sou · GUB355 · 2007-01-01 00:00:00 — Paragrafen svarar mot 14 § lagen om införande av ABL. Paragrafen behandlar inlösen av minoritetsaktier som har påkallats före . Den har överförts från övergångsbestämmel- sen till de ändringar i fråga om inlösen i nuvarande FRL som träder i kraft nämnda dag. Paragrafen svarar mot 15 § lagen om införande av ABL. För försäkringsaktiebolag gäller fortsättningsvis i stora delar ABL:s föreskrifter om fusion. Av paragrafen framgår att äldre bestäm- melser gäller för en fusion, om bolagsstämman i samtliga överlåtande bolag har godkänt fusionsplanen före lagens ikraft- trädande. Äldre bestämmelser gäller även vid fusion genom absorption av helägt dotterbolag, om fusionsplanen har upprättats före ikraftträdandet. Tillämpningen av ABL på försäkringsaktiebolagen och FL på ömse- sidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar innebär delvis nya likvidationsbestämmelser för dessa företag. En likvidation som har beslutats före lagens ikraftträdande skall dock handläggas enligt de äldre bestämmelserna. En föreskrift härom har tagits in i denna paragraf. Genom paragrafen ges ömsesidiga försäkringsbolag anstånd med att tillämpa den nya bestämmelse som uppställer kravet att delägarrepresentanter på bolagsstämman skall utses av delägaren själv. Genom den nya försäkringsrörelselagen införs även beträffande försäkringsfordringar mot en försäkringsförening förmånsrätt i registerförda tillgångar. Av paragrafen framgår att sådan förmåns- rätt emellertid inte gäller om beslut om utmätning eller konkurs har fattats före lagens ikraftträdande. Tillämpningen av FL på försäkringsföreningar innebär att för sådana föreningar skall gälla den huvudregel om öppenhet som anges i 3 kap. 1 § första stycket FL. De föreningar som vid ikraft- trädandet av den nya lagen är registrerade enligt UFL skall dock kunna vara slutna som . Denna möjlighet slås fast i paragrafen. Genom den nya lagen skärps kraven på revisorer i en försäkrings- förening. Genom paragrafen ges möjlighet för en försäkringsföre- ning, som vid ikraftträdandet har en revisor som inte uppfyller de nya kraven, att följa de nuvarande bestämmelserna om revisors kvalifikationer till dess att den tid för vilken revisorn utsetts har gått ut. Paragrafen behandlar det fall att det vid lagens ikraftträdande har fattats beslut om överlåtelse av en understödsförenings rörelse. Överlåtelsen skall i ett sådant fall genomföras enligt äldre bestäm- melser. Av paragrafen framgår att en ansökan om registrering som en understödsförening gjort före den nya lagens ikraftträdande skall handläggas färdigt av . Enligt den nya lagen görs registreringar av , men hos inspektionen anhängiggjorda registreringsärenden skall alltså inte överflyttas till . har genom bestämmelserna om ingripande i den nya försäkringsrörelselagen fått vidgade möjligheter och större frihet att vidta åtgärder mot i första hand försäkringsföreningar. Överträdelser som ägt rum före lagens ikraftträdande skall därför som regel bedömas enligt äldre bestämmelser. Detta skall dock inte gälla om en tillämpning av de nya bestämmelserna skulle leda till ett mindre strängt ingripande. Bestämmelserna i 17 kap. i den nya försäkringsrörelselagen om överklagande innebär vissa ändringar i förhållande till gällande rätt. Av paragrafen framgår att beslut som har meddelats före lagens ikraftträdande överklagas enligt äldre bestämmelser. Som anförts i kommentaren till 4 § gäller enligt huvudregeln den nya lagstiftningen för försäkringsföretag även för företag som har bildats före lagens ikraftträdande. Av paragrafen framgår att om bolagsordningen eller stadgarna efter lagens ikraftträdande strider mot en bestämmelse i den nya försäkringsrörelselagen, ABL eller FL skall styrelsen till den första ordinarie stämman lägga fram förslag till ändring av bolagsordningen eller stadgarna. Paragrafen svarar mot 16 § lagen om införande av ABL. Paragrafen ger försäkringsföretagen möjlighet att redan innan den nya lagen