sou · GUB360 · 2007-01-01 00:00:00 — Termen rasism ska endast användas, när rasifieringen inkluderar maktrelationer, vilket är när de som definierar andra som en specifik "ras" har makten – i relation till de rasifierade – för att marginalisera den rasifierade gruppen, symboliskt och/eller materiellt. (se 1990, 1989:74ff, Kalpaka/Räthzel 1986:14). 2TP PT Jag är tacksam till FAS för den generösa finansieringen av forskningsprojektet: Diskriminering i svenska institutioner: Hur fungerar det? 3TP PT Jag vill också tacka personalen på i för hjälpen med att komma i kontakt med unga människor, såväl som personal på arbetsförmedlingen i och . Speciellt tack till Lunda Nova i , såväl som lärare på skolor i och som var vänliga och tog sig tid att diskutera deras arbete med oss och hjälpte oss kontakta unga människor. Ett stort tack går till alla unga människor som deltog i vår studie. Det är en skam att jag inte har möjlighet att berätta alla deras historier i denna text, men även dem som inte förekommer här, bidrog enormt till min förståelse av det svenska samhället och jag är tacksam till dem för detta. Jag hoppas att de finner det arbete de vill ha och att det leder till ett lyckligt liv – mot alla odds. Föreställ dig att du är en invandrare och ingen bryr sig sättningarna för infödda unga människor annorlunda och därför återstår det att skrivas den komparativa berättelsen som inkluderar fler unga människor utan invandrarbakgrund. Det finns fler möjligheter att undersöka förekomsten av vardags- rasism och diskriminering än genom statistiska korrelationer. En möjlighet är att undersöka hur människor som har ett intresse av anställnings- och rekryteringsfrågor (arbetsgivare, anställda på arbetsförmedlingar, syokonsulenter på skolor och andra institutio- ner etc.) beskriver och förklarar sina praktiker. En sådan analys kan belysa värderingar och normer genom vilka arbetssökande döms och, genom att relatera dem till historiska och nuvarande praktiska diskurser av rasifiering och etnifiering, möjliggör bedömningar i vilken utsträckning och hur dessa underordnande diskurser väg- leder arbetsgivare och underlättare i praktiken (se artiklar av , , och i denna antologi). Ett annat sätt att försöka förstå något om diskriminerande rasifi- ering är att fråga dem som är måltavlor för sådana praktiker. I Sve- rige har sådana studier gjorts av Knocke/i relation till arbetsmarknaden (2000:207ffTPF4FPT). Jag vill lyfta fram några argument för användbarheten av ett sådant tillvägagångssätt som rör frågan om att bevisa rasism. Förekomsten av rasism (eller vilken annan form av sociala praktiker för den delen) kan inte ses som en acku- mulation av enskilda rasistiska handlingar: det är detta som termen strukturell rasism försöker förmedla. Varje enskild social hand- ling är konstituerad genom ett oändligt antal motiveringar och mål, som både återupprätthåller och motsäger varandra. Därför är det endast vid de mest uppenbara förekomsterna av rasism som vi kan uppfatta denna drivkraft/syfte som den dominerande. Att under- söka hur majoriteten talar, skriver om och handskas med minori- teter och i motsats undersöka hur minoriteter beskriver hur de behandlas, kan endast identifiera direkta bevis av rasism i en uppenbar och öppen situation. Det är därför argumenten kan göras, att man måste finna ett tillräckligt stort antal av sådana incidenter för att bevisa att rasism är den största eller en av de största orsa- 4TP PT Det finns några viktiga studier om unga människor med utländsk bakgrund, men de är mindre angelägna om deras inträde till arbetsmarknaden. Se specifikt 2002 och 1997. Föreställ dig att du är en invandrare och ingen bryr sig kerna till att personer med invandrarbakgrund i större utsträckning är arbetslösa. En mer komplex analys av rasism måste använda styrkan av abstraktionen, som uttryckte det, i två motsatta och nära sammankopplade riktningar. För det första måste en sådan analys gå djupare in i fråga av vad som sägs och görs, vilket