sou · GUB355 · 2007-01-01 00:00:00 — För att försäkrings- tagarna skall kunna bära samma risker som , måste de bli antingen aktieägare i bolaget eller fordringsägare genom ett kapital- andelslån. Genom detta förhållande skapas en ordning där riskdel- ningen i associationen är tydlig och alla intressenter i bolaget har ett starkt civil- eller associationsrättsligt skydd. Det torde som framgått stå utom tvivel att det är bättre för försäkringstagarna att deras fordran på grund av bidrag med riskkapital synliggörs och skyddas på föreslagna sätt. Som beskrivits i kapitel 5 finns det även i de vinstutdelande bolagen vissa förhållanden som riskerar att hota försäkringstagar- nas intressen. Om systemet med villkorad återbäring utformas så att försäkringstagarnas medel fungerar som en buffert för riskkapitalet skapas en intressemotsättning mellan försäkrings- tagarna och aktieägarna om valet av risknivå i förvaltningen. Denna motsättning minskar dock om försäkringstagarna också är aktie- ägare i bolaget. Andra intressemotsättningar i vinstutdelande livförsäkringsaktiebolag skiljer sig inte på ett avgörande sätt ifrån de som finns i andra finansiella företag som förvaltar kapital åt sina kunder. Övergångar från icke-vinstutdelande till vinstutdelande verk- samhet har de mest svårbedömda konsekvenserna för de nuvarande försäkringstagarna. får, liksom vid tidigare ombildningar och vid prövning om beståndsöverlåtelser, den svåra och viktiga uppgiften att säkerställa att rätten för försäkringstagare och andra ersättningsberättigade på grund av försäkringar inte försämras. Bolagen måste lämna ett detaljerat underlag till samt underrätta de nuvarande försäkrings- tagarna om hur den förestående övergången till nya regler föreslås gå till och dess konsekvenser. Klart är att relationen mellan livförsäkringsaktiebolagen och deras nya kunder kommer att förtydligas med utredningens förslag. När övergången till vinstutdelande verksamhet har skett kommer nya kunder som tecknar en försäkring att få en fordran på bolaget som tydligt framgår av försäkringsavtalet. Denna fordran skyddas i sin helhet bl.a. av krav på att bolaget skall inneha med hänsyn till utformningen av försäkringsavtalet lämpliga skuldtäckningstill- gångar i vilka försäkringstagarna har förmånsrätt framför andra fordringsägare. Försäkringstagarnas medel får inte användas till allmän förlusttäckning. Aktieägarna står såsom i allmänna aktie- bolag ensamma för riskkapitalet och har möjlighet att få utdelning på investerat kapital. Den residuella risken vilar således helt på aktieägarna. Detta torde öka genomlysningen och konkurrensen på marknaden, underlätta produktutvecklingen samt säkerställa att resurser används på ett ekonomiskt effektivt sätt. 9Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag Utredningens bedömning: Som utgångspunkt skall gälla att endast om en särregel kan motiveras av andra intressen än sådana som är i huvudsak gemensamma för bank- och försäk- ringsrörelse bör bedömningarna vid bankreform frångås. Också det stora flertalet av de bedömningar som gjordes i promemoria om ny associationsrätt för bl.a. försäkringsbolag kan följas. Det är som nämnts i kapitel 7 fastslaget i utredningsdirektiven att allmän bolagsrätt skall utgöra den associationsrättsliga grunden för försäkringsaktiebolag. I fråga om sådana bolag är det följaktligen mot aktiebolagsrätten som en jämförelse mot bestämmelserna i försäkringsrörelselagen (1982:713), FRL, nu måste göras. För allmänna aktiebolag gäller aktiebolags- lagen (2005:551), ABL. Det är alltså bestämmelserna i den lagen som skall bilda utgångspunkt för utredningens bedömningar av behovet av särreglering. Inför angivna bedömningar finns anledning att på nytt knyta an till den associationsrättsliga reform som gjordes på bank- området. Åtskilliga av de särregler för bankaktiebolag som då upp- hävdes eller överfördes till annan lag har nämligen motsvarigheter i FRL. I flera fall har också motiven till bestämmelserna på bank- och försäkringssidan varit desamma eller snarlika. Även på försäk- ringsområdet utgör ju som nämnts EG-regler och konsument- skydd skäl för särreglering, dock att hänsynen till stabiliteten i det finansiella systemet inte motiverar sådan reglering för försäkrings- bolagen. Följaktligen bör de bedömningar som gjordes beträffande bankaktiebolagen vid bankreform i stor utsträckning nu kunna följas för försäkringsaktiebolagens del. Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag förstärks av det förhållande att erfarenheterna av bankreformen såvitt framgått är positiva. Som redan framhållits skulle en harmo- nisering med banklagstiftningen medföra en stor fördel inte minst för , som utövar tillsyn över såväl bankrörelse som försäkringsrörelse. En utgångspunkt för det fortsatta arbetet blir därför att endast om en särregel kan motiveras av andra intres- sen än sådana som är i huvudsak gemensamma för bank- och för- säkringsrörelse bör bedömningarna vid bankreform frångås. Denna utgångspunkt hindrar naturligtvis inte att sakliga skäl i enskilda fall kan ge anledning till andra slutsatser än dem som gjordes , även när skyddsintressena är väsentligen desamma. Det förhållandet att det efter bankreformen har införts en ny aktiebolagslag föranleder inte ett annat synsätt. I den utsträckning ABL innehåller sakliga ändringar har de i det stora flertalet fall gjorts tillämpliga även på bankaktiebolagen, och några mera omfattande ändringar i lagen (2004:297) om bank- och finansie- ringsrörelse har inte genomförts (se prop. 2005/06:25). I linje med vad som sagts om enhetliga bedömningar på bank- och försäk- ringsområdet bör som huvudregel gälla att också försäkringsaktie- bolagen, om försäkringsspecifika förhållanden inte motiverar annat, skall tillämpa de nytillkomna reglerna i den allmänna aktiebolags- rätten. Inte bara de associationsrättsliga regler i FRL som överensstäm- mer med kan alltså utan vidare utmönstras. Detsamma skall som utgångspunkt gälla även sådana andra bestämmelser i vilka tidigare hade motsvarigheter i lagstift- ningen för bankaktiebolag men som där slopades vid reform. Den följande, mera ingående framställningen skulle därmed främst omfatta sådana associationsrättsliga särbestämmelser i vilka saknar eller saknat motsvarighet på banksidan eller kan moti- veras av andra skäl än på bankområdet. Det finns emellertid anledning att begränsa den närmare genom- gången av associationsrättsliga regler ytterligare. Som framgått av det föregående innehöll promemoria om ny associationsrätt för bankaktiebolag och försäkringsbolag en genomgripande och ingående översyn av de särskilda associations- rättsliga reglerna för försäkringsbolag, och framställningen där utgick i första hand från de särregler som gällde för försäkrings- aktiebolag. Utgångspunkterna för översynen låg helt i linje med regeringens senare uttalanden om godtagbara motiv för associa- tionsrättslig särreglering av försäkringsbolag vid försäk- Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag ringsrörelsereform (se därom avsnitt 7.5). Sålunda angavs i prome- de kriterier, som skulle vara avgörande för om det kunde anses föreligga behov av särskilda regler för bl.a. försäkrings- aktiebolag, i nära överensstämmelse med nämnda uttalanden. Vidare fastslogs att omotiverade skillnader mellan bank- och för- säkringslagstiftningen på det associationsrättsliga området borde undanröjas. Som redan nämnts utmynnade översyn i förslag om att utmönstra de flesta associationsrättsliga särreglerna för försäkringsaktiebolag. Det skall framhållas att endast ett fåtal av remissinstanserna hade erinringar mot enskildheter i förslagen, låt vara att några av dessa instanser på grund av den korta remisstiden tvingades avge mindre ingående svar. Med hänsyn till att utgångspunkterna för nuvarande utrednings- arbete är väsentligen desamma som vid översyn och till att kritiken mot de enskilda förslagen under den därefter följande