sou · GUB322 · 2007-01-01 00:00:00 — Publicerad i SÖ 1973:53, ändrad 1983:58 och 1992:40. som är underårig kan t.ex. inte vara rättegångsombud enligt 12 kap. 2 § 3 st . En underårig kan inte heller vara stiftare, styrelseledamot, verkställande direktör, revisor eller likvidator i ett aktiebolag (2 kap. 1 §, 8 kap. 9 och 27 §§ samt 10 kap. 10 § aktiebo- lagslagen (1975:1385). Motsvarigheter till dessa bestämmelser i ak- tiebolagslagen om underårighetens betydelse för olika uppdrag finns i lagstiftningen om bank- och försäkringsrörelse, om han- delsbolag och enkla bolag, om ekonomiska föreningar och om stif- telser samt i flera författningar som reglerar näringsverksamhet.16 Skälen för vårt förslag Det befintliga diskrimineringsförbudet lag bör flyttas över till den nya lagen. Detta kan göras utan ändringar i sak. Något skydd för könsidentitet finns inte i diskrimineringsförbudet som gäller i fråga om yrkesutövning. Det erfordras inte heller på grund av EG-rätten. För att göra skyddet så lika som möjligt oav- sett diskrimineringsgrund bör emellertid diskrimineringsförbudet i den nya lagen omfatta även könsidentitet. Att tillämpningsområdet utökas på detta sätt kan inte antas med- föra några särskilda svårigheter, vare sig för berörda myndigheter eller i rättstillämpningen. Det erfordras enligt vår bedömning inte heller några särskilda anvisningar eller uttalanden om hur diskrimi- neringsförbudet skall tillämpas just i fråga om könsidentitet. 16 Följande bestämmelser på det näringsrättsliga området för behörigheten att inneha upp- drag knyter direkt an till myndighetsåldern: utgivare enligt 5 kap. 2 § tryckfrihetsförord- ningen (1949:105) och 4 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen; tillstånd att driva hotell eller pensionatsrörelse enligt 2 § och föreståndare för sådan rörelse enligt 3 § lagen (1966:742) om hotell- och pensionatsrörelse; renskötare enligt 14 § jfr med 11 § rennäringslagen (1971:437); auktoriserad bilskrotare enligt 3 § 3 bilskrotsförordningen (1975:348); rätten att hantera och importera explosiva varor enligt 9 § förordningen (1988:1145) om brandfarliga och explosiva varor; registrerad fastighetsmäklare enligt 6 § fastighetsmäklarlagen (1995:400). Arbetslivsdirektivets diskrimineringsförbud i fråga om villkor för tillträde till yrkesutövning tar enligt vår mening sikte på att skyd- da den som påbörjar eller utövar verksamhet inom ett visst yrke. Kriterier eller krav som uppställs för att någon skall kunna påbörja eller utöva verksamhet inom ett visst yrke får alltså inte missgynna någon på grund av ålder. Vid sidan av den allmänna objektivitetsprincipen i 1 kap. 9 § re- geringsformen (RF) finns i svensk rätt inget skydd mot åldersdis- kriminering i fråga om yrkesutövning i den mening som här avses. Ett uttryckligt diskrimineringsförbud vid yrkesutövning finns där- emot numera för diskrimineringsgrunderna kön, etnisk tillhörig- het, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning och funk- tionshinder i lagen om förbud mot diskriminering. För att genom- föra arbetslivsdirektivet i svensk rätt och för att skapa ett likadant skydd oavsett diskrimineringsgrund bör motsvarande skydd införas även för diskrimineringsgrunden ålder. Skyddet bör utformas på samma sätt som lag. Diskriminering som har samband med ålder skall därmed vara förbjuden i fråga om behörighet, legi- timation, auktorisation, registrering, godkännande eller liknande som behövs eller kan ha betydelse för att en enskild person skall kunna utöva ett visst yrke. Innebörden av diskrimineringsförbudet skall vara densamma som enligt lag om förbud mot diskriminering. Undantag från förbudet mot åldersdiskriminering Diskrimineringsförbudet i arbetslivsdirektivet är, som ovan nämnts, inte utan undantag. Artikel 6 i direktivet får anses vara allmänt hållen och lämna ett stort utrymme till medlemsstaterna för nationell anpassning och hänsyn till respektive lands intressen och behov. Inom tillämpningsområdet