innebär att studera den specifika, unika kontexten som ett visst påstående är gjord, en viss handling utförd, det är vad som vanligtvis brukar kallas att studera talarens subjektiva position: till vem talar hon/han med, med vilket syfte, av vilken anledning? (1992). har utvecklat en ansats som går i denna riktning, genom användandet av termen vardagsrasism (Essed 2005). Denna fördjupning av analysen kräver en vidgning av den teoretiska ramen. Varje enskild social handling är ett resultat av historiska händelser som producerar den kontext vi studerar. För att ge ett relevant exempel: förekomsten av rasismer, deras specifika karak- tär, deras mål, deras praktik, sättet som det pratas om eller tystas ner, är resultat av nationalstatens i fråga specifika historia. Forman- det av nationalstater är relaterat till ett större historiskt samman- hang av krig, kolonialism, slaveri, former av industrialisering och kampen mellan styrande makter. Därför, medan det finns natio- nella olikheter (olika grupper är målet för rasism under olika tid- punkter i olika nationalstater) finns det även likheter mellan natio- ner: uppdelningen av människor definierade som svarta och dem som definieras som vita. Detta är resultat av en kolonial historia där alla nationer med en vit befolkning i majoritet deltog (antingen direkt eller indirekt) i förtryckandet av de svarta befolknings- gruppernaTPF5FPT. Medan kunskap om nationalstatens historia är nödvän- dig för en förståelse av de sociala handlingar som vi analyserar , är det lika nödvändigt att förstå hur denna nationalstat (för att använda ett mer precist ord än samhälle) fungerar . Vi behöver veta på vilka grunder invånarna i en stat definierar sig själva (och är definierade av grupper i maktposition) som legitima medborgare och hur statliga institutioner arbetar för att försäkra och förhandla om den politiska konsensus kring vilka som tillhör respektive inte tillhör nationalstaten. Detta kan kallas en kombinerad diakronisk- synkronisk eller en historisk strukturell ansats. En annan fördjupning av analysen kräver en breddning av perspektivet i relation till hur individer känner sig, tänker och 5TP PT Eftersom människor inte enbart konstrueras som svarta och vita på grund av deras hudfärg använder jag citattecken när jag använder dessa termer. Föreställ dig att du är en invandrare och ingen bryr sig handlar inom dessa givna förutsättningar. Från en strikt struktura- listisk ståndpunkt går det att argumentera att när en sådan historisk strukturell analys är gjord, är det inte ens nödvändigt att analysera förekomsten av vardagsrasism och bevisa på ett komplicerat sätt att en sådan sak existerar. Om man måste analysera en nationalstat som definierar sig själv som etniskt homogen kräver detta (som till exempel Balibar (1998) starkt argumenterat) en konstruktion av en etniskt definierad fiende inom, eftersom det annars inte är möj- ligt att upprätthålla idén om homogenitet och organiserad konsen- sus kring detta, därför att ingen nationalstat är etnisk homogen. Som jag argumenterat på annat håll (Räthzel 2002a) är nationalsta- ter fyllda med mottsättningar rörande klass och kön (och ofta regi- oner) och det är just genom föreställningen om etnisk homoge- nitet som en konsensus konstrueras och överbygger dessa mot- sättningar (se Balibar 1988 och hans begrepp fiktiv etnicitet vil- ken nationalstaterna är uppbyggda kring). Så varför besvära sig med att analysera det vardagliga, om slutsatsen kan dras från en histo- risk-strukturell analys av samhället om huruvida rasism existerar eller inte? Om man inte tillhör den hårda kärnan av strukturalister, kan man tänka sig ett svar i enlighet med att det inte nödvändigtvis finns en ofrånkomlig länk mellan konstruktion av en nation i stort och sociala handlingar i det vardagliga. Mer specifikt: trots att indi- vider handlar inom givna ramar och inte kan hjälpa att de tänker och handlar inom parametrarna inom vilka de är socialiserade, är dessa