sou · GUB394 · 2007-01-01 00:00:00 — Andra problem kan sannolikt också uppstå men huvudproblemet är att kompensera för en sådan situation vid kraftstationen i . Parallellt med huvudfåran genom finns två ågrenar – Nybyån och kanal. I Nybyån finns en mindre vattenkraftstation. Avbördningskapaciteten här är så stor att det bedöms gå att klara inverkan på den lokala avbördningsförmågan vid ett belastningsbortfall. kanal är en grävd kanal med tre slussar. En möjlighet är att i ett kritiskt flödesläge avbörda genom kanal och slussar så att den totala erforderliga avbördnings- förmågan i kan upprätthållas. Det kräver att särskilda åtgärder vidtas vid slusspartiet för att kunna öppna och avbörda genom slussluckorna i en högvattensituation. Dessutom måste man överblicka konsekvenser nedströms slussarna vid en sådan flödes- tappning. En möjlighet är att göra som planeras vid där uppströmsslussens övre slussport byggs om till en segment- lucka/segmentport som har sina fästen i slusskammarens sidor. Vid helt nedfällt läge inkränktar segmentluckan inte på slusskammaren och flödeskapaciteten bestäms då av huvudgeometri. Kostnaden för att ersätta en befintlig uppströmsport med en segmentport bestäms av slusstorleken men blir även för en liten sluss som i fallet kanal relativt stor. Under utredningens slutskede har möjligheten att utnyttja som löper parallellt med den befintliga nya kanalen mellan i och kommit upp. är äldsta konstgjorda vattenväg, , med 9 slussar som hanterar en samlad vattenståndsdifferens mellan och på ca 22 m. För att åstadkomma en ökad tappningskapacitet för med ca 200 m³/s behöver åtgärder vidtas i kanalen. En för detta ändamål anpassad förbiledning eller avbördningdamm och vatten- regleringsanordning behövs vid en befintlig kraftstation i kanalen. Dessutom erfordras vissa rensningar och erosionsskydd längs kanalen. En väsentlig fråga att klarlägga i sammanhanget är vilka tappningar till som är möjliga i känsliga situationer då även , som är förhållandevis hårt drabbad vid översväm- ningar, kan antas ha höga flöden i en översvämningssituation. För att undvika översvämningar i och med åtföljande skador kan fyra typer av åtgärder göras: dels en ökad utskovskapacitet, så att vattennivån snabbt kan sänkas vid höga nivåer, dels åtgärder uppströms, dels att sänka vattennivån så att det finns större säkerhetsmarginaler, och slutligen att skydda utsatta områden med skyddsinvallning och andra åtgärder. Åtgärder uppströms behandlas inte här då vi i enlighet med 4.4.1 inte finner dem rimliga. Vi bedömer det rimligt att öka utskovskapaciteten både vid sluss och i vid i . En generell sänkning av vattennivån kräver att farlederna och vissa hamnar muddras för att oförändrad sjöfart ska kunna upprätthållas. Ombyggnad av () i Utskovet genom skulle kunna ökas till 1 100 m³/s. Totalt skulle upp till ca 1 500 m³/s tappas ur genom att nya utskov byggs så att utnyttjas maximalt. beräknar att ett de allra högsta vattenstånden (en dimensionerande nivå) med ett sådant utskov från skulle kunna minskas med . Denna utbyggnad av skulle innebära att totalt 5 nya kanaler skapas, till en kostnad av ca (Markkontor, , pers. kom- munikation, 2006). Eventuellt tillkommer kostnader för erosions- skydd. Utbyggnad av och sluss Den ombyggnad av och sluss som presenterats i avsnitt 3.4.4 bedöms öka avtappningskapaciteten med ca 300 m³/s och sänka de högsta nivåerna i med . En ombyggnad av planeras till 2007/2008. Om sluss- portarna då ersätts av sektorsportar skulle avtappningsmöjlig- heterna förbättras, så att tekniskt sett klarar en 100-årsnivå. att en ökad tappningsmöjlighet med 300 m³/s skulle kunna genomföras till en extra kostnad av För att kunna öka flödet krävs även åtgärder för att skydda mot erosion, vilket skulle kosta ca för erosionsskydd (2003). En utbyggnad av för att förbättra förutsättningarna och minska kostnaderna för näringslivets transporter i regionen har också diskuterats. Om en ombyggnad genomförs skulle en del av den erforderliga