sou · GUB396 · 2007-01-01 00:00:00 — 14 § Den som ansvarar enligt detta kapitel för ett yttrandefrihets- brott i en framställning skall anses ha haft kännedom om innehållet i framställningen. Han skall också anses ha medgett dess offentlig- görande. 1 § Justitiekanslern skall vaka över att de gränser för yttrandefri- heten som anges i denna grundlag inte överskrids. 2 § Justitiekanslern är ensam åklagare i mål om yttrandefrihetsbrott. Annan än Justitiekanslern får inte inleda förundersökning rörande yttrandefrihetsbrott. Endast Justitiekanslern och rätten får besluta om tvångsmedel med anledning av misstanke om sådant brott, om inte annat är föreskrivet i denna grundlag. Justitiekanslern får överlämna åt allmän åklagare att vara åklagare i yttrandefrihetsmål om ansvar eller konfiskering på grund av olaga våldsskildring, hets mot folkgrupp, brott mot medborgerlig frihet, olaga hot, hot mot tjänsteman eller övergrepp i rättssak i tekniska upptagningar. Rätten att väcka allmänt åtal får dock inte överlämnas när det gäller yttrandefrihetsbrotten hets mot folkgrupp eller brott mot medborgerlig frihet. Regeringen får hos Justitiekanslern anmäla tryckt skrift, teknisk upptagning eller program till åtal för yttrandefrihetsbrott. I lag får föreskrivas att allmänt åtal för yttrandefrihetsbrott får väckas endast efter regeringens medgivande. Justitiekanslern är tillika ensam åklagare i annat yttrandefrihets- mål än mål om yttrandefrihetsbrott samt i mål som annars avser brott mot bestämmelse i denna grundlag; om befogenhet för Riks- dagens ombudsman att vara åklagare i mål som angetts gäller dock vad i lag är föreskrivet. 3 § Allmänt åtal för yttrandefrihetsbrott skall väckas, i fråga om periodisk skrift för vilken vid utgivningen gällde utgivningsbevis och i fråga om annan skrift från det skriften utgavs, vid påföljd att skriften annars är fri från sådant åtal. Utan hinder av vad nu sagts får dock, sedan allmänt åtal inom nämnda tid blivit väckt, nytt åtal väckas mot annan, som är för brottet ansvarig. Den tid inom vilken allmänt åtal för yttrandefrihetsbrott skall väckas är i fråga om tekniska upptagningar från det att upp- tagningen gavs ut. Beträffande program är tiden från det att programmet sändes eller, i fråga om tillhandahållande som avses i 1 kap. 13 §, från den tidpunkt när informationen inte längre tillhandahölls. Vad i lag är föreskrivet om tid, inom vilken brott skall beivras för att påföljd för brott inte skall anses bortfallen, gäller även i fråga om yttrandefrihetsbrott. 4 § Angående målsägandes rätt att ange yttrandefrihetsbrott eller tala därå gäller vad i lag är föreskrivet. 5 § Om ett yttrandefrihetsbrott har förövats i en tryckt skrift eller en teknisk upptagning utan att det finns någon som enligt 7 kap. är ansvarig för brottet, får åklagaren eller målsäganden i stället för att väcka åtal ansöka om konfiskering av skriften eller upptagningen. Detsamma gäller, om stämning i inte kan delges den som är ansvarig för brottet. 6 § I lag får föreskrivas att en nämnd vars sammansättning är bestämd i lag och vars ordförande skall vara eller ha varit ordinarie domare skall granska om program, som någon har sänt på annat sätt än genom tråd, står i överensstämmelse med de föreskrifter eller andra villkor som gäller för sändningarna. En sådan nämnd får endast uttala sin mening och förelägga den sändande att följa före- skrifterna eller villkoren. I lagen får föreskrivas att ett föreläggande av nämnden får förenas med vite. Frågor om ansvar för yttrande- frihetsbrott och om utdömande av vite prövas alltid av domstol enligt 4 kap. 21 §. 7 § Genom lag får föreskrivas om särskild tillsyn över att yttrande- friheten i tekniska upptagningar med rörliga bilder inte missbrukas genom olaga våldsskildring och över att sådana upptagningar med våld eller hot om våld inte i förvärvssyfte sprids till den som är . Därvid får föreskrivas om befogenhet för en till- synsmyndighet att tillfälligt ta hand om ett exemplar av en teknisk upptagning med rörliga bilder som kan antas innehålla en fram- ställning som innefattar olaga våldsskildring. 