historier och parameter själva motsägelsefulla, splittrade och öppna för debatt, tolkningsbara, och viktigast av allt, de kan omformuleras. Möjligheten att konstruera en specifik (individuell) uppsättning åsikter (övertygelser, värderingar, intresseformule- ringar etc.) ur de dominerande och underordnande grupperna är oändlig. Därför är det aldrig möjligt att förutse eller dra slutsatser om hur individer agerar – även om man kan göra en initierad giss- ning. Det är öppet för debatt om oförmågan att förutse individers handlingar beror på att vi har en fri vilja, eller som Bertolt hävdat, att det är så många bestämmande faktorer att vi aldrig kan känna till dem alla (1973:568). Historiska analyser av rasism i har gjorts (se till exempel Catomeris 2004, Pred 2004) och dessa tillhandahåller en teoretisk ram för analyser av den vardagliga sfären där generella maktrelationer är reproducerade men även kan bli ifrågasatta, utmanade, motarbetade och upphävda. Det finns naturligtvis en stor fara med denna ansats, nämligen att man enbart ser saker reproduceras: man får enbart kunskap som det som redan Föreställ dig att du är en invandrare och ingen bryr sig är känt (genom den historisk strukturella analysen). Traditionellt är detta en av de huvudsakliga invändningar som positivister lyft fram mot så kallade holistisk ansats, nämligen att teorierna inte kan falsifieras (Popper). Till en viss gräns är detta sant: det går inte att dra slutsatsen från faktumet att nationen definierar sig själv genom rasistiska föreställningar att varje medlem i nationen är rasister, liksom att ingen enskild antirasistisk handling kan falsifiera den generella teorin (en enskild svart svan kan falsifiera det gene- rella ställningstagandet att alla svanar är vita). Emellertid, om majo- riteten av dem som definieras som icke-legitimt tillhörande natio- nalstaten i samma utsträckning som dem vilka definieras som till- hörande besatt topparna i den hierarkiska stegen av arbeten och ekonomisk och politisk makt, skulle en teori som hävdar att denna nationalstat är baserad på rasistiska definitioner kunna falsifieras. Olyckligtvis känner jag inte till någon nationalstat där detta är fal- let. Generellt har inte en analys av det vardagliga syfte att bekräfta eller att falsifiera existensen av rasism. Vad som kan uppnås är ett tydliggörande kring hur det upplevs för personer att definieras med invandrarbakgrund och hur detta utmanas, samt hur rasistiska före- ställningar är omformulerade eller bekämpade. Om man insisterar på att använda ett språkbruk kring bevisning, är det som kan bevi- sas i vårt sammanhang att rasism utgör en erfarenhet för många unga människor i . Det är inte sannolikt att de erfarenheter som överensstämmer med en speciell invandrarbakgrund tvärsöver städer och klasser (och även tvärsöver ), och är förbundna med praktiker kring vilka nationsstater är reproducerade, kan vara en effekt av människors inbillning, dåliga självförtroende, eller kulturella särdrag (vilket är några av de förklaringar som använts i motsättning till argument för rasism). Dessutom, om dessa erfarenheter överensstämmer med en bredare teoretise- ring av den svenska och de europeiska nationalstaterna, i studiet av deras koloniala och imperialistiska förflutna, kan man säga att historien och analysen av samhället i stort (statistik över ekono- miskt deltagande, enkäter, analyser över hur institutioner arbetar) tillhandahåller verktyg för att förstå det vardagliga (för att identifi- era dominerande övertygelser, formuleringar av konflikter, indivi- ders värderingar), medan det vardagliga i sin tur förklarar hur det större sammanhanget blir till, förändras eller förblir stabil. Det argumenteras ofta, i stället för att analysera hur saker är, att kvali- tativa undersökningar i de vardagliga analyserar hur människor tän- Föreställ dig att du är en invandrare och ingen bryr sig ker, känner och tror att de är. Medan det första verkar uppfattas som en objektiv verklighet, klassificeras