träder i kraft besluta om de ändringar i bolagsordning eller stadgar som föranleds av den lagen. Ett sådant beslut skall enligt paragrafen ha verkan från och med lagens ikraftträdande. Paragrafen motsvarar 17 § lagen om införande av ABL. Paragrafen avser ömsesidiga försäkringsbolag vilkas firma har registrerats före ikraftträdandet av lag om försäkrings- rörelse. Ett sådant bolags firma behöver inte innehålla orden ömse- sidig och försäkring. Paragrafen överensstämmer med 23 § promul- gationslagen till nuvarande FRL. Paragrafen ger möjlighet för en försäkringsförening att använda ordet bank i sin firma, om den gjort det sedan utgången av . En bestämmelse med sådant innehåll finns bland övergångsbestämmelserna till UFL (se SFS 1987:625). I paragrafen ges en bestämmelse för brandförsäk- ringskontor. Bestämmelsen är överförd från 5 § införandelagen till nuvarande FRL. 15.3Förslaget till lag om inkomst- och förmögenhets- skatteregler vid gottskrivning av överskott i livförsäkringsaktiebolag Paragrafen anger lagens tillämpningsområde. Den skall enligt första stycket gälla vid en gottskrivning enligt införandelagen till försäkringsrörelselagen som görs av ett icke-vinstutdelande livförsäkringsaktiebolag. Av paragrafen framgår även att lagen inte gäller om försäkringstagarna gottskrivs överskottet som återbäring. Av andra stycket framgår att sedvanliga beskattningsregler gäller för frågor som inte reglerats i denna lag. Paragrafen är tillämplig på den utbetalning som sker som en engångsåtgärd enligt 9 § lagen om införande av försäkringsrörelse- lagen. Paragrafen fastslår som huvudregel att gottskrivningen inte medför en skattepliktig inkomst hos mottagaren. Om gottskriv- ningen sker till en arbetsgivare som har betalat premie för tjänste- pensionsförsäkring enligt nuvarande FRL medför den dock hos denne mottagare att en skattepliktig inkomst uppstår. Det sista fallet kan uppstå framför allt för en förmånsbestämd pensionsför- säkring om gottskrivningen sker till arbetsgivaren. Om däremot överskott från en premiebestämd pensionsförsäkring betalas till arbetstagaren kommer det enligt huvudregeln att vara skattefritt hos mottagaren. Paragrafen innebär att om gottskrivning sker genom inbetalningar på pensionssparkonto, t.ex. för gottskrivning av aktier, skall mottagaren inte kunna göra avdrag för sådana inbetalningar. Paragrafen innebär att om gottskrivning sker genom att aktier placeras på pensionssparkonto skall de därefter följa reglerna för sådana konton. Enligt första stycke regleras i denna paragraf hur gottskrivna aktier, efter gottskrivningstidpunkten, skall behandlas om de inte place- rats på ett pensionssparkonto. Återbäring och andra utbetalningar av överskott för sådana försäkringar som anges i andra stycket är enligt 8 kap. 24 § inkomst- skattelagen skattefria. Ett exempel på försäkring som omfattas av sådan skattefrihet är kapitalförsäkring. Bestämmelserna innebär att skattefrihet även skall gälla utdelning på gottskrivna aktier och den vinst som uppstår när aktierna säljs. Av tredje stycket framgår att skattefrihet skall gälla för utdelning på gottskrivna aktier för pensionsförsäkringar. Det gäller dock endast om livförsäkringsaktiebolaget vid gottskrivningen har ställt upp begränsningar för förfoganderätten över aktierna för att dispositioner inte kan ske i strid med de kvalitativa kraven för pensionsförsäkring. Fjärde stycket innebär att den vinst som uppstår när aktierna säljs skall tas upp som pension och beskattas som inkomst av tjänst om aktierna har gottskrivits på grund av en pensionsförsäkring. Detta gäller dock inte vinst vid aktieförsäljning av en sådan arbetsgivare som avses i 2 §. Paragrafen innebär att gottskrivning genom t.ex. kapitalandelslån för mottagaren i inkomstskattehänseende likställs med gottskriv- ning genom utgivande av aktier. I 58 kap. 6 § inkomstskattelagen anges vilka utbetalningar som får göras från en pensionsförsäkring. Av förevarande bestämmelse framgår att gottskrivning trots det får göras. Av paragrafen följer att avskattning enligt 58 kap. 19 § inkomst- skattelagen inte skall göras när gottskrivning sker. Paragrafen innebär att om en make genom bodelning överlåter det han har gottskrivits skall han fortsätta att vara skattskyldig för medlen. Paragrafen innebär att belopp som har gottskrivits, vid förmögen- hetsbeskattningen skall anses ingå i försäkringen. 