sou · GUB313 · 2007-01-01 00:00:00 — i andra hand, att genom att i sin rättsordning uppställa ett krav på att en hingst skall vara avelsvärderad i för att få användas till avel med andra ston än hingstägarens egna, har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 28 EG. har bl.a. anfört att det svenska kravet på att en hingst måste vara avelsvärderad i för att få användas i avel med andra ston än hingstägarens egna utgör en begränsning av handeln med hästdjur inom gemenskapen. Att det i direktiv /427/EEG eller med stöd av direktivet fattat beslut inte fastställs metoder för avelsvärdering innebär enligt EU- kommissionen inte att en medlemsstat har rätt att uppställa ett sådant villkor. anser heller inte att det svenska kravet på avelsvärdering är motiverat enligt artikel 30 EG med hän- syn till intresset att skydda djurs hälsa och liv. anför vidare att krav på avelsvärdering av hingstar synes vara att syfta till att förbättra den aktuella rasens egenskaper, sna- rare än att skydda hästdjurs liv och hälsa. anför i ett s.k. motiverat yttrande 23/07/2003 att kravet på att en hingst skall vara avelsvärderad i för att få användas till avel med andra ston än hingstägarens egna inte i något fall kan betraktas som en metod för avelsvärdering. Det är enbart ett diskriminerande krav som utgör en begränsning av handeln, både i fråga om djur från andra medlemsstater och djur från som avlats i enlighet med principer som fastställts av stambok- förande organisationer med säte i en annan medlemsstat. Ett allmänt krav på avelsvärdering åsidosätter i själva verket gemenskapslagstiftningen om att dessa principer skall fastställas i stamboken för rasens ursprung. anför vidare i det motiverade yttrandet att punkterna 2 e och 3 a i bilagan till EU- kommissionens beslut 92/353/EEG kräver att medlemsstaterna ser till att de system som inrättats av den godkända avelsorganisatio- nen när det gäller dessa frågor överensstämmer med EG-rätten och är tekniskt sunda. Avslutningsvis noterar i det motiverade ytt- randet att det svenska kravet inte bara begränsar handeln i strid med direktivet och artikel 28 i fördraget utan också innebär en dis- kriminering som strider mot artikel 12 i fördraget, genom att den begränsar tillgången till marknaden för avelsdjur från andra med- lemsstater eller djur som avlats i enlighet med de principer som fastställts av en godkänd stambokförande organisation med säte utanför . har i svaromål till domstolen medgett att inte har uppfyllt sina skyldigheter enligt artikel 3 i rådets direktiv /427/EEG om avelsmässiga och genealogiska vill- kor för handel med hästdjur inom gemenskapen genom att i sin nationella rättsordning uppställa ett krav på att en hingst skall vara avelsvärderad i för att få användas till avel med andra ston än hingstägarens egna. betonar i svaromålet att det är ange- läget för den att djurskyddet beaktas vid avel med hästar. Regeringen medger dock att de svenska bestämmel- serna är alltför långtgående och innehåller element som kan anses vara motiverade av andra hänsyn än hänsynen till djurs liv och hälsa. Enligt regeringens mening utesluter emellertid inte direktiv /427/EEG om avelsmässiga och genealogiska villkor med handel med hästdjur inom gemenskapen att ett land har nationella bestämmelser som syftar just till att skydda djurs liv och hälsa. fanns i totalt ca 700 000 hästar. finns ca 283 000 hästar i landet. Syftet med hästavel har med tiden också förändrats och anpassats till vår faktiska användning av hästen. För bara var hästen nödvändig både i det dagliga arbetet i jord- och skogsbruket och för transporter som den ut- gjorde en del av den svenska armén. Det var därför naturligt att staten hade ett stort intresse av hästavel i syfte att ta fram en för bl.a. försvaret duglig häst. I dagens samhälle har hästen en annan roll. Hästen används en- dast till en liten del i jord- och skogsbruket. är det inte arbetshästar som är av störst intresse för lantbruket utan det är i stället den s.k. hästsektorn som utgör en viktig del av lant- bruket. Hästhållning skapar utvecklingsmöjligheter för många jordbruksföretag och hästsektorn är jordbrukets femte största inkomstkälla. Försvaret har numera ca 30 hästar. bidrar häs- ten i stället främst till att ge människor en meningsfull fritid och till sport. Vi har fått in många olika hästraser i landet och blivit inspi- rerade av vår historia och andra länders användning av hästen som vid t.ex. islandshästridning, westernridning och tornerspel. Hästens betydelse i har således förändrats från att ha varit ett nöd- vändigt hjälpmedel i jord- och skogsbruket och i armén till att numera berika människors liv genom sport, fritid, motion och rekreation. Hästen har dock, oavsett om vi i landet har haft 200 000 hästar eller 700 000 hästar, på flera sätt haft en särställning i och därför varit föremål för statligt engagemang. lämnade t.ex. staten bidrag till hingstpremieringar för att förbättra hästaveln. Det tidigare svenska författningskravet på att en hingst skulle vara avelsvärderad för att få användas till avel med andra ston än hingstägarens egna går också långt tillbaka i tiden. lag om besiktningstvång för hingstar fanns krav på att alla hingstar som skulle användas i avel skulle vara godkända av staten. Bedömningen av hingstarna gjordes av en nämnd som utsågs av dåvarande Lantbruksstyrelsen. Det fanns även ett krav på att hingstarna skulle uppnå ett förväntat avelsvärde som innebar en viss miniminivå avseende kvalitet, för att få användas i avel. De statliga kraven på hästavel har som tidigare nämnts historiskt främst motiverats av att hästar användes av militären och att staten därför hade ett intresse av att få dugliga hästar till armén. upphävdes lagen om hingstbesiktningstvång och ersattes med lagen (1985:342) om kontroll av husdjur. Kravet på avelsvärdering behölls men ansvaret för avelsvärderingen flyttades över från staten till hästorganisationerna. tog staten bort kravet på att en hingst vid avelsvärdering skulle uppnå en viss kvalitet. Staten har därefter inte ställt något krav på hingstens kvalitet i avelsvärde- ringen utan det enda krav som behölls innebar att hingstar som skulle verka i avel med andra ston än hingstägarens egna skulle vara avelsvärderade i . Från har regeringen som tidigare nämnts i avsnitt 2.1 Avelsvärdering tagit bort bemyndigandet i 1 § 3 st. för- ordningen om kontroll av husdjur för att föreskriva att hingstar får användas till avel endast om de har avels- värderats. har från samma datum tagit bort kravet i 29 § föreskrifter om hästdjur som används till avel och om identifiering av hästdjur som föreskrev att en hingst skulle vara avelsvärderad i för att få användas till avel med andra ston än hingstägarens egna. har även upp- hävt 18–29 §§ i föreskrifterna om individprövning och avkomme- prövning som användes för att beräkna avelsvärdet för hästar. Den svenska avelsvärderingen utförs av privata avelsorganisationer som har godkänts av för sådan verksamhet. I finns fyra sådana godkända avelsorganisationer: (SG), (), () och (). är stamboks- och regis- terförande samt avelsorganisation för de varmblodiga och kall- blodiga travarraserna. STC har till uppgift att leda, organisera och utveckla verksamheten inom sporten. STC skall utfärda gemen- samma regler och bestämmelser samt företräda sporten gentemot staten och utlandet. STC är också ett serviceorgan för sällskapen, aktiva och intresserade. Travbanorna drivs som ideella föreningar och kallas för travsällskap. STC är huvudorganisation för dessa travsällskap. är STC:s motsvarighet inom galoppsporten. SG är stamboks- och registerförande samt avelsorganisation för den engelska fullblodsrasen. SG organiserar galoppsporten i och har som uppgift att övervaka och utveckla sporten. är avelsorganisation för islands- hästar i . SIF är även stamboks- och registerförande för islandshästar. SIF har till syfte att verka för bl.a. vidgad kännedom om islandshästen och dess användning inom hästsporten. SIF ver- kar även för att främja och leda renrasaveln av islandshästen i . SIF vill vidare enligt sina stadgar i såväl hästsport som avelsarbete lägga vikt vid att bevara och stärka islandshästens sär- skilda egenskaper, då särskilt de speciella isländska gångarterna och hästens robusthet. Enligt SIF:s reglemente krävs avelsvärdering för att erhålla betäckningstillstånd. Enligt uppgift från SIF påverkas således inte avelsvärderingssystemet för islandshästar av att det i författning inte längre ställs krav på att en hingst skall vara avels- värderad i för att få användas i avel. är avelsorganisation för alla häst- raser i som inte ryms inom ramen för SG, STC och SIF:s organisationer. SH har 32 direktanslutna föreningar omfattande 35 raser. De flesta medlemsföreningar är själva stamboks- och regis- terförande. SH har ansvar för avelsvärdering av medlemsförening- arnas hingstar. Några av medlemsföreningarna arrangerar dock den egna avelsvärderingen inom respektive ras. Ägare av hingst som visas vid avelsvärdering behöver inte vara medlem i rasförening eller annan organisation. Avelsvärderingen är öppen för alla hingstar över 2,5 års ålder som är registrerade i , med minst ett leds känd härstamning. SH anger att ändamålet med förbundet är att företräda medlemmarnas gemensamma intressen och att främja kvalitén och utvecklingen av den svenska hästaveln. Enligt Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 1998:38) om journalföring och uppgiftslämnande m.m. skall en veterinär föra journal i direkt anslutning till konsultationen. Journalen skall inne- hålla uppgifter om bl.a. djurslag, djurets kön, diagnos, typ av behandling och veterinärens namn. Vid behandling med läkemedel skall journalen även innehålla uppgifter om läkemedlets benäm- ning, styrka och dosering, behandlingstidens längd samt, vid behandling av djur som är avsedda för livsmedelsändamål, karens- tid. Enligt 12 § i föreskrifterna skall en veterinär inom från behandlingstillfället, rapportera förrättningar som avser nötkreatur, får, getter, renar, svin, fjäderfä och hägnat vilt till . Rapporteringen skall ske genom att en del av den s.k. praktikjour- nalen skickas till . Enligt 12 a § i föreskrifterna skall vid behandling av häst med antibakteriella medel för systemiskt bruk eller läkemedel som inne- håller hormonella substanser, behandlingarna och diagnoserna rap- porteras till . Enligt 13 § i föreskrifterna skall behandlingar av andra djurslag eller andra behandlingar på hästar rapporteras en gång . Med djursjukdata avses de uppgifter som samlar in från veterinärernas journaler. Djursjukdata som förs hos Jord- bruksverket grundar sig således på veterinärernas inrapportering av journalinformation till . Insamlade uppgifter från de praktiserande veterinärernas journaler används bl.a. för att få en bild av hälsotillståndet hos våra husdjur. Genom djursjukdata- systemet som innehåller över 50 miljoner förrätt- ningar kan man följa förändringar i sjukdomsförekomst liksom viss läkemedelsanvändning. En ärftlig defekt kan bero på en enskild gen, som kan vara antingen recessiv eller dominant. En del av dessa defekter kan man göra DNA-tester för och klargöra om djuret är bärare av defektanlaget eller ej. Om miljön spelar en roll för en sådan defekts uppkomst kan man kalla den en genetiskt eller ärftligt betingad defekt. Den kan då i olika hög grad bero på genen respektive mil- jön. I de allra flesta fall beror defekter på många gener och även till en del på olika miljöfaktorer. Då har defekten en s.k. mulifaktoriell bakgrund som i samtliga fall har ett genetiskt inslag. Både arv och miljö kan således inverka på uppkomsten av defekten. Hur mycket som beror på arvet respektive miljön uttrycks genom den s.k. arv- barheten. Jag kommer därför att i det följande använda mig av begreppet ärftliga defekter för att klargöra att mina förslag syftar till att fånga upp de ärftliga defekter som man med stor sannolikhet kan säga att det just är arvet som åstadkommit defekten. har, som jag tidigare nämnt under av- snitt 2.1 Avelsvärdering, staten tagit bort kravet på att hingstar skall vara avelsvärderade för att få användas till avel med andra ston än hingstägarens egna. I sammanhanget bör klargöras att de god- kända avels- och rasorganisationerna får ha sina egna krav för en särskild typ av avelsvärdering av hingstar. Detta är dock främst en fråga för organisationerna och berör endast staten i dess roll som godkännande myndighet av organisationer i enlighet med EU- kommissionens beslut 92/353/EEG. I kommissionens beslut fast- ställs kriterier för godkännande eller erkännande av organisationer eller sammanslutningar som för eller upprättar stamböcker. I EU- kommissionens beslut hänvisas till artikel 4.1 a i direktiv /427/EEG som anger att de fastställda kriterierna skall göra det möjligt att säkerställa att godkända eller erkända organisationer eller sammanslutningar följer de principer som fastställts av den organisation eller sammanslutning som för stamboken för den ursprungliga rasen. I bilagan till beslut 92/353/EEG finns de fastställda kriterierna för godkännande eller erkännande av organi- sationer eller sammanslutningar som för eller upprättar stam- böcker. Enligt artikel 3 i beslutet anges att myndigheterna i en berörd medlemsstat skall återkalla ett officiellt godkännande eller erkännande från varje organisation eller sammanslutning som för stambok, om den inte längre konsekvent uppfyller villkoren i bila- gan. Det är därför viktigt för såväl myndigheter som för avels- och rasorganisationerna att se till att deras regler inte strider mot EG- rätten. 6Förbud mot att använda vissa hästar till avel I författning regleras djurhälsoarbetet genom lagen om kontroll av husdjur och i viss mån genom lagen om provtagning av djur. Jord- bruksnäringen har genom dessa författningar fått ansvaret för den organiserade hälsokontrollen. Någon sådan kontroll finns inte anordnad för hästar. I fråga om djursjukdata är det endast för nötkreatur som de samlade uppgifterna från veterinärjournalerna används i avelsarbe- tet. För andra djurslag har djursjukdata i stort sett ingen betydelse. I djursjukdata finns heller inga uppgifter om ärftliga defekter hos hästar. Djurens hälsa är visserligen djurhållarens ansvar men staten har ansvar för att tillhandahålla regelverk och bedriva tillsyn. Staten har tidigare i författning ställt krav på att de flesta hingstar som skall användas till avel skall avelsvärderas i . Eftersom detta krav har tagits bort finns det enligt min mening skäl att särskilt reglera, förbättra och förenkla tillsynen över djurskyddsförfattningarna i den del som avser ärftliga defekter hos hästar. Framför allt är det av stort värde att ha ett regelverk som gör det möjligt att samlat ta fram uppgifter om förekomst av ärftliga defekter hos häst. Det ger också möjlighet att avläsa vilka ärftliga defekter som förekommer hos häst och i förekommande fall ta ställning till införandet av eventuella bekämpningsåtgärder. Det har till utredningen förts fram önskemål om att det skall införas ett register för hästar på samma sätt som det finns för nöt- kreatur. Ett sådant register kan vara av värde för hästnäringen och kan utgöra ett effektivt hjälpmedel för den framtida hästhållningen och hästaveln. Frågan om ett sådant centralt hästregister ligger emellertid utanför utredningens direktiv. har på uppdrag av regeringen övervägt bl.a. frågan om ett centralt häst- register. har i rapporten 2004:20 Identifiering och registrering av hästar bl.a. konstaterat att upprättandet av en central Förbud mot att använda vissa hästar till avel databas för hästar är beroende av kommande EU-beslut. Jord- bruksverket har i rapporten belyst frågan om ett centralt register och även redovisat tre alternativ för placering av en eventuell kommande databas. 