remissbehandlingen var mycket begränsad kan utredningen ansluta sig till det stora flertalet av de bedömningar som gjordes . Den följande, närmare regelgenomgången kan därför inskränkas till i stort sett fall där det finns skäl att frångå förslag och till associationsrättsliga bestämmelser vilka av olika skäl inte omfatta- des av översynen då. En sådan avgränsning av framställningen innebär självfallet inte att en mindre ingående prövning har gjorts av bestämmelser som här inte behandlas uttryckligen; tanken är enbart att i enlighet med det sagda begränsa redovisningen av utredningens överväganden till mera kontroversiella delar av nu förekommande särregler på associationsrättens område. Det skall i sammanhanget uppmärksammas att några av förslagen associationsrättspromemoria förlorat sin aktualitet genom efter- följande lagstiftning. Sådana förslag saknas naturligtvis skäl att behandla. I enlighet med uppläggen i associationsrättspromemorian och propositionen om ny associationsrätt för bankaktiebolag kommer utredningens presentation och granskning av lagreglerna att ske kapitelvis. Som följer av det ovan sagda kommer dock genom- gången här att vara betydligt mera översiktlig och kommer ibland flera kapitel att behandlas i ett sammanhang. Varje avsnitt inleds som regel med en kortfattad beskrivning av bestämmelserna i och förekommande särregler för bankaktiebolag. De beskriv- ningarna åtföljs av förslagen beträffande försäkringsaktiebolag promemoria och utredningens bedömningar av behovet av särbestämmelser för sådana bolag. Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag Utredningens förslag: De inledande bestämmelserna i skall tillämpas också på försäkringsaktiebolag. En särregel med ett krav på att aktiekapitalet skall bestämmas med hänsyn till den planerade verksamhetens omfattning och art införs. De bestämmelser i 1 kap. FRL som vilar på EG-rätt behålls. Utredningens bedömning: Frågan om lämpligheten av att fordra att bara publika försäkringsaktiebolag skall kunna få till- stånd att driva försäkringsrörelse bör utredas i ett för bank- och försäkringsrörelse gemensamt sammanhang. I 1 kap. ABL ges vissa inledande bestämmelser. Där anges till en början att ett aktiebolag är antingen privat eller publikt. Den grundläggande skillnaden mellan de olika kategorierna av aktie- bolag är att det finns vissa begränsningar för ett privat aktiebolag eller en aktieägare i ett sådant bolag att försöka sprida aktier och vissa andra värdepapper. Enligt reglerna om aktiekapital skall aktie- kapitalet uppgå i ett privat aktiebolag till och i ett publikt aktiebolag till . Vidare framgår av 1 kap. ABL att aktieägarna som regel inte har något personligt betalnings- ansvar för aktiebolagets förpliktelser. Kapitlet innehåller vidare bestämmelser om vissa begrepp, bl.a. moderbolag, dotterföretag och koncern. För bankaktiebolagen gäller särregler om kapitalkrav. De innehåller att ett bankaktiebolag när rörelsen påbörjas skall ha ett startkapital som motsvarar och att ett sådant bolags aktiekapital skall bestämmas med hänsyn till den planerade rörel- sens omfattning och art. Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag Inledande associationsrättsliga bestämmelser av motsvarande slag som de i 1 kap. ABL finns i 1 kap. FRL. I promemoria föreslogs att 1 kap. aktiebolagslag skulle tillämpas även på försäkrings- aktiebolag. Som enda särregel, vid sidan av vissa definitioner och näringsrättsliga regler, upptogs bestämmelsen i nuvarande 1 kap. 9 § sista stycket FRL. Den paragrafen stämmer i övrigt överens med 1 kap. 11 § ABL. I nämnda särregel 1 kap. 9 § sista stycket FRL finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att föreskriva att , eller föreskrifter som meddelats med stöd av dem, om koncerner skall gälla helt eller delvis för en grupp av företag som inte utgör en koncern i FRL:s mening, men som har en gemensam eller i huvudsak gemensam ledning, s.k. oäkta koncerner. Bestämmelsen tillkom