sou · GUB342 · 2007-01-01 00:00:00 — föreställning Bergsprängardottern som exploderade är en pjäs som spelats på fängelser för kvinnor.99 Detta kan ses som ett exempel på hur frågan hur ska vi få publiken att komma till våra föreställningar? vänts till hur kommer vi med våra föreställ- ningar till publiken?. Så kan det bli möjligt att nå en publik som kanske vanligtvis inte så ofta känner sig representerade av scen- konstplatser och scenkonsthändelser. 98Se i Edemo, (2005) Plats på scen, Kom ut nr 3. 99Urpremiär på /JAM. Hur dessa strukturer kan förändras Även de biljettförsäljare, publikvärdar och andra som möter publiken vid den plats där scenkonsten äger rum, bär en ålder, ett kön, en hudfärg och andra faktorer som olika människor i publiken kan känna sig eller inte känns sig representerade av. Själva försälj- ningen av biljetter är också den en fråga som rör representation – var och hur man säljer dem kan nämligen påverka vem som känner sig tilltalad av en föreställning eller en konsert. räcker med andra ord inte programblad och recensioner på kultursidorna som invit, man måste från scenkonstorganisationernas sida hitta andra strategier för att fler människor ska känna sig inkluderade. Jämställd scenkonst – att ta ut ett konstnärligt försprång har vi dels gjort en begreppsresa och dels passerat ett flertal svårlösta paradoxer rörande kön och scenkonst. Jag har försökt visa hur utrymmet för viss dynamik och omförhandling öppnas om man väljer att se på kön främst som en slags kulturellt präglade produkter av mening, förväntningar och normer kring vad som i specifika sammanhang kan och bör representera det feminina eller maskulina och vilka kroppar som kan och bör associeras med kvin- nor eller män. Det rör lika mycket scenkonstens organisations- kultur som dess estetiska normer och ideal. Avslutningsvis skulle jag därför också vilja beröra det faktum att många både innanför och utanför scenkonstområdet kan känna sig hotade av att staten utifrån det som inom scenkonstområdet föreslår, nu ska lägga sig i den fria konsten med diverse möjliga och omöjliga jämställdhetskrav. Som stats- vetare och aktivist ägnar jag mig själv delvis åt att kritisera det som brukar kallas för statsfeminismen, det vill säga det institutionalise- rade jämställdhetsarbete som i och med detta betänkande nu kom- mer att omfatta även scenkonstområdet. Det finns mycket man kan kritisera det statsfeministiska projektet för. Exempelvis för att den tenderar att göra kön till en fråga om tabeller, statistik, checklistor och alltför förenklade uppdelningar av vissa individer till kvinnor och vissa till män. Som dramatiker kan jag ägna mig åt samma kri- tik. En förutsättning för arbetet med att uppnå jämställdhet inom scenkonstområdet är dock kunskap och medvetenhet. De ensidiga avfärdanden som debatten om den fria konsten innehållit, visar på en ytlig förståelse av både problemen och de politiska lösningar som praktiseras. Naturligtvis handlar scenkonst, precis som sam- Hur dessa strukturer kan förändras hället, om mycket mer än kön. All scenkonst måste inte och ska inte endast syssla med kön och könsparadoxer. tror jag att just kön är något som vi aldrig riktigt kommer att slippa undan, vare sig med bästa jämställdhetsvilja eller med argument om den fria konsten. Och det är ingen dystopi jag vill måla upp genom att hävda detta, utan snarare önskar jag synliggöra att vi har våra kön (en del hävdar att det endast finns två varianter, medan andra häv- dar att det finns långt fler). En sak är dock säker: kön begränsar oss alla på olika sätt, men kan lika väl (i bästa fall) användas för att öppna upp enorm skaparlust och frihet. Jag menar därför att man lika gärna kan se kommitténs arbete som en möjlighet att från scenkonstens håll ta ut ett försprång. Politiken har ofta att jobba utifrån formgjutna lösningar som alla eller ingen passar in i samt förhandlande retorik om att alla tjänar på jämställdhet och jäm- ställdhet handlar inte om konflikt, utan om