sou · GUB339 · 2007-01-01 00:00:00 — If the environment cannot be rehabilitated at the damaged location, demands may arise for compensation for lost or damaged environmental values somewhere else. It is proposed that the regulations on the new liability for environmental damage, which will not become statute-barred, are only to apply to environmental damage that occurs after . Piercing the corporate veil A regulation on piercing the corporate veil means that shareholders are given a form of personal liability for the companys obligations. The question for the Inquiry has been whether such a regulation is needed in order to reach underlying stakeholders when an operating company does not manage to discharge its after- treatment liability under Chapter 10 of the Swedish Environmental Code. However, in our analysis of the circumstances it has not been possible to establish any clear practical need for such a regulation. For this reason we do not recommend a regulation on piercing the corporate veil. This notwithstanding, we still present a proposal of how such a regulation could be formulated if, for legal policy or other reasons, it were desirable to introduce one. The proposed extension of the concept of operator necessary for implementing the Environmental Liability Directive reduces the need for a possible regulation on piercing the corporate veil. We also point to the existing possibility of determining a kind of piercing of the corporate veil in those cases which, practically speaking, are most important. Discharge of after-treatment liability can be ensured by applying Chapter 16, Section 3 of the Swedish Environmental Code by making permits for operations conditional on guarantees to this effect by the parent company. We consider that the obligation to lodge guarantees prescribed in Article 14 of the Mining can be covered by the current text of the provision on waste disposal in Chapter 15, Section 34 of the Swedish Environmental Code. With regard to the obligation to lodge guarantees under this provision, we propose no amendment other than that, like the other provisions of the Swedish Environmental Code on lodging guarantees in Chapter 9, Section 6 a and Chapter 16, Section 3, an exemption for central government, municipalities, county councils and associations of local authorities is to apply. With regard to guarantees as such, we propose a regulation common to all three provisions based on the possibility of evaluating guarantees freely without formal limitations and on the size of the guarantee being adjusted to the actual need for it. We thus propose that all the usual forms of guarantees in the financial market be accepted as guarantees at their assessed value in each individual case and that an applicant is to show that the guarantee offered is secure, i.e. that it is sufficient and otherwise acceptable for the intended purpose. We also propose that it should be possible, when conditions allow, to subsequently lodge a guarantee, consisting of several different types of guarantee that can be adjusted upwards or downwards according to the need in question. lag om ändring i (1998:808) Härigenom förskrivs i fråga om (1998:808) dels att nuvarande 10 kap. 5–7 och 10–14 §§ skall betecknas 10 kap. 7–9 respektive 14–18 §§, dels att 2 kap. 3, 7 och 8 §§, 9 kap. 6 a §, 10 kap. 1–6 och 10– 13 §§, 15 kap. 34 §, 16 kap. 3 och 13 §§, 24 kap. 1 §, 31 kap. 13 §, rubriken till 10 kap. samt rubriken närmast före 10 kap. 1 § skall ha dels att rubrikerna närmast före 10 kap. 9 och 10 §§ skall sättas närmast före 10 kap. 10 respektive 12 §§, dels att det i lagen skall införas nya bestämmelser, 10 kap. 5–7 och 10–14 §§, 26 kap. 8 a § och 31 kap. 11 a § samt närmast före 26 kap. 8 a § och 31 kap. 11 a § nya rubriker av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 kap. Hänsynsregler m.m. Alla som bedriver eller avser att bedriva en verksamhet eller vidta en åtgärd skall utföra de skyddsåtgärder, iaktta de begränsningar och vidta