och tog sikte på det då förekommande långtgående samarbetet mellan ömsesidiga försäkringsbolag, vilket tog sig uttryck i en gemensam administration och företagsledning samt nästan identiska styrelser. Inte något av bolagen kunde sägas ha ett bestämmande inflytande över de andra eller ha någon del i deras resultat. Eftersom bolagen ingick i samma företagsgrupp borde bestämmelserna om koncernerna efter särskilt förordnande få gälla. (Se prop. 1981/82:180 s. 142 f.) Bemyndigandet avsåg vid bestämmelsens tillkomst alltså inte försäkringsaktiebolag. Varken från tillsynssidan eller från bransch- håll har det sagts att ett sådant bemyndigande skulle vara erforderligt beträffande försäkringsaktiebolagen. Inte heller utred- ningen kan finna ett behov därav. Bestämmelserna i 1 kap. 11 § ABL bör alltså gälla för försäkringsaktiebolagen utan komplet- tering. Till skillnad från motsvarande bestämmelser i innehåller 1 kap. 6 § FRL inte några föreskrifter om aktiekapitalets storlek i ett försäkringsaktiebolag. Uttömmande krav på startkapitalets storlek finns i stället i bestämmelserna om kapitalbas i 1 kap. 8 a § FRL med hänvisningar. De kraven, som vilar på EG:s försäkrings- direktiv, har ansetts innebära att de krav som ställs på försäkrings- Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag bolagen väl överstiger de krav som ställs på publika aktiebolag (se prop. 1994/95:70 s. 119 f.). Med hänvisning till att reglerna för försäkringsbolagen således torde medföra att ABL:s krav på minsta aktiekapital för de olika bolagskategorierna alltid är uppfyllda, ansågs det promemoria inte finnas något som hindrar att den allmänna aktiebolagsrättens regler om ett minsta aktiekapital skall gälla även för försäkringsaktiebolagen. Utredningen delar den uppfattningen. I banklagstiftningen finns som nämnts en annan särregel om aktiekapitalets storlek. Ett bankaktiebolags aktiekapital skall enligt den regeln bestämmas med hänsyn till den planerade verksam- hetens omfattning och art. En bestämmelse i FRL som motsvarade nämnda särregel i lagen om bank- och finansieringsrörelse upphäv- des som obehövlig när infördes i FRL (se prop. 1992/93:257 s. 183). Från tillsynshåll har dock uppmärksammats behovet av att en sådan bestämmelse på nytt införs i lagstiftningen om försäkringsrörelse. Behovet av bestäm- melsen har sagts finnas vid prövningen av en ansökan om konces- sion; enligt finns det inte sällan anledning att fordra en högre kapitalbas än vad som följer av reglerna därom i 7 kap. FRL. Visserligen kan ett krav på att aktiekapitalet skall bestämmas med hänsyn till den planerade verksamhetens omfatt- ning och art sägas följa av den allmänna stabilitetsprincipen i 1 kap. 1 a § första stycket FRL. Eftersom frågan om aktiekapitalets stor- lek utgör ett viktigt led vid koncessionsprövningen anser emellertid utredningen i likhet med att nämnda förutsättning, såsom på banksidan, bör framgå direkt av lagtexten. Med en sådan lagändring uppnår man en eftersträvad enhetlighet på områdena för bank och försäkring. 1 kap. 9 a–c och e §§, vilka saknar motsvarighet i ABL, innehåller definitioner bl.a. av begreppen kvalificerat innehav och intresse- företag. Definitionerna är föranledda av om ägar- prövning och gränsöverskridande verksamhet m.m. och måste där- för kvarstå i försäkringsrörelselagstiftningen. 1 kap. 9 f § FRL överensstämmer nära med 1 kap. 12 § ABL. Avvikelsen i förhållande till allmän aktiebolagsrätt gäller första stycket som behandlar det fallet att någon uppträder som mellan- man för en annan person. Till skillnad från ABL gäller reglerna i FRL även förvärv av andelar i s.k. intresseföretag enligt 1 kap. 9 b §. Bestämmelserna om sådana företag vilar som nämnts på EG-rätt, varför den här behandlade avvikelsen i förhållande till allmän Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag bolagsrätt måste kvarstå. (Om de närmare motiven till bestämmel- sen, se prop. 1999/2000:99.) associationsrättspromemoria uppmärksammades