sou · GUB322d2 · 2007-01-01 00:00:00 — Ett bättre alternativ är i stället att organisera myndigheten ut- ifrån de funktioner som skall utföras, oberoende av diskrimine- ringsgrunder och samhällsområden. Här står särskilt två funktioner i förgrunden. Den ena är arbetet med enskilda anmälningar om dis- kriminering oavsett diskrimineringsgrund och samhällsområde. Den andra är det framåtsyftande arbete med aktiva åtgärder för alla diskrimineringsgrunder (främjandearbetet). Till detta kommer ad- ministrativa stödfunktioner av olika slag. Den nya myndigheten bör ledas av ett ombudsmannakollektiv (minst fem). En av dessa bör vara administrativ chef och chefsom- budsman. 13.5Ansvarsområden och uppgifter hos den nya ombudsmannamyndigheten 13.5.1Ansvarsområden och uppgifter skall vara reglerade i lag Vårt förslag: Den nya ombudsmannamyndighetens ansvarsområ- den och uppgifter skall vara reglerade i lag, dels i den nya lagen om förbud och andra åtgärder mot diskriminering, dels i en ny särskild lag om Ombudsmannen mot diskriminering. Vi har i föregående avsnitt föreslagit att JämO, DO, HO och HomO skall slås ihop till en samlad ombudsmannamyndighet som skall ha tillsyn över diskriminering som har samband med kön, könsidentitet, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfatt- ning, funktionshinder, sexuell läggning och ålder och att ombuds- männens nuvarande uppgifter skall finnas kvar i den samlade myn- digheten. En grundläggande fråga är huruvida den nya ombudsmannamyn- dighetens ansvarsområden och uppgifter skall vara reglerade i lag eller i förordning. I de av antagna s.k. Pa- risprinciperna understryks vikten av en självständig ställning för nationella institutioner med uppgift att bevaka frågor om mänskli- ga rättigheter.9 Där rekommenderas bl.a. att en sådan nationell in- stitution skall ges ett så brett mandat som möjligt, att mandatet skall vara reglerat i grundlag eller annan författning och att författ- ningen skall ange institutionens sammansättning och behörighet. Även i de av European Commission Against Racism and Intoleran- ce (ECRI) antagna grundläggande principerna för nationella insti- tutioner som arbetar mot rasism, främlingsfientlighet, antisemitism och intolerans rekommenderas att institutionernas uppgifter och befogenheter klart skall framgå av grundlag eller annan författ- ning.10 Ansvarsområden och uppgifter är reglerade på olika sätt för JämO, DO, HO och HomO. Medan ansvarsområden och uppgif- ter för DO och HO till största delen är reglerade i lag är ansvars- områden och uppgifter för JämO och HomO däremot till största delen reglerade i förordning. För samtliga av JämO, DO, HO och HomO gäller att deras uppgifter att utöva tillsyn över olika diskri- mineringslagar är lagreglerade. Utöver tillsynen enligt de olika dis- krimineringslagarna är: JämO:s uppgifter enbart reglerade i förordningen (1991:1438) med instruktion för JämO, DO:s uppgifter (förutom att föreslå regeringen författnings- ändringar och andra åtgärder) enbart reglerade i lagen (1999:131) om DO, HO:s uppgifter reglerade dels i lagen (1994:749) om HO, dels i förordningen (1994:949) med instruktion för HO, och HomO:s uppgifter enbart reglerade i förordningen (1999:170) med instruktion för HomO. I samband med upphävandet av lag mot etnisk diskrimine- ring och införandet av lag om åtgärder mot etnisk diskri- minering ville regeringen att bestämmelserna om DO:s uppgifter skulle tas in i en förordning med instruktion för ombudsmannen (jfr prop. 1997/98:177 s. 20). Den utredning som föregick lag Räkna med mångfald (SOU 1997:174) hade däremot föreslagit att de intogs i en särskild lag. (Uppgifterna hade dittills reglerats lag). 9A/RES/48/134 National institutions for the promotion and protection of human rights. 10ECRI general policy recommendation No 2 Specialised bodies to combat racism, xeno- phobia, antisemitism and intolerance at national level. tyckte dock annorlunda än regeringen. Arbetsmark- nadsutskottet, till vars mening anslöