sou · GUB363 · 2007-01-01 00:00:00 — Denna verksamhet bedrivs inte på något annat håll i landet. Förutom den operativa analysverksamheten har institutet även traditionella universitets- uppgifter som undervisning och forskning. Det rättsmedicinska institutet i består av tre sektioner med fristående budgetar. Den rättsmedicinska verksamheten finansieras dels genom ett anslag, dels genom att polisen svarar för institutets administrativa kostnader i samband med varje enskilt fall. De läkare som utför de rättsmedicinska undersökningarna får från uppdrags- givaren (polisen) en ersättning för varje uppdrag som utförs, utöver sin lön från . Enligt uppgift motsvarar den samman- lagda ersättningen en normal läkarlön. Den rättsgenetiska verksam- heten får anslag från barn- och familjedepartementet för att täcka sina kostnader, medan den kriminaltekniska DNA-verksamheten finansieras genom dels ett anslag från polisen, dels avgifter för varje enskilt ärende. Ingen av de tre verksamheterna är ackrediterad. Enligt institutet finns det praktiska fördelar med att de rätts- genetiska och kriminaltekniska DNA-verksamheterna är samlade på ett ställe. De instrument som används är i allt väsentligt de- samma och personalen har liknande bakgrund och utbildning. Personalutbytet mellan sektionerna är dock inte särskilt om- fattande. I den kriminaltekniska DNA-verksamheten tar institutet fram DNA-profilerna, medan Kripos sköter och söker efter träffar i detta för de profiler som institutet tar fram. I de fall Kripos får en träff sänder man tillbaka materialet till . I finns en rättsmedicinsk kommission, med huvudsaklig uppgift att kvalitetssäkra rättsmedicinska sakkunnigutlåtanden som avges i straffrättsliga sammanhang. Man granskar samtliga ut- låtanden från bl.a. de rättsmedicinska instituten och divisionen för rättstoxikologi som avges med anledning av utredning om brott. Den norska motsvarigheten till heter Politi- direktoratet. Under detta finns bl.a. Kripos (tidigare Kriminalpoliti- sentralen), med cirka 400 anställda och funktioner som motsvarar de som () och SKL har i . Kripos organiserades om och består av sju avdelningar. I detta sammanhang är främst laboratorieavdelningen, fingeravtrycks- avdelningen och datakrimavdelningen av intresse. Laboratorieavdelningen är indelad i sex enheter (avsnitt); admi- nistrationsenheten, kvalitetssäkringsenheten, tekniska enheten, kemiska enheten, fotoenheten samt dokument- och skriftenheten. Dessa har i princip samma uppgifter som SKL har i . Man genomför bl.a. brandutredningar, undersöker handstilar och miss- tänkt förfalskade dokument, analyserar glas, färger och narkotika samt utför vapenundersökningar. En skillnad jämfört med SKL är dock att Kripos inte analyserar DNA (se ovan). Datakrimavdel- ningen bistår polisväsendet när det gäller elektroniska spår, medan fingeravtrycksavdelningen arbetar med framkallning och identifie- ring av fingeravtryck. I likhet med har de norska polismyndigheterna rotlar med kriminaltekniska uppgifter. De tekniska rotlarna gör för- beredande undersökningar inom vissa discipliner, men Kripos anlitas alltid för att ta fram utlåtanden som skall användas i rättegångar. Det är upp till respektive polismästare att avgöra vilken kriminalteknisk kompetens han eller hon önskar i sitt distrikt. Trots kriminalteknikens allt viktigare roll i brottsutred- ningsarbetet är Kripos av uppfattningen att polisdistrikten snarare avvecklar än utvecklar sin kompetens inom området. Som nämnts har Kripos organiserats om. I samband med detta sågs den samlade forensiska organisationen över av en arbets- grupp inom Politidirektoratet, på uppdrag av Justitiedeparte- mentet. Arbetsgruppens majoritet förordade bildandet av Norskt Kriminalteknisk Laboratorium (NKTL) som en egen myndighet under Politidirektoratet. Man övervägde dock även inrättandet av Norskt Forensiskt Viten- skapelig Senter (NFVS) i olika modeller. Enligt en av dessa skulle NFVS omfatta såväl de kriminaltekniska undersökningarna vid Kripos