ökningen av tappningskapaciteten kunna tillgodoses utan ökade kostnader. Merkostnaden för ökad avtappningskapacitet skulle därmed understiga , den exakta summan är dock inte känd. Ändrad tappningsstrategi och behov av muddring bedömer att en sänkning av vattenstånd med beräknas kräva muddring motsvarande 5,2 miljoner m³ för att upprätthålla dagens sjöfart. Massorna bedöms fördela sig lika mellan mjuka och hårda massor och ett genomsnittspris för muddring uppskattas till per kubikmeter. har angivit kostnaden för muddring med till och för muddring med till (, 2006). Storskalig muddring i kan också ge omfattande miljökonsekvenser. Följande ej prissatta kostnader tillkommer för att upprätthålla sjöfarten: Omläggning av rör och kablar Stabilisering av kajer i och Vid en avsänkning av kan också saltvatteninträngning bli vanligare med ökade kostnader för vattenförsörjningen. Dessa har inte kunnat beräknas. Om inga ökade avtappningsmöjligheter skapas fordras omfattande invallningar av för att skydda bebyggelse, industrier och infrastruktur. Vid är invallningsbehoven inte lika stora. I Tabell 3.16 visas kostnaderna för den invallning som krävs för att skydda industrianläggningar kring och . Tabell 3.16 Kostnader för skyddsvallar kring industrier. Material skyddsvall höjd 0,5 m Material skyddsvall höjd 1,5 m Oförutsett, diverse arbete/mängder ,4,4 Källa: , 2006. Med ledning av de uppgifter som tagits fram inom utredningen av drabbad bebyggelse runt , och , samt uppgifter från kommun om invallningsbehov, har behoven av invallning kring och uppskattats. Totalt berörs drygt 700 000 m² bostäder samt lokaler för kontor och service runt och knappt runt . Den invallning som vi bedömt behövs för motsvarar en sträcka om för ca 1,4 miljoner m² byggyta och bedöms kosta 1,4–1,. Den totala längden invallningar skulle med dessa uppgifter som utgångspunkt bli i och i . Totalkostnaden skulle då bli ca 0,7–i och ca 0,3 miljarder i . Det bör dock noteras att delar av bebyggelsen kring redan är invallad. Invallningar av annan bebyggelse skulle kräva betydande ytterligare insatser. Vägar och järnvägsvallar måste i flera fall byggas om. Vid en hundraårsnivå bedöms kostnaderna uppgå till (, , 2006), Siffrorna avser endast det regionala vägnätet och omfattar följaktligen inte kommunala vägar och gator. Den väglängd som behöver åtgärdas för att klara en dimensio- nerande nivå bedöms per plats om vägen ska få erforderlig standard. En genomsnittlig vägbredd har antagits. För 27 platser med längden och bredden blir ytan som ska byggas om 270 000 m². Byggnads- kostnaden per m² är ca vilket ger en totalkostnad på ca (, , pers. komm. Kostnader för att skydda Munkbroleden, Tegelbacken m.fl centrala platser i ingår ej i kalkylen. Kostnaderna för att säkra järnvägar inklusive Riddarholms- tunneln med de aktuella översvämningsriskerna har inte kunnat beräknas och ingår ej här. Kostnaden för skydd mot en hundraårsnivå för vatten- och avloppsverken vid och ligger på . Till detta kommer en ökad årlig driftskostnad på vilket motsvarar en kostnad på . För att skydda avloppsreningsverken runt mot dimen- sionerande nivå måste två avloppsreningsverk flyttas helt. Kostnaden blir , plus samma ökade driftskostnad som för hundraårsnivån på . Kostnaden för att installera avancerad reningsteknik till skydd mot föroreningar i vattenverken bedöms uppgå till för samtliga verk. Totalt blir kostnaden 2 . Kostnaden för att skydda nätstationer, kabelskåp m.m. vid ligger på ca , och vid ca vid en hundraårsnivå. Vid dimensionerande nivå blir kostnaderna för elverk vid ca och vid . Dessa uppskattningar baseras på enkätsvar från ett antal elbolag till utredningen. Kostnaderna för att skydda värmeverk och kraftvärmeverk är inte kända. Vidare ingår inte kostnaderna för att skydda systemet med försörjningstunnlar i , där elkablar, fjärrvärme telekommunikationer m.m. kan påverkas. Det är således stora kostnadsposter som saknas. Sammanlagt uppgår de beräknade kostnaderna till 1,9–4,1 