sou · GUB351 · 2007-01-01 00:00:00 — Vi har föreslagit att det i ett sportprogram skall tillåtas att elektroniskt infoga namnet eller logotypen för det eller de före- tag som tillhandahåller den tekniska utrustning eller de tjänster som varit nödvändiga för att producera information om resul- tat, matchställning, tid eller dylikt i en liten del av bilden, ge- nom s.k. elektroniska företagsskyltar. Ett sådant angivande av namn eller logotyp skall inte anses som annonsering. Interaktiva ikoner är bilder eller text som visar att den som tar emot sändningen genom att påverka det som återges i radio- eller TV-mottagaren kan få tillgång till en tilläggstjänst. Vi har bedömt att utformningen och användningen av interaktiva ikoner bör regleras i radio- och TV-lagen och har därvid före- slagit att ikonerna skall ha en neutral utformning och att de inte får utformas på ett sådant sätt att programmets identitet och värde eller rättighetshavarnas rättigheter kränks. Vi har vidare föreslagit att det av sådana ikoner som länkas till annon- ser klart skall framgå att de leder till annonsmaterial samt att en interaktiv ikon aldrig får leda direkt till innehåll som strider mot radio- och TV-lagen eller mot villkor i sändande program- företags sändningstillstånd och inte heller till en produkt, ett företag, en idé eller en sak som har anknytning till det pågående programmet. Interaktiva ikoner som leder direkt till annonser får inte visas i gudstjänster eller i barnprogram. Slutligen måste en ikon som leder till en tjänst som tillhandahålls endast på särskild begäran förenas med ett meddelande om att radio- och TV-lagen inte är tillämplig på tjänsten. 6.3Lagen om elektronisk kommunikation (LEK) gäller elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster med tillhörande installationer och tjänster samt annan radioanvändning. Lagens be- stämmelser ersätter inte föreskrifter om prövning enligt annan lag. Med elektroniska kommunikationsnät menas ett system för över- föring och i tillämpliga fall utrustning för koppling eller dirigering samt andra resurser som medger överföring av signaler, via tråd eller radiovågor, på optisk väg eller via andra elektromagnetiska överföringsmedier oberoende av vilken typ av information som överförs. Utöver samtliga former av telenät (däribland såväl det fasta telenätet som nät för mobiltelefoni) omfattar begreppet elektroniskt kommunikationsnät även sådana nät som används för utsändning av program i ljudradio eller annat som anges i 1 kap. 1 § tredje stycket YGL, dvs. TV-program och innehållet i vissa andra överföringar av ljud, bild eller text som sker med hjälp av elektro- magnetiska vågor (jfr prop. 2002/03:110 s. 357). En elektronisk kommunikationstjänst är en tjänst som vanligen tillhandahålls mot ersättning och som helst eller huvudsakligen utgörs av överföring av signaler i elektroniska kommunikationsnät. innehållstjänster, såsom programverksamheten hos program- företag för ljudradio och TV och innehållstjänster som tillhandahålls via webben, såsom webbsidor där musik eller spel tillhandahålls eller webbsidor för elektronisk handel omfattas inte av begreppet (a. prop. s. 358). Ett allmänt kommunikationsnät är ett elektroniskt kommunika- tionsnät som helt eller huvudsakligen används för att tillhandahålla allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster. Enligt 3 kap. 1 § LEK krävs tillstånd för att få använda radiosändare här i landet eller på svenskt fartyg eller luftfartyg utomlands. En radiosändare sänder radiovågor, dvs. elektromagnetiska vågor med frekvenser från till 3 000 gigahertz. Tillståndsplikten omfattar således såväl sändare för ljudradio- och TV-sändningar som sändare som sänder signaler till mobiltelefoner. Tillstånd att använda radiosändare meddelas enligt 10 § förordningen (2003:396) om elektronisk kommunikation av PTS. Förutsättningarna för att bevilja tillstånd att använda radiosän- dare anges i 3 kap. 6 § LEK, där det som krav för tillstånd före- skrivs