8 § I fråga om sådana föreskrifter som avses i 6 och 7 §§ gäller vad som föreskrivs om begränsningar av grundläggande fri- och rättig- heter i 2 kap. 12 § andra–femte styckena och 13 § regeringsformen. 1 § Förekommer anledning att tryckt skrift på grund av yttrande- frihetsbrott kan konfiskeras, får i avvaktan på beslut därom skriften läggas under beslag. I avvaktan på rättens beslut får också, i fall som avses i 6 kap. 9 §, meddelas utgivningsförbud för periodisk skrift. 2 § Innan åtal för yttrandefrihetsbrott väckts eller ansökan hos rätten gjorts om skriftens konfiskering, får, om brottet hör under allmänt åtal, förordnande enligt 1 § om beslag och utgivnings- förbud meddelas av Justitiekanslern. I lag får föreskrivas att även allmän åklagare äger förordna om beslag inom sitt verksamhets- område. 3 § Om ett beslag har verkställts utan rättens förordnande, får den som drabbas av beslaget begära att rätten prövar det. Då allmän åklagare förordnat om beslag, skall anmälan därom skyndsamt göras hos Justitiekanslern. Denne skall genast pröva om beslaget skall bestå. 4 § Då Justitiekanslern förordnat om beslag eller fastställt beslag varom allmän åklagare förordnat, skall åtal vara väckt eller ansökan om konfiskering av skriften gjord , sedan Justitie- kanslern meddelade beslutet. Sker det inte, är beslaget samt, om utgivningsförbud är därmed förenat, även förbudet förfallet. 5 § Sedan åtal för yttrandefrihetsbrott väckts eller ansökan hos rätten gjorts om skriftens konfiskering, får rätten förordna om be- slag och utgivningsförbud samt häva beslag eller förbud, som tidi- gare meddelats. Då målet avgörs, prövar rätten, om meddelat förordnande fort- farande skall bestå. Avvisas målet på den grund att rätten inte är behörig eller skiljer rätten annars målet från sig utan att prövning av skriftens brottslighet ägt rum och finns anledning antaga att talan om skriftens konfiskering kommer att föras i annat mål, får rätten bestämma att förordnandet skall bestå under viss, av rätten utsatt tid. Väcks inte talan , är förordnandet för- fallet. 6 § Förordnande om beslag skall innehålla uppgift om det eller de stycken i skriften, som föranlett beslaget, och gäller endast band, del, nummer eller häfte, vari samma stycken förekommer. 7 § Förordnande om beslag skall av polismyndighet genast verk- ställas. Angående förbud mot spridande av tryckt skrift, som lagts under beslag, är föreskrivet i 4 kap.14 §. 8 § Verkställande av beslag av tryckt skrift skall uteslutande om- fatta de för spridning avsedda exemplaren av skriften. Bevis om tryckt skrifts tagande i beslag skall, så snart det kan ske, utan avgift tillställas såväl den, hos vilken beslaget verkställs, som den som tryckt skriften. Beviset skall innehålla uppgift om det eller de stycken i skriften, vilka föranlett beslaget. 9 § Då förordnande om beslag blivit hävt eller förfallit, skall verk- ställighet av beslaget genast gå åter. 10 § Är riket i krig eller krigsfara och anträffas inom Försvarsmak- ten tryckt skrift, som uppenbart innefattar sådan enligt 6 kap. 4 § straffbar uppvigling att krigsman därigenom kan förledas åsidosätta vad som åligger honom i tjänsten, får skriften efter beslut av den, som enligt lag skall avgöra frågor om disciplinansvar beträffande personal vid den del av Försvarsmakten som det är fråga om, i avvaktan på förordnande om beslag tagas i förvar. Är fara i dröjsmål, får även utan sådant beslut som avses i första stycket åtgärd som där sägs vidtas av annan enligt bestämmelser som meddelas i lag. Anmälan därom skall dock skyndsamt göras hos den beslutsfattare som avses i första stycket. Denne har att genast pröva om skriften skall bli kvar i förvar. 11 § Då enligt 10 § beslut meddelats angående tryckt skrifts tagande i förvar, skall anmälan därom göras hos Justitiekanslern så snart det kan ske. Denne har att genast pröva om skriften skall läggas under beslag. 