miljar- der kronor vid hundraårs- respektive dimensionerande nivå. 3.5Samlade bedömningar och överväganden av åtgärder i / I detta avsnitt görs en kostnadsnyttoanalys av de åtgärder som bedömts vara möjliga att genomföra. För att få en uppfattning om den samhällsekonomiska nyttan med dessa åtgärder jämförs kostnaderna för åtgärderna, som beräknades i avsnitt 3.4.5 med skadekostnaderna i avsnitt 3.2.10. För att kunna jämföra intäkter och kostnader som uppstår diskonteras framtida kostnader och intäkter till ett nuvärde. Diskonteringsräntan kan sägas bestå av två delar. En del av räntan beror på vår negativa tidspreferens, dvs. att människor föredrar att få något framför att få det . Den andra delen av räntan speglar alternativkostnaden, dvs. givet att vi har tillväxt i ekonomin ger investerade pengar en avkastning, så att en viss summa pengar måste motsvaras av en större summa pengar för att de ska vara likvärdiga. Intäkterna, eller nyttan, med åtgärderna är i det här fallet värdet av de skador man på detta sätt undviker. Investeringskostnaden för åtgärderna antas med viss förenkling tas . För att kunna diskontera driftskostnaderna och intäkterna till ett nuvärde krävs att tidpunkten då de infaller är känd, vilket vi vet då det gäller driftskostnaderna. Tidpunkten för när eventuella framtida över- svämningar inträffar är emellertid osäker. För ett givet år är sanno- likheten en procent att ett hundraårsflöde inträffar. Vi vet dock inte om det inträffar om 1, 10 eller , eller om det inträffar en eller . Vilket antagande som görs om detta påverkar i hög grad resultatet av kostnadsnyttoanalysen. Hur man hanterar detta beror delvis på vad man antar om samhällets förhållande till risk. Om samhället, så som ofta är fallet (Institut for Miljövurdering 2006) har en relativt hög grad av riskaversion, dvs. är negativt inställt till risk, kan ett rimligt tillvägagångssätt vara att jämföra åtgärdskostnaderna dels med värdet på skadorna om det skulle hända , dels med diskonterade värden från några utvalda tidpunkter. Alternativt kan man beräkna hur långt fram i tiden skadan ska ske för att kostnader och nytta av investeringen ska gå jämnt upp. Här har vi valt att dels göra en genomsnittsberäkning, där en hundradel av skadan antas inträffa , dels beräkna inom vilket tidsspann översvämningen ska inträffa för att kostnaderna och nyttan ska gå jämnt upp. Beräkningarna är utförda med en diskonteringsränta på , vilket vanligen rekommenderas (EU- kommissionen 2002, 2002, 2003). Ska- dorna viktas med sannolikheten för att de inträffar investeringen avser, vilket ger ett s.k. väntevärde. Det kan finnas skäl att i en samhällsekonomisk bedömning välja en lägre diskonteringsränta, eftersom en uthållig samhällsplanering bör ta hänsyn också till kommande generationer och därmed ha en längre tidshorisont än kanske enskilda människor har. I bilaga 2 redovisas därför även beräkningar med en ränta på . Där görs också känslighetsanalyser med olika antaganden om precisa tidpunkter skadorna sker samt olika lång livslängd på investe- ringarna. Dessa faktorer påverkar resultaten i hög grad. I miljösammanhang diskuteras ofta användandet av diskonte- ringsränta, och alternativet har förts fram att ha antingen en lägre kalkylränta än för andra typer av värden eller en avtagande kalkylränta, eftersom effekterna kan var irreversibla och en hållbar utveckling innebär att förvalta naturkapitalet även för kommande generationer. Detta resonemang har inte ansetts vara relevant här, eftersom det endast är materiella skador som ingår i kostnads- beräkningarna. Effekter på naturmiljön har beaktats, men inte kvantifierats monetärt. Det har med det tillgängliga materialet inte varit möjligt att utföra någon egentlig marginalkostnadsanalys. En sådan skulle kräva information om hur stor nytta åtgärderna ger på marginalen. Om exempelvis åtgärden innebär att öka avtappningskapaciteten, kanske det inte ökar nyttan så mycket att öka utskovet med 900 m³/s istället för 800 m³/s. Sådana beräkningar har inte varit möjliga att genomföra, av flera skäl. Höjddata är inte tillräckligt detaljerade, som diskuterats i kapitel 2. Detta, samt den med nödvändighet översiktliga bedömningen och kostnadsberäkningen av skadorna, gör att det inte går att uppskatta hur stora konsekven- serna blir vid andra nivåer än de studerade, dvs. hundraårsnivå och dimensionerande nivå. Dessutom är kopplingen mellan åtgärder och skador också svår att bestämma med erforderlig noggrannhet. Kostnadsnyttoanalysen har därför fått begränsas till att jämföra totala kostnader för en viss bestämd åtgärd med den totala nytta denna bedöms kunna ge. När resultaten tolkas bör flera typer av osäkerhet tas med i bedömningen. Dels finns det en betydande osäkerhet i kostnads- uppskattningarna. Skadekostnaderna täcker endast delar av de skador som kan uppkomma, och kan därför betraktas som en minimigräns. Relativpriserna mellan olika tillgångar, varor och tjänster är osäkra, vilket kan påverka förhållandet mellan kostnader och nytta. Möjligheten att den tekniska utvecklingen gör det möjligt att åstadkomma lika goda effekter till ett lägre pris är ett skäl till att det kan vara rationellt att vänta med stora, kostsamma investeringar och begränsa åtgärderna till mer provisoriska, mindre kostsamma åtgärder, ifall sådana möjligheter finns. De åtgärder som kan vara relevanta och som diskuteras i detta avsnitt för att minska skadorna i är: ökat utskov genom sluss och i samt att tillåta vattennivån att variera mer än , vilket gör att det kommer att likna den naturliga variationen i . skydda utsatta områden genom invallningar, höjning av vägbankar etc. Skadekostnaderna för översvämningar i beräknades i avsnitt 3.2.10 till mellan 4,0 och , exklusive kostnader för återställande av vägar och driftsstopp respektive reparationskostnader av tunnelbanesystemet vid i , se Tabell 3.17). Dessa summor representerar värdet av skadorna om de skulle ske . I den fortsatta texten refererar vi till dem som direkta kostnader. Eftersom flera potentiellt stora poster saknas på skadekostnadssidan, bör de tolkas som en minimi- kostnad. Alla kostnader är angivna exklusive moms. Summan av dem representerar värdet av skadorna om de skulle ske . I Tabell 3.17 presenteras dessutom ett diskonterat nuvärde på 50 och , viktat med sannolikheterna för respektive vattennivå. Tabell 3.17 Det diskonterade nuvärdet av skadekostnaderna för vid olika vattennivåer på femtio och , med och utan viktning för sannolikhet, Skillnaden mellan väntevärdena för de olika vattennivåerna är mycket liten, eftersom sannolikheten för att en dimensionerande nivå ska inträffa bara är en procent medan sannolikheten för att hundraårsnivån ska inträffa är . Så som diskuteras i avsnitt 2.4.3 kan risk hanteras på olika sätt i samhällsekonomiska kalkyler. Vissa händelser kanske är av sådan art att samhället inte kan riskera att de inträffar. Då är ett riskbaserat väntevärde för skadekostnaden inte relevant, utan bedömningen får ske antingen genom en kostnadsnyttoanalys med det deterministiska värdet, eller genom en renodlad kostnads- effektivitetsanalys, där man endast söker det billigaste sättet att uppnå ett visst mål. För att kunna jämföra stora åtgärder med små är det vanligt att uttrycka resultatet av en samhällsekonomisk kalkyl som en netto- nuvärdeskvot. Åtgärdens samlade nettonytta (dvs. nyttan minus kostnaden) divideras med dess totala kostnad. Enkelt uttryckt kan detta sägas vara ett mått på hur mycket man får tillbaka per satsad krona. Kostnader för ökad avtappningskapacitet i Att öka utskovet från kan ske både genom i och genom sluss. Merkostnaden för att öka utskovet i med 700 m³/s är ca . En utskovsökning i med 300 m³/s har en merkostnad på ca . Den sammanlagda kostnaden är alltså . Dessa åtgärder bedöms leda till att risken för att vattennivåerna i stiger över hundraårsnivån blir nära noll, och att risken för att hundraårsnivån uppnås minskar. Viss del av skadekostnaderna återstår