att radioanvändningen skall utgöra en effektiv användning av frekvensutrymmet. Av bestämmelsens andra stycke framgår att till- stånd att använda radiosändare för utsändningar som kräver tillstånd enligt annan lag eller enligt bestämmelser meddelade med stöd av annan lag får meddelas endast om sådant tillstånd föreligger. Detta innebär att tillstånd att använda radiosändare för sändning av TV- program och ljudradioprogram som kräver tillstånd enligt radio- och TV-lagen förutsätter att tillstånd enligt sistnämnda lag har med- delats. Antalet tillstånd som beviljas inom ett frekvensutrymme får enligt 3 kap. 7 § LEK begränsas, om det är nödvändigt för att garantera en effektiv användning av radiofrekvenser. När det upp- kommer fråga om att meddela tillstånd att använda radiosändare för nya eller väsentligt ändrade radioanvändningar och det kan antas att det frekvensutrymme som kan avsättas för verksamheten inte är tillräckligt för att ge tillstånd till alla som vill och skulle kunna bedriva sådan verksamhet skall enligt 3 kap. 8 § LEK pröv- ning som huvudregel ske efter allmän inbjudan till ansökan. Samma sak gäller om det frekvensutrymme som avsatts för en viss radio- användning utökas eller på annat sätt medger att ytterligare till- stånd meddelas. Prövningen av ansökningarna skall ske efter ett jämförande urvalsförfarande (s.k. skönhetstävling), efter ett anbuds- förfarande där det pris som sökanden är villig att betala skall vara utslagsgivande eller efter en kombination av dessa förfaranden. Kravet på allmän inbjudan gäller dock inte för radioanvändning som huvudsakligen avser utsändning till allmänheten av program i ljudradio eller annat som anges i 1 kap. 1 § tredje stycket YGL (däribland television). Enligt 3 kap. 9 § LEK skall ett tillstånd att använda radiosändare avse en viss radioanvändning. Ett tillstånd som avser digital utsänd- ning till allmänheten av program i ljudradio eller annat som anges i 1 kap. 1 § tredje stycket YGL får enligt 3 kap. 10 § LEK förenas med rätt att använda radiosändaren för annan användning, mot- svarande högst tjugo procent av den digitala kapaciteten i frekvens- utrymmet. Detta gäller dock endast om villkor enligt 3 kap. 2 § 8 RTVL – dvs. att använda vissa radiosändare – inte har uppställts för sändningstillståndet och det inte inverkar menligt på konkurren- sen. Syftet med denna bestämmelse är att tillståndet att använda viss radiosändare för t.ex. digitala TV-sändningar skall kunna om- fatta även digitala tilläggstjänster (jfr prop. 2002/03:110 s. 145). Ett tillstånd att använda radiosändare får enligt 3 kap. 11 § LEK förenas med villkor bl.a. om det frekvensområde som tillståndet avser, skyldighet att dela frekvensutrymme med annan och annat som krävs för att säkerställa ett effektivt frekvensutnyttjande. Av 3 kap. 12 § LEK framgår att tillstånd enligt lagen skall beviljas för en bestämd tid. Inom Europeiska unionen gäller beträffande TV-sändningar rådets direktiv /552/EEG av om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television (TV-direktivet)2. Direktivet har ändrats genom Europa- parlamentets och rådets direktiv /36/EG3. TV-direktivet har till syfte att skapa fri rörlighet för TV-sändning- ar och innehåller minimiregler för sändningarna. Enligt artikel 3.1 har medlemsstaterna frihet att föreskriva att TV-programmen inom deras jurisdiktion skall följa mer detaljerade eller striktare regler inom de områden som omfattas av direktivet. Av artikel 3.2 fram- går att medlemsstaterna inom ramen för sin lagstiftning har att på lämpligt sätt säkerställa att TV-programföretagen inom deras jurisdiktion effektivt uppfyller bestämmelserna i direktivet. presenterade Europeiska kommissionen ett förslag till revidering och modernisering av TV-direktivet. Avsikten med förslaget är att direktivet skall hålla jämna steg med den snabba teknik- och marknadsutvecklingen inom EU. Enligt för- slaget skall direktivet fortsättningsvis omfatta alla audiovisuella tjänster, dvs. rörliga