harmoni mellan kvin- nor och män.100 Jämställdhetsarbetet kan ur detta perspektiv upplevas som ett långsamt medvetandegörande och som ett expertiskrävande kryssande mellan lagparagrafer. Konsten kan då, i jämförelse med politiken, sägas verka i en del- vis annorlunda terräng. Detta ger den ett ypperligt tillfälle att gå före och utforska, komplicera och provocera samhällets köns- normer, såväl estetiskt som organisationsmässigt. Jämställdhet är en fråga om rättvisa, fördelning av makt och om att kvinnor precis som män ska ha samma möjlighet (och frihet) till deltagande, del- aktighet och inflytande på scenkonstens samtliga områden. Ur ett ytterligare perspektiv kan det ses som en fråga om konstnärlig utveckling. Det är så jämställdhet faktiskt kan bli något spännande att ge sig i kast med, utan att utövandet av den fria konsten nöd- vändigtvis måste begränsas. Förutsättningen för detta är dock att jämställdhetsprojektet inte förenklas: För att bli givande och inte kontraproduktivt, måste det få vara så komplicerat som det är. Till exempel bör begreppet representation få innebära just de paradoxer som jag gestaltat i denna text, när scenkonsten nu ska arbeta för en förändrad organisation, repertoar och publik. 100 Apropå debatten om varannan damernas beskriver sociologen svensk jämställdhetspolitik som en städad och tretaktad sällskapsdans. Enkelt, lättsamt och lustfyllt (En heterosexuell historia, Bang nr 1, 2003 s. 28–30). Jämställdhetspolitiken anspelar enligt på underförstått (sexuellt) intresse mellan könen där attraktionen mellan kvinna och man är så stark att den kan fungera som en förändrande kraft (ibid.). Det är utifrån denna attraktionskraft som kravet på kvinnors närvaro i politiken legitimeras som en fråga om 50–, och inte om exempelvis 70–. menar nämligen att kvinnor varken får eller förutsätts kunna dansa själva, sinsemellan. Hur dessa strukturer kan förändras är filosofie magister i statsvetenskap och har studerat litteratur och drama. Hon är frilansskribent och har skrivit dramatik för den fria teatergruppen . Med- verkar i ett gender mainstreaming-projekt på genusenheten på UNDP i . Benhabib, Sheyla. Fraser, (1995) Feminist . A philosophical Exchange, : Routledge. Bharucha, Rustom (1993) Theatre and the World: performance and the politics of culture, : Routledge. , (1992) : Feminism and the Question of Postmodernism i , , . (red.) Feminist the Political, : Routledge. , (2005) Könet brinner, : Natur och kultur. , och (2003) Att göra kön: om vårt våldsamma behov att vara kvinnor och män, : , och Tompkins, (1996) Post-colonial drama: theory practice, politics, : Routledge. , (1997) Introduction i Representation. Cultural Rep- resentations and Signifying Practices, : . , (1991) Simians, Cyborgs and Women, : Books. , (2002) Teaterns tecken, : . Irigaray, (1993) Je, tu, nous. Towards a Culture of Difference, , (red.) (2001) Postkoloniala texter, : Federativ. Mazey, (2000) Introduction: Integrating gender – intellec- tual and real world mainstreaming i nr 7:3, : Routledge. McRuer, (2005) Miffoteori, Arena nr 6. Mouffe, (1992) Feminism, Citizenship, and Radical Democratic Politics i , , . (red.) Feminist the Political, : Routledge. , (2000) Närvarons politik – den politiska representa- tionen av kön, etnicitet och ras, : . Hur dessa strukturer kan förändras Printz , (2005) Tid för mångfald. En studie av de statligt finansierade kulturinstitutio- nernas arbete med etnisk och kulturell mångfald. Mångkulturellt centrum, , på uppdrag av . , (2000) Byxbegär, : Anamma. , (2002) Queerfeministisk agenda, : , (2003) En heterosexuell historia, Bang 2003 nr 1. , (1990) and the Politics of Difference, : . SOU 2000:1 En uthållig demokrati! : politik för folkstyrelse på 2000- talet. SOU 2005:66 Makten att forma samhället och sitt eget liv – jäm- ställdhetspolitiken mot nya mål. Slutbetänkande av Jämställd- hetspolitiska utredningen. SOU 2005:66 Bilaga. Forskarrapporter till jämställdhetspolitiska utredningen. SOU 2005:91 Agenda