yrkesutövning förekommer det vissa minimigränser för att kunna utöva vissa yrken som tar sikte på myndighetsåldern . Vårt förslag är att diskrimineringsförbudet som gäller ålder bör förenas med ett undantag som gör de nu gällande åldersgränserna möjliga att upprätthålla även i fortsättningen. Vi föreslår att undan- taget från diskrimineringsförbudet utformas så att förbudet inte gäller om hänsyn till en persons ålder kan motiveras av ett berätti- gat mål och de medel som används för att uppnå målet är lämpliga och nödvändiga. Det får för framtiden anses åvila och regeringen ett särskilt ansvar att beakta det principiella diskrimineringsförbudet för ålder om nya åldersgränser tillskapas. Vårt förslag: I den nya lagen om förbud och andra åtgärder mot diskriminering skall följande gälla. Diskriminering som har samband med kön, könsidentitet, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning eller ålder är förbjuden i fråga om 1.medlemskap eller medverkan i en arbetstagarorganisation, ar- betsgivarorganisation eller yrkesorganisation, och 2.förmåner som en sådan organisation tillhandahåller sina med- lemmar. Därtill kommer – enligt vad som föreslås i avsnitt 7.5 – att förbudet mot könsdiskriminering inte skall gälla förmåner som en organisa- tion tillhandahåller medlemmar av ena könet som ett led i strävan- den att främja jämställdhet mellan kvinnor och män. Diskrimineringsförbudet gäller också till skydd för juridiska perso- ner. Enligt likabehandlingsdirektivet, direktivet mot etnisk diskrimine- ring och arbetslivsdirektivet är diskriminering förbjuden i fråga om medlemskap och medverkan i en arbetstagar- eller arbetsgivarorga- nisation eller i andra organisationer vars medlemmar utövar ett visst yrke, inbegripet de förmåner dessa organisationer tillhanda- håller. Bestämmelserna har, såvitt avser diskrimineringsgrunderna kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktions- hinder och sexuell läggning, genomförts genom bestämmelsen i 8 § lagen om förbud mot diskriminering. Lagen om förbud mot diskriminering Enligt 8 § lagen om förbud mot diskriminering är diskriminering som har samband med kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder förbjuden i fråga om 1.medlemskap eller medverkan i en arbetstagarorganisation, ar- betsgivarorganisation eller yrkesorganisation, och 2.förmåner som en sådan organisation tillhandahåller sina med- lemmar. Enligt förarbetena till bestämmelsen omfattas endast enskilda per- soner av förbudet. Därmed omfattas inte en arbetsgivare som är juridisk person och som t.ex. önskar medlemskap i en arbetsgivar- organisation. Med arbetstagarorganisation och arbetsgivarorganisation avses enligt förarbetena detsamma som i 6 § lagen (1976:580) om medbe- stämmande i arbetslivet (medbestämmandelagen). I medbestäm- mandelagen definieras begreppet arbetstagarorganisation som en sådan sammanslutning av arbetstagare som enligt sina stadgar skall tillvarataga arbetstagarnas intressen i förhållandet till arbetsgiva- ren. Med arbetsgivarorganisation avses enligt samma paragraf motsvarande sammanslutning på arbetsgivarsidan. Med yrkesorganisation avses enligt förarbetena organisationer vars syfte är att tillvarata en viss yrkesgrupps intressen. Typexem- pel på yrkesorganisationer anges vara , FAR (tidigare Föreningen ), och Arkitekter (tidigare ). Med medlemskap avses beviljande och upphörande av medlem- skap. Även diskriminerande behandling under ett ansökningsförfa- rande om medlemskap omfattas av förbudet. Skyddet omfattar även rätten att på egen begäran utträda ur organisationen. Med medverkan i organisationen avses t.ex. rätt att närvara, yttra sig och rösta och att ställa sig till förfogande till val inom organisationen. Förmåner som organisationen tillhandahåller sina medlemmar kan vara erbjudanden till medlemmarna om olika former av rabatter eller att medlemmarna ges tillgång till olika tjänster som organisa- tionen erbjuder dem. Det kan vara