de försiktighetsmått i övrigt som behövs för att före- bygga, hindra eller motverka att verksamheten eller åtgärden med- för skada eller olägenhet för människors hälsa eller miljön. I samma syfte skall vid yrkesmässig verksamhet användas bästa möjliga tek- nik. Dessa försiktighetsmått skall vidtas så snart det finns skäl att anta att en verksamhet eller åtgärd kan medföra skada eller olägen- het för människors hälsa eller miljön. Skyldigheten enligt första stycket att vidta nödvändiga förebyg- gande åtgärder gäller i fråga om överhängande hot om allvarlig miljöskada som avses i 10 kap. 1 § även för den som kontrollerar verksamheten. Kraven på hänsyn enligt 2-6 §§ gäller i den utsträckning det inte kan anses orimligt att uppfylla dem. Vid denna bedömning skall särskilt beaktas nyttan av skyddsåtgärder och andra försiktighets- mått jämfört med kostnaderna för sådana åtgärder. När det är fråga om totalförsvarsverksamhet eller om en åtgärd behövs för total- försvaret, skall även detta förhållande beaktas vid avvägningen. Avvägningen enligt första stycket får inte medföra att en miljö- kvalitetsnorm enligt 5 kap. åsidosätts. I andra fall än de som avses i 10 kap. 4 § första stycket får avvägningen heller inte medföra en inskränkning av skyldigheten enligt 3 § att vidta nödvändiga förebyggande åtgärder vid över- hängande hot om allvarlig mil- jöskada som avses i 10 kap. 1 §. Alla som bedriver eller har bedrivit en verksamhet eller vidtagit en åtgärd som medfört skada eller olägenhet för miljön ansvarar till dess skadan eller olägenheten har upphört för att denna avhjälps i den omfattning det kan anses skäligt enligt 10 kap. I den mån det föreskrivs i denna balk kan i stället skyl- dighet att ersätta skadan eller olägenheten uppkomma. Alla som bedriver eller har bedrivit en verksamhet eller vidtagit en åtgärd som medfört skada eller olägenhet för miljön ansvarar till dess skadan eller olägenheten har upphört för att denna avhjälps i skälig omfatt- ning. I den mån det föreskrivs i denna balk kan i stället skyldig- het att ersätta skadan eller olä- genheten uppkomma. Om ansvar för att avhjälpa vissa miljöskador finns särskilda regler i 10 kap. 9 kap. Miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd Vid prövningen av en ansökan om tillstånd till täkt skall behovet av det material som kan utvinnas vägas mot de skador på djur- och växtlivet och på miljön i övrigt som täkten kan befaras orsaka. Till- stånd får inte lämnas till en täkt som kan befaras försämra livs- betingelserna för någon djur- eller växtart som är hotad, sällsynt eller i övrigt hänsynskrävande. Vid prövning av en ansökan om tillstånd till täkt av matjord skall behovet av brukningsbar jordbruksmark beaktas. Tillstånd till täkt får lämnas Tillstånd till täkt får lämnas endast om det ställs säkerhet för endast om det ställs säkerhet de villkor som skall gälla för till- enligt 16 kap. 3 § för de villkor Om det finns särskilda som skall gälla för tillståndet. skäl får befria den Om det finns särskilda skäl får sökande från kravet på säkerhet. från kravet på säkerhet. Ansvaret för utredning och Detta kapitel skall tillämpas på mark- och vattenområden samt byggnader och anläggningar som är så förorenade att det kan medföra skada eller olägenhet för människors hälsa eller miljön. Detta kapitel skall tillämpas på 1.sådana föroreningar i mark- eller vattenområden, grund- vatten, byggnader eller anlägg- ningar som utgör allvarliga mil- jöskador eller som annars kan medföra skada eller olägenhet för människors hälsa eller miljön, och 2.allvarliga miljöskador av annat slag på ytvatten eller grundvatten eller på den bio- 1 Senaste lydelse 2005:571. logiska mångfalden av arter och naturliga livsmiljöer som skyddas i denna balk eller enligt före- skrifter som har meddelats med stöd av balken. Med allvarlig miljöskada avses i detta kapitel varje markförore- ning som utgör en betydande risk för skada på människors hälsa, skador på ytvatten eller grund- vatten som ekologiskt, kemiskt