sär- skilt frågan om reglerna om privata och publika försäkringsaktie- bolag skulle ändras så att försäkringsaktiebolag alltid skulle vara publika eller åtminstone alltid omfattas av de bestämmelser som gäller för publika aktiebolag. Något förslag beträffande den frågan lämnades emellertid inte. Uppmärksamheten på nämnda fråga skall ses mot bakgrund av dåvarande arbete med att se över lednings- reglerna för bankaktiebolag och försäkringsbolag. Vid redovis- ningen av det arbetet angav att det skulle vara en betydande fördel om bankaktiebolag endast får vara publika, dock utan att lämna ett lagförslag därom. Det låg enligt en obestridlig fördel i att bankaktiebolagen är under- kastade de högsta kraven på aktiebolag avseende t.ex. ledning, styr- ning, intern kontroll och informationsgivning (se SOU 1998:27 s. 41 f.). I propositionen om ny associationsrätt för bankaktiebolag m.m. delade regeringen uppfattning att mycket talade för att bankaktiebolagen alltid bör vara publika. Regeringen sade sig avse att återkomma till frågan i ett annat sammanhang sedan en grundlig analys kunnat göras av de fulla konsekvenserna av ett sådant förslag (prop. 1997/98:166 s. 60 f.). Något lagförslag härom har emellertid ännu inte lämnats. Inte heller har något mera långtgående beredningsarbete utförts. Frågan om lämpligheten av att bara publika försäkringsbolag skall kunna få tillstånd att driva försäkringsrörelse kräver, såsom regeringen antytt, en omfattande analys och rymmer åtskilliga besvärliga överväganden. Det kan därvid erinras om att ABL på åtskilliga punkter innehåller en annan reglering för publika aktie- bolag än för privata aktiebolag. När den nu uppmärksammade frågan skall behandlas mera ingående bör det enligt utredningens mening ske i ett för bank- och försäkringsrörelse gemensamt sam- manhang. Frågan om ett krav på att försäkringsaktiebolagen alltid skall vara publika, som inte omnämnts i utredningsdirektiven, måste därmed anses falla utanför ramen för detta utredningsarbete. Det bör emellertid framhållas att det intresse, som ett krav på att försäkringsaktiebolagen måste vara publika skulle tillgodose, såsom på banksidan i viss utsträckning kan tas till vara genom särbestäm- melser om bolagets organisation, varom mera nedan. Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag 9.3Tillämpning av lagen om europabolag Utredningens förslag: Lagen (2004:575) om europabolag skall omfatta också försäkringsaktiebolag. Nuvarande särregler beträffande försäkringsrörelse skall kvarstå. I konsekvens med den lagstiftningsteknik som gäller på försäk- ringsområdet placerades de svenska regler som på det området kompletterar förordningen om europabolag (SE-förordningen) inte i den särskilda lagen (2004:575) om europabolag utan i 1 a kap. FRL. I 1 § tredje stycket lagen om europabolag föreskrivs därför att europabolag som driver försäkringsrörelse inte omfattas av reglerna i den lagen i annan utsträckning än vad som anges i 1 a kap. FRL. I 1 kap. 1 § andra stycket FRL har tagits in en erinran om att bestämmelserna i om publika försäkringsaktiebolag skall tillämpas på europabolag som har beviljats koncession att driva försäkringsrörelse när det gäller frågor som inte regleras i SE- förordningen. Om i fortsättningen bestämmelserna i skall gälla även försäkringsaktiebolagen kan också lagen om europabolag omfatta försäkringsaktiebolagen. En erinran motsvarande den i 1 kap. 1 § andra stycket FRL är alltså inte erforderlig i en ny försäkringsrörelselag. De särbestämmelser beträffande försäkringsrörelse som ansågs nödvändiga vid införandet av lagen om europabolag så sent som och som därefter i mindre mån ändrats bör dock kvarstå. (Om motiven till de bestämmelserna, se prop. 2003/04:112 s. 60 ff. och 93 ff. samt prop. 2005/06:150 s. 218 f.) Motsvarande särregler för bankaktiebolag har tagits in i lagen om bank- och finansieringsrörelse. 