sou · GUB350d2 · 2007-01-01 00:00:00 — Av första stycket framgår att har samma in- gripandemöjligheter mot anknutna ombud som mot svenska värde- pappersinstitut, börser och clearingorganisationer. Enligt andra stycket ges en möjlighet att återkalla registreringen för ett anknutet ombud om denne har förklarat sig avstå från den. Anknutna ombud har behandlats i avsnitt 8.2. Ingripande mot utländska värdepappersföretag 25 kap. 10 och 11 §§ Paragraferna motsvarar närmast 6 kap. 8 b § lagen om värde- pappersrörelse och motsvarar delar av artikel 62 i MiFID. Bestämmelsen anger hur ska agera om ett utländskt värdepappersföretag som hör hemma inom EES över- träder bestämmelserna i denna lag. Till skillnad från vad som gäller är reglerna utformade på olika sätt beroende på om företaget överträder en bestämmelse som enligt artikel 32.7 i MiFID har tilldelats befogenheter att övervaka eller om före- taget överträtt en annan bestämmelse. Paragrafen har behandlats i avsnitt 15.2.4. 25 kap. 12 § Paragrafen motsvarar 6 kap. 8 c § lagen om värdepappersrörelse och artikel 19.9 i ISD. Någon motsvarighet till bestämmelsen i ISD finns inte i MiFID men det följer av bestämmelserna om EU-passet i artiklarna 31 och 32 i MiFID att ett företag som mist sitt tillstånd i sin hemmedlemsstat inte längre har rätt att driva värdepappers- rörelse här i landet. 25 kap. 13 § Paragrafen motsvarar närmast 6 kap. 8 d § lagen om värdepappers- rörelse. Bestämmelsen behandlar möjligheter att ingripa mot ett utländskt värdepappersföretag hemmahörande utanför EES och som driver värdepappersrörelse genom filial här i landet. Till skillnad mot vad som gäller för EES-företag har in- spektionen i förevarande fall gett det utländska företaget ett ut- tryckligt tillstånd att driva värdepappersrörelse här i landet och har även behörighet att återkalla tillståndet eller på annat sätt ingripa mot företaget. I det fall företaget i förekommande fall inte upp- fyller sina skyldigheter gentemot insättningsgarantin eller investe- rarskyddet kan inspektionen vidta de åtgärder mot företaget som framgår av andra stycket. Ingripanden mot utländska företag som har tillstånd att driva en reglerad marknad eller clearingorganisation från filial här i landet 25 kap. 14 § Paragrafen motsvarar delar av artikel 62.3 i MiFID. När det gäller utländska företag hemmahörande inom EES som driver en reglerad marknad här i och som har överträtt en bestämmelse i denna lag gäller samma förfarande som det som gäller för värdepappersföretag enligt 11 §. För övriga företag som har fått tillstånd att driva en reglerad marknad eller en clearing- organisation från filial här i landet gäller i huvudsak samma bestäm- melser om ingripande som de som gäller för svenska värdepappers- institut, börser och clearingorganisationer. 25 kap. 15 § Paragrafen, som saknar motsvarighet i tidigare reglering, har utformats efter förebild från 15 kap. 7 § lagen om bank- och finan- sieringsrörelse (se prop. 2002/03:139, s. 386 f och 551). Av första stycket framgår att får besluta att en anmärkning eller varning får kombineras med en straffavgift. Det är inte möjligt att kombinera förelägganden och förbud med straff- avgift. I dessa fall kan i stället vite användas. Möjligheten att besluta om straffavgift står bara till buds i de fall som anges i 1 §, dvs. vid vissa regelöverträdelser. Som förutsättning för att en straffavgift ska kunna meddelas gäller enligt första stycket att meddelat varning eller anmärkning. Något uttryckligt krav på oaktsamhet eller uppsåt hos ansvarig företrädare för företaget har inte ställts upp. Det agerande eller den försummelse som föranlett anmärkningen eller varningen torde dock som regel innehålla något av dessa moment. Av andra stycket framgår att straffavgiften tillfaller staten. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 14.5. 