den andra som enbart subjektiv. Utan att ge mig in på diskussionen kring konstruktio- nism kontra realism (Jag har till en viss gräns gjort detta i Räthzel ) vill jag hävda i enlighet med Portelli (1997) att subjektivitet är en väsentlig del av hur saker verkligen är: subjektivitet är verk- ligt och framkallar handling, vilken kan transformera, förändra eller reproducera en andra verklighet utanför subjektet. Min intention i denna artikel är att presentera och förstå några aspekter av subjek- tiva verkligheter, huvudsakligen de unga människornas med invandrarbakgrund. Jag kommer även att inkludera några perspek- tiv från anställda på arbetsförmedlingen samt studievägledare efter- som deras uppgift är att underlätta unga människors inträde till arbetsmarknaden (jag kallar dem underlättare som en förkortning). Unga människors strategier för att överkomma arbetsmarknadens hinder och rasifiering Hur unga människor ser sin framtid, samt hur de förstår och hante- rar möjligheter och begränsningar som de möter, bestäms i sista instansTPF6FPT vilken typ av liv de kommer föra. Detta innebär inte att det är huvudsakligen deras eget ansvar om dem finner ett arbete eller inte. Det kan de endast påverka till en viss utsträckning. Vad som ligger inom deras handlingsutrymme är hur de hanterar de samhälliga begränsningarna och möjligheterna: om dem tar dem för givet, eller om dem väljer att förändra dem, överlista dem, att anpassa sig till dem, misströstar eller ignorerar dem – möjligheterna är många, dock ej oändliga. Hur ser unga människor med invandrarbakgrund på sina möjlig- heter inom den svenska arbetsmarknaden? Väldigt annorlunda, är det första svaret, vilket borde vara självklart med tanke på den enorma variation människor som innefattas av begreppet. De eller deras föräldrar kommer från över 100 olika länder, de har kommit till under olika tidpunkter i sitt liv och av olika anledningar samt från olika sociala, ekonomiska, religiösa och politiska kon- 6TP PT Jag använder mig av uttryck i motsats till hans intentioner. Han insisterade på att ekonomin i sista instans bestämde samhällets utveckling även om han erkände att politik, kultur och den så kallade överbyggnaden också hade ett inflytande. Jag skulle hävda att givet den ekonomiska, politiska och kulturella samt ideologiska kontexten inom vilken människor skapar sig en förståelse av samhället och deras liv inom detta, är det i slutändan hur de handlar inom detta sammanhang, vilken formar dem, som kommer att bestämma hur långlivade dessa förhållanden blir. Föreställ dig att du är en invandrare och ingen bryr sig Det enda de har gemensamt är att antingen de själva eller någon av deras föräldrar inte är födda i . Emellertid är det denna lilla sak, födelseplatsen, som pressar ihop dem till en homo- geniserande kategori. Som Behtouis (2004) imponerande (och deprimerande) diagram nedan visar finns det skillnader i vad det gäller möjlighet till anställning för de som kommer från nord–väst- europeiska länder samt (NW) och de som kommer från övriga världen (ONW). Inte ens de förstnämnda har samma chanser inom arbetsmarknaden som svensk-svenska ungdomar.TPF7FPT Således är det en illusion att tro vi kan undvika att kategorisera människor endast för att vi förändrar vårt språk och slutar använda begreppet med invandrarbakgrund. De ojämlika sociala maktrelationerna inom samhället i stort ger näring åt dessa kategorier och gör dem till nedvärderade etiketter. 