15.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag I paragrafen har en ändring gjorts till följd av att överkursfonden i ett aktiebolag inte skall vara en bunden fond. Ändringen motsvarar de ändringar som gjordes i samband med införandet av ABL. Enligt punkten 4 övergångsbestämmelserna skall de medel som är avsatta till överkursfond vid ikraftträdandet överföras till reservfonden och kommer således även därefter att vara bundet eget kapital. Övriga ändringar är föranledda främst av ändrad terminologi i den nya försäkringsrörelselagen eller av att hänvisningar till bestämmel- ser i nuvarande FRL till följd av samordningen med ABL och FL är överflödiga och därför tas bort eller ersätts med hänvisningar till relevant bestämmelse i annan lag. 15.5Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:575) om europabolag Paragrafens tredje stycke har upphävts till följd av att lagens tillämpningsområde i fortsättningen skall omfatta också europa- bolag som har tillstånd att driva försäkringsrörelse. 15.6Förslaget till lag om ändring i försäkringsavtalslagen (2005:104) Paragrafens andra stycke har ändrats till följd av att dispensreglerna för försäkringsföreningar har ändrats. Paragrafen innebär att endast sådana försäkringsföreningar som har medgetts dispens enligt de angivna bestämmelserna i den nya försäkringsrörelselagen är undantagna från informationsskyldigheten. Av paragrafens andra stycke, som är nytt, följer att bestämmelserna i 15 kap. försäkringsavtalslagen om ianspråktagande av en försäk- ring och ersättning som utfaller från den skall gälla även för medel som har gottskrivits enligt 9 § lagen om införande av försäkrings- rörelselagen. Av övergångsbestämmelsen följer att en förening som när lagen träder i kraft inte behöver lämna information också efter lagens ikraftträdande får tillämpa detta undantag. Det gäller dock endast till dess en ansökan att driva försäkringsrörelse, som föreningen måste göra enligt införandelagen till den nya försäkringsrörelse- lagen, har prövats. 15.7Förslaget till lag om ändring i aktiebolagslagen (2005:551) Paragrafens andra stycke har ändrats som en följd av att nuvarande FRL upphävs och ABL blir tillämplig på försäkringsaktiebolag. 15.8Förslaget till lag om ändring i lagen (2006:000) om europakooperativ Paragrafens tredje stycke har ändrats till följd av att lagens tillämp- ningsområde i fortsättningen skall omfatta också europakooperativ som har tillstånd att driva försäkringsrörelse. Tre olika typer av följdändringar görs i övriga ändringsförslag. Den första avser hänvisningar till bestämmelser i nuvarande FRL vilka ersätts av hänvisningar till motsvarande bestämmelser i den nya försäkringsrörelselagen. Ett exempel på detta är hänvisningar till bestämmelserna om försäkringsklasser i 2 kap. 2 a och 2 b §§ nu- varande FRL, vilka ersätts med hänvisningar till 2 kap. 10 och 11 §§ nya försäkringsrörelselagen. Den andra avser ändringar på grund av förändringar i terminologi, t.ex. utbyte av ordet understödsföre- ning mot försäkringsförening. Den tredje avser hänvisningar till associationsrättsliga regler i nuvarande FRL, vilka till följd av sam- ordningen med ABL och FL är överflödiga och därför tas bort eller ersätts med hänvisningar till relevant bestämmelse i annan lag. Det kan i detta sammanhang uppmärksammas att även om begreppet koncession övergetts i förslaget till ny försäkrings- rörelselag har det behållits i lagen (1998:293) om utländska försäk- ringsgivares verksamhet i . har haft ett brett uppdrag. Utöver att presentera ett förslag till en ny försäkringsrörelselag har den