bilder med eller utan ljud som förmedlas genom ett elektroniskt kommunikationsnät och som har till syfte att in- formera, underhålla och utbilda allmänheten. Från tillämpnings- området undantas dock all privat korrespondens, som t.ex. e-post som skickas till ett begränsat antal mottagare, och alla tjänster som inte är avsedda att distribuera ett audiovisuellt innehåll, såsom webbsidor som innehåller audiovisuella inslag av underordnad be- tydelse. Förslaget skiljer på linjära tjänster och icke-linjära tjänster. Lin- jära tjänster är planerade sändningar via traditionell TV, Internet och mobiltelefon där innehållet sänds ut till tittarna som den som sänder bestämmer, medan icke-linjära tjänster är sådant som tittaren laddar ner från ett nät som han eller hon själv väljer. Enligt förslaget skall samtliga audio- visuella tjänster, såväl linjära som icke-linjära, omfattas av ett antal grundläggande bestämmelser, omfattande bl.a. skydd av minder- 2EGT L 298, 17.10.1989, s. 23, se bilaga 9, där ändringar är införda. 3Europaparlamentets och rådets direktiv /36/EG av om ändring av rådets direktiv /552/EEG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstater- nas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television, EGT L 202, 30.7.1997, s. 60. åriga och förbud mot hets mot folkgrupp. De linjära tjänsterna föreslås därutöver blir föremål för en mer ingripande reglering, som i stort sett består av moderniserade och mer flexibla versioner av de bestämmelser som direktivet innehåller . 6.4.1Bestämmelser om sändningarnas innehåll Artikel 3a i TV-direktivet reglerar sändning av evenemang som anses vara av särskild vikt för allmänheten. Enligt artikel 3a.1 får varje medlemsstat vidta åtgärder som är förenliga med gemenskaps- rätten för att säkerställa att programföretag inom dess jurisdiktion inte med utnyttjande av exklusiva rättigheter sänder evenemang som medlemsstaten anser vara av särskild vikt för samhället på ett sådant sätt att en väsentlig del av allmänheten utestängs från möj- ligheten att följa evenemanget genom direktsändning eller tidsför- skjuten vidaresändning i fri TV. I artikel 3a.3 föreskrivs vidare att medlemsstaterna skall säkerställa att programföretag inom deras jurisdiktion inte utövar exklusiva rättigheter på ett sådant sätt att en väsenlig del av allmänheten i en annan medlemsstat utestängs från möjligheten att följa ett sådant evenemang. Kapitel 3 i TV-direktivet innehåller bestämmelser om främjande av distribution och produktion av TV-program. Artikel 4 föreskri- ver att medlemsstaterna, där så är praktiskt möjligt och på lämpligt sätt, skall säkerställa att programföretagen reserverar övervägande del av sin sändningstid, med undantag för tid för nyheter, sport- evenemang, tävlingar, reklam, teletexttjänster och köp-TV, för euro- peiska produktioner. Av artikel 5 framgår att programföretagen skall reservera av sin sändningstid eller av sin programbudget för europeiska produktioner av producenter som är oberoende av programföretagen. För att efterlevnaden av dessa bestämmelser skall kunna kontrolleras föreskrivs i artikel 4.3 att medlemsstaterna skall överlämna en rapport till kommissionen om tillämpningen av artiklarna 4 och 5. Kommis- sionen skall i sin tur informera övriga medlemsstater och Europa- parlamentet om rapporterna. I kapitel 5 finns bestämmelser om skydd av underåriga och all- män ordning. Enligt artikel 22.1 skall medlemsstaterna vidta lämp- liga åtgärder för att säkerställa att TV-sändningar inte innehåller program som allvarligt kan skada den fysiska, mentala eller mora- liska utvecklingen hos underåriga, och då särskilt program som innehåller pornografi och meningslöst våld. Dessa åtgärder skall enligt artikel 22.2 utsträckas till att gälla även andra program som kan antas skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos underåriga, utom när det genom val av sändningstid eller genom tekniska åtgärder kan anses säkert att de underåriga normalt