sou · GUB36 · 2007-01-01 00:00:00 — 3.Punkt 1 får tillämpas oaktat tekniska hinder för återvändande till ursprungslandet. Allvarlig skada utgörs av a)dödsstraff eller avrättning, b)tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning av en sökande i ursprungslandet, eller c)allvarligt och personligt hot mot en civilpersons liv eller lem på grund av urskillningslöst våld i situationer av internationell eller intern väpnad konflikt. Skyddsgrundsdirektivets artikel 16 om upphörande av status som alternativt skyddsbehövande, artikel 17 om undantag (uteslutnings- grunder), artikel 18 om beviljande av status som alternativt skydds- behövande och artikel 19 om återkallelse av, upphävande av eller vägran att förnya status som alternativt skyddsbehövande, behand- las i separata avsnitt nedan. Även den som inte uppfyller kriterierna för att vara flykting kan vara i stort behov av internationellt skydd. I kan en sådan utlänning ges skydd enligt bestämmelsen i 4 kap 2 § NUtlL, om skyddsbehövande i övrigt. Paragrafen har följande lydelse. Med skyddsbehövande i övrigt avses i denna lag en utlänning som i andra fall än som avses i 1 § befinner sig utanför det land som utlän- ningen är medborgare i, därför att han eller hon 1.känner välgrundad fruktan för att straffas med döden eller att utsättas för kroppsstraff, tortyr eller annan omänsklig eller förned- rande behandling eller bestraffning, 2.behöver skydd på grund av en yttre eller inre väpnad konflikt eller på grund av andra svåra motsättningar i hemlandet känner väl- grundad fruktan att utsättas för allvarliga övergrepp, Kriterier för fastställande av om en utlänning är alternativt skyddsbehövande, m.m. 3.inte kan återvända till sitt hemland på grund av en miljökatastrof, 4.känner välgrundad fruktan för förföljelse på grund av sitt kön eller sin homosexualitet. Motsvarande gäller för en statslös utlänning som befinner sig utan- för det land där han eller hon har haft sin vanliga vistelseort. Bestämmelsen om skyddsbehövande i övrigt är avsedd att uttöm- mande reglera i vilka fall en utlänning, som inte kan definieras som flykting, har rätt till skydd i Sverige.3 4 kap. 2 § första stycket 1 NUtlL innehåller en skyddsbestämmelse för den som känner välgrundad fruktan för att straffas med döden eller med kroppsstraff eller att utsättas för tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande bestraffning (tortyrbestämmelsen). Även avrättning omfattas av svensk lag och praxis. Rätten till skydd enligt bestämmelsen gäller oberoende av på vilken grund sökanden riskerar att utsättas för sådan behandling.4 Rekvisitet välgrundad fruktan skall tolkas på samma sätt som i flyktingparagrafen. Även här bör således den fruktan sökanden känner tillmätas stor bety- delse, förutsatt att den har fog för sig.5 Om tortyrbestämmelsen är tillämplig innebär det att utlänningen har en ovillkorlig rätt att få uppehållstillstånd i , utom i de fall då utlänningen kan sän- das till ett annat land där han eller hon har motsvarade skydd.6 Tor- tyrbestämmelsen och flyktingbestämmelsen i 4 kap. 1 § NUtlL överlappar i viss mån varandra och det finns situationer då båda bestämmelserna är tillämpliga i ett och samma asylärende. I dessa fall skall frågan om flyktingskap prövas först (jfr utredningens dis- kussion i avsnitt 3.3.5).7 När tortyrbestämmelsen är tillämplig råder ett absolut förbud mot att återsända utlänningen till hemlandet. Förbudet gäller även om utlänningens kvarstannande anses utgöra en risk för den natio- nella säkerheten.8 Det framgår av verkställighetsförbudet i 12 kap. 1 § NUtlL, där det sägs att en avvisning eller utvisning aldrig får 1996/97:25 s. 100 och prop. 2004/05:170 s. 176 ff. 1996/97:25 s. 290. 5Wikrén-Sandesjö a.a s. 175. 6Se 5 kap. 1 § första och andra stycket NUtlL. 1996/97:25 s. 290. 