som de rättskemiska analyserna och de rättsmedicinska undersökningarna. Arbetsgruppen konstaterade dock att denna modell förutsätter omfattande organisationsändringar och att det krävs en mer grundlig utredning med mer tid till förfogande än gruppen hade haft. Med hänsyn till behovet av ett starkare samarbete mellan de olika forensiska disciplinerna angav man emellertid att modellen kan framstå som en möjlig lösning. Arbetsgruppens förslag har inte genomförts. Kriminalteknisk afdeling og Rejsehold1 Under den danska motsvarigheten till – Rigs- politiet – finns bl.a. politiafdelningen, som är indelad i tre under- avdelningar och tre specialavdelningar. En av de tre underavdel- ningarna är kriminalteknisk afdelning og rejsehold (KTA & R). 1 Se bl.a. Dansk politi – Besöksrapport för Politiavdelningen, 2004 Denna har till huvudsaklig uppgift att undersöka brottsplatser och spår samt vägleda polisdistrikten i frågor som rör kriminalteknik. Avdelningens huvudkontor är beläget i och om- fattar ledning, administration, kvalitets- och utvecklingsfunktion samt rejsehold (den s.k. mordkommissionen). Därtill kommer den kriminaltekniska avdelningen (KTA) med sju rikstäckande, ope- rativa sektioner; fingeravtryck, fotografi, , vapen, dokument, IT samt eftersökning och identifiering, samt tre regionala avdelningar. svarar för , Lolland, Falster, , och . KTA-Nord är placerat i och och täcker norra och mellersta delarna av , medan KTA-Syd finns i och och sköter Fyn och de södra delarna av . De tre regionala avdelningarna undersöker brottsplatser i samband med brott av allvarlig karaktär. I andra fall säkrar polisdistrikten själva spåren och skickar dem till den regionala kriminaltekniska avdelningen. Vid de regionala avdelningarna undersöker man bl.a. fibrer, skospår och verktygsspår. KTA- är organiserat i en utryckningssektion och en spårsektion. Vid de båda andra regionala avdelningarna arbetar i huvudsak samma personal med såväl brottsplatsundersökningar som spårundersökningar. Vissa typer av spårundersökningar görs endast i . De sju rikstäckande sektionerna ligger under den centrala kriminaltekniska avdelningen. Fingeravtryckssektionen har många olika metoder för att framkalla avtryck och sköter även fingeravtrycksidentifieringar genom AFIS (se avsnitt 6.3.4). Vid DNA-sektionen förs det danska . Det är dock den rättsgenetiska avdelningen vid (se nedan) som bearbetar och analyserar de biologiska spåren. DNA- sektionen lägger därefter in DNA-profilerna i registret och söker efter träffar. Vapensektionen har i allt väsentligt samma uppgifter som (se avsnitt 6.3.6) har i . Dokumentsektionen gör samma typer av undersökningar som urkundsgruppen och handstilsgruppen vid SKL (se avsnitt 6.5.2 och 6.5.3). Även IT- sektionens och den fotografiska sektionens undersökningar motsvarar i stor utsträckning de svenska motsvarigheterna vid SKL. Efter- söknings- och identifikationssektionen arbetar bl.a. med eftersökning av saknade personer och identifieringar av avlidna personer med okänd identitet. Personalen vid KTA har vanligen inte någon akademisk ut- bildning. Rekryteringar görs vanligen från ordnings- och kriminalpolisen, varefter de genomgår en relativt omfattande intern utbildning som avser bl.a. brottsplatsundersökningar, biologiska spår, laboratoriearbete, kemi, kriminalteknisk fotografering, brandutredningar och fingeravtryck. Rättsmedicinska likbesiktningar (retslægelige ligsyn) genomförs i som regel av särskilda läkare (embedslæger) tillsammans med polisen. Om det efter likbesiktningen finns behov av ytter- ligare undersökningar, kan polisen besluta om en rättsmedicinsk obduktion. Dessa utförs vid något av de tre rättsmedicinska instituten vid universiteten i , och . Institutet i utför obduktioner och medverkar vid brotts- platsundersökningar på uppdrag av polisdistrikten i de norra och mellersta delarna av . Man arbetar även med klinisk rätts- medicin (undersökningar av levande personer) och har för sådana undersökningar lokaler även i och