eller kvantitativt har en bety- dande påverkan på vattnet samt alla skador på biologisk mångfald som i betydande omfattning hindrar eller motverkar att en gynnsam bevarandestatus kan uppnås eller bibehållas för sådana arter och livsmiljöer som avses i första stycket. Var och en som bedriver eller har bedrivit en verksamhet eller eller anläggningar som anges i 1 § vidtagit en åtgärd som har bidra- är den som bedriver eller har git till en förorening eller annan bedrivit en verksamhet eller vid- tagit en åtgärd som har bidragit (verksamhetsutövare) är mot det allmänna skyldig att utföra eller åtgärder som behövs för att avhjälpa skadorna och olägen- I fråga om allvarliga miljö- skador skall även den som kon- verksamheten ansvara som verk- I fråga om föroreningar som enligt första stycket ett avhjäl- pande i skälig omfattning med de åtgärder som på grund av förore- ningarna behövs för att förebygga, hindra eller motverka att skada eller olägenhet uppstår för män- niskors hälsa eller miljön. bestämmas skall det beaktas hur som har förflutit sedan skyldighet den ansvarige hade att utövare visar att han bidragit till mån, skall även detta beaktas vid Kan inte någon verksamhets- utövare utföra eller bekosta efter- uppkommit, skall den som enligt behandling av en förorenad fas- tighet är var och en efterbehand- lingsansvarig som förvärvat fas- der som behövs för att förebygga tigheten och vid förvärvet känt ytterligare skada på miljön och till föroreningarna eller då borde risk för människors hälsa samt ha upptäckt dem. om vad som hänt och till denna lämna förslag om hur skadan (1999:1229) ansvarar endast en förvärvare som känt till förore- I fråga om förorenad detsamma den som förvärvat den 2 Senaste lydelse 2004:441. fastighet där byggnaden eller anläggningen är belägen. Med förvärv av fastighet likställs för- värv av tomträtt.Första stycket tillämpas inte när en bank eller ett kreditmarknadsföretag har förvärvat en fastighet för att skydda fordran enligt 7 kap. 3 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. Efterbehandlingsansvaret innebär att den ansvarige i skälig omfattning skall utföra eller be- kosta de efterbehandlingsåtgärder som på grund av föroreningar behövs för att förebygga, hindra eller motverka att skada eller olä- genhet uppstår för människors hälsa eller miljön. När ansvarets omfattning skall bestämmas skall det beaktas hur som har förflutit sedan föroreningarna ägt rum, vilken skyldighet den an- svarige hade att förhindra fram- tida skadeverkningar och om- ständigheterna i övrigt. Om en verksamhetsutövare visar att han bidragit till föroreningen endast i begränsad mån, skall även detta beaktas vid bedömningen av ansvarets omfattning. Preskriptionslagen (1981:130) är inte tillämplig på efterbehand- lingsansvar. Verksamhetsutövares ansvar enligt 2 och 3 §§ för allvarlig miljöskada gäller inte 1.om skadan orsakats av väp- nade konflikter, fientligheter, in- bördeskrig eller uppror eller av exceptionella och oundvikliga naturfenomen som det inte varit möjligt att skydda sig emot, 2.om skadan orsakats av verksamhet vars främsta syfte är att tjäna landets försvar eller in- ternationell säkerhet eller vars enda syfte är att skydda mot na- turkatastrofer, 3.om skadan är en följd av efterlevnaden av tvingande myn- dighetsbeslut som inte föranletts av verksamhetsutövarens egen verksamhet, eller 4.om skadan omfattas av någon av följande konventioner eller internationella avtal: a) konventionen av om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja (SÖ 1995:20), b) konventionen av om upprättandet av en inter-nationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja (SÖ 1995:19), c)konventionen av om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom bunkerolja, d)konventionen av om ansvar och ersättning för skada i samband med sjö- transport av farliga och skadliga ämnen, e)konventionen av om ansvar för skada isamband med transport av far- ligt gods på väg, järnväg eller inre vattenvägar, f)av om