8Wikrén-Sandesjö a.a. s. 179. Kriterier för fastställande av om en utlänning är alternativt skyddsbehövande, m.m. verkställas till ett land om det finns skälig anledning att tro att utlänningen där skulle vara i fara att straffas med döden eller med kroppsstraff eller att utsättas för tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning och inte heller till ett land där han inte är skyddad mot att sändas vidare till ett land där han skulle vara i sådan fara. Regeln i 12 kap. 1 § NUtlL är främst avsedd för situationer där hindret uppstår eller blir känt efter det att ett beslut om avvisning eller utvisning vunnit laga kraft.9 Enligt 8 kap. 17 § NUtlL skall verkställighetshinder beaktas redan när till- ståndsfrågan prövas. FN:s konvention mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning har tillträtts av Sverige.10 I konventionens första artikel definieras tortyr som handlingar som medfört smärta eller svårt lidande, fysiskt eller psykiskt, som med- vetet tillfogats någon i syfte att t.ex. framtvinga en bekännelse eller att straffa någon för en gärning som vederbörande misstänkts ha begått. Smärtan eller lidandet måste ha förorsakats av en offentlig tjänsteman eller någon annan person som handlar såsom före- trädare för det allmänna. EKMR och dess tilläggsprotokoll (nr 1, 4, 6–7, 11 och 13) är svensk lag.11 I konventionens tredje artikel föreskrivs att ingen får utsättas för tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Artikeln innehåller ingen definition av begrep- pet tortyr m.m. Av praxis följer emellertid att denna artikel är tillämplig endast i allvarliga fall. Behandlingen måste uppvisa en viss miniminivå av hårdhet och tortyrbegreppet skall förbehållas sådana fall, där behandlingen kännetecknas av avsiktligt omänsklig behandling som förorsakar ett mycket allvar- ligt och grymt lidande.12 Artikeln utgör också hinder mot verkställighet till ett land där utlänningen löper sådan risk.13 Tortyrbestämmelsen i 4 kap. 2 § första stycket 1 NUtlL och verk- ställighetsförbudet i 12 kap. 1 § samma lag bygger på artikel 3 i EKMR och mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. En person anses i princip inte riskera att bli utsatt för dödsstraff, kroppsstraff eller att utsättas för tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning om han eller hon kan få 1996/97:25, s. 289–290. 10SÖ 1986:37, prop. 1985/86:17. 11SFS 1994:1219, prop. 1993/94:117, bet. 1993/94:KU 24, rskr. 1993/94:246. 12Wikrén-Sandesjö a.a. s. 177, v. UK (). 13Soering v. UK () och Hatami v. (). Kriterier för fastställande av om en utlänning är alternativt skyddsbehövande, m.m. ett effektivt skydd i någon del av hemlandet och alltså har ett s.k. internt flyktalternativ. I sådant fall föreligger inget behov av inter- nationellt skydd.14 Väpnad konflikt eller svåra motsättningar i hemlandet Till kategorin skyddsbehövande i övrigt räknas också en utlänning som behöver skydd på grund av en yttre eller inre väpnad konflikt eller som på grund av andra svåra motsättningar i hemlandet känner välgrundad fruktan för att utsättas för allvarliga övergrepp. Bestämmelsen om skydd på grund av en yttre eller inre väpnad konflikt infördes när de tidigare skyddsreglerna för de facto- flyktingar och krigsvägrare utgick.15 Den tidigare skyddsregeln för de facto-flyktingar omfattade inte de stora skyddsbehövande- grupper som i praxis fått uppehållstillstånd av humanitära skäl på grund av väpnad konflikt.16 I denna del innebar den nya bestämmel- sen i 3 kap 3 § första stycket 2 UtlL (4 kap. 2 § första stycket 2 NUtlL vad avser skydd på grund av en yttre eller inre väpnad konflikt) en kodifiering av fast och klar praxis.17 I propo- sitionen framhålls att skyddsbehovet för dem som flyr en väpnad konflikt ofta är starkt, i vart fall temporärt. En väpnad konflikt kan ha sådan intensitet i den region som sökanden kommer från att det framstår som otänkbart att återsända honom eller henne dit som de praktiska möjligheterna att sända någon till en annan del av landet är obefintliga.18 Uttrycket yttre och inre väpnad konflikt har använts för att markera att det inte behöver vara fråga om ett krig mellan stater för att skyddsbehov skall anses föreligga utan att den som flyr undan inbördeskrig måste ha rätt till samma skydd.19 Bestämmelsen anses tillämplig även när en inre väpnad konflikt uppstått efter det att utlänningen har lämnat hemlandet.20 För den kategori av personer som omfattas av denna bestämmelse är det av särskilt intresse om det finns ett s.k. internt flyktalternativ. Vid inre oroligheter är det ofta så att inte hela landet är drabbat. Om sökanden har möjlighet 1996/97:25 s. 101, Utlänningslagen–Vägledande beslut, reg. 18–93, jfr UN 287–95. 