25 kap. 16 § Paragrafen saknar motsvarighet i nuvarande reglering och har utformats efter förebild från 15 kap. 8 § lagen om bank- och finan- sieringsrörelse (se prop. 2002/03:139, s. 386 f och 551 f). Denna bestämmelse har i sin tur utformats efter förebild från 24 och 25 §§ marknadsföringslagen (1995:540). Av första stycket framgår inom vilka beloppsgränser som straff- avgiften kan bestämmas. Enligt andra stycket får avgiften inte överstiga av om- sättningen under närmast föregående räkenskapsår. I förarbetena till lagen om bank- och finansieringsrörelse diskuteras om begräns- ningsregeln i stället ska styras utifrån företagets rörelseintäkter. Bl.a. med hänsyn till att rörelseintäkterna kan vara negativa ansåg man att omsättningen var en bättre utgångspunkt. Årsomsätt- ningen används vidare som utgångspunkt för bestämmande av marknadsföringsavgift enligt marknadsföringslagen och kon- kurrensskadeavgift i konkurrenslagen. Efter ikraftträdandet av lagen om bank- och finansieringsrörelse har omsättningen även används som utgångspunkt i en liknande bestämmelse om straff- avgift i lagen om försäkringsförmedling. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 14.5. 25 kap. 17 § Paragrafen saknar motsvarighet i nuvarande reglering och har utformats efter förebild från 15 kap. 9 § lagen om bank- och finan- sieringsrörelse (se prop. 2002/03:139, s. 386 f och 552 f). Av bestämmelsen framgår att när storleken på straffavgiften bestäms ska särskild hänsyn tas till hur allvarlig den överträdelse som har föranlett anmärkningen eller varningen är och hur länge den har pågått. Straffavgiftens storlek ska i detta sammanhang ses som ett sätt att ytterligare gradera anmärkningen eller varningen. Redan i valet av sanktion, ligger en bedömning av hur allvarlig överträdelsen är. Varning används som framgår av 1 § för allvar- ligare överträdelser än anmärkning. Bestämmelsen utesluter inte att även andra omständigheter än allvarligheten av överträdelsen och hur länge den har pågått kan beaktas när avgiftens storlek bestäms. I mildrande riktning bör kunna beaktas exempelvis om företaget snabbt upphör med överträdelsen sedan den påtalats av Finans- inspektionen och om företaget samarbetar väl med inspektionen under utredningen. Även förhållandena hos det företag som gjort överträdelsen bör naturligtvis beaktas. Exempelvis kan vad som upplevs som en avskräckande avgift för ett mindre företag med måttlig omsättning framstå som i det närmaste obetydligt för före- tag med stora ekonomiska resurser. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 14.5. 25 kap. 18 § Paragrafen saknar motsvarighet i nuvarande reglering och har ut- formats efter förebild från 15 kap. 10 § lagen om bank- och finan- sieringsrörelse (se prop. 2002/03:139, s. 387 f och 553). ska föra på ett svenskt värdepappersinstitut, en börs eller en clearingorganisation en förseningsavgift om före- tagen inte lämnar sådana upplysningar som företagen, enligt föreskrifter, är skyldiga att ge in till . Det överlåts åt att avgöra om försenad rapportering i ett visst fall ska medföra förseningsavgift med maxi- malt belopp eller om förseningen är av sådan karaktär att avgiften bör bestämmas till ett lägre belopp eller efterges. Allmänt kan sägas att en längre försening i regel är allvarligare än en försening med endast någon dag. Å andra sidan kan även mindre förseningar vid upprepade tillfällen vara allvarligt. Vid bestämmande av avgiftens storlek ska hänsyn också tas till institutets storlek. Om ett kredit- institut skulle motsätta sig att ge in en viss rapport till Finans- inspektionen har inspektionen möjlighet att förelägga institutet vid vite att komma in med rapporten. Vid upprepade fall av underlåten eller försenad rapportering kan inspektionen meddela anmärkning eller varning. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 14.5. Verkställighet av beslut om straffavgift och förseningsavgift 25 kap. 19–22 §§ Paragraferna saknar motsvarighet i nuvarande reglering och har utformats efter förebild från 15 kap. 11–14 § lagen om bank- och finansieringsrörelse (se prop. 2002/03:139, s. 553 f). Av 3 kap. 1 § första stycket 6 utsökningsbalken följer att en förvaltningsmyndighets beslut får verkställas enligt den lagen om det finns en särskild föreskrift om detta. beslut om straffavgift och förseningsavgift ska utgöra en exeku- tionstitel som kan verkställas utan domstolsförfarande. En bestäm- melse om detta har tagits in i 20 §. Av den paragrafen framgår att beslut att påföra straffavgift eller försenings- avgift får verkställas om den är obetald och förfallen till betalning. Detta nödvändiggör dock en bestämmelse om när avgiften är för- fallen till betalning och till vem avgiften ska betalas. I 19 § finns därför en bestämmelse som anger att straffavgiften eller försenings- avgiften ska betalas till efter det att beslutet om den vunnit laga kraft eller den som anges i beslutet. För att fullständiga bilden anges i 21 § att om straffavgiften eller förseningsavgiften inte betalas i rätt tid ska lämna den obetalda avgiften för indrivning. Den paragrafen klargör också att mål om uttagande av fordran handläggs som allmänt mål hos kronofogdemyndigheten. I 22 § finns också en bestämmelse om att en straffavgift eller för- seningsavgift som påförts faller bort i den utsträckning verkställig- het inte har skett från det att domen vann laga kraft. Ingripanden mot den som saknar tillstånd m.m. 25 kap. 23 § Paragrafen motsvarar i sak 6 kap. 10 § lagen om värdepappers- rörelse och 11 kap. 8 § börs- och clearinglagen. Första stycket ger möjlighet att agera mot den som driver verksamhet enligt lagen utan tillstånd. Ett företag kan driva börsliknande verksamhet utan att ha tillstånd att driva en reglerad marknad, t.ex. ett värdepappersinstitut som driver en MTF eller annan organiserad handel. Om värdepappersinstitutet i ett sådant fall använder sig av ordet börs i sin firma eller som beteck- ning på verksamheten ska ingripa genom ett föreläggande. Det kan uppkomma osäkerhet huruvida en viss verksamhet ska anses som tillståndspliktig verksamhet. Enligt andra stycket kan i sådana fall rikta en formell förfrågan till före- taget som bedriver verksamheten. Enligt 33 § får ett föreläggande med stöd av första eller andra stycket förenas med vite. Avser ett föreläggande ett utländskt före- tag, får föreläggandet enligt tredje stycket riktas såväl mot före- taget som mot den som här i landet är verksam för företagets räkning. Särskilda bestämmelser om ingripande mot utgivare m.m. 25 kap. 24–32 §§ Paragraferna motsvarar 11 a kap. 3–10 och 12 §§ i förslaget till lag om ändring i börs- och clearinglagen enligt promemoria Informationskrav i noterade företag, m.m. (Ds 2006:6) och innehåller särskilda bestämmelser om ingripande mot utgivare. Bestämmelserna har sin grund i öppenhetsdirektivet. Endast språk- liga justeringar har gjorts för att nå överensstämmelse med lagens nya begrepp och definitioner. Begreppet fondpapper har ersatts med överlåtbara värdepapper och begreppet noterade vid en börs eller auktoriserad marknadsplats har ersatts med upptagna till handel på en reglerad marknad i . För en närmare kommen- tar hänvisas till ovan nämnda promemoria. I konsekvens med regeln i 2 § har i 27 § föreliggande förslag tillagts att får avstå från ingripande mot en utgivare, om något annat organ har vidtagit åtgärder mot företaget och dessa åtgärder bedöms tillräckliga. I praktiken torde nämligen åtgärder mot utgivare som regel företas av börsen genom dess disciplinnämnd, och det är i sådana fall endast undantagsvis påkallat att även ingriper, något som skulle innebära en dubbelbestraffning. 