fråga om t.ex. förmånliga för- säkringar eller banklån, rabatter på tidningsprenumerationer eller litteratur, olika former av evenemang, yrkesvägledning, karriärväg- ledning, karriärrådgivning, juridisk rådgivning och möjlighet att delta i olika slag av utbildningar. Ett exempel på medlemsförmåner är Svenska Kommunalarbetareförbundets lån till nyföretagare. Dis- krimineringsförbudet avser inte att inkräkta på grundläggande kon- stitutionella rättigheter såsom föreningsfriheten.17 Skälen för vårt förslag Det befintliga diskrimineringsförbudet lag bör flyttas över till den nya lagen. Detta kan göras utan ändringar i sak. Något skydd för könsidentitet finns inte i diskrimineringsförbudet som gäller i fråga om medlemskap m.m. i arbetstagar-, arbetsgivar- och yrkesorganisationer. Det erfordras inte heller på grund av EG- rätten. För att göra skyddet så lika som möjligt oavsett diskrimine- ringsgrund bör emellertid diskrimineringsförbudet i den nya lagen omfatta även könsidentitet. Att tillämpningsområdet utökas på detta sätt kan inte antas med- föra några särskilda svårigheter. Det erfordras enligt vår bedömning inte heller några särskilda anvisningar eller uttalanden om hur dis- krimineringsförbudet skall tillämpas just i fråga om könsidentitet. I svensk rätt finns inga uttryckliga regler som skyddar medlemmar eller blivande medlemmar i arbetstagarorganisationer, arbetsgivar- organisationer eller yrkesorganisationer mot diskriminering som har samband med ålder. Skydd mot diskriminering kan visserligen 17 Jfr prop. 2002/03:65 s. 208. och prop. 2004/05:147 s. 144 f. uppnås genom den s.k. likhetsprincipen, vilken innebär att före- ningen måste behandla alla medlemmar lika och att ingen får utsät- tas för godtycke. Även frågan om en arbetstagares rätt till medlem- skap eller skydd mot uteslutning ur en fackförening har i rättsprax- is ansetts kunna bli föremål för domstolsprövning (se t.ex. NJA 1945 s. 290, 1946 s. 83, 1948 s. 513 och 1977 s. 129). Enligt den rättspraxis som finns är fastslaget att ideella föreningar, i vilka med- lemskapet är av stor betydelse för den enskildes försörjning, är öppna i den bemärkelsen att ett beslut att vägra inträde i föreningen eller att avstänga någon kan bli föremål för domstols prövning. Domstol kan förklara att en uteslutning ur föreningen saknar ver- kan eller förplikta organisationen vid vite att bevilja sökande inträ- de i föreningen. Vid domstolsprövningen har prövats om förening- en enligt stadgarna är berättigad att utesluta en medlem eller neka någon inträde. Det går alltså att i vissa fall komma till rätta med diskriminering enligt praxis. Av den praxis som finns följer dock i fråga om med- lemskap att medlemmens skydd kan beror på vad som anges i stad- garna som föreningen antagit. Det är därför tveksamt om befintligt skydd är tillräckligt för att uppfylla direktiven. Även om ideella föreningar som är i fråga anses skyldiga att följa likhetsprincipen är det oklart hur omfattande detta skydd är. Skyddet bör därför förstärkas genom uttryckliga regler om skydd mot diskriminering på grund av ålder. Ett uttryckligt diskrimineringsförbud i fråga om medlemskap, medverkan och förmåner i sådana organisationer finns dessutom numera för diskrimineringsgrunderna kön, etnisk tillhörighet, reli- gion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning och funktions- hinder i lagen om förbud mot diskriminering. För att genomföra arbetslivsdirektivet i svensk rätt och för att skapa ett likadant skydd oavsett diskrimineringsgrund bör motsvarande skydd införas även för diskrimineringsgrunden ålder. Diskriminering som har samband med ålder skall därmed vara förbjuden i fråga om med- lemskap eller medverkan i en arbetstagarorganisation, arbetsgivar- organisation eller yrkesorganisation och i fråga om förmåner som en sådan organisation tillhandahåller sina medlemmar. Skydd för juridiska personer Diskrimineringsförbudet som gäller medlemskap m.m. bör också gälla i förhållande till juridiska personer. Ett exempel på när en ju- ridisk person kan diskrimineras på grund av en egenskap hos en ägare, företrädare eller medlem, är att ett företag nekas medlem- skap i en arbetsgivarorganisation eller i en yrkesorganisa- tion/branschorganisation. 