skadestånds- ansvar på atomenergins område (SÖ 1968:17) och den tilläggs- konvention som ingicks i (SÖ 1968:19), g)av om ansvarighet vid atomskada, h)konventionen av om supplerande ersättning för atomskada, i)gemensamt protokoll av rörande tillämpningen av Wienkonven- tionen och (SÖ 1992:2), eller j)Brysselkonventionen av om ska- deståndsansvar vid sjötransport av atomsubstans (SÖ 1974:42). Vidare gäller ansvaret enligt 2 § för allvarlig miljöskada bara i den mån det inte kan anses oskä- ligt med hänsyn till att skadan orsakats av utsläpp eller andra uttryckligen tillåtna eller god- kända enligt författning eller till- stånd av myndighet, eller som inte ansågs skadliga enligt den vetenskapliga och tekniska kun- Den som äger en fastighet som efterbehandlas kan trots frihet från ansvar enligt 2 eller 3 § för- pliktas att i skälig utsträckning behövs för att avhjälpa miljö- svara för kostnader som mot- skador som avses i 1 § 1. på en svaras av den värdeökning på fastighet är var och en ansvarig i den fasta egendomen och vid för- eller då borde ha upptäckt dem. Avser förvärvet en privat- bostadsfastighet enligt 2 kap. 13 § som känt till föroreningen. som förvärvat det område där Med förvärv av fastighet likställs förvärv av tomträtt. när en bank eller ett kreditmark- nadsföretag har förvärvat en fas- tighet för att skydda fordran en- Ansvaret för en fastighetsägare är ansvariga enligt 2 §, skall de eller en tomträttshavare enligt 5 § svara solidariskt i den utsträck- innebär att denne i skälig omfatt- ning inte annat följer av att ning skall utföra eller bekosta ansvaret är begränsat enligt 4 § behövliga utredningar och åtgär- der enligt vad som sägs i 2 § utövare som visar att hans eller hennes bidrag till föroreningen är så obetydligt att det inte ensamt dock ansvara endast för den del som motsvarar bidraget. har betalat skall fördelas mellan dem efter vad som är skäligt med hänsyn till den omfattning i vil- ken var och en har medverkat till föroreningen och till omständig- heterna i övrigt. Den som äger en fastighet där enligt 3 §, skall de svara soli- åtgärder vidtas kan trots frihet dariskt i den utsträckning annat från ansvar enligt 2 eller 5 § för- inte följer av att ansvaret är pliktas att i skälig utsträckning begränsat enligt 4 § första stycket. svara för kostnader som motsva- ras av den värdeökning på fastig- har betalat skall fördelas mellan heten som åtgärderna medför. dem efter vad som är skäligt med hänsyn till vad de insett vid för- I frågor om ansvar för kostna- der att utreda föroreningar inom är ansvariga enligt 2 § skall de svara solidariskt i den utsträck- område eller en sådan byggnad ning annat inte följer av att eller anläggning som avses i 1 § ansvaret är begränsat enligt 2 § tillämpas 2-4 samt 6 och 7 §§. Ägaren till en fastighet, bygg- utövare som visar att hans eller nad eller anläggning som avses i första stycket kan trots frihet från eller skadan är så obetydligt att ansvar enligt 2 eller 3 § förpliktas det inte ensamt motiverar åtgär- att svara för utredningskostnader der enligt detta kapitel, skall dock som rör fastigheten i den ansvara endast för den del som utsträckning det är skäligt med hänsyn till den nytta ägaren kan antas få av utredningen, de per- har betalat skall fördelas mellan dem efter vad som är skäligt med hänsyn till den omfattning i vil- ken var och en har medverkat till föroreningen eller skadan och till omständigheterna i övrigt. Den som äger eller brukar en fastighet skall oavsett om området enligt 5 §, skall de svara soli- dariskt i den utsträckning annat om det upptäcks en förorening på inte följer av att ansvaret är medföra skada eller olägenhet för ansvariga har betalat skall för- människors hälsa eller miljön. delas mellan dem efter vad som är skäligt med hänsyn till vad de insett vid förvärvet och omstän- digheterna i övrigt. Ägaren till en fastighet, bygg- beslut förklara ett mark- eller nad eller anläggning som avses i 1 § kan trots frihet från ansvar område om det är