för mångkultur. Delbetänkande av kommittén för samordning av . Aschenbrenner, ?, Nummer . Aschenbrenner, på tråkig teater, Nummer 2005-08- Aschenbrenner, i scenhösten?, Nummer . Teatern är en manlig värld, . Edemo, (2005) Plats på scen, Kom ut nr 3. , och , i scenkonstens organisa- tion i detta betänkande. Hedenius, etnoexpert: , Nummer 2005- 11-30. ser över kultur-Sverige, i 2005-12- 06. Kalmteg, har inte sett några förändringar , Hur dessa strukturer kan förändras Kalmteg, är ett undantag i svenskt musikliv, . , Liv (2005) och dans, nr 1. , eller mes? Pusterteatern satsar på männen som drabbar oss, GT . , ni se mansteater? Publikarbete ur jämställd- hetsperspektiv i detta betänkande. Ullgren, mot samtiden, Nummer 2005-09- 23. , på mångkultur. Konsten har fått fotboja, . /performance Dom ger tanken kropp. Unga , Irinas nya liv. med mig själv. Urpremiär , , . Sista chansen att dansa. Bergsprängardottern som exploderade. saknar jag gud men jag släppte inte in henne när hon knackade på . Urpremiär Aliasteatern, . inom scenkonstområdet i samarbete med . Seminariet Vi älskar våra köns- roller. Straight acting på . Hur dessa strukturer kan förändras Jämställdhetsarbete med konservativa rebeller Medarbetare inom konstnärliga organisationer kan vara fritt tänkande och ifrågasättande som de traderar stereo- typa föreställningar om kön och maktrelationer mellan könen – genom att göra som man brukar. Fil.dr i teoretisk filosofi och jämställdhetskonsult menar att scenkonsten har en viktig roll att kritisera och utveckla jämställdhetspolitiken men scenkonsten behöver även analysera sina egna arbetsprocesser. Jag är filosof och som alla filosofer är jag intresserad av begreppsanalys. Filosofer arbetar naturligtvis på högst skilda sätt och företräder olika och ibland oförenliga ståndpunkter. Men inom analytisk filosofi är man överens om en metodologisk inriktning, nämligen användandet av begreppsanalys. Filosofisk verksamhet utgörs till stor del av att ställa sig frå- gande. kan sägas vara den som upptäckte och framhävde den begreppsanalytiska frågan. Han ställde frågor av typen: Vad menas med rättrådighet? Vad är ett gott liv? Och han tänker sig att en från början oklar fråga kan utvecklas och omvandlas till en familj av klarare frågor, som kanske kan besvaras. Varför lyfter han då fram de begreppsanalytiska frågorna? menar att dessa frågor måste besvaras innan man någorlunda fruktbart kan diskutera ett ämne eller ett problem. Detta förhållningssätt utgår jag från i mitt arbete med jämställd- het. Jag arbetar då utifrån en dubbelkompetens som forskare och praktiker. Forskaren i mig skapar begreppsanalys medan praktikern arbetar med ledar- och organisationsutveckling inom organisatio- ner. Resultatet blir teorier om praktiker utifrån teorier ur praktiker. Eller annorlunda uttryckt: begreppsanalys i praktikens tjänst. Teoretisk och praktisk kunskap Vad innebär det egentligen att lägga jämställdhetsperspektiv på konstnärliga organisationer? Sådana organisationer utövar en mängd olika praktiker. Att producera teater, dans eller musik utgör hantverk knutet till såväl kommersiella som konstnärliga praktiker. Därtill kommer andra slags praktiker, olika typer av hantverks- kunnande till exempel. Ett första svar på frågan är alltså att det Hur dessa strukturer kan förändras handlar om att analysera praktiker ur jämställdhetsperspektiv. Men då inställer sig genast en ny fråga: Vad är då en praktik? Ett sätt att formulera förhållandet mellan praktisk och teoretisk kunskap är att diskutera hur praktisk och teoretisk kunskap för- håller sig till varandra. Ställer man denna fråga är det underförstått att det rör sig om två olika kunskapsformer med djupgående skill- nader sinsemellan. Med teoretisk kunskap avses resultatet av att man betraktar, reflekterar och drar slutsatser om världens beskaffenhet. Men en hel del av det som kallas kunskap är inte teoretisk kun- skap utan praktiska kunskaper och färdigheter. Med praktisk kun- skap menas att