9.4Bildande av aktiebolag och bolagsordning Utredningens förslag: om bildande av aktiebolag och bolagsordning skall gälla för försäkringsaktie- bolag. Ett sådant bolags bolagsordning skall, utöver vad som sägs i ABL, ange om rörelsen skall avse såväl direkt försäkring som mottagen återförsäkring och om bolaget skall driva försäk- ringsrörelse utanför EES. Begreppen koncession och stad- fästelse ersätts i lagstiftningen med tillstånd respektive god- kännande. Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag I 2 kap. ABL regleras frågor om bildande av aktiebolag samt anges de åtgärder som skall vidtas vid bolagsbildningen och när bolaget skall anses bildat. Kapitlet innehåller bestämmelser om stiftelse- urkunden, aktieteckning, betalning av aktierna och registrering av bolaget. finns endast ett förfarande för bolagsbildning, vilket bygger på förfarandet för s.k. simultanbildning. Förfarandet innefattar att stiftarna upprättar en stiftelseurkund som innehåller en bolagsordning, att en eller flera av stiftarna tecknar sig för samt- liga aktier i stiftelseurkunden och betalar dessa, att stiftelse- urkunden därefter färdigställs och undertecknas samt att slutligen stiftarna anmäler bolaget för registrering hos . Om aktiekapitalet är fördelat på flera aktier representerar varje aktie en lika stor andel av aktiekapitalet (aktiens kvotvärde). Aktier får inte ges ut till ett belopp som understiger kvotvärdet. Reglerna aktiebolagslag om att aktierna skall ha ett nominellt belopp har utmönstrats. I 3 kap. ABL finns bestämmelser om bolagsordning. För bankaktiebolagen gäller vissa tillägg till bestämmelserna i 2 och 3 kap. ABL, vilka har att göra med kravet på tillstånd för att driva bankverksamhet. Tillstånd till sådan verksamhet kan bankreform meddelas ett existerande aktiebolag, men en ansökan om tillstånd kan göras också innan bolaget bildats. I särskilda före- skrifter anges dels under vilka förutsättningar tillstånd skall med- delas och bolagsordningen skall godkännas, dels att ett beslut om ändring av ett bankaktiebolags bolagsordning skall godkännas innan det registrerats och dels att en aktietecknare som inte prövats i tillståndsärendet måste bedömas lämplig innan bankaktiebolaget får bildas. Vid nämnda reform slopades ett tidigare krav på Finans- inspektionens medgivande vid apportbildning. Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag Bestämmelser om bildande av försäkringsaktiebolag och om bolagsordning finns i 2 kap. FRL. De bestämmelserna är i stora delar överensstämmande med reglerna för bankaktiebolag års reform. Enligt nuvarande ordning på försäkringsområdet föregås alltid bildandet av att stiftarna ansöker om koncession och stadfästelse av bolagsordningen för det blivande försäkrings- aktiebolaget. Det är alltså först när koncession har beviljats som den egentliga bolagsbildningen påbörjas. Denna ordning samt de regler som hänger samman med roll som till- synsmyndighet har medfört vissa skillnader mellan 2 kap. FRL och motsvarande regler för allmänna aktiebolag. I promemoria av föreslogs, i linje med vad som senare genomfördes beträffande bankaktiebolag, att allmänna regler om bolagsbildning skulle tillämpas även på försäk- ringsaktiebolag, men att särregler om koncession och stadfästelse av bolagsordning samt ändring av denna och om ägar- och led- ningsprövning fortfarande skulle föreskrivas i FRL. Följaktligen skulle enligt promemorian koncession kunna meddelas ett redan bildat aktiebolag och skulle för betalning av aktier med apport- egendom inte längre krävas medgivande. Vissa särskilda krav i fråga om innehållet i ett försäkringsaktiebolags bolagsordning skulle enligt promemorieförslaget fortfarande gälla. Föreskrifterna om koncession och stadfästelse av bolagsordning samt bestämmelserna om den därmed sammanhängande prövningen skall utan sakliga ändringar överföras till en ny försäk- ringsrörelselag. Det ligger nämligen inte inom ramen för detta utredningsarbete att bedöma lämpligheten av de reglerna, vilka för övrigt i stor utsträckning vilar på EG-rätt.