25 kap. 33 § Paragrafen motsvarar 6 kap. 12 § lagen om värdepappersrörelse och 11 kap. 10 § börs- och clearinglagen. Enligt paragrafen får förena föreläggande eller förbud enligt lagen med vite. har dock inte rätt att döma ut ett förelagt vite, utan inspektionen får enligt allmänna regler ansöka vid länsrätt om att vitet ska dömas ut. Bestämmelser om vite finns i lagen (1985:206) om vite. 26 kap. 1 § Paragrafen reglerar möjligheterna till överklagande och motsvarar närmast överklagandebestämmelserna i 7 kap. 1 § lagen om värde- pappersrörelse och 12 kap. 1 § § börs och clearinglagen. Bestäm- melsen innebär tillsammans med 2 § att artikel 52.1 i MiFID inför- livas. Första stycket motsvarar 7 kap. 1 § första stycket lagen om värde- pappersrörelse och 12 kap. 1 § första stycket börs- och clearing- lagen. Beslut av att kalla till sammanträde med ett företags styrelse och att förelägga den som driver verksamhet att lämna upplysningar som behövs för att bedöma om lagen är tillämplig kommer på samma sätt som inte att kunna över- klagas. Skälet är att det här är fråga om endast förberedande beslut och att ett överklagande skulle kunna fördröja utredning i onödan. Andra stycket överensstämmer med 7 kap. 1 § andra stycket lagen om värdepappersrörelse enligt förslaget till ändring av bestäm- melsen (se prop. 2005/06:45, Finansiella konglomerat). Till skillnad från vad som gäller enligt 12 kap. 1 § andra och tredje styckena börs- och clearinglagen ska i princip samtliga beslut av Finans- inspektionen som får överklagas enligt den nya lagen överklagas hos allmän förvaltningsdomstol, dvs. länsrätt (jfr 14 § lagen (1971:289)om allmänna förvaltningsdomstolar). Detta gäller dock inte beslut som avses i 20 § första stycket 5 förvaltningslagen (1986:223), dvs. ärenden som gäller meddelande av föreskrifter som avses i 8 kap. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 16.1.2. Enligt tredje stycket krävs prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. får enligt fjärde stycket bestämma att beslut om förbud, föreläggande eller återkallelse ska gälla . 26 kap 2 § Paragrafen motsvarar 7 kap. 2 § lagen om värdepappersrörelse. Av första stycket framgår att en underlåtenhet från Finansinspek- tionens sida att fatta beslut i ett tillståndsärende under vissa förut- sättningar kan bli föremål för prövning i domstol. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 16.1.2. 26 kap. 3 § Paragrafen motsvarar närmast 12 kap. 2 § börs- och clearinglagen. Av bestämmelsen framgår att den som är missnöjd med ett beslut om att avslå en ansökan inregistrering av ett överlåtbart värdepapper får väcka talan mot börsen vid allmän domstol. Det- samma gäller beslut om avnotering och avregistrering av ett finan- siellt instrument. Den som är missnöjd med börsens beslut om att avslå en ansökan om upptagande av ett finansiellt instrument till handel kan dock inte väcka talan med stöd av denna paragraf. Detta har behandlats närmare i avsnitt 13.6. 26 kap. 4 § Paragrafen motsvarar 1 kap. 8 c § lagen om värdepappersrörelse samt 2 kap. 11 § och 8 kap. 4 § börs- och clearinglagen och inne- håller en bestämmelse om ansvar för den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot ett meddelandeförbud enligt 1 kap. 13 §. Påföljden är böter. För en närmare kommentar hänvisas till prop. 2004/05:144, s. 196. Lagen om värdepappersmarknaden medför behov av följdändringar i ett stort antal lagar. Utredningen har därför gjort sökningar i SFS efter dels hänvisningar till lagen om värdepappersrörelse och börs- och clearinglagen, dels olika termer. I de flesta fall är det fråga om helt okomplicerade anpassningar som inte behöver kommenteras närmare. T.ex. kommer nedan inte att kommenteras sådana fall då endast en hänvisning till lagen om värdepappersrörelse eller börs- och clearinglagen ändrats på det sättet att hänvisningen i stället kommer att gälla den nya lagen om värdepappersmarknaden. innebär utredningens förslag till följdändringar emellertid tolkningar av begrepp i gällande rätt som det finns anledning att kommentera. Främst rör det fall när begreppet börs har använts i olika lagar. Begreppet inbegriper i vissa lagar både utländska och svenska börser medan man i andra lagar endast avser en svensk börs. Utredningen har ansett det vara av värde att oklarhet om bestämmelsernas innebörd i detta hänseende såvitt möjligt undan- röjs och i förekommande fall föreslagit ändringar i detta syfte. Det kan emellertid inte helt uteslutas att det även i fortsättningen finns utrymme för sådana tolkningsspörsmål