så allvarligt enligt 2 eller 5 § förpliktas att förorenat att det med hänsyn till riskerna för människors hälsa och som rör fastigheten i den det är skäligt med skriva om begränsningar i mark- hänsyn till den nytta ägaren kan användningen eller andra försik- antas få av utredningen, de per- hälso- och miljöfarlighet, förore- för spridning och den omgivande miljöns känslighet. får vid vite före- lägga den som är ansvarig enligt 8 § att ge in den utredning som behövs för prövningen. I före- läggandet får före- skriva om tillträde för efter- behandling enligt 28 kap. 5 §. kan även låta utföra nödvändig utredning på den ansvariges bekostnad. Preskriptionslagen (1981:130) är inte tillämplig på skyldighet att vidta åtgärder enligt detta kapitel. När ett område förklaras som Den som äger eller brukar en fastighet skall oavsett om området sen besluta om inskränkningar i vissa åtgärder som fastighetsägare om det upptäcks en förorening eller någon annan vill vidta skall eller annat förhållande på fastig- vara förenade med villkor eller heten som kan medföra skada skall föregås av en anmälan till hälsa eller miljön. sådan anmälningsplikt som anges i första stycket får avse grävning, bebyggelseåtgärder, ändrad mark- användning samt andra åtgärder som kan innebära att belastningen av förore- ningar i och omkring området kan kommaatt öka, att den miljömässiga situa- tionen annars försämras, eller att framtida efterbehand- lingsåtgärder försvåras. får även besluta att sådana åtgärder inte får vidtas eller att fastighet inte får överlåtas förrän nödvändiga markunder- sökningar har utförts. Upptäcks ett överhängande hot meddela nya villkor eller upp- häva beslutet om miljöriskområde som avses i 1 § skall den som när ett miljöriskområde har efter- behandlats eller när förorening- arna där av någon annan orsak att avvärja hotet genast under- minskat så att meddelade villkor om inskränkningar i mark- detta och sedan också underrätta användningen eller andra försik- Regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer får beslut förklara ett mark- eller område om det är så allvarligt förorenat att det med hänsyn till riskerna för människors hälsa och miljön är nödvändigt att före- skriva om begränsningar i mark- användningen eller andra försik- hälso- och miljöfarlighet, för- för spridning och den omgivande får vid vite före- lägga den som är ansvarig enligt 8 § att ge in den utredning som behövs för prövningen. skriva om tillträde för efter- kan även låta utföra nödvändig utredning på den ansvariges bekostnad. När ett område förklaras som miljöriskområde skall länsstyrel- sen besluta om inskränkningar i markanvändningen eller om att vissa åtgärder som fastighetsägare eller någon annan vill vidta skall vara förenade med villkor eller skall föregås av en anmälan till tillsynsmyndigheten. Sådana inskränkningar och sådan anmälningsplikt som anges i för- sta stycket får avse grävning, schaktning och markarbeten, bebyggelseåtgärder, ändrad mark- användning samt andra åtgärder som kan innebära att belastningen av för- oreningar i och omkring området kan komma att öka, – att den miljömässiga situa- tionen annars försämras, eller – att framtida efterbehand- lingsåtgärder försvåras. Läns- styrelsen får även besluta att sådana åtgärder inte får vidtas eller att fastighet inte får överlåtas förrän nödvändiga markunder- sökningar har utförts. skall ändra eller meddela nya villkor eller upp- häva beslutet om miljöriskområde när ett miljöriskområde har efter- behandlats eller när förorening- arna där av någon annan orsak minskat så att meddelade villkor om inskränkningar i mark- användningen eller andra försik- tighetsmått är nöd- vändiga. Regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om miljöriskområden. avfall får meddelas endast om avfall får meddelas endast om ekonomisk säkerhet för att de säkerhet enligt 16 kap. 3 § för att de skyldigheter som gäller för görs eller vidtar någon annan lämplig åtgärd för sådant säker- 3 Senaste lydelse 