12 § Angående beslag av periodisk skrift, som sprids i strid mot utgivningsförbud eller uppenbart utgör fortsättning av skrift som avses med sådant förbud, gäller vad i allmänhet är föreskrivet om beslag av föremål, som får förklaras förverkat. 13 § Exemplar av tryckt skrift, vilket skäligen kan antas äga betydelse för utredning i yttrandefrihetsmål, får tas i beslag. Därvid gäller vad i 2 och 3 §§, 5 § första stycket, 6 §, 7 § första stycket samt 9 § är föreskrivet. I övrigt skall i tillämpliga delar gälla vad som i allmänhet är föreskrivet om beslag. Åtal skall dock alltid väckas inom en månad från det att beslut om beslag meddelades, om inte rätten på Justitiekanslerns framställning medger att tiden förlängs. 14 § Vad som sägs i 1–13 §§ om beslag av tryckta skrifter skall gälla också i fråga om beslag av tekniska upptagningar. För sådan upptagning, skrift eller bild som avses i 1 kap. 13 § första stycket 1 gäller, när det är fråga om utredningsbeslag med anledning av yttrandefrihetsbrott, vad som sägs i 13 §. I stället för 6 § och 8 § andra stycket gäller dock beträffande tekniska upptagningar vad som föreskrivs i andra och tredje styckena i denna paragraf. Om den tid som avses i 4 § med hänsyn till beslagets omfattning eller någon annan omständighet är otillräcklig, får rätten på Justitie- kanslerns framställning medge att tiden förlängs. Förlängningen får inte avse än som är oundgängligen nödvändig och får omfatta sammanlagt högst . Vad som sägs i 3 § andra stycket gäller inte, om Justitiekanslern enligt 8 kap. 2 § andra stycket har överlämnat åt allmän åklagare att vara åklagare i yttrandefrihetsmål. Vad som sägs i 2, 4 och 13 §§ samt denna para- graf om Justitiekanslerns uppgifter gäller i sådant fall även den allmänna åklagaren. Varje beslut om beslag skall ange det eller de avsnitt av framställ- ningen som har föranlett beslaget. Om det vid ett beslag som är av det slag som avses i 13 § inte är möjligt att i beslutet närmare ange varje sådant avsnitt, skall i efterhand, så snart det kan ske, i särskilt beslut anges vilka avsnitt som åberopas som brottsliga. gäller endast de särskilda skivor, rullar eller andra sådana delar av upptagningen där dessa avsnitt förekommer. Bevis om att beslag har beslutats skall, så snart det kan ske, utan kostnad tillställas den som beslaget verkställs hos samt den som har låtit framställa den tekniska upptagningen. Beviset skall innehålla uppgift om det eller de avsnitt i upptagningen som har föranlett beslaget. 10 kap. Om skadestånd 1 § Skadestånd får inte dömas ut på grund av innehållet i en tryckt skrift, en teknisk upptagning eller ett program i andra fall än när framställningen innefattar ett yttrandefrihetsbrott. Om skadestånd på grund av brott som avses i 6 kap. 2 och 3 §§ gäller vad som är föreskrivet i lag. 2 § Den som enligt 7 kap. bär det straffrättsliga ansvaret ansvarar även för skadestånd. För skadestånd, som får göras gällande mot utgivare av periodisk skrift eller ställföreträdare för denne, svarar också skriftens ägare. I fråga om annan tryckt skrift svarar för skadestånd, som får göras gällande mot författaren eller utgivaren, även skriftens förläggare. Skadestånd för yttrandefrihetsbrott i tek- niska upptagningar och program kan krävas ut också av den som har låtit framställa upptagningen eller bedriver programverksamheten. I fall som avses i 1 kap. 12 § ansvarar gärningsmannen för skade- stånd på grund av brott som han begår i sändningen. Skadeståndet kan krävas ut även av den som bedriver programverksamheten. 3 § Om den som skulle bära det straffrättsliga ansvaret inte har någon känd hemortsadress i landet när brottet förövas och inte heller kan påträffas här under rättegången och ansvaret därför över- går på någon annan enligt 7 kap. 10 § eller 7 kap. 12 § tredje stycket, får skadestånd ändå krävas ut även av den förre, i den mån det med- ges i lag. 4 § Vad som sägs i 7 kap. 14 § denna grundlag skall gälla också i fråga om skadestånd på grund av yttrandefrihetsbrott i en tryckt skrift, en teknisk upptagning eller ett program. 