Herning. Vid institutet finns också en rättskemisk avdelning som utför bl.a. rättskemiska analyser i samband med obduktionerna på institutet samt drog- analyser av beslagtaget material – pulver, tabletter, växtmaterial – som misstänkts vara narkotika. Institutet är ackrediterat avseende såväl obduktioner och klinisk rättsmedicin som rättskemiska analyser. Det rättsmedicinska institutet i har en rättspatologisk avdelning där man utför rättsmedicinska obduktioner på uppdrag av polisdistrikten på Fyn och södra . Även här är man verk- sam också inom den kliniska rättsmedicinen. För sådana undersök- ningar har man en mottagning även i . På uppdrag av migrationsmyndigheterna undersöker man offer för tortyr. Man utför dessutom undersökningar för Arbetsskadestyrelsens räkning. Avdelningen förväntar sig att bli ackrediterad . Institutet har också en rättsantropologisk avdelning, som genomför undersökningar i samarbete med den rättspatologiska avdelningen. Den rättskemiska avdelningen vid institutet i utför rättskemiska analyser med anledning av institutets obduktioner. Man analyserar även droger som polisen har tagit i beslag inom det aktuella geografiska området. Avdelningen är ackrediterad. Det rättsmedicinska institutet i består av tre av- delningar; rättspatologi, rättskemi och rättsgenetik. Vid den rättspatologiska avdelningen utförs rättsmedicinska likbesiktningar på uppdrag av polisen i och rättsmedicinska obduk- tioner på uppdrag av polisdistrikten öster om samt . Man utför även kliniska rättsmedicinska undersökningar. I likhet med motsvarande avdelning i får man därutöver uppdrag från Arbetsskadestyrelsen och migrationsmyndigheter. Vid avdelningen finns även ett rättsantropologiskt laboratorium. Avdelningen är ackrediterad. Det rättsodontologiska institutet hör egentligen inte till samma organisation, men är ändå fysiskt placerat vid avdelningen. I likhet med instituten i och utför den rättskemiska avdelningen vid institutet i analyser med anledning av kliniska rättsmedicinska undersökningar och obduk- tioner. Man har därutöver det nationella ansvaret för alkohol- analyser i trafikärenden. Avdelningen är ackrediterad. Till skillnad från instituten i och finns det vid institutet i även en rättsgenetisk avdelning. Av- delningen har ansvaret på nationell nivå för DNA-analyser i såväl faderskapsutredningar m.m. som brottsutredningar (se ovan om arbetsfördelningen i förhållande till polisen). Även den rätts- genetiska avdelningen är ackrediterad. Det holländska forensiska laboratoriet bildades och tillkom laboratoriet för forensisk patologi. De två labo- ratorierna slogs samman till det nederländska forensiska institutet (Nederlands Forensisch Instituut, NFI). NFI har numera i allt väsentligt hand om alla typer av ärenden som motsvarar den verksamhet som RMV och SKL bedriver i , med undantag för de rättspsykiatriska undersökningarna. NFI är en självständig del av och har tre huvudsakliga uppgifter. Man utför forensiska undersökningar i anledning av utredningar om brott, bedriver forskning och metod- utveckling samt fungerar som ett centrum för kunskap och expertis 3 Se NFI:s webbplats; www. inom sitt område. Verksamheten styrs av ett ledningskansli och det administrativa arbetet är fördelat på sex avdelningar. Den operativa undersökningsverksamheten är organiserad i ytterligare nio av- delningar; kemi, patologi, narkotika, toxikologi, miljö, biologi, fysik, digital teknologi och front desk. Avdelningen för digital teknologi utför undersökningar av alla slags digitala bevis, såväl datorer som t.ex. mobiltelefoner och magnetkort. Bland annat arbetar man med klippning, undersökning och tolkning av inspelningsmaterial från övervakningskameror. Även ljud- och talanalyser ingår i avdelningens ärenden. Bland uppdragsgivarna märks de nederländska byråerna för digital expertis (Digital Expertise, BDE); överregionala polis- myndigheter som är specialiserade på digitala undersökningar. Den biologiska avdelningen arbetar i huvudsak med