inte ser eller hör sändningarna. I artikel 22.3 föreskrivs att program med inslag som kan antas skada underåriga skall föregås av en akus- tisk varning eller markeras med en visuell symbol under hela sänd- ningstiden, om de sänds i okodad form. Vidare stadgas i artikel 22a att medlemsstaterna skall säkerställa att sändningarna inte innehåller något som uppammar hat grundat på ras, kön, religion eller natio- nalitet. Slutligen skall medlemsstaterna enligt kapitel 6, artikel 23, säker- ställa att den fysiska eller juridiska person som har skadats av fel- aktiga påståenden i ett TV-program ges rätt till genmäle eller mot- svarande (right of reply). Enligt kommissionens förslag till revidering av TV-direktivet skall samtliga audiovisuella tjänster (såväl linjära som icke-linjära) om- fattas av följande grundläggande bestämmelser när det gäller inne- hållet i sändningarna. Enligt artikel 3c skall medlemsstaterna tillse att den som förmed- lar audiovisuella tjänster tillhandahåller sitt namn samt sin adress och e-postadress eller webbsida till dem som tar emot tjänsterna. Artikel 3d föreskriver att medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att tjänsterna inte tillgängliggörs på ett sätt som allvarligt kan skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos underåriga. Av förslaget till artikel 3e, som ersätter artikel 22a, framgår att medlemsstaterna på lämpligt sätt skall säkerställa att de audio- visuella tjänsterna inte innehåller något som uppammar hat grundat på kön, ras eller etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funk- tionshinder, ålder eller sexuell läggning. Artikel 3f.1 föreskriver att medlemsstaterna skall säkerställa att den som tillhandahåller audiovisuella tjänster, där det är möjligt och på lämpligt sätt, gynnar produktion av och tillgång till europeiska Efterlevnaden av bestämmelsen kontrolleras genom att det i artikel 3f.3 föreskrivs att medlemsstaterna skall överlämna en rapport till kommissionen om tillämpningen av artikeln. På grundval av den information medlemsstaterna lämnat skall kommissionen rapportera vidare hur artikel 3f.1 efterlevs till och rådet. Enligt artikel 3f.2 skall medlemsstaterna tillse att den som till- handahåller audiovisuella tjänster inte sänder biograffilmer utöver de perioder som det avtalats om med rättighetsinnehavarna. Bestäm- melsen motsvarar nuvarande artikel 7. Härutöver innehåller förslaget ett antal bestämmelser som styr innehållet i linjära audiovisuella tjänster. För sådana tjänster kvar- står artikel 3a om sändning av evenemang som anses vara av sär- skild vikt för allmänheten oförändrad, liksom artiklarna 4 och 5 om skyldighet att sända europeiska produktioner. Artikel 3a komplet- teras dock av en ny artikel 3b, som föreskriver att medlemsstaterna skall säkerställa att programföretag som är etablerade i andra med- lemsstater inte fråntas sådan tillgång till evenemang av större intresse för allmänheten som krävs för att sända kortare nyhetsrappor- teringar. När det gäller de bestämmelser som reglerar skydd av underåriga och allmän ordning kvarstår artikel 22 för de linjära tjänsterna, medan artikel 22a, som nämnts, ersätts av den nya artikel 3e. Slutligen kvarstår artikel 23 om rätt till genmäle. 6.4.2Bestämmelser om reklam och annan annonsering TV-direktivets fjärde kapitel innehåller bestämmelser om TV- reklam, sponsring och köp-TV. I artikel 10.1 föreskrivs att TV- reklam och köp-TV skall vara lätta att känna igen och hållas klart åtskilda från andra delar av programtjänsten med optiska och/eller akustiska hjälpmedel. Enligt artikel 10.2 skall enstaka reklaminslag och köp-TV-inslag förekomma endast undantagsvis. Av artikel 10.3 framgår att reklam och köp-TV inte får använda subliminalteknik och i artikel 10.4 förbjuds smygreklam och smyg-köp-TV. I artikel 11 finns bestämmelser om placering av reklam- och köp- TV-inslag. Enligt artikel 11.1 skall sådana inslag infogas mellan programmen. Undantag görs i artikel 11.2–11.4. Dessa