5 § Har någon som laga ställföreträdare för juridisk person eller som förmyndare, god man eller förvaltare att svara för skadestånd på grund av yttrandefrihetsbrott, får anspråket göras gällande även mot den juridiska personen eller mot den, för vilken förmyndaren, gode mannen eller förvaltaren förordnats, om och i den omfattning sådant anspråk annars enligt lag får göras gällande. 6 § Skall någon enligt detta kapitel jämte annan svara för skade- stånd, svarar de en för båda och båda för en. Om bestämmande av ansvarigheten mellan dessa inbördes gäller vad som annars är före- skrivet. 7 § Skadestånd i anledning av yttrandefrihetsbrott får göras gällande utan hinder av att fråga om ansvar för brottet förfallit eller talan därom annars inte kan föras. 11 kap. Om rättegången i yttrandefrihetsmål 1 § Yttrandefrihetsmål prövas av tingsrätt inom vars domkrets läns- styrelse har sitt säte. Finns skäl att även någon annan tingsrätt inom länet skall kunna pröva yttrandefrihetsmål, får regeringen föreskriva om sådan behörighet. Till yttrandefrihetsmål hänförs mål angående ansvar eller skade- stånd på grund av yttrandefrihetsbrott liksom även ansökningsmål, som avses i 8 kap. 5 §. Till yttrandefrihetsmål hänförs också mål angående ansvar eller skadestånd på grund av brott enligt 6 kap. 3 §. Är fråga om brott enligt sistnämnda paragrafs andra stycke och har den som anskaffat uppgiften eller underrättelsen inte offentliggjort denna i tryckt skrift, teknisk upptagning eller program eller meddelat den till annan för sådant offentliggörande, skall dock målet hand- läggas som yttrandefrihetsmål endast om det är uppenbart att anskaffandet skett för offentliggörande i tryckt skrift, teknisk upp- tagning eller program. 2 § I yttrandefrihetsmål, vari talan förs om ansvar, skall frågan, huruvida brott föreligger, prövas av en jury om nio medlemmar, såvida inte parterna på ömse sidor förklarar sig vilja utan sådan prövning hänskjuta målet till rättens avgörande. Frågan, om den tilltalade enligt 7 kap. är ansvarig för tryckt skrift, teknisk upptag- ning eller program prövas dock alltid enbart av rätten. prövar, om brott föreligger, skall så anses vara fallet, om minst sex jurymän är ense därom. Finner juryn att brott inte föreligger, skall den tilltalade fri- kännas. Har juryn funnit brott föreligga, skall även rätten pröva frågan härom. Är rätten av annan mening än juryn, får rätten fri- känna den tilltalade eller hänföra brottet under mildare straff- bestämmelse än den som juryn tillämpat. Högre rätt, dit talan mot tingsrättens dom fullföljts, får inte i vidare mån än tingsrätten från- gå juryns bedömning. 3 § För varje län skall utses jurymän, fördelade i två grupper med sexton jurymän i första gruppen och åtta jurymän i andra gruppen. För skall dock första gruppen omfatta tjugofyra jurymän och andra gruppen tolv jurymän. Jurymännen i den andra gruppen skall vara eller ha varit nämndemän vid allmän domstol eller allmän förvaltningsdomstol. 4 § Jurymännen utses genom val för av fyra kalenderår. Valet skall förrättas av i länet eller, då in- om länet finns kommun som inte tillhör landsting, av landstings- fullmäktige och kommunfullmäktige i kommunen. I förrättas valet av kommunfullmäktige i . Skall enligt vad nu sagts jurymännen väljas av mer än en valmyndighet, fördelar antalet jurymän inom vardera gruppen mellan valmyndigheterna med ledning av folkmängden. Då juryman skall väljas, ankommer det på tingsrätten att göra anmälan därom till den som har att föranstalta om valet. 5 § Till jurymän skall utses svenska medborgare, som är bosatta inom länet. De bör vara kända för omdömesgillhet, självständighet och rättrådighet. Bland jurymännen bör skilda samhällsgrupper och meningsriktningar samt olika delar av länet vara företrädda. Den som är underårig eller som har förvaltare enligt särskilda bestäm- melser i lag får inte vara juryman. 