DNA- analyser. Vid institutet analyseras DNA såväl i kriminaltekniska ärenden som i föräldraskapsfrågor och identifieringsärenden. Kriminaltekniska DNA-analyser utförs dessutom av ett labo- ratorium vid . Vid utförs rättsmedicinska obduktioner. Initiativet till en sådan obduktion tas av en läkare som inte kan utfärda intyg om att dödsorsaken varit naturlig. Läkaren kontaktar i sådana fall den regionala rättsläkaren, vanligen anställd inom hälso- och sjukvården, för det som i benämns rätts- medicinsk likbesiktning. Efter denna besiktning rapporterar rätts- läkaren till åklagaren, som beslutar om en rättsmedicinsk obduktion skall utföras eller inte. Vid NFI arbetar sju rättsläkare, som tillsammans genomför cirka 600 obduktioner . Inom det toxikologiska området utförs kemiska analyser bl.a. i samband med obduktioner på uppdrag av . Vidare gör man – i likhet med den rättskemiska avdelningen i – undersökningar i bl.a. trafikärenden och i samband med vålds- och sexualbrott. Avdelningen för droganalys har i allt väsentligt de uppgifter som motsvarande enhet vid SKL har. Miljö- avdelningen analyserar bl.a. oljor och metaller samt undersöker byggnadsmaterial, avfall och utsläpp av föroreningar. Inom miljöområdet arbetar NFI även med riskanalyser i samband med att människor utsatts för farliga substanser. Utöver detta utför de operativa avdelningarna traditionella kriminaltekniska undersökningar av t.ex. handstil och misstänkt förfalskade dokument. Därtill kommer undersökningar av verktygsspår, skospår, däckspår samt tejper och plastpåsar. analyserar hår och textilfibrer samt framkallar och identifierar fingeravtryck. Vidare utförs brandundersökningar och analyser av explosiva ämnen. Man undersöker fotografiers äkthet och ursprung samt identifierar personer som förekommer på fotografierna. Man gör jämförande analyser av ammunition, tekniska undersökningar av vapen, utför ballistiska analyser samt rekonstruerar incidenter där skjutvapen har avlossats. Personalen vid front desk- avdelningen arbetar med att förenkla och utveckla kontakten med uppdragsgivarna och kan betraktas som NFI:s koordinatorer i förhållande till dessa. NFI:s är ackrediterat inom flera olika discipliner. Uppdragen kommer endast från de holländska polis- och åklagarmyndig- heterna. Man utför inte några analyser eller undersökningar åt privata uppdragsgivare. Vid NFI finns också ett rådgivande organ som består av representanter för övriga aktörer i rättskedjan. I samarbete med dessa aktörer koordineras de tjänster som NFI erbjuder. NFI har även ett forskningsråd med framstående forskare i de olika forensiska disciplinerna. Som i de flesta andra länder utför de 43 polismyndigheterna i och en del forensiskt arbete på egen hand, främst i fråga om brottsplatsundersökningar och fingeravtryck. För de flesta andra forensiska tjänster vänder sig polisen dock till () eller till något laboratorium i den privata sektorn. Den största privata aktören på den engelska marknaden är LGC Forensics. Bolaget förvärvade konkurrenten . FSS är ett statligt ägt bolag och den största leverantören av forensiska tjänster till polisen i och . Bolaget var tidigare en myndighet under (Home office), men har bolagiserats. FSS har sitt huvudkontor i Birming- ham och lokaler på flera andra platser runt om i landet. Bolaget har drygt 2 600 anställda och en omsättning om cirka 150 miljoner GBP (/05). Under /05 arbetade FSS med 130 000 fall. Man närvarade vid 1 800 brottsplatser och uppträdde som expertvittnen i domstol vid 2 500 tillfällen. Bolaget har till uppgift att driva det , The National DNA Database (NDNAD). Bolagets huvudsakliga uppdragsgivare är landets polismyndigheter. Även coroners (döds- fallsutredare) svarar för många av bolagets uppdrag. FSS framhåller sin opartiskhet och sin oberoende ställning, och åtar sig uppdrag även från t.ex. försvarsadvokater. FSS erbjuder ett mycket brett spektrum av forensiska tjänster. Bolaget är huvudsakligen verksamt inom de områden som SKL är i , som man även erbjuder