Utredningen har genomgående försökt använda begreppet regle- rad marknad när det är själva marknadsplatsen som bestämmelsen avser. Med detta begrepp avses detsamma som i lagen om värde- pappersmarknaden, dvs. termen innefattar både marknader i och marknader inom EES. Om en bestämmelse däremot åsyftar det företag som beviljats tillstånd att driva marknaden, används begreppet börs. Det kan noteras att börs i lagen om värdepappersmarknaden definieras som ett svenskt aktiebolag eller svensk ekonomisk förening som har fått tillstånd att driva en eller flera reglerade marknader. Detta är en skillnad i förhållande till definitionen i börs- och clearinglagen som även innefattar ett ut- ländskt företag som har fått tillstånd att driva en eller flera regle- rade marknader från filial här i landet. Vidare har begreppet noterad i olika böjningsformer i ett stort antal bestämmelser bytts ut mot begreppet upptagen till handel. I förslaget till lag om kapitaltäckning och stora exponeringar används begreppet erkänd börs (2 kap. 7 §). En definition av detta begrepp finns i kommissionens förslag till omarbetning av det s.k. kreditinstitutsdirektivet (2000/12/EG) och kapitalkravsdirektivet (1993/6/EG). och rådet har enats om innehållet i dessa direktiv men direktiven är ännu inte antagna. Med hänsyn till att begreppet definieras i en EG-författning har utredningen valt att låta begreppet erkänd börs stå kvar. Utredningen har i avsnitt 7.4.4 föreslagit att begreppet aukto- riserad marknadsplats utmönstras ur den svenska lagstiftningen. Begreppet auktoriserad marknadsplats föreslås därför utgå i de lagar där det förekommer. Dessa ändringar kommer inte att kommenteras särskilt i de enskilda bestämmelserna. 19.2.2Förslag till ändring i sekretesslagen (1980:100) 8 kap. 5 § Bestämmelsen i andra stycket tillkom ursprungligen i samband med att det infördes en möjlighet för att pröva lämpligheten hos större ägare i bankaktiebolag och kredit- marknadsbolag. Med ärenden om innehav av aktier förstås både ärenden i vilka inspektionen prövar förvärv av kvalificerade innehav och ärenden där inspektionen prövar lämpligheten hos den som har ett sådant innehav. Bestämmelsen har senare utvidgats så att den i sin nuvarande lydelse även gäller för bl.a. värdepappersbolag samt börser, auktoriserade marknadsplatser och clearingorganisationer. Begreppet börs har fått stå kvar i utredningens förslag då det rimligen endast är svenska företag som avses. Bestämmelsen i sjätte stycket infördes för att börsen på ett effektivt sätt skulle kunna fullgöra sina marknadsövervak- ningsskyldigheter (se prop. 1997/98:71. s. 58 ff). Bestämmelsen innebär en möjlighet för att lämna ut uppgifter som omfattas av sekretess till en börs. Som framgått ovan inne- fattas i definitionen börs i utredningens förslag till ny lag om värde- pappersmarknaden endast ett svensk aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening. Eftersom marknadsövervakningsskyldigheten även gäller utländska företag som erhållit tillstånd att driva en reglerad marknad från filial här i landet har ett undantag gjort även för dessa företag. 19.2.3Förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713) 1 kap. 11 § Enligt första stycket får ett privat försäkringsaktiebolag eller en aktieägare i ett sådant bolag inte genom annonsering söka sprida aktier eller teckningsrätter i bolaget eller av bolaget utgivna skulde- brev eller optionsbevis. Av fjärde stycket i sin nuvarande lydelse framgår att värdepapper enligt första stycket inte får bli föremål för handel på börs eller annan organiserad marknadsplats. Enligt förarbetena till bestämmelsen avses med börs såväl svenska som utländska börser och marknadsplatser (prop. 1994/95:70, s. 174). Som exempel på handel som sker på annan organiserad marknadsplats nämns i förarbetena avtal som görs upp på telefon på penningmarknaden och företag som har fått aukto- risation att driva verksamhet som auktoriserad marknadsplats. Begreppet börs i bestämmelsen har i förslaget bytts ut mot