alltså. Förutom nyttan med att slippa delar av skadekost- naderna, ska värdet av en förbättrad biologisk mångfald läggas till nyttosidan. De har emellertid inte kunnat kvantifieras. Livslängden för slussarna antas vara , varför beräk- ningarna är gjorda . Investeringskostnaden för en utbyggnad uppgår till plus för erosionsskydd. Nyttan av ökat utskov kan inte fastställas säkert, men en rimlig bedömning är att översvämningsrisken vid ett hundraårsflöde elimineras och att skadorna vid det dimensionerande flödet motsvarar dem som annars skulle uppstå vid ett hundraårsflöde. Den totala kostnaden för att öka utskoven i båda slussarna är . Försiktigt räknat kvarstår skadekostnaderna för hundraårsnivån även om utskoven ökar. Väntevärdet av dessa blir då de viktas med sannolikheten för dimen- sionerande nivå. Den nytta åtgärderna ger är då skadekostnaden vid dimensionerande nivån minus , dvs. ca 990 mil- joner kronor. Nettonuvärdeskvoten ([nytta-kostnad]/kostnaden) är 0,52. Investeringen är följaktligen samhällsekonomiskt lönsam. De skador som inte är kostnadsberäknade innefattar bland annat inkomst- och produktionsbortfall p.g.a. problem med sjöfart och energitillförsel samt större delen av de skador som bedöms uppkomma i . Dessa kostnader kan förväntas vara avsevärda, vilket innebär att investeringen troligen är lönsam med god marginal. Med ett alternativt betraktelsesätt är investeringen lönsam om de höga vattennivåerna inträffar minst en gång . Sannolik- heten för att detta inträffar är . Kostnader för skyddsinvallning kring Kostnadsberäkningarna för dessa åtgärder är mycket ofullständiga. Även skadekostnadsberäkningarna är ofullständiga, och båda kan antas vara en undre gräns, i synnerhet för fallet med dimen- sionerande nivå. De åtgärdskostnader som har kunnat beräknas uppgår till . Kostnader för åtgärder i Tabell 3.18 Det diskonterade nuvärdet av skadekostnaderna för vid olika vattennivåer på femtio och , med och utan viktning för sannolikhet, De åtgärder som är aktuella för är främst invallning. är stora områden invallade kring . De befint- liga bör ses över och förstärkas där behov finns. Kostna- derna för detta har inte uppskattats, men bör inte bli oöverkomliga. Kring är det framförallt jordbruksmark som kan kräva invallning, samt en del bebyggelse. En schablonkostnad för vid jordbruksmark är ca /m. En nybyggnation av skulle således kosta , att jämföra med skadekostnaden för hundraårsnivån på , se Tabell 3.18. Risk för översvämning i uppmättes det högsta vattenståndet i sedan sjön reglerades. Vattnet nådde då över medelvatten- ståndet vilket ändå är under en hundraårsnivå utan vind- påverkan. Översvämningarna drabbade och många fritidshus. Det var mycket nära att vatten hade läckt in i tunnel- banan och andra delar av tunnelsystemet i . Kraftig västlig vind hade kunnat ge upp till 30 cm högre nivåer i och östra , vilket sannolikt hade drabbat ett flertal samhällsviktiga funktioner i som elförsörjningen i delar av , tunnelbanan m.m. De klimatscenarier som vi studerat ger för del en ökning av frekvensen av höga vattennivåer. Däremot sker ingen ökning av tillfällen med de mest extrema högvattennivåerna. För tre av fyra klimatscenarier minskar frekvensen för sådana tillfällen. Skadorna vid översvämningar i är svåra att helt överblicka. Det finns en risk för skador på samhällsviktiga funktioner framför allt i . Avbrott i transportsystem och i järnvägstrafiken genom , elförsörjning, vatten- och avloppsförsörjning kan ge mycket stora konsekvenser särskilt som åtminstone vissa av avbrotten riskerar att bli långvariga. Tillsam- mans med avbrott i el- och dataförbindelser för fond- börs, banker etc. kan mycket höga kostnader uppstå som dock är svåra att uppskatta. På andra håll runt om finns också en rad verksamheter, infrastruktur och bebyggelse som kommer att påverkas vid en omfattande översvämning. Bland de kostnader vi kunnat beräkna dominerar skador på bebyggelse och industrier. De sammanlagda beräknade skadekostnaderna