tjänster inom de foren- siska discipliner som RMV svarar för (förutom rättspsykiatri). FSS genomför således även rättskemiska analyser och faderskaps- utredningar. har FSS därutöver etablerat sig på det rättsmedicinska området, inom såväl rättspatologin som den kliniska rättsmedicinen. För att i och få utföra obduktioner på uppdrag av polisen krävs att rättsläkaren är registrerad vid inrikesdeparte- mentets . Rättsläkarna är inte offentligt anställda, men genom registreringsförfarandet svarar departementet för tillsyn och kvalitetskontroll. Rättsläkarnas uppdrag i förhållande till polisen regleras individuellt, genom avtal med de olika polismyndigheterna. Förutom obduktioner kan avtalet omfatta exempelvis besök på brottsplatser. De registrerade rättsläkarna har vanligen även andra uppdragsgivare, som t.ex. coroners. Centralkriminalpolisen () är en riksomfattande polis- myndighet med uppgift dels att bekämpa och utreda brott av allvarlig karaktär, dels att för hela polisförvaltningen och övriga rättsväsendet utföra vissa sakkunnigtjänster som är nödvändiga för brottsbekämpningen. Det kriminaltekniska laboratoriet är en av enheterna under CKP och är indelat i fem avdelningar. Vid laboratoriet utförs i allt väsentligt samma typer av analyser och undersökningar som SKL gör i . De vanligaste typerna av analyser och undersökningar avser DNA, narkotika och finger- avtryck. Laboratoriet utför samtliga DNA-analyser i anledning av brott i . Man arbetar inte med rättsgenetiska under- sökningar, dock med undersökningar i identifieringsfall. De droganalyser man utför avser icke-biologiskt material. biologiskt material ankommer i stället på universiteten eller (se nedan). Undersökningar av misstänkt förfalskade dokument svarar också för ett betydande antal av laboratoriets ärenden. I övrigt analyserar och undersöker man bl.a. färg och glas, vapen, sko- och verktygs- spår, handstil, explosiva ämnen, bränder och oljeutsläpp. Laboratoriets huvudsakliga uppdragsgivare är de lokala polis- myndigheterna. Dessa sköter själva, i varierande utsträckning, brottsplatsundersökningar, framkallning av fingeravtryck samt undersökningar av skospår. Laboratoriets verksamhet är anslags- finansierad. Jämfört med många andra länder utförs det ett stort antal rättsmedicinska obduktioner i . Det är de sex läns- styrelserna som inom sina geografiska områden ansvarar för dessa obduktioner. Genom avtal med de rättsmedicinska institutionerna vid universiteten i , , , och är det dock vid universiteten som obduktionerna i praktiken utförs. Obduktionerna faktureras i enlighet med dessa avtal. Vid de rättsmedicinska institutionerna arbetar man inte endast med rättspatologi och klinisk rättsmedicin. Institutionen i Helsing- fors, som är den största och som dessutom har det nationella ansvaret för vissa uppgifter, har en rättskemisk avdelning med två laboratorier; för toxikologi respektive rättsbiologi. Vid samtliga rättsmedicinska obduktioner i skall tillvaratagna rätts- kemiska prov för identifiering av dödsorsak undersökas centralt på rättskemiska avdelningen i . Dessa undersökningar utförs vid det toxikologiska laboratoriet, där man analyserade prover från cirka 5 700 avlidna. Därutöver utför man rättskemiska analyser inom ramen för bl.a. den kliniska rätts- medicinen. Vid institutionens rättsbiologiska laboratorium görs DNA-analyser i faderskapsärenden och vid utredning om familjeband. De allra flesta faderskapsärenden handläggs dock av faderskaps- laboratoriet vid det finska (cirka 1 350 stycken ). Vid institutet finns vidare en forskningsenhet för narkotika, där man enligt avtal utför rättskemiska analyser i bl.a. blod- och urinprover. anlitas t.ex. av rätts- väsendets myndigheter för att utföra alkohol- och narkotika- analyser i trafikärenden. Institutet fakturerar sina uppdragsgivare i enlighet med de priser som anges i avtalen. 