haft att utreda förutsättningarna att i olika associationsformer bedriva försäkringsrörelse. En huvudfråga har därvid varit hur livförsäkringsverksamhet ska få bedrivas. Utredningens analys (som huvudsakligen presenteras i kapitel 5 och 8) utmynnar i krav på genomgripande förändringar för såväl icke vinstutdelande livför- säkringsaktiebolag som för ömsesidiga livbolag. Vi anser att utredningens förslag i denna del inte är tillräckligt underbyggda. Grundorsaken är att utredningen genom sina direktiv har varit hänvisad till associationsrättsliga lösningar. Vi menar att många av problemen i nuvarande livförsäkringsverksamhet har sin orsak i de avtalsvillkor som allmänt tillämpas på livförsäkrings- marknaden. Ändringar av de associationsrättsliga reglerna för försäkringsbolag som har tecknat sådana avtal har därmed begränsad räckvidd. Därtill kommer att de företagsformer som finns på livförsäk- ringsmarknaden är synnerligen komplexa. Det gäller både de tradi- bolagen och de vinstutdelande. Detta framgår av utred- ningens analys. Utredningens framställning blir emellertid skev genom att den på viktiga punkter jämför existerande traditionella bolag med ett hypotetiskt och i vissa avseenden idealiserat vinstut- delande bolag. Därigenom tenderar utredningen att överdriva skillnaderna mellan dessa båda alternativ. Vi menar att utredningen inte övertygande har kunnat visa att försäkringstagarnas ställning, vare sig enskilt eller som grupp, stärks av att livförsäkringsaktie- bolag med vinstutdelningsförbud omvandlas till vinstutdelande. Mot denna bakgrund anser vi att utredningens analys inte ger stöd för de genomgripande och tvingande förändringar i förutsätt- ningarna för livförsäkringsverksamhet som den föreslår. följande utvecklar vi huvudpunkterna i vår kritik mot utredningens analys och förslag. Nuvarande och föreslagen ordning inom livförsäkring I långa stycken instämmer vi i den beskrivning av hur traditionell livförsäkring fungerar som utredningen presenterar och vi vill framhålla att utredningen här gjort ett förtjänstfullt arbete med att lyfta fram och analysera viktiga problem på den svenska livförsäk- ringsmarknaden. Vi håller även med om att nuvarande ordning är förknippad med en lång rad problem. Vi anser emellertid att huvuddelen av dessa problem ligger i själva livförsäkringsavtalets innehåll, snarare än i associationsformen hos de bolag som tillhandhåller detta slags avtal. Avtalet – i kombination med den praxis som gör att överskott inte tilldelas försäkringstagarna löpande – gör att det bildas stora konsolideringsfonder, som försäkringsbolaget kan förfoga relativt fritt över. Försäkrings- tagarnas ställning försvagas av att avtalet är mycket långsiktigt och att det är dyrt och ibland omöjligt att flytta sparandet, vilket låser in sparandet även om bolaget inte sköter förvaltningen väl. Till bilden hör också att avtalet är synnerligen komplicerat och det är svårt för den enskilde försäkringstagaren att överblicka dess följder, liksom att bedöma om försäkringsbolaget fullgör sina åtaganden på ett tillfredsställande sätt. Direktivens fokus på associationsrättsliga förhållanden gör att utredningen väljer att söka komma till rätta med ovan nämnda problem genom att stärka försäkringstagarnas (och, i förekommande fall, de försäkrades) inflytande över bolagets styrning. I de renodlat ömsesidiga bolagen föreslås detta ske genom att ordningar där försäkringstagarna inte kan utöva sitt inflytande i egenskap av delägare förbjuds. I övrigt tänks verksamheten bedrivas på samma sätt som . För de icke vinstutdelande livaktiebolagen blir följden av utred- ningens förslag att de måste ombildas, antingen till vinstutdelande aktiebolag eller till ömsesidiga bolag. Utredningen föreslår att bolagen ska få stor frihet när det gäller hur omvandlingen till vinstutdelande bolag ska gå till, men kärnan är att en del av försäk- ringstagarnas fordran omvandlas från ett obestämt krav på en andel i konsolideringsfonden till aktier