6.9Varor, tjänster och bostäder m.m. Vårt förslag: I den nya lagen om förbud och andra åtgärder mot diskriminering skall följande gälla. Diskriminering som har samband med kön, könsidentitet, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder eller sexuell läggning är förbjuden för den som 1.tillhandahåller varor, tjänster eller bostäder till allmänheten, 2.anordnar allmän sammankomst eller offentlig tillställning. Förbudet i första stycket 1 gäller dock inte om det är nödvändigt av hänsyn till skydd för privatlivet. Förbudet mot könsdiskriminering gäller inte tillhandahållande av –försäkringstjänster, eller –andra tjänster eller bostäder, om olika behandling av kvinnor och män kan motiveras av ett berättigat mål och de medel som an- vänds för att uppnå målet är lämpliga och nödvändiga. Diskrimineringsförbudet i fråga om varor, tjänster och bostäder gäller också till skydd för juridiska personer. Vår bedömning: Det krävs ytterligare utredning av behovet av förbud mot åldersdiskriminering. 6.9.1Varor, tjänster och bostäder Direktivet mot etnisk diskriminering Enligt direktivet mot etnisk diskriminering, som gäller för diskri- mineringsgrunderna ras och etniskt ursprung, är diskriminering förbjuden i fråga om tillgång till och tillhandahållande av varor och tjänster som är tillgängliga för allmänheten, inklusive bostäder. Skyddet mot diskriminering skall enligt direktivet tillämpas med avseende på alla personer och gälla inom såväl offentlig som privat sektor samt inom offentliga organ. I ingressen till direktivet (skäl 4) anges att när det gäller tillgången till och tillhandahållande av varor och tjänster är det viktigt att respektera skyddet för privat- och familjelivet och för transaktioner som utförs i det samman- hanget. Motsvarande bestämmelser finns inte för diskriminerings- grunderna religion eller övertygelse, funktionshinder, sexuell lägg- ning eller ålder i arbetslivsdirektivet. Bestämmelsen i direktivet mot etnisk diskriminering har, såvitt avser diskrimineringsgrunden etnisk tillhörighet, genomförts ge- nom bestämmelsen i 9 § lagen om förbud mot diskriminering. Sve- rige har gått längre än vad som krävs EG-rättsligt och infört förbud mot diskriminering i 9 § lagen om förbud mot diskriminering även för diskrimineringsgrunderna religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder och sexuell läggning. Direktivet om likabehandling av kvinnor och män i fråga om varor och tjänster Enligt direktivet om likabehandling av kvinnor och män i fråga om varor och tjänster är diskriminering förbjuden för alla personer som tillhandahåller varor och tjänster som är tillgängliga för all- mänheten oberoende av den berörda personen, såväl inom den of- fentliga som den privata sektorn, inklusive offentliga organ, och som erbjuds utanför området för privat- och familjeliv och transak- tioner som utförs i det sammanhanget. I ingressen till direktivet (skäl 3) anges att som diskriminering förbjuds är det vik- tigt att andra grundläggande fri- och rättigheter respekteras, bland annat skyddet för privat- och familjeliv och transaktioner som ut- förs i det sammanhanget. Av ingressen (skäl 16) framgår vidare att skillnader i behandling endast kan godtas om de motiveras av ett berättigat syfte. Som exempel på sådant syfte anges skäl som rör privatliv och anständighet (som då en person upplåter en bostad i en del av sitt hem). Varje begränsning bör dock, anges det, vara lämplig och nödvändig i enlighet med de kriterier som härrör ur Europeiska gemenskapernas domstols praxis. Såvitt avser frågan om privatpersoner omfattas av diskrimine- ringsförbudet angav kommissionen i sitt förslag till direktiv att di- rektivet inte är