1996/97:25 s. 100, bet. 1996/97:SfU5, rskr. 1996/97:80. 16Wikrén-Sandesjö a.a. s. 179. 1996/97:25 s. 100. 1996/97:25 s. 99. 1996/97:25 s. 290, jfr Utlänningslagen–Vägledande beslut, reg. 99–04. 20Utlänningslagen – Vägledande beslut, UN 357–96. Kriterier för fastställande av om en utlänning är alternativt skyddsbehövande, m.m. att på ett säkert sätt ta sig till och leva inom en del av hemlandet och där få skydd, föreligger inget behov av i Sverige.21 I NUtlL har gjorts en utvidgning av bestämmelsen om väpnad konflikt i förhållande till UtlL genom att som skydds- behövande i övrigt även räknas den som på grund av andra svåra motsättningar i hemlandet känner välgrundad fruktan att utsättas för allvarliga övergrepp.22 Syftet är att till denna bestämmelse föra över främst de situationer som enligt UtlL föll under den i praxis utvecklade tillståndsgrunden politisk humanitära skäl i 2 kap. 4 § första stycket 5. Avsikten är att gränsdragningen mellan skyddsbestämmelserna som helhet och de humanitära skälen skall bli klar. Med svåra motsättningar avses bl.a. politisk instabilitet i hem- landet där maktförhållandena är sådana att rättssystemet inte opar- tiskt värnar befolkningens grundläggande mänskliga rättigheter. Det skall finnas ett orsakssamband mellan de övergrepp som utlän- ningen riskerar att utsättas för och de svåra motsättningar som finns i hemlandet. Uttrycket välgrundad fruktan skall tolkas på samma sätt som i flyktingbestämmelsen, 4 kap. 1 § NUtlL och tortyrbestämmelsen i 4 kap. 2 § första stycket 1 NUtlL. Den inne- håller såväl ett subjektivt som ett objektivt rekvisit.23 Genom uttrycket allvarliga markeras att övergreppen måste vara av svår beskaffenhet t.ex. repressalier, rättsövergrepp och tra- kasserier. Det kan röra sig om såväl godtyckliga som systematiska övergrepp som till följd av maktförhållandena i landet inte finns möjligheter för den enskilde att skydda sig mot eller få rättelse för. Övergreppen behöver inte nödvändigtvis härröra från en myndig- het utan kan lika väl ha begåtts av någon enskild aktör eller annan stat. Övergreppen kan ha formen av oproportionerligt straff, god- tyckligt frihetsberövande, misshandel, sexuella övergrepp, yrkes- förbud, social utstötning eller andra trakasserier när de är av stor svårighetsgrad men inte utgör tillräcklig grund för att medge skydd enligt flyktingparagrafen eller tortyrbestämmelsen i punkten 1.24 1996/97:25 s. 101 och Utlänningslagen–Vägledande beslut, reg. 99–04. 2004/05:170 s. 174 ff. och s. 274. 2004/05:170 s. 274. 2004/05:170 s. 274. Kriterier för fastställande av om en utlänning är alternativt skyddsbehövande, m.m. Denna bestämmelse infördes UtlL som bestämmelsen om skydd på grund av väpnad konflikt.25 Beträffande skyddet för de personer som på grund av en miljökatastrof inte kan återvända till sitt hemland uttalades i propositionen att det inte är möjligt att i förväg uttömmande definiera denna grupp. Det måste dock vara fråga om en plötslig katastrof som innebär att det framstår som stridande mot humanitetens krav att, i vart fall , skicka tillbaka någon till det land där kata- strofen inträffat. Bestämmelsen tar däremot inte sikte på fall där t.ex. en fortgående försämring av förutsättningarna för livsmedels- produktionen i ett land medför svåra försörjningsproblem där.26 Även för den kategori personer som omfattas av denna bestäm- melse är det av särskilt intresse