ha förmåga att handla på visst sätt, att på visst sätt kunna ingripa i vad som sker och åstadkomma vissa förändringar i världen. Praktisk kunskap rör sådant vi tror oss kunna göra något åt, vad vi avsiktligt försöker åstadkomma, det vi gör av egen kraft till skillnad från det som händer oss. Det sistnämnda innefattar omständigheter vi inte kan påverka. Praktisk kunskap kan ha både språkliga och icke-språkliga aspekter. Att utforma sådan kunskap kan innebära att medvetet och genom språklig reflektion bestämma sig för en viss handlings- väg, att till exempel besluta sig för att detta ska jag göra. All praktisk kunskap är inte språkligt uttryckt, vi nöjer oss med att veta hur man gör. Och om vi lyckades verbalisera praktisk kunskap vore verbalise- ringen inte praktisk kunskap utan teoretiska uppfattningar om praktisk kunskap, till exempel inte cykling utan en beskrivning av cykling. Vi har här skillnaden mellan att kunna cykla, att ha färdig- heten, och att teoretiskt kunna beskriva den. Hur går man då till väga för att utforma begreppsanalys i relation till olika praktiker? Jag skiljer i detta sammanhang mellan två prin- cipiella sätt att analysera praktiker: 1.Praktik analyseras som tillämpning av på förhand givna teorier, till exempel vetenskapliga teorier. Det primära är då vetenskap- lig kunskap och teoribildning. Praktiken beskrivs och analyse- ras med denna givna utgångspunkt. Hur dessa strukturer kan förändras 2.Praktik analyseras som vetenskaplig eller på annat sätt systema- tisk formulering av de teorier som är inbyggda i praktikerns handlande. Det primära är praktikens implicita kunskap, tan- kemönster, begreppsbildning och reflektion som är inbyggt i hans eller hennes handlande. Detta beskrivs och analyseras genom att till exempel anknyta till vetenskaplig teoribildning. I båda fallen handlar det om en relation mellan praktikerns interna teori och vetenskaplig teori. Enligt det första synsättet förutsätts tillämpning av en på förhand given vetenskaplig teori svara mot praktikerns interna, levda teori. Enligt det andra synsättet är kän- nedom om praktiken förutsatt utifrån egna eller andras erfarenhet och det är denna kännedom som ska analyseras och formuleras. Det finns uppenbarligen för- och nackdelar med båda arbets- sätten. Båda perspektiven behövs. De genererar olika bilder och kompletterar varandra och kan användas för olika syften. Min verksamhet söker utarbeta teorier om praktiker enligt (2) ovan. Jag arbetar med, att utifrån egen erfarenhet av jämställdhets- arbete, och i samarbete med andra praktiker, formulera de implicita teorier som vi använder i det praktiska jämställdhetsarbetet. Om vi nu återgår till frågan om vad det innebär att lägga jäm- ställdhetsperspektiv på praktiker så menar jag att det inte handlar om att inledningsvis använda genusforskningens teoribildning, utan att formulera de perspektiv praktikern faktiskt använder i sin verk- samhet. Resultat från genusforskning kan naturligtvis vara nog så användbara i praktiken, men jag är ute efter den kunskap som ligger i tillämpningen av genusforskningens resultat. Och vi måste skilja mellan begreppen jämlikhet, jämställdhet och genusforskning för att kunna säga något om skillnaden mellan genusperspektiv och jämställdhetsperspektiv. Med det språkliga uttrycket jämlikhet avses tanken att alla människor har lika värde, skyldigheter och rättigheter. Här finns en grundtanke och den är att jag har viss rätt på grund av att jag är människa. Blott och bart detta faktum räcker för att tillförsäkra mig denna rätt. Och denna rätt tillfaller alla människor. Att människor inte bemöts som om de har lika värde och lika rätt kan bero på många olika saker. Det kan handla om människans Hur dessa strukturer kan förändras kön, ålder, sexuella läggning, sociala klass, funktionshinder, etniska härkomst för att nämna några exempel. Det svenska begreppet jämställdhet etablerades i samband med att frågan om lagstiftning mot könsdiskriminering initierades och avser att