tillämpligt på transaktioner som utförs i rent privata sammanhang, t.ex. hyra av semesterbostad för en familjemedlem eller uthyrning av ett rum i en privatbostad. Begreppet varor och tjänster har på så vis samma betydelse som i rådets direktiv /43/EG och bör begränsas till sådana varor och tjänster som normalt tillhandahålls mot ersättning (KOM (2003) 657 slutlig). Bestämmelsen får anses ha genomförts genom förbudet mot könsdiskriminering i 9 § lagen om förbud mot diskriminering. Lagen om förbud mot diskriminering Enligt 9 § lagen om förbud mot diskriminering är diskriminering som har samband med kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder förbjuden vid yrkesmässigt tillhandahållande av varor, tjänster och bostäder. Förbudet mot könsdiskriminering gäller dock inte tillhandahållan- de av försäkringstjänster eller andra tjänster eller bostäder om olika behandling av kvinnor och män kan motiveras av ett berättigat mål och de medel som används är lämpliga och nödvändiga för att upp- nå målet. Av förarbetena till bestämmelsen framgår att med vara avses i princip alla objekt som är omsättningsbara. En vara behöver dock inte ha ett ekonomiskt värde. Med tjänst avses något som någon gör eller utför åt någon annan mot ersättning. Som exempel på tjänster anges banklån och försäkringar. Med bostad avses alla for- mer av boende i såväl permanenta som tillfälliga bostäder och fri- tidshus. Det innebär att begreppet bostad omfattar både fast och lös egendom. Vidare innebär det att upplåtelseformen inte har nå- gon betydelse. Diskrimineringsförbudet gäller oavsett om det är fråga om köp, hyra eller någon annan upplåtelseform. , tjänsten eller bostaden skall tillhandahållas yrkesmässigt. Av detta följer att transaktioner som sker helt privat ligger utanför tillämpningsområdet för förbudet. Transaktioner som sker till följd av att en privatperson riktar ett erbjudande till allmänheten, genom t.ex. en tidningsannons eller ett anslag på en offentlig anslagstavla, faller alltså utanför bestämmelsens tillämpningsområde. Det avgö- rande för bestämmelsens tillämpning i detta avseende är således att varan, tjänsten eller bostaden tillhandahålls yrkesmässigt. Vad avser bostad medför detta enligt förarbetena att om en privatperson anli- tar en mäklare så omfattas denne men inte säljaren av diskrimine- ringsförbudet. Med tillhandahållande avses enligt förarbetena köp, byte, upplå- telse och gåva. Med ett tillhandahållande av varor, tjänster och bo- städer avses således den civilrättsliga transaktionen, dvs. själva över- låtelsen eller upplåtelsen. Ett exempel är att en näringsidkare inte vill sälja en vara eller hyra ut en bostad till någon för att den perso- nen är funktionshindrad.18 Frågan om privatpersoner bör omfattas av förbudet Frågan huruvida förbudet skulle omfatta också privatpersoner som vänder sig till allmänheten med erbjudanden om försäljning eller uthyrning, exempelvis genom tidningsannonser eller anslag på of- fentliga anslagstavlor, var föremål för olika uppfattningar under det beredningsarbete som föregick propositionen Ett utvidgat skydd mot diskriminering (prop. 2002/03:65) och regeringens förslag till lagen om förbud mot diskriminering. Bl.a. övervägdes vilka EG- rättsliga förpliktelser som följer av direktivet mot etnisk diskrimi- nering i detta hänseende. Särskilt diskuterades betydelsen av för- klaringen i ingressen (skäl 4) till detta direktiv om att det är viktigt att respektera skyddet för privat- och familjelivet. 