eller kapitalandelslån. Grund- tanken bakom detta är att försäkringstagarna i utgångsläget har en fordran som är utsatt för rörelserisk. Att omvandla denna till aktier innebär således, enligt utredningens resonemang, att man kallar saker vid deras rätta namn. I den mån försäkringstagarna tilldelas aktier kan de dessutom utöva inflytande över bolagets skötsel genom att rösta på bolagsstämman. Därmed antas de få en förbätt- rad position. Utredningen hävdar dessutom att ägarnas motiv och möjlighet att styra ett vinstutdelande bolag är väsentligt bättre, vilket antas komma försäkringstagarna till del även om de inte får något direkt inflytande via aktier. Vi menar att utredningens analys i denna del präglas av alltför långtgående förenklingar. Alternativen jämförs inte på ett rätt- visande sätt. Utredningen analyserar det icke vinstutdelande bolaget i termer där det förhållandet att ägarna inte har gjort någon nämnvärd formell kapitalinsats antas göra att de har svaga motiv att styra och övervaka verksamheten. Men för ägarna (ofta ett moderbolag som äger alla aktierna) har rätten att förvalta försäkringskapitalet normalt ett stort ekonomiskt värde, trots att de inte har rätt att få utdelning på sina aktier. Detta har framgått av att det vid olika tillfällen betalats stora summor för icke vinstutdelande försäk- ringsbolag. Det är också tydligt att värderingen av börsnoterade moderbolag har påverkats i fall där livbolag hanterats på ett sådant sätt att de tappat nysparande. Följaktligen har ägarna motiv att vårda livbolaget och se till att det utvecklas på ett sådant sätt att förvaltningskapitalet växer. Förvaltningskapitalet i sig har ett värde och det är möjligt att det finns naturliga samordningsfördelar mellan livaktiebolaget och dess ägare. Dessa kan även komma försäkringstagarna till del. Men det finns också risk för att det värde som livbolaget har för moderbola- get till någon del beror på att ägaren har möjlighet att sälja tjänster till livbolaget till priser som inte är marknadsmässiga eller på andra sätt föra över medel från livförsäkringsbolaget. Detta är ett poten- tiellt allvarligt problem från försäkringstagarnas synpunkt, men det har mycket lite med den associationsrättsliga formen att göra. Sådan dold vinstutdelning strider mot gällande regler, dvs. det är den finansiella tillsynens uppgift att förhindra att sådant sker. Frågan har uppmärksammats av , men det är svårt att avgöra vad som är korrekt prissättning av interna tjänster och därmed svårt att skydda försäkringstagarna. Det viktiga i det här sammanhanget är dock att samma incita- ment för ägarna att utnyttja försäkringstagarna finns i vinstut- delande livbolag med villkorad återbäring. Tillsynen av utdelande bolag är lika svår. Det kan även ifrågasättas om grunden för tillsynsingripande i dessa företag är lika tydlig som i icke vinstut- delande. I det senare fallet är det uppenbart att verksamheten helt ska drivas i försäkringstagarnas intresse. Här måste livbolagets ledning och styrelse anses ha en långt gående skyldighet att strikt tillvarata försäkringstagarnas intressen gentemot ägarna. I ett vinstutdelande bolag är relationen till försäkringstagarna renodlat kommersiell och livbolagets styrelse har att se till ägarnas intressen. Även om reglerna skulle vara desamma, kan det inte uteslutas att beteendet i livbolaget påverkas av om vinstutdelning är tillåten eller ej. (Vi återkommer till det vinstutdelande bolagets egenskaper nedan.) Effekten på försäkringstagarnas ställning Utredningen saknar en allsidig analys av hur försäkringstagarnas ställning påverkas av att en del av deras fordran omvandlas till aktier (eller kapitalandelsbevis). Utredningen pekar på att dessa aktier omfattas av sedvanliga minoritetsskyddsregler. Men den viktiga frågan från försäkringstagarnas synpunkt är hur deras rättigheter ser ut jämfört med att de har krav på en andel av bolagets konsolideringskapital. I det senare fallet omfattas medlen i dess helhet av ett