undantag förutsätter att varken programmets integritet och värde eller inne- havarnas rättigheter kränks. I artikel 11.2 föreskrivs att reklam och köp-TV-inslag får sändas mellan fristående delar av program och i pauser i sådana sportprogram, evenemang och föreställningar som innehåller pauser. Enligt artikel 11.3 får sändningar av spelfilm och filmer gjorda för TV (med undantag för TV-serier, lätta underhåll- ningsprogram och dokumentärer) vars programlagda sändningstid överstiger avbrytas en gång för varje hel period samt, om den programlagda sändningstiden är minst längre än två eller flera 45-minuterperioder, vid ytter- ligare ett tillfälle. Av artikel 11.4 framgår att det med undantag för sådana program som omfattas av artikel 11.2 skall förflyta minst mellan reklaminslagen. Enligt artikel 11.5 får inte reklam eller köp-TV infogas i sändningar av gudstjänster. Vidare får inte nyhetsprogram, program om aktuella samhällsfrågor, doku- mentärprogram, religiösa program och barnprogram avbrytas om deras programlagda sändningstid understiger . Om den programlagda sändningstiden är gäller övriga bestämmelser i artikel 11. Artikel 12 reglerar innehållet i TV-reklam och föreskriver att reklamen inte får undergräva respekten för den mänskliga värdig- heten, diskriminera någon på grund av ras, kön eller nationalitet, angripa religiös eller politisk övertygelse, uppmuntra ett beteende som är skadligt för hälsa eller säkerhet eller uppmuntra ett be- teende som är skadligt för miljön. Artiklarna 13–14 innehåller bestämmelser om förbud mot reklam för tobaksvaror samt för receptförskrivna medicinska pro- dukter och vissa typer av medicinsk behandling, medan artikel 15 inte förbjuder, men väl begränsar, rätten att sända reklam för alkoholhaltiga drycker. Artikel 16 upptar kriterier som syftar till att minimera reklamens risker för moralisk eller fysisk skada hos underåriga. Artikel 17 reglerar kraven för sponsrade TV-program. Av artikel 17.1 framgår bl.a. att sponsrade program klart måste identi- fieras som sådana genom att sponsorns namn och/eller logotyp anges i början och/eller i slutet av programmet samt att sponsrade program inte får uppmuntra till köp eller förhyrning av sponsorns eller en tredje parts produkter eller tjänster, och då särskilt inte genom att göra speciella säljfrämjande referenser till dessa produk- ter eller tjänster. I artikel 17 finns bestämmelser om förbud mot sponsring av företag som tillverkar eller säljer tobaksvaror samt begränsningar när det gäller sponsring av företag som säljer eller tillverkar medicinska produkter eller tillhandahåller medicinsk behandling. Slutligen innehåller artikeln en bestämmelse om att nyheter och andra program som tar upp aktuella samhällsfrågor inte får sponsras. I artikel 18 finns bestämmelser om mängden reklam i TV- sändningar. Där föreskrivs att sändningstiden för köp-TV-inslag, reklaminslag och andra former av reklam, med undantag för sänd- ningsblock för köp-TV, som särregleras i artikel 18a, inte får över- stiga av den dagliga sändningstiden. Vidare stadgas att sändningstiden för reklaminslag inte får överstiga av den dagliga sändningstiden och att reklaminslagens och köp-TV- inslagens längd inom en given timme mellan hela klockslag inte får överstiga . Vid tillämpning av bestämmelsen anses inte programföretagens annonseringar i samband med företagets egna program och produkter med programanknytning som har direkt koppling till programmen utgöra reklam. Detsamma gäller för meddelanden till allmänheten och välgörenhetsuppmaningar som sänds gratis. Enligt artikel 20 i direktivet får medlemsstaterna fastställa andra villkor än den som fastställs i artikel 11.2–11.5 (placering av reklam och köp-TV-inslag) och i artiklarna 18 och 18a (mängden reklam i TV-sändningar) i fråga om sändningar som är avsedda uteslutande för det nationella territoriet och som inte kan tas emot, direkt eller indirekt, av allmänheten eller i en eller flera medlemsstater. Europeiska