2002/03:65 aviserade regeringen sin avsikt att ytterligare överväga frågan och återkomma i lämpligt sammanhang. Arbetsmarknadsut- skottet välkomnade detta (bet. 2002/03:AU7 s. 29 f.). beslutade att ge en särskild utreda- re inom följande uppdrag. Det bör uppdras åt en särskild utredare att närmare analysera den un- der lagstiftningsförfarandet diskuterade frågan om innebörden av di- rektiv 2000/43/EG i fråga om situationer där en privatperson vänder sig till allmänheten. Utredaren skall härvid försöka utröna hur frågan har uppfattats av övriga EU-medlemsstater och EES-länderna samt av 18 Jfr prop. 2002/03:65 s. 209. och prop. 2004/05:147 s. 146 f. och övervakningsmyndigheten (Efta Surveil- lance Authority). Om utredaren skulle finna att direktivet helt eller delvis omfattar situationer där en privatperson vänder sig till allmänhe- ten skall utredaren lämna förslag till de lagändringar som analysen ger anledning till. Skulle utredaren finna att direktivet ger utrymme för att vid det natio- nella genomförandet undanta privatpersoner som vänder sig till all- mänheten skall utredaren undersöka om det likväl är möjligt och lämp- ligt att på nationell basis helt likställa privata transaktioner med sådana som görs yrkesmässigt. För det fall att utredaren bedömer ett sådant likställande som alltför långtgående, skall övervägas att utsträcka dis- krimineringsförbudet till i vart fall sådana situationer inom den privata sfären där det framstår som särskilt angeläget att kunna beivra diskri- minering, såsom vid försäljning eller uthyrning av bostäder. I båda fal- len bör utredaren beakta den diskussion som förevarit inom Diskrimi- neringsutredningen och som framgår av utredningens betänkande Ett utvidgat skydd mot diskriminering (SOU 2002:43) samt remissin- stansernas yttranden (dnr Ju2003/254/IM) ävensom de uttalanden som återfinns i propositionen och i utskottsbetänkandet. Utredaren skall lämna förslag till de lagändringar som övervägandena ger anled- ning till. Alternativa förslag bör lämnas i den mån detta kan antas vara till gagn för remissinstansernas ställningstaganden och för det fortsatta bered- ningsförfarandet inom . Utredaren skall också redovisa vilka behov av ändringar i andra författningar som olika for- mer av en utvidgning av diskrimineringsförbudet kan föranleda. Förslag som utredaren lämnar om att utsträcka diskrimineringsförbu- det till att omfatta privatpersoner bör grundas på överväganden om vad som i så fall bör gälla beträffande bevisfrågor och skadestånd. Utredarens uppdrag skall vara avslutat . Utredaren har sammanfattningsvis ansett att det finns goda skäl för att utsträcka diskrimineringsförbudet i 9 § lag om förbud mot diskriminering till att omfatta även privatpersoner som vänder sig till allmänheten med erbjudanden om tillhandahållande av varor, tjänster eller bostäder, men att undantag bör gälla om erbjudandet gäller förhållanden som berör privat- eller familjelivet. Bedömning- en har inte omfattat diskrimineringsgrunden kön. Genom de tilläggsdirektiv som beslutades av regeringen (dir. 2005:8) har kommittén getts i uppdrag att med utgångspunkt i uppdragsbeskrivningen för utredaren, överväga om förbudet att diskriminera vid tillhandahållande av varor, tjänster och bostäder bör omfatta också privatpersoner. Om kommittén kommer fram till att förbudet bör utvidgas, skall den vidare över- väga om undantag från förbudet bör införas för erbjudanden som berör privat- eller familjelivet. Eftersom skyddet mot diskrimine- ring bör vara så likartat som möjligt för samtliga diskriminerings- grunder skall även diskrimineringsgrunden kön omfattas av kom- mitténs överväganden. Skälen för vårt förslag Något skydd för könsidentitet finns inte i diskrimineringsförbudet i fråga om varor, tjänster och bostäder. Det erfordras inte heller på grund av EG-rätten. För att göra skyddet så lika som möjligt oav- sett diskrimineringsgrund bör emellertid diskrimineringsförbudet i den nya lagen även omfatta även könsidentitet. Att tillämpningsområdet utökas på detta sätt kan inte antas med- föra några särskilda svårigheter. Det erfordras enligt vår bedömning inte några särskilda anvisningar eller uttalanden om hur diskrimine- ringsförbudet skall tillämpas just i fråga om könsidentitet. Även privatpersoner bör omfattas av förbudet Det hittillsvarande diskrimineringsförbudet omfattar endast till- handahållande av varor, tjänster och bostäder som sker yrkesmäs- sigt.