för översvämningar vid en 100-årsnivå uppgår till ca och vid den dimensionerande nivån till . Detta är alltså att betrakta som minimisiffror eftersom många av skadorna inte kunnat beräknas. Utslagning av centrala samhällsfunktioner vid en dimensionerande nivå är så allvarliga att inte heller den låga sannolikheten för detta är acceptabel. En sedvanlig kostnadsnyttoanalys är därför inte lämplig som det enda besluts- underlaget. Mot bakgrund av dagens betydande risk för översvämningar och de allvarliga konsekvenser en omfattande översvämning kan medföra bedömer vi att åtgärder som minskar översvämningsrisken är nödvändiga. De åtgärder som är möjliga för att minska riskerna för över- svämningar är i första hand följande: genomföra skyddsåtgärder för att förebygga och avhjälpa skador. Teoretiskt finns möjligheten att dämpa översvämningar i genom att hålla en permanent lägre nivå i de vattenmagasin som finns uppströms. Att hålla en sådan reservbuffert uppströms skulle dels medföra kostnader i form av utebliven kraftproduktion, dels innebära negativa konsekvenser för boende kring stränderna och för användandet av sjöar och vattendrag för fritidsändamål. Magasinens volym är inte helt obetydlig men endast en relativt liten del av dem skulle vara praktiskt möjlig att utnyttja för att minska nivå. Möjligheterna att åstadkomma mer än marginell påverkan på de högsta vattenstånden genom sådana åtgärder är således små. En ändring av vattendomarna och att få till stånd en samordnad styrning av tappningen från dessa magasin är dessutom mycket komplicerat. Sammantaget bedömer vi inte att åtgärder uppströms är effektiva eller realistiska i förhållande till andra åtgärder. Att utnyttja annan mark, t.ex. våtmarker, uppströms för tillfällig magasinering är inte realistiskt då enorma ytor skulle behöva tas i anspråk för att åstadkomma någon påverkan av betydelse på nivå. Ändrad vattenregleringsstrategi och åtgärder mot låga vattenstånd har på utredningens och uppdrag studerat möjligheterna att dämpa de högsta förekommande vattenstånden genom att öka tappningen vid lägre nivåer genom befintliga utskov. Man har också analyserat hur de lägsta vattenstånden påverkas av olika tappningsstrategier och av ett förändrat klimat. Enligt denna undersökning kan de högsta vattenstånden minskas med . De riktigt låga vattenstånden förändras inte om tappningen inte börjar vid en alltför låg nivå, men perioder med låg tappning och låga vattenstånd blir då längre. Skall större effekt åstadkommas på de högsta vattenstånden behöver tappningen börja tidigare. I så fall påverkas också de lägre vattenstånden. Sjöfarten på är känslig för låga vattenstånd. En generell sänkning av nivå med skulle kräva muddring till en kostnad av ca enligt beräk- ningar. En sänkning med skulle kosta ca för att upprätthålla sjöfarten. En sådan muddring skulle också medföra stora miljökonsekvenser. Risken för saltvatteninträngning ökar också vid låga vattenstånd. Med ett förändrat klimat förväntas de låga vattenstånden i bli ännu lägre. Havsytan i förväntas inte förändras nämnvärt under det närmaste seklet men det finns en risk för att havsytan kan komma att stiga. Problematiken med saltvatteninträngning kan därmed komma att förvärras med tiden och åtgärder för att minska risken för de lägsta vattenstånden i bör därför vidtas. Sådana åtgärder innefattar bl.a. ytterligare tätning av befintliga luckor och markpartier med stor vattengenomströmning samt löpande under- håll av sådana tätningsanordningar. Årliga översvämningar av strandängar m.m. har stor betydelse för naturmiljön och den biologiska mångfalden. har minskad årsamplitud av vattenstånden lett till att stora arealer strandängar och andra öppna områden i strandzonen vuxit igen och homogena vassbälten har brett ut sig. Med tidigare tappning skulle de högre vattenstånden bli mer sällsynta. Vi bedömer inte att en ändrad tappningsstrategi med en sänk- ning av normalnivåerna för att minska de högsta nivåerna är en lämplig åtgärd.