skilja ut just kön från jämlikhets- begreppet. Tal om jämställdhet har alltså politisk förankring och är relaterat till svensk jämställdhetspolitik. Jämställdhetslagen (1991:433) har som syfte att främja kvinnors och mäns lika rätt i arbetslivet. Jämställdhetsarbete i en organisation förhåller sig alltså till en politiskt utformad kontext och därtill till en juridisk kontext med lagar och förordningar. Men det finns fler faktorer i jämställdhets- arbetets förutsättningar, till exempel ställer andra samhällskrafter såsom opinion av olika slag yttre krav på förändring av organisatio- ner för att de ska bli mer jämställda. Uppfattningar om jämställdhetens mål och/eller praktik över- rensstämmer på politisk, juridisk och organisatorisk nivå vilket i högsta grad påverkar arbetet i organisationer. Vi måste skilja mellan en organisations interna kraftfält och externa krafter i förhållande till organisationen. En statlig kom- mitté, opinion av olika slag, politiska beslut, fungerar som externa och påtryckande krafter som kräver förändring och detta är tydligt inom jämställdhetsarbetet. I detta sammanhang har konstens olika uttryck en viktig roll. Men en organisation måste tolka sådana krafter och skapa interna agendor för att möta politiska beslut och andra pådrivande krafter. I sådana processer har ledare en viktig roll men också andra grupper. Det kan också finnas krafter inom en organisation som skapar ett tryck på ledningen att initiera föränd- ring. För att arbeta med jämställdhet krävs mål, dessa mål kan vara formulerade av externa krafter, men måste omformuleras till mål i organisationen. Detta komplexa kraftfält är arbetsmiljön för den som arbetar med jämställdhet. Och alla krafter behövs även om de delvis talar olika språk och agerar utifrån olika förutsättningar. Hur förhåller sig praktiskt jämställdhetsarbete till genusforskning? Genusforskning utgör ett kunskapsområde som handlar om det vi på vardagsspråk kallar kön. Hur dessa strukturer kan förändras som en samlingsbeteckning på olika könsteoretiska forskningsin- riktningar. Under denna beteckning samlas därmed sådant som feministisk forskning, kvinnoforskning, jämställdhetsforskning, mansforskning, queerforskning, sexualitetsforskning och mer där- till. Uttrycken genus och genusforskning har institutionell förankring i och används ofta på universitet och i forsk- ningsråd. Därtill kommer att inom den politiska kontexten för jämställdhet talas det om genusforskning och jag kommer därför att använda detta uttryck. Det finns dock inte någon konsensus om vilken övergripande beteckning som ska användas. Både uttrycken könsforskning, könsteoretisk forskning och kvinnoforskning används som samlingsfält för de forskningsfält som nämns i det föregående. Genusforskare skiljer mellan genusvetenskap och genusperspek- tiv. Vad är ett genusperspektiv? Användandet av genusperspektiv innebär ofta att man använder kön eller genus som analytiskt verktyg, men det finns även andra innebörder. Vad är då ett jämställdhetsperspektiv? När jag talar om att använda jämställdhetsperspektiv är uttrycket valt för att benämna de perspektiv som praktikern, en person som arbetar med jäm- ställdhet, medvetet eller omedvetet, explicit eller implicit, utgår från i sitt arbete. Det innebär inte att denna praktiker nödvändigtvis på ett med- vetet plan kan redogöra för sitt perspektiv och/eller den teori som är förbunden med detta perspektiv, eller att han eller hon gjort ett medvetet val mellan olika teoretiska utgångspunkter för jämställd- hetsarbete. Hon eller han vet helt enkelt hur man gör och jäm- ställdhetsperspektiv ingår i detta kunnande. Statsmakterna sammankopplar genusforskning och praktiskt jämställdhetsarbete genom användandet av ett strukturellt genus- perspektiv i bemärkelsen könsmaktordning, genussystem eller vad man väljer att kalla det. Enligt min mening kan det vara bra för jämställdhetsarbetet att man använder resultat eller teoriansatser inom genusforskning. Men för det