om det finns ett s.k. internt flykt- alternativ. Till kategorin skyddsbehövande i övrigt räknas slutligen en utlän- ning som – utan att vara flykting – har lämnat sitt hemland, därför att han eller hon på grund av sitt kön eller sin homosexualitet kän- ner välgrundad fruktan för förföljelse, könsbestämmelsen (se avsnitt 3.3.5 beträffande denna bestämmelses oförenlighet med skyddsgrundsdirektivet). Bestämmelsen som finns i 4 kap. 2 § första stycket 4 NUtlL infördes . Denna grupp av skyddsbehövande hade dittills givits uppehållstillstånd med hänvisning till humanitära skäl och det ansågs angeläget att ge bättre skydd åt dem som fruktar sådan förföljelse.28 Den förföljelse som avses i könsbestämmelsen skall vara av samma grad som den som krävs enligt flyktingparagrafen. Tolk- ningen av begreppet välgrundad fruktan för förföljelse skall såle- des vara densamma i båda bestämmelserna.29 Bestraffning på grund 1996/97:25. 1996/97:25 s. 100. 2005/06:6 Flyktingskap och förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning förslås att personer som känner välgrundad fruktan för förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning skall få skydd som flyktingar. De lagändringar som förslaget innebär skall träda i kraft som NUtlL, . Se även SOU 2004:31 och regeringens lagrådsremiss Flyktingskap och förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning samt lagrådets yttrande däröver. 1996/97:25 s. 100, bet. 1996/97:SfU5, rskr. 1996/97:80. 1996/97:25 s. 101. Kriterier för fastställande av om en utlänning är alternativt skyddsbehövande, m.m. av en persons kön eller homosexualitet förekommer i flera länder och det är inte ovanligt att det handlar om kroppsstraff eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Det kan därför vara så att könsbestämmelsen och tortyrbestämmelsen i 4 kap. 2 § första stycket 1 NUtlL är tillämpliga samtidigt.30 I de fall där båda skyddsbestämmelserna är tillämpliga, ligger det i sakens natur att tortyrbestämmelsen i första hand skall tillämpas eftersom den ger starkare skydd än könsbestämmelsen. Det kan även vara så att den befarade förföljelsen, t.ex. våldtäkt, kan relateras till någon av de fem förföljelsegrunderna i flyktingparagrafen, t.ex. politisk eller religiös uppfattning. I så fall skall utlänningen ges flykting- status och uppehållstillstånd beviljas med stöd av 4 kap. 1 § NUtlL. I specialmotiveringen till könsbestämmelsen sägs att det knap- past är så att någon riskerar förföljelse enbart på grund av tillhörig- het till visst kön. Det måste vara fråga om att veder- börande på något sätt bryter mot landets regler eller sedvänjor. Motsvarande gäller vid förföljelse på flera i angivna grunder, nämligen att risk för förföljelse uppstår först om vederbörande gör något som väcker myndigheternas uppmärksam- het.31 4.3Överväganden och förslag beträffande vilka utlänningar som omfattas av begreppen skyddsbehövande i övrigt och alternativt skyddsbehövande I detta avsnitt behandlas utredningens bedömning rörande defini- tionen av skyddsbehövande i övrigt och alternativt skyddsbehö- vande, nämligen internationellt skyddsbehov sur place (4.3.1), aktörer som tillfogar allvarlig skada (4.3.2), aktörer som ger skydd (4.3.3), internt skydd (4.3.4) skyddsgrundsdirektivets definition av alternativt skyddsbehövande (4.3.5), skyddsgrundsdirektivets be- grepp alternativt skyddsbehövande (4.3.6) allvarlig skada (4.3.7) och riskbedömningen (4.3.8). 1996/97:25 s. 101. 