2002:175. Tillstånd, godkännande eller dispens enligt balken eller enligt föreskrifter meddelade med stöd av balken, får för sin giltighet göras beroende av att den som avser att bedriva verksamheten ställer säkerhet för kostnaderna för efterbehandling och andra återställningsåtgärder som verk- samheten kan föranleda. Staten, kommuner, landsting och kom- munalförbund behöver inte ställa säkerhet. Om det kan antas att ställd säkerhet är tillräcklig, får den myndighet som prövar frågan om tillstånd, godkännande eller dispens besluta om ytter- ligare säkerhet. I fråga om beskaffenheten av säkerheten gäller 2 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten skall prövas av tillståndsmyndig- heten och förvaras av länsstyrel- sen. Tillstånd, godkännande eller dispens enligt balken eller enligt föreskrifter meddelade med stöd av balken, får för sin giltighet göras beroende av att den som avser att bedriva verksamheten ställer säkerhet för kostnaderna för efterbehandling och andra återställningsåtgärder som verk- samheten kan föranleda. Staten, kommuner, landsting och kommunalförbund behöver inte ställa säkerhet. En säkerhet skall godtas om den visas vara betryggande för sitt ändamål. Säkerheten kan ställas efter hand enligt en plan som vid varje tid tillgodoser det aktuella behovet av den. Om det kan antas att ställd säkerhet är tillräcklig eller att den är större än vad som behövs, kan den myndighet som prövar frågan om tillstånd, god- kännande eller dispens på läns- styrelsens eller verksamhets- utövarens begäran besluta om en anpassning av säkerheten till det aktuella behovet. Säkerheten skall prövas av till- ståndsmyndigheten och förvaras av . Överklagbara domar eller beslut får överklagas av en ideell förening som enligt sina stadgar har till ändamål att tillvarata Överklagbara domar eller beslut får överklagas av en ideell förening som enligt sina stadgar har till ändamål att tillvarata domar och beslut om tillstånd, domar och beslut om tillstånd, godkännande eller dispens enligt godkännande eller dispens eller För att få överklaga tillsyn enligt denna balk. domar och beslut skall en före- få överklaga domar och beslut ning ha bedrivit verksamhet i skall en förening ha bedrivit ha lägst 2 000 medlemmar. och ha lägst 2 000 får dock inte överklaga beslut som rör Försvars- makten, , eller Försva- rets radioanstalt. En miljöorganisation som vill överklaga en dom eller ett beslut som avses i första stycket skall göra det innan tiden för över- klagande gått ut för dem som varit parter eller annars såsom sak- ägare haft klagorätt i målet eller ärendet. 24 kap. Tillstånds giltighet, omprövning m.m. Om en dom eller ett beslut som har meddelats i ett ansök- ningsmål enligt 21 kap. 1 § för- sta stycket denna balk eller 7 kap. 1 § lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser om vat- tenverksamhet avser tillstånd till en verksamhet enligt balken och domen eller beslutet har vunnit laga kraft, gäller tillståndet mot alla, såvitt avser frågor som har prövats i domen eller beslutet. Detsamma gäller beslut om till- stånd till miljöfarlig verksamhet som har meddelats av läns- styrelse eller kommun med stöd av 9 kap. 8 § samt beslut om till- stånd till markavvattning som har meddelats av länsstyrelse enligt 11 kap. Om en dom eller ett beslut som har meddelats i ett ansök- ningsmål enligt 21 kap. 1 § för- sta stycket denna balk eller 7 kap. 1 § lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser om vat- tenverksamhet avser tillstånd till en verksamhet enligt balken och domen eller beslutet har vunnit laga kraft, gäller tillståndet mot alla, såvitt avser frågor som har prövats i domen eller beslutet. Detsamma gäller tillstånd till miljöfarlig verksamhet som har meddelats av länsstyrelse eller kommun med stöd av 9 kap. 8 § samt beslut om tillstånd till markavvattning som har med- utförandet av en vattenanlägg- förandet av en vattenanläggning, ning, innefattar det rätt att innefattar det rätt att bibehålla Till följd av detta