reglerat och av övervakat försäkringsavtal. I det förra är en del av försäkringstagarnas fordran förvandlade till aktier. I egenskap av vanliga aktieägare har försäk- ringstagarna inga särskilda rättigheter som har skyldighet att bevaka. Med hänvisning till Försäkringstillsyns- utredningen hävdar utredningen att det numera är omöjligt att utöva tillsyn av försäkringstagarnas fordran på konsoliderings- fonden. Även om man delar den uppfattningen, är det i våra ögon tveksamt att hävda att en ordning där skyddsregler tas bort innebär en förstärkning av försäkringstagarnas ställning. Även regler som inte i detalj kan övervakas kan ha effekt på försäkringsbolagens agerande. En tolkning är att utredningen lägger stor vikt vid att försäk- ringstagarna ska utöva ett verkligt inflytande i egenskap av ägare och på den vägen kunna tillvarata sina intressen. Denna motsägs dock av att utredningen lämnar det öppet för bolagens ägare att ge försäkringstagarna röstvärdessvaga aktier eller t.o.m. röstlösa kapi- talandelsbevis. Utredningens resonemang pekar entydigt på att den föreställer sig att de nuvarande ägarna behåller sitt kontrollerande inflytande efter ombildning till vinstutdelande bolag. Tanken synes också vara att i flertalet fall kommer huvudägaren att lösa in de aktier som vid ombildningen tilldelas försäkringstagarna. Utredningen ser således i praktiken inte ägarinflytande som ett viktigt medel att (varaktigt) stärka försäkringstagarnas ställning i livaktiebolag. Vi har i sak inte någon annan uppfattning, eftersom det är svårt för många små ägare att utöva ett verkligt inflytande. Aktietilldel- ning är i praktiken ett medel för att genomföra omvandlingen till vinstutdelande, inte ett sätt att stärka inflytandet. Utredningen lägger därmed alltför stor vikt vid försäkringstagarnas roll som ägare när den beskriver motiven för och effekterna av sitt förslag. Den avgörande frågan är därmed om vinstutdelande bolag är entydigt bättre från försäkringstagarnas synpunkt. Vi menar här att utredningen ger en skev bild av hur vinstutdelande bolag fungerar när de arbetar med traditionella livförsäkringsavtal med låg garante- rad avkastning. En huvudtes i utredningen är att i dessa bolag bär försäkringstagarna inte rörelserisk och bidrar inte med riskkapital. Försäkringstagarna presenteras närmast som kunder i vilken (icke- finansiell) verksamhet som helst. Men den helt överskuggande rörelsen i ett livbolag är finansförvaltning och givet den låga garanterade avkastningen bärs den helt övervägande delen av de finansiella riskerna av försäkringstagarna, via villkorad återbäring. Enligt nuvarande praxis beräknas dessutom den villkorade åter- bäringen på basis av förvaltningsresultatet efter avdrag för alla kostnader för tillgångsförvaltningen. De intressemotsättningar kring prissättning av tjänster som köps från moderbolaget som finns i traditionella livbolag finns således i samma utsträckning i de vinstutdelande. Skillnaden mellan att försäkringstagarna bär t.ex. av dessa kostnader i ett vinstutdelande och i ett traditionellt torde i liten utsträckning påverka bolagets ageran- de givet att av vinsterna av att ta ut för höga avgifter tillfaller moderbolaget. Vi menar också att det måste beaktas att prissättning som i ett traditionellt bolag vore otillåten vinstutdelning i ett vinstutdelande kan komma att uppfattas som följden av ett avtal vilket som helst. Som vi tidigare nämnt gör övergång till vinstutdelande bolag heller inte tillsynen av dessa avtalsrelationer enklare. Till detta kommer att det faktum att ägarna har rätt till en andel av överskottet i finansförvaltningen kan påverka deras val av risk- nivå. Ett stort överskott i form av villkorad återbäring gör att bolaget kan ta stora risker utan att ägarna bär någon nersida om risktagandet misslyckas. Till den traditionella konflikten mellan försäkringstagarna och bolagets ägare om avgifterna för förvalt- ningen kan således läggas en intressemotsättning om valet av risk- nivå.