7TP PT visade jag diagrammet på en gymnasieskola under två föredrag som jag var inbjuden att hålla, och det var en av de saker som fick unga människor med häpnad och misstro att stirra på väggen. De var inte medvetna eller hade aldrig tänkt på att unga människor med invandrarbakgrund var tvungna att möta sådana ojämlika förhållanden. Emellertid var reaktionen delad. Medan de flesta människorna tyckte att det var orättvist (eller sa ingenting), argumenterade vissa att det var en "naturlig sak", eftersom det var normalt att först tänka på "sitt egna folk". Mot detta argumenterade de två unga människorna i klassen med invandrarbakgrund att de var födda i och följaktligen tillhörde landet. Det verkade som det var första gången sådana frågor diskuterades i klassrummet. Föreställ dig att du är en invandrare och ingen bryr sig För om dessa ojämlika maktrelationer inte existerar, skulle det inte utgöra en stigmatisering att förse någon med etiketten med invandrarbakgrund. Men då skulle vi kanske inte heller behöva kategorin i första läget? Vi kan inte vara säkra. Det kan finns flera orsaker för att se sig själv eller vilja bli sedd som en person med invandrarbakgrund: till exempel för att betona fördelen av att kunna olika språk och andra sätt att leva på, för att uttrycka att man har fortlöpande relation med ens ursprungsland etc. Medan det absolut är en del av diskrimineringsprocessen att förse med eti- kett, är upphävandet inte lösningen: rasismen är djupt rotad i var- dagliga praktiker och föreställningar i de europeiska/västerländska länderna, med en historia av direkt eller indirekt kolonisering (andra länder har andra former av rasism). Att sluta använda ett begrepp som namnger dem med erfaren- heter av migration, vilka är måltavlan för rasistiska praktiker, kommer inte att bidra till att rasismen försvinner: det gör det enbart svårare att upptäcka den. Ett bra exempel för att belysa detta är , där människor som har anskaffat franskt medborgar- skap inte längre syns som person med invandrarbakgrund i stati- stiken. Emellertid betyder inte detta att de inte är diskriminerade, utan enbart att det är svårare att undersöka diskrimineringens utsträckning, till skillnad exempelvis från , med deras praktik av etnisk kontrollTPF8FPT. De senaste upproren i är sorgliga exempel på fruktlösheten av en politik som deklarerar uni- versellt medborgarskap (genom att insistera på att alla människor med ett franskt pass är franska och ingenting annat) men gör lite för att förverkliga detta. Så länge som rasism existerar kan vi inte fly ifrån problemen, varken genom att använda rätt kategori (den existerar inte) eller genom att undvika kategorisering. Vi kan enbart välja vilken sorts problem vi vill ha: omöjligheten att under- söka rasism eller faran att konstruera homogena kategorier. En möjlighet att fly från fällan av homogenisering och återbekräftande, som ligger i att använda kategorin invandrarbakgrund, är att 8TP PT Problemen som uppstår i denna praktik, nämligen att vare sig homogeniseringen av grupper definierade genom etniska kategorier såväl som återbekräftandet av etnicitet, kan inte förnekas. Brittiska aktivister och forskare har och kämpar mycket hårt emot dessa faror utan att vilja ge upp "etnicitet" som ett värdefullt begrepp. En av de mest inflytelserika artiklarna i detta avseende var . I en nyare text (2000) tillhandahåller han en teoretisk analysram för en politik som uppvärderar olikheter och jämlikhet, och håller fast vid den omöjliga spänningen i stället för att lösa upp detta till ett av de två alternativen. Kanske är det just på grund av denna spänning som diskussioner om hybrida identiteter, mångfalden av tillhörigheter och identifikationer är mycket mer framstående i den engelskspråkiga än i den franskspråkiga litteraturen. Föreställ dig att du är en invandrare och ingen bryr sig betona individers olikheter och multipla tillhörigheter som definie- ras genom denna kategori. Vad som följer är ett försök att göra detta och läsaren uppmanas att läsa med kritiska ögon eftersom goda intentioner inte nödvändigtvis leder till önskat resultat. Av de unga människorna i vårt urval talade majoriteten av dem med invandrarbakgrund om deras oro rörandes erfarenheter och förväntad rasistisk diskriminering (fastän de oftast inte kallade det så, utan använde sig av andra uttryck) inom arbetsmarknaden, även om de inte var tillfrågade specifikt om just detta. Jag kommer att lyfta fram och diskutera några strategier som unga människor använde