6 § Juryman, som fyllt , får avsäga sig uppdraget. Vill jury- man annars avgå, prövar tingsrätten, om giltigt hinder föreligger för honom att utöva uppdraget. Upphör juryman att vara valbar, är uppdraget förfallet. 7 § Avgår juryman eller upphör han att vara valbar, skall inom den grupp av jurymän, som den avgångne tillhörde, valmyndigheten utse annan i hans ställe för återstoden av valperioden. Valet får i ställe företagas av ; dock gäller sådant val endast för tiden intill näst- kommande möte. 8 § Klagan över val av juryman skall föras hos tingsrätten. Även om klagan, inte förs, skall rätten pröva den valdes behörighet. Beträffande fullföljd av talan mot tingsrätts beslut i fråga, som avses i första stycket, gäller vad i lag är föreskrivet om fullföljd av talan mot underrätts beslut i rättegång. Mot hovrätts beslut får talan inte föras. Förs klagan, länder valet dock till efterrättelse, om inte rätten förordnar annat. 9 § De som är utsedda till jurymän skall uppföras på en jury- mannalista. I denna skall varje grupp upptas särskilt. 10 § I ett mål i vilket jury skall delta, skall rätten föredra jury- mannalistan och behandla frågan, om det föreligger jäv mot någon som är upptagen på listan. Om jäv mot juryman gäller vad som i lag är föreskrivet om domare. Därefter skall juryn bildas av de ojäviga jurymännen på så sätt att vardera parten får utesluta tre jurymän inom den första gruppen och en inom den andra samt att rätten genom lottning bland de övriga tar ut så många till suppleanter att sex kvarstår i den första gruppen och tre i den andra. För jury i får vardera parten utesluta fem jury- män inom den första gruppen och två inom den andra. 11 § Är det på ena sidan flera parter och vill endast någon av dem begagna sin uteslutningsrätt, gäller den uteslutning han företar även för de övriga. Vill medparter utesluta olika jurymän och kan de inte enas, företar rätten uteslutningen genom lottning. 12 § Ingen får utan laga förfall undandra sig att tjänstgöra i jury. Kan på grund av jäv eller laga förfall för juryman tillräckligt antal ledamöter i någon grupp inte erhållas, nämner rätten för varje jury- man som erfordras tre till jurymän inom gruppen behöriga per- Av de sålunda nämnda får vardera parten utesluta en. Den som förut i samma mål uteslutits får inte utses till juryman. 13 § Förekommer flera mål, vari jury skall delta, får rätten, efter parternas hörande, förordna att samma jury skall tjänstgöra i alla målen. Skall jury utses gemensamt för flera mål, äger vad i 11 § är stadgat om uteslutning av juryman i mål, vari på ena sidan är flera parter, motsvarande tillämpning. 14 § Förs i mål om ansvar även talan om skadestånd mot annan än den tilltalade, skall de åtgärder av svarandepart, som avses i 2 § första stycket, 10 § andra stycket och 12 § andra stycket, ankomma på den tilltalade. Då talan utan samband med åtal förs om tryckt skrifts eller tek- nisk upptagnings konfiskering eller om skadestånd gäller om rätte- gången i sådant mål vad i 2 och 10–13 §§ är föreskrivet; har frågan om brott föreligger tidigare prövats i yttrandefrihetsmål avseende ansvar för brott, skall dock prövning av samma fråga inte äga rum på nytt. I ansökningsmål skall den uteslutning av jurymän, som annars ankommer på parterna, företas av rätten genom lottning. 15 § Närmare bestämmelser om rättegången i yttrandefrihetsmål meddelas i lag. Är inom samma län flera tingsrätter, vilka får uppta yttrandefri- hetsmål, skall de uppgifter, som avses i 4, 6, 8 och 9 §§, fullgöras av den tingsrätt regeringen bestämmer. 16 § För fall då riket är i krig eller krigsfara eller det råder sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller krigs- fara vari riket har befunnit sig får föreskrifter om anstånd med val av jurymän och om undantag från jurymäns rätt att avsäga sig sitt uppdrag meddelas i lag eller, efter bemyndigande i lag, av reger- ingen genom förordning. 