reglerad marknad eller motsvarande marknad utanför EES. Be- greppet annan organiserad marknadsplats står kvar. Som ytterligare exempel på handel som sker på annan organiserad marknadsplats kan nämnas handel med aktier m.m. vid en MTF. 2 kap. 13 a § Begreppet svensk eller utländsk börs har ersatts med reglerad marknad eller motsvarande marknad utanför EES. 5 kap. 5 § Begreppet svensk eller utländsk börs har ersatts med reglerad marknad eller motsvarande marknad utanför EES. 6 a kap. 3 § Av första stycket framgår att publika skade- och livförsäkringsaktie- bolag som får dela ut vinst och som är noterade vid en börs, auktoriserad marknadsplats eller någon annan reglerad marknad under vissa förutsättningar får förvärva egna aktier. enligt förarbetena företag som har fått auktorisation som börs enligt börs- och clearinglagen. Med reglerad marknad avses dels marknadsplatser inom EES, dels motsvarande marknader utanför EES (prop. 1999/2000:34, s. 114 och 141). I förslaget har uttrycket börs eller någon annan reglerad marknad därför ersatts med reglerad marknad eller motsvarande marknad utanför EES. 6 a kap. 7 och 18 §§ I paragraferna finns bestämmelser om när förvärv och överlåtelse av egna aktier får ske. Förfarandet är olika beroende på om förvärvet eller överlåtelsen sker på en börs, auktoriserad marknadsplats eller någon annan reglerad marknad inom EES eller om förvärvet eller överlåtelsen sker på en börs eller någon annan reglerad marknad utanför EES. Bestämmelserna har ändrats efter förebild från de tidigare föreslagna ändringarna i lagen ovan (jfr även prop. 1999/2000:34, s. 63 f). 7 kap. 10 och 10 b §§ Begreppet reglerad marknad som är öppen för allmänheten har i utredningens förslag bytts ut mot begreppet reglerad marknad eller motsvarande marknad utanför EES. Någon ändring i sak är inte avsedd. Begreppen infördes i samband med genomförandet av EG:s tredje skade- och försäkringsdirektiv.1 Reglerad marknad definieras i direktiven bl.a. som en finansiell marknad som av ett företags hemland betraktas som en reglerad marknad i avvaktan på att en definition antas i ett direktiv om investeringstjänster, dvs. Enligt definitionen kan en reglerad marknad dessutom, inom ramen för dessa direktiv, vara belägen i ett tredje land om mark- naden är godkänd av företagets hemland och uppfyller jämförbara krav. 1 Rådets direktiv /96/EEG och 92/49/EEG. 7 kap. 12 § Begreppet reglerad marknad har bytts mot reglerad marknad eller motsvarande marknad utanför EES. Bestämmelsen infördes i samband med genomförandet av det s.k. tjänstepensionsdirektivet.2 I detta direktiv används begreppet reglerad marknad men någon definition av begreppet finns inte. Eftersom det inte heller hänvisas till ISD i samband med detta begrepp tolkar utredningen det som att med reglerad marknad måste anses vara marknadsplatser såväl inom som utanför EES. Det är därför enligt utredningens mening lämpligt att knyta an till begreppet reglerad marknad så som den definieras i lagen om värdepappersmarknaden. I bestämmelsen måste därför införas be- greppet en motsvarande marknad utanför EES. 9 kap. 2 a och 23 §§ Bestämmelserna har sin grund i öppenhetsdirektivet (se Finans- departementets promemoria Informationskrav i noterade företag, m.m. (Ds 2006:6). Enligt artikel 2.1. c i öppenhetsdirektivet avses med reglerad marknad en sådan marknad som omfattas av definitionen i artikel 4.1.14 i MiFID. I departementspromemorian anges dock att med reglerad marknad ska avses dels marknads- platser inom EES som omfattas av gemenskapsrättens definition av reglerad marknad, dels motsvarande marknader utanför EES. Be- stämmelsens tillämpningsområde är således vidare än vad som följer av öppenhetsdirektivet. Begreppen noterade vid en svensk eller utländsk börs, en aukto- riserad marknadsplats eller någon annan reglerad marknad har ersatts med upptagna till handel på en reglerad marknad eller en motsvarande marknad utanför EES. Någon ändring i sak är inte avsedd. 2 och rådets direktiv /41/EG. 14 kap. 12 §