6.1Behov av ökad kunskap om ärftliga defekter Staten skall genom lagar, förordningar och föreskrifter ge förut- sättningar för att upprätthålla ett gott djurskydd i landet. De för- fattningar som anges i avsnitten 2.2 Djurskyddsbestämmelser och 6 Förbud mot att använda vissa hästar i avel utgör enligt min mening, såvitt avser hästavel, en viktig grund för ett gott djurskydd och för att skydda hästars liv och hälsa. Mitt uppdrag enligt kommittédirektivet är bl.a. att analysera hur djurskyddet bör beaktas vid hästavel och om det, utöver nuvarande bestämmelser i djurskyddslagen, ytterligare behöver regleras i författning. Utgångspunkten för statens engagemang i hästavelsfrågor bör enligt min mening vara att tillhandahålla ett regelverk som skall skydda hästars liv och hälsa och värna om ett gott djurskydd. Den regelförändring som gjorts på hästavelsområdet är att det inte längre ställs krav från statens sida på att en hingst skall vara avels- värderad för att få användas till avel med andra ston än hingstäga- rens egna. Kraven på hästars skötsel och miljö finns dock oföränd- rat kvar i djurskyddsförfattningarna. Enligt djurskyddslagen får regeringen eller efter regeringens bemyndigande meddela föreskrifter om villkor för eller förbud mot avel med sådan inriktning som kan medföra lidande för djuren. I djurskyddsförordningen anges att får meddela föreskrifter om förbud mot eller villkor för avel med sådan inriktning att den kan påverka djurens naturliga beteenden. Vidare anges i djurskyddsförordningen att avel med sådan inriktning att den kan medföra lidande för djuret är förbjuden. Närmare föreskrifter om förbudet får enligt förordningen medde- las av . Sammantaget utgör dessa regler enligt min mening en bra grund för att upprätthålla en god djurhälsa hos hästar även om kravet i författning på obligatorisk avelsvärdering i av hingstar har tagits bort. Djurskyddsförfattningarna ger därför fortfarande, enligt min bedömning, en god grund för att fortsätta arbetet med Förbud mot att använda vissa hästar till avel att endast ha sådana hästar i avel som inte nedärver defekter som medför lidande för djuret. Även om skötseln av hästar och miljön är de faktorer som domi- nerar när det gäller hästars hälsotillstånd så bidrar också ärftliga faktorer till hästars hälsotillstånd. föds föl med missbild- ningar. Vissa är ärftliga, andra inte. Vissa missbildningar och defek- ter kan också utvecklas senare i hästens liv och även dessa kan vara ärftliga. Tyvärr vet vi mycket lite om hästens genuppsättning (genom). Det beror på att man inte ens påbörjat en kartläggning av hästens genuppsättning (genom). Det är enligt min mening olyck- ligt. Så länge det fattas mycket av grundforskning på ett område finns en uppenbar risk för att även den tillämpade forskningen blir tillbakasatt. Andra djurslag vet vi väsentligt mycket mer om. Ett av skälen kan vara att det är nödvändigt att ha kunskap om de djur- slags genuppsättning (genom) som bl.a. används som försöksdjur. Grundforskningen avseende dessa djurslag är ofta nödvändig för att den fortsatta tillämpande forskningen skall bli meningsfull. Regelverket tillåter endast att avel bedrivs med hästar som inte har ärftliga defekter som medför lidande för avkomman. Vi har dock enligt vad jag har erfarit dålig kunskap om vilka sådana svåra missbildningar och defekter som är ärftliga. Bilagan till Djur- skyddsmyndighetens föreskrifter om avelsarbete innehåller värde- omdömen som t.ex. allvarliga bettfel och kraftiga skillnader, vilket medför att den enligt min mening inte är så preciserad att den enkelt och rättvist kan tillämpas i praktiken. Det finns även delade meningar om huruvida de i bilagan angivna defekterna verk- ligen är ärftliga. I en avelsvärdering bedöms dessutom andra defekter än de som vi vet är ärftliga och även förekomst av sådana andra defekter har medfört att en hingst kasserats vid en avels- värdering. Enligt min mening har det rått en stor osäkerhet på om- rådet. Det har enligt min mening varit mycket svårt för den enskilde hästägaren