12 kap. , tekniska upptagningar och program från utlandet m.m. Om utrikes tryckta skrifter m.m. 1 § I fråga om skrift som tryckts utom riket och som utges här skall, om inte annat sägs nedan, i tillämpliga delar gälla vad som är föreskrivet i 1 kap., 3 kap., 4 kap., 6 kap., 7 kap. 1, 2, 5–7, 10 och 13–14 §§ samt 8–11 kap. 2 § Skrift, som tryckts utom riket, skall anses här utgiven då den på sätt i 1 kap. 7 § sägs blivit utlämnad för spridning inom riket. 3 § Är periodisk skrift, som trycks utom riket, huvudsakligen av- sedd för spridning inom riket, gäller i tillämpliga delar vad i 5 kap. är föreskrivet; vad där sägs om ägares behörighet skall inte tillämpas. För utgivning här i riket av annan utom riket tryckt periodisk skrift erfordras inte utgivningsbevis. Finns sådant bevis skall vad som sägs i första stycket tillämpas. 4 § Vad som i denna grundlag är föreskrivet om ansvarighet för den som tryckt skrift skall i fråga om skrift, som tryckts utom riket, avse den som låtit utlämna skriften för spridning inom riket eller, om det inte kan visas vem han är eller han inte, då skriften gavs ut här, ägde hemvist inom riket, den som enligt 4 kap. är att anse som utspridare. 5 § Om skyldighet att för granskning bevara exemplar av skrift, som tryckts utom riket, och att lämna exemplar av sådan skrift till bibliotek eller arkiv föreskrivs i lag. 6 § I fråga om skrift som trycks utom riket och som ges ut här men som inte huvudsakligen är avsedd för spridning inom riket och för vilken inte heller utgivningsbevis finns gäller bestämmelserna i 1 kap. 2 § angående meddelande och anskaffande av uppgifter och underrättelser för offentliggörande om inte 1.meddelandet eller anskaffandet innefattar brott mot rikets säkerhet; 2.meddelandet innefattar utlämnande eller tillhandahållande som avses i 6 kap. 3 § första stycket 2; 3.meddelandet utgör uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt. Första stycket tillämpas också i fråga om en skrift som inte ges ut i , oavsett om skriften trycks här eller utomlands. Härvid jämställs med den som lämnar meddelande för offentliggörande den som på annat sätt medverkar till framställning i periodisk skrift såsom författare eller annan upphovsman. Är meddelandet eller anskaffandet straffbart enligt vad som följer av första och andra styckena, gäller vad som är föreskrivet därom. Mål angående ansvar eller skadestånd på grund av brott som sagts skall handläggas som yttrandefrihetsmål, när inte 11 kap. 1 § andra stycket tredje meningen har motsvarande tillämpning. I fråga om rätt till anonymitet för meddelaren gäller vad som är föreskrivet i 3 kap.; bestämmelsen i 3 § andra stycket 3 skall dock omfatta även annat brott mot rikets säkerhet än som där avses. Om tekniska upptagningar och program från utlandet m.m. 7 § Bestämmelserna i 1, 3–11 och 13 kap. är tillämpliga också på sådana tekniska upptagningar som har framställts utomlands och som lämnas ut för spridning i . Vad som annars sägs om den som har låtit framställa upptagningen skall därvid i stället gälla den som här i landet lämnar ut den för spridning. I fråga om rätten att meddela och anskaffa uppgifter och under- rättelser för offentliggörande och om rätten till anonymitet gäller dock i tillämpliga delar vad som sägs i 6 §. 8 § Det som enligt 7 § gäller i fråga om rätt att meddela och an- skaffa uppgifter och underrättelser och att vara anonym gäller ock- så program som sänds från sändare utanför och tekniska upptagningar som inte lämnas ut för spridning i , oavsett om upptagningen har framställts här eller i utlandet. I lag får dock föreskrivas undantag från rätten att meddela och anskaffa uppgifter i fråga om program som sänds från öppna havet eller luftrummet däröver. 13 kap. Allmänna bestämmelser 1 § Vad i lag är föreskrivet om resning i mål i allmänhet gälle, utan hinder av att jury prövat om brott föreligger, även dom i yttrande- frihetsmål. Beviljas resning i mål, vari jury prövat om brott föreligger, och grundas resningen på omständighet som kan antas ha inverkat på juryprövningen, skall beslutas att målet skall på nytt upptas inför jury av den rätt som först dömt i målet.