rapport: Det ser lite olika ut... En kartläggning av den offentligt finansierade kulturen för barn. [45] Tillgänglighet, mobil TV samt vissa andra radio- och TV-rättsliga frågor. [51] Klenoder i tiden. En utredning om samlingar kring scen och musik.