att veta om hans eller hennes häst enligt för- fattning varit tillåten eller förbjuden att använda till avel. Det är enligt min mening således viktigt att öka kunskapen om ärftliga defekter hos häst så att vi får bättre kännedom om vilka svåra ärftliga defekter som överförs till nästa generation och som vetenskapligt kan konstateras vara ärftliga och medföra lidande för avkomman. Det är också viktigt att vi inventerar nuvarande kun- skap om vilka ärftliga missbildningar och anlag som är så allvarliga att de skall medföra att en häst inte får användas till avel. Det är därför enligt min mening angeläget, för att vi skall kunna ha regler som syftar till att skydda hästars liv och hälsa och för att öka rätts- Förbud mot att använda vissa hästar till avel säkerheten på området, att vi som ett första steg sammanställer nuvarande kunskap på området. Därefter föreslår jag att vi genom ökad forskning på området skaffar oss ytterligare kunskap om sådana missbildningar och anlag som är så allvarliga att de skall medföra ett förbud mot att använda en häst till avel. Jag föreslår därför att det utförs en vetenskaplig utredning som får till uppgift att sammanställa och fastställa de ärftliga missbild- ningar och defekter som vi känner till och som utgör ett hot mot hästars liv och hälsa och som enligt en vetenskaplig bedöm- ning bör medföra att en häst inte får användas för reproduktion. Utredningen bör utses och tillsättas av . I utredningen bör finnas både veterinärer med kunskap på områ- det och genetiker. Utredningen bör i första hand gå igenom de i bilagan till föreskrifter (DFS 2004:22) om avelsarbete angivna missbildningarna/anlagen. Utred- ningen bör bedrivas i nära samarbete med . Mot bakgrund av vad utredningen kommer fram till bör därefter i bilagan till föreskrifterna om avelsarbete endast ange de missbildningar och defekter som utredningen mot bakgrund av nuvarande kunskap har kunnat konstatera vara ärft- liga. Om så inte är fallet och listan felaktigt tar upp missbildningar och defekter som inte har kunnat konstateras vara ärftliga kommer hästar av kanske god kvalitet, att på felaktiga grunder, vara för- bjudna att användas i avel trots att de inte nedärver allvarliga miss- bildningar eller defekter. Ett sådant system kan enligt min mening inte anses vara förenligt med en god rättssäkerhet och har enligt min mening inte heller någon positiv effekt på djurskyddet. Om listan däremot inte tar upp en allvarlig ärftlig missbildning finns risk för att oönskade ärftliga missbildningar sprids inom hästpopulationen, det förhållandet är också olyckligt. Det är enligt min mening således av avgörande betydelse att de ärftliga missbild- ningar och defekter som anges i bilagan till Djurskyddsmyndig- hetens föreskrifter om avelsarbete verkligen är ärftliga och identifi- erade och fastställda på vetenskaplig grund och att listan återspeglar aktuell kunskap. Jag har blivit upplyst om att flera ärftliga missbildningar/anlag som medför lidande för avkomman förekommer i större utsträck- ning hos vissa hästraser. Det kan därför finnas anledning för den av mig föreslagna utredningen att särskilt ange vissa missbildningar eller anlag kopplade till vissa hästraser. Det kan vidare konstateras att olika hästraser har olika temperament. Arvbarheten vet vi inte . Utredningen bör därför för framtida forskning även överväga Förbud mot att använda vissa hästar till avel om olika typer av lynnesfel kan vara ärftligt betingade och vara av sådan art att de bör innebära att en häst inte får användas i avel. Det är också enligt min mening viktigt att de missbild- ningar/anlag som anges i bilagan till föreskrifter om avelsarbete så långt möjligt är preciserade så att den blir lätt att tillämpa för veterinärerna. Eftersom det är förbjudet att använda dessa hästar i avel är det också av yttersta vikt att författ- ningen kan förstås av de konsumenter som den vänder sig till näm- ligen hingstägare, stoägare och köpare av avkommor.