kommissionens förslag till revidering av TV-direktivet innebär en flexiblare reglering när det gäller reklam och andra annon- ser. De föreslagna reglerna är avsedda att gynna nya reklam- metoder, som t.ex. annonsering med delad skärm, virtuell annon- sering och interaktiv reklam. Till skillnad från vad som gäller regleras produktplacering uttryckligen i direktivet. Liksom när det gäller regleringen av sändningarnas innehåll i all- mänhet skiljer förslaget på reklambestämmelser som omfattar alla audiovisuella tjänster och sådana som endast gäller för linjära tjäns- ter. De regler som gäller för såväl linjära som icke-linjära tjänster framgår av artiklarna och 3h. Enligt artikel skall medlemsstaterna säkerställa att audio- visual commercial communications, vilket närmast kan översättas som annonser i audiovisuella tjänster uppfyller följande krav: a)annonser skall vara klart identifierbara som sådana. Smygannonse- ring är förbjuden, b)annonser får inte använda subliminalteknik, c)annonser får inte i.diskriminera någon på grund av ras, kön eller nationalitet, ii.angripa religiös eller politisk övertygelse, iii.uppmuntra ett beteende som är skadligt för hälsa eller säker- het, iv.uppmuntra ett beteende som är skadligt för miljön. d)alla former av annonser och köp-TV för cigaretter och andra tobaksvaror skall vara förbjudna, e)annonser för alkoholhaltiga drycker får inte rikta sig till minder- åriga eller uppmuntra överkonsumtion av sådana drycker, f)annonser får inte orsaka moralisk eller fysisk skada hos minder- åriga. De får därför inte direkt uppmana minderåriga att köpa en produkt eller tjänst genom att utnyttja deras oerfarenhet eller godtrogenhet, direkt uppmana dem att övertyga sina föräldrar eller andra att köpa de utannonserade varorna och tjänsterna, ut- nyttja det speciella förtroende minderåriga hyser för föräldrar, lärare eller andra personer, eller utan skäl visa minderåriga i farliga situationer. Artikeln överensstämmer till stora delar med vad direktivet före- skriver , till följd varav artiklarna 10.3 och 10.4, 12, 13 och 16 har utgått ur förslaget. Enligt artikel 3h, som reglerar sponsring och produktplacering, skall audiovisuella tjänster som är sponsrade eller innehåller pro- duktplacering upprätthålla följande krav: a)programläggningen och innehållet i sådana tjänster får under inga förhållanden påverkas på ett sätt som inverkar på ansvaret och det redaktionella oberoendet för den som tillhandahåller tjänsten, b)de får inte direkt uppmuntra till köp eller förhyrning av produkter eller tjänster, särskilt inte genom att göra speciella säljfrämjande referenser till dessa produkter eller tjänster, c)tittarna måste tydligt informeras om förekomsten av sponsring eller produktplacering. Sponsrade program måste klart identifieras som sådana genom att sponsorns namn, logotyp och/eller någon annan symbol för sponsorn såsom en referens till dess produkt(er) eller tjänst(er) eller en tydlig markering av denna anges i början och/eller slutet av programmet. Program som innehåller produkt- placering måste identifieras på lämpligt sätt i början av ett program för att undvika förvirring för tittaren. Av artikeln framgår vidare att audiovisuella tjänster inte får spons- ras av företag vars huvudsakliga verksamhet är tillverkning eller försäljning av cigaretter och andra tobaksvaror och att sådana tjäns- ter inte heller får innehålla produktplacering av tobaksprodukter eller cigaretter eller produktplacering från företag vars huvud- sakliga verksamhet är tillverkning eller försäljning av cigaretter och andra tobaksvaror. Vidare får sponsring från företag vars verk- samhet inbegriper tillverkning eller försäljning av medicinska produkter och medicinsk behandling främja företagets namn eller anseende, men inte särskilda medicinska produkter eller medicinska behandlingar som är tillgängliga endast efter ordination i den medlemsstat under vars jurisdiktion den som förmedlar den audio- visuella tjänsten råder.