första, jämställdhetsarbete kräver fler teoretiska per- spektiv än genusperspektiv. Sådant arbete vilar på en teoretisk grund av eklektisk karaktär. Här samsas genusforskning med till exempel organisationsteori, didaktik, sociologiska och psykolo- giska teorier. En praktik som jämställdhetsarbete är ett rikt fenomen med många olika aspekter och för att kunna analysera en praktik kom- SOU 2006:42 Hur dessa strukturer kan förändras bineras axplock från olika teoribildningar, teorier eller forsknings- resultat för att fånga de olika aspekterna. Utgångspunkten är inte en given teoribildning utan just praktiken eller görandet och sedan kombineras givna begrepp eller begrepp som designas för vissa kontexter, för att successivt analysera praktiken. Det handlar om ett teoretiserande som är pragmatiskt inriktat. Och för det andra, utgår man från praktiken behövs fler genus- perspektiv än strukturella perspektiv och därtill flera olika struktu- rella perspektiv. Hur är det då att arbeta med jämställdhetsperspektiv inom konstnärliga organisationer? Ett framgångsrikt jämställdhetsarbete tar inte sin utgångspunkt i en teori som man älskar, till exempel en specifik variant inom genus- teoretisk teoribildning. Vetenskapliga teorier som är empiriskt grundade är utformade mot bakgrund av kontrollerade data och inte komplexa förhållanden i vardagslivet. Teorier som är resultatet av logisk analys håller en hög grad av abstraktion och precision och innefattar sällan vardagsfenomenens komplexitet i sin helhet. Jämställdhetsarbete tar sin utgångspunkt i organisationers kon- kreta verklighet och tillfälliga utformning vid ett visst givet tillfälle, i en viss samhällelig och historisk situation. Det handlar om kom- plexa kontexter. Och för att kunna arbeta med dessa komplexa helheter behövs tillfälliga konstruktioner av olika verktyg, till exempel kombinationer av olika genusperspektiv och olika jäm- ställdhetsperspektiv. Perspektiv i plural alltså och på olika analy- tiska nivåer. Och hur dessa konstruktioner utformas är en pragma- tisk fråga. Vi måste till exempel foga samman könsmaktsperspektiv med såväl andra strukturella genusperspektiv som genusperspektiv kopplad till identitet, jämställdhet i kvantitativ mening med jäm- ställdhet i kvalitativ mening och så vidare. Med könsmaktsperspektiv brukar nämligen allmänt avses att man utgår från en könsordning där män är överordnade och kvin- nor underordnade. Men det praktiska jämställdhetsarbetet kräver även strukturella perspektiv, till exempel perspektiv för strukturen där det handlar om innehållsmässigt kvinnoägda områden där det maskulina inte får stor plats, jag talar nu om kvinnligt och manligt i kulturell mening. Men också strukturer i samhället där män utgör Hur dessa strukturer kan förändras det underrepresenterade könet. Och uppdelningen i kvantitativt och kvalitativt jämställdhetsarbete är en analytisk indelning. I det praktiska arbetet används båda synsätten . Att en organisation inte är jämställd kan man nog förvänta sig utan att veta särskilt mycket om den aktuella organisationen, sam- hället är ju inte jämställt så varför skulle det vara annorlunda i denna organisation? Men hur bristen på jämställdhet yttrar sig och gestaltar sig just på denna plats kan man inte veta på förhand, det är något som måste undersökas. Och först efter en sådan under- sökning står det klart vilka verktyg som är relevanta. Låt mig ta ett exempel. Jämställdhetsarbete innefattar att under- söka och förändra det underrepresenterade könets villkor i en organisation. Det underrepresenterade könet kan vara såväl kvin- nor som män. Vi har kvinnor i organisationer som domineras av män och män i organisationer som domineras av kvinnor. Ska vi tolka den sistnämnda situationen, när män är det underrepresente- rade könet, så att det är samma sak fast tvärtom i förhållande till situationen när kvinnor utgör det underrepresenterade könet? Mitt svar på frågan är nekande och det beror på olikheter i de respektive kontexterna.