7.7Jämförelse med organisationen i I förhållande till hur den forensiska organisationen är utformad i kan konstateras att organisationen i övriga nordiska länder är tämligen likartad. I såväl som och finns ett centralt kriminaltekniskt laboratorium inom polisen, medan de verksamheter som motsvarar de som bedrivs av RMV är orga- niserade utanför polisväsendet. Inget av de övriga nordiska länderna har dock en samlad statlig myndighet för rättsmedicin, rättskemi och rättsgenetik. Den rättsmedicinska verksamheten är i stället huvudsakligen knuten till universiteten. I är även de rättskemiska och rättsgenetiska verksamheterna kopplade till universiteten, medan det i främst är som har hand om rätts- toxikologiska analyser. De rättsgenetiska undersökningarna är dock universitetsanknutna. I är de rättskemiska och rätts- genetiska verksamheterna uppdelade mellan universitet och . Det finns skillnader mellan samt och även när det gäller uppdelningen av arbetsuppgifter inom de rätts- biologiska och rättskemiska/droganalytiska verksamheterna. Det norska kriminaltekniska laboratoriet utför inte DNA-analyser i brottsutredningssyfte. Dessa sköts i stället av det rättsmedicinska institutet i , som även har hand om de rättsgenetiska analyserna. En liknande uppdelning finns i mellan polisens kriminaltekniska laboratorium och den rättsgenetiska avdelningen vid . I är det vidare de rättskemiska avdelningarna vid universiteten som förutom droger i biologiskt material även analyserar beslag och partier av narkotika. Den norska uppdelningen liknar i detta avseende mer den svenska. Den norska divisionen för rättstoxikologi utför dock narkotikaanalyser i icke-biologiskt material på uppdrag av polisen. Den forensiska organisationen i och skiljer sig väsentligt från den svenska. I har i princip samtliga forensiska discipliner samlats i en myndighet – det nederländska forensiska institutet. I och har det centrala kriminaltekniska laboratoriet – – bolagiserats. Bolaget är verksamt även inom rättsmedicin, rättskemi och rättsgenetik. 8En sammanläggning av RMV och SKL 8.1SKL och RMV bör läggas samman Som framgått av kapitel 2–6 bedriver () och () verksam- heter som till stor del är parallella. Att de båda myndigheterna utför undersökningar som är av likartad karaktär och att deras roller som forensiska expertorgan inom rättsväsendet i princip är identiska gör att det finns flera fördelar med en sammanläggning. Genom utvecklingen på det forensiska området har dessutom deras verksamheter innehållsmässigt närmat sig varandra. I detta kapitel kommer att redovisas hur utredningen på ett mer övergripande plan ser på den forensiska verksamheten och dess framtida organisation. Utredningens slutsats är att SKL och RMV bör läggas samman till en myndighet. Skälen för detta kommer att kort redovisas i avsnitt 8.6, för att utvecklas närmare i kapitel 9–12. 8.2RMV och SKL gör liknande undersökningar De verksamheter som RMV och SKL bedriver överlappar inte varandra. I princip utför de båda myndigheterna inte inom något område exakt samma typ av undersökningar och analyser. På vissa områden är verksamheternas innehåll dock mycket likartat. Lik- heterna i fråga om undersökningarnas art framträder främst i förhållandet mellan SKL:s biologiska och droganalytiska enheter å ena sidan samt RMV:s rättsgenetiska och rättskemiska verk- samheter å den andra. Såväl RMV som SKL analyserar både droger och DNA. RMV:s droganalyser görs dock i biologiskt material, medan SKL:s analyser i stället främst avser icke-biologiskt material. Där RMV analyserar DNA företrädesvis inom ramen för faderskapsutredningar, använder SKL samma teknik främst i brottsutredande syfte. En sammanläggning av RMV och SKL Uppdelningen av arbetsuppgifter myndigheterna emellan är så- ledes tämligen tydlig även inom dessa områden. Gränsen är skarp, men förhållandevis tunn. Att de berörda verksamheterna delats mellan två olika myndigheter måste förstås mot bakgrund av den historiska utvecklingen och förefaller numera inte vara betingat av sakliga skäl. Det kan i detta sammanhang noteras att arbets- uppgifterna inte är fördelade på samma sätt i och .