sig av för att hantera dessa erfarenheter. Min användning av termen strategi innebär inte att jag föreställer mig att någon sit- ter vid sitt skrivbord och analysera alla för och nackdelar av en (re)aktion för att slutligen finns den som ger dem största möjlig- heten till framgång. Strategierna syftar i detta fall till komplexa age- randen: de är resultat av medvetna överväganden, undermedvetna och medvetna känslor, individuella värderingssystem förvärvade genom beslagtagandet av (medvetna och undermed- vetna) värderingar som är del av hela samhällets värderingssystem. Individer agerar i relation till hur de erfar att sociala aktörer agerar gentemot dem, för att kunna konstituera sig själva som autonoma subjekt. När sådana ageranden analyseras går det upptäcka hur dessa handlingar ter sig självklara för individen, att dessa inte är osammanhängande eller slumpmässiga reaktioner. Som individer är vi alla medvetna om vad vi gör och varför vi agerar på ett visst sätt vid ett specifikt tillfälle, men betydelsen av våra enskilda handlingar sett i ett större sammanhang, alltså effekten dessa har på processen som konstruerar oss som autonoma subjekt, undkommer oss ofta. Sedda ihop och i den sociala kontext inom vilken dessa tar sig uttryck kan våra enskilda handlingar summeras ihop till en strategi. Att detta är ett sätt att hantera de sociala situationer som kan för- stås som socialt fastställda, men en individuell lösning på ett problem. Lösningen kan vara (och är ofta) en illusion: det hjäl- per en individ att hantera situationen, upprätthålla förmågan att agera, utan att nödvändigtvis komma över själva problemet. I fallet med till exempel vardagsrasism kan inte problemet lösas genom individuella handlingar. Men vad individer kan göra är att de kan utveckla ett sätt att hantera problemet som möjliggör att de upp- lever att de själva har kontroll över situationen i stället för att kon- trolleras av den. Sådana strategier kan spänna från att förtränga vet- skap om ett problem, till att hantera det . Föreställ dig att du är en invandrare och ingen bryr sig kelns gång kommer förhoppningsvis min användning av termen strategi bli tydligare. Att passera eller: Vad ligger i ett namn? : Om jag hetat i stället för , så kanske jag hade fått ett bra jobb jag jobbade en sommar med telefonförsäljning och när jag sa mitt namn så lade dom på. Men så fort jag sa att jag heter eller så lyssnade dom okej på mig.. Jag jobbade med några invandrartjejer och dom sa alltid svenska namn som , . En gång ringde jag och sa att jag heter , och han sa, vilket jävla namn och la på direkt. : Jo men det ska jag säga dig jag har funderat på mitt namn. Alltså jag har min pappas grekiska efternamn och jag har funderat på att byta det. resonerar jag så, det är ju tyvärr så att man kollar ju på namnen när folk söker jobb och då har jag funderat på att byta det. Att namnet är avgörande för att få ett jobb i är nästan en truism. När vi frågade anställda på arbetsförmedlingskontor och studievägledare om de trodde att det fanns en grupp av unga män- niskor som hade speciellt svårt att finna ett jobb var det vanligast att referera till annorlunda namn, vilket är ett problem som unga människor med invandrarbakgrund hade att bekämpa: A1: Vi har inte märkt någon större skillnad inte. Men det är klart att de borde, de har ju säkert svårare att få jobb. Det tror jag, på grund av namnet eller så då. Men praktikplatser och så där det har då gått bra att få för dem. A2: Ja. Jag tror att det kan vara svårare kanske att bara skicka in ansökningar och ha ett annorlunda namn. Då tror jag att det kan vara svårare, det tror jag. Men har de chans att komma och visa vem de är En av de största tidningarna i publicerade en serie artiklar , baserat på en egen diskrimineringsstudie via den s.k. situation testing metoden där de visade att arbetsgivare hävdade att jobbet inte längre var vakant när någon med utländskt namn ringde, medan det var öppet när någon med svenskt namn ringde.