1996/97:25 s. 290. Kriterier för fastställande av om en utlänning är alternativt skyddsbehövande, m.m. 4.3.1Internationellt skyddsbehov sur place Utredningens bedömning: – Artiklarna 5.1 och 5.2 innehåller fakultativa bestämmelser om internationellt skyddsbehov sur place. Bestämmelserna speglar svensk praxis vid prövningen av om en utlänning är i behov skydd som skyddsbehövande i öv- rigt. Artiklarnas ordalydelse kan inte anses medföra ett krav på författningsreglering för att det fakultativa utrymme som dessa ger skall kunna utnyttjas. Anledning saknas därför att i författ- ningstext detaljreglera frågan om skyddsbehov sur place. I artikel 5 finns fakultativa bestämmelser om internationellt skyddsbehov sur place. En verklig risk att lida allvarlig skada kan grunda sig på händelser eller på verksamhet som sökanden ägnat sig åt efter det att han eller hon lämnade sitt hemland. Utlänningar i är likställda med svenska medborgare i fråga om yttrande-, informations-, mötes-, demonstrations-, förenings- och religions- frihet om inte annat följer av lag.32 Lagstiftning som inskränker de positiva opinionsfriheterna för utlänningar saknas . Även artiklarna 9–11 i EKMR skyddar dessa rättigheter. Vid prövningen av en ansökan om skydd enligt 4 kap. 2 § NUtlL beaktas i svensk praxis utlänningens handlande i efter flykten hit. En prövning görs av de risker utlänningen löper vid en avvisning till hemlandet och därmed också av det behov av skydd som han eller hon har. En bedömning görs också av utlänningens trovärdighet. Saknas genuina skäl för att få skydd i skall det beaktas vid den samlade bedömningen. Detta synsätt stämmer också överens med artikel 4.3 d i skyddsgrundsdirektivet (se avsnitt 5). Bestämmelserna i artiklarna 5.1 och 5.2 är fakultativa och ligger inom ramen för svensk rättstillämpning. Bestämmelsernas orda- lydelse ställer inte krav på författningsreglering för att medlems- staterna skall kunna använda sig av det fakultativa utrymme som ges i bestämmelserna. Anledning saknas därför att i författnings- text detaljreglera frågan om skyddsbehov sur place vid bedöm- ningen av om en utlänning har behov av skydd som skyddsbehö- vande i övrigt (se också avsnitt 3.3.1). 32 2 kap. 1 § och 22 § andra stycket RF. Kriterier för fastställande av om en utlänning är alternativt skyddsbehövande, m.m. 4.3.2Aktörer som tillfogar allvarlig skada Utredningens förslag: Genom ett tillägg i 4 kap. 2 § andra stycket NUtlL görs klart att risk för sådana handlingar som avses i paragrafens första stycke kan föreligga oberoende av om handlingarna utgår från landets myndigheter eller dessa inte kan antas bereda trygghet mot sådana handlingar från enskilda. I artikel 6 preciseras vilka aktörer som tillfogar allvarlig skada. Dessa aktörer är staten, parter eller organisationer som kontrollerar staten eller en betydande del av statens territorium och grupper som inte företräder staten, om det kan bevisas att de först angivna aktörerna inklusive internationella organisationer är oförmögna eller ovilliga att tillhandahålla skydd mot allvarlig skada. Flyktingbestämmelsen i 4 kap. 1 § NUtlL innehåller en reglering med liknande innebörd. Där sägs beträffande från vem förföljelsen skall utgå, att flyktingdefinitionen gäller oberoende av om förföl- jelsen utgår från landets myndigheter eller dessa inte kan antas bereda trygghet mot förföljelse från enskilda. Med förföljelse avses åtgärder som vidtas av statsmakten eller dess organ eller åtgärder som statsmakten annars direkt eller indirekt är ansvarig för. För- följelsen behöver således inte utgå direkt från statsmakten. Om förföljelsen utgår från enskilda eller grupper av befolkningen före- ligger förföljelse enligt och enligt NUtlL, om statsmakterna understöder åtgärderna. Detsamma gäller om stats- makterna på grund av bristande vilja eller bristande förmåga inte ingriper och bereder de förföljda skydd.33 Enligt motiven till bestämmelsen i 4 kap. 1 § NUtlL inbegriper denna även det fallet att en fungerande statsmakt saknas. Det avgörande för om flyk- tingskäl föreligger är vilken förföljelse sökanden riskerar och inte vem som står för förföljelsen.34 UNHCR har också i flera samman- hang intagit denna ståndpunkt.35 I 4 kap. 2 § NUtlL finns ingen bestämmelse motsvarande den i flyktingparagrafen om från vem eller vilka utlänningen kan beredas skydd. Praxis fäster dock avseende vid, liksom vid flyktingskaps- bedömningen, om åtgärderna eller handlingarna vidtas av stats- makten eller dess organ eller om statsmakten annars är direkt eller 33Wikrén-Sandesjö a.a. s. 171 och par. 1996/97:25 s. 97, jfr avsnitt 3.3.2. 1996/97:25 s. 97 och UNHCR Annotated Comments on the Directive s. 18. Kriterier för fastställande av om en utlänning är alternativt skyddsbehövande, m.m. indirekt ansvarig för åtgärderna eller handlingarna. Även det fallet att en fungerande statsmakt saknas inbegrips. Svensk praxis över- ensstämmer således med skyddsgrundsdirektivets reglering i artikel 6. För att genomföra skyddsgrundsdirektivet på ett tillfreds- ställande sätt bör emellertid ett tillägg till 4 kap. 2 § NUtlL göras motsvarande det i flyktingparagrafen. Kompletteringen bör kunna utformas enligt följande. 4 kap. 2 § andra stycket Detta gäller oberoende av om det är landets myndigheter som är ansvariga för att utlänningen löper sådan risk som avses i första stycket 1–4 eller om dessa inte kan antas bereda trygghet mot sådana hand- lingar från enskilda. Genom den valda formuleringen betonas ytterligare att den risk- bedömning som skall göras är framåtsyftande (jfr avsnitt 3.3.5 för flyktingar och avsnitt 4.3.8 för alternativt skyddsbehövande). 4.3.3Aktörer som ger skydd Utredningens bedömning: I artikel 7 ges exempel på aktörer som kan ge skydd mot allvarlig skada och innebär inte krav på författningsreglering. Bestämmelsen speglar en i svensk och internationell rätt etablerad del av prövningen av om en utlän- ning är i behov av skydd. I artikel 7 ges exempel på aktörer som kan ge skydd mot allvarlig skada. Bestämmelsen är endast exemplifierande. Skydd kan ges av staten, parter eller organisationer inklusive internationella organisationer, som kontrollerar staten eller en betydande del av statens territorium. Vidare sägs i artikel 7.2 att skydd normalt ges när de aktörer som nämnts ovan vidtar rimliga åtgärder för att förhindra att en person lider allvarlig skada. Detta kan ske genom att ombesörja att det finns ett effektivt rättssystem för avslöjande, åtal och bestraffning av handlingar som innebär allvarlig skada, och sökanden har tillgång till detta skydd. Av artikel 7.3 följer att en medlemsstat när den bedömer om en internationell organisation kontrollerar en stat eller en betydande del av statens territorium och ger skydd mot allvarlig skada, skall beakta alla riktlinjer som finns i rådets relevanta rättsakter. Kriterier för fastställande av om en utlänning är alternativt skyddsbehövande, m.m. En av förutsättningarna för att en person som är medborgare i något annat land eller är statslös skall få ställning som skyddsbehö- vande i övrigt är att han eller hon är ur stånd att begagna sig av sitt hemlands skydd eller inte önskar göra detta på grund av välgrundad fruktan för att straffas med döden eller med kroppsstraff eller att utsättas för tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behand- ling eller bestraffning eller behöver skydd på grund av yttre eller inte väpnad konflikt eller på grund av andra svåra motsättningar i hemlandet känner välgrundad fruktan att utsättas för allvarliga övergrepp. En utlänning kan vidare få ställning som skyddsbehö- vande i övrigt om han eller hon inte kan återvända till sitt hemland på grund av en miljökatastrof eller känner välgrundad fruktan för förföljelse på grund av sitt kön eller sin homosexualitet. Vilka aktörer som kan ge skydd mot handlingar och förföljelse som avses i 4 kap. 2 § NUtlL framgår inte direkt av författnings- texten utan följer av väl etablerad praxis som i sin tur bygger på flyktingbegrepp. Vid bedömningen av om en utlänning kan få skydd i sitt hemland är det i första hand åtgär- der som vidtas av statsmakten eller dess organ eller som stats- makten annars är direkt eller indirekt ansvarig för som skall beak- tas. Om utlänningen känner sådan välgrundad fruktan som avses i 4 kap. 2 § punkten 1 och 4 NUtlL eller behöver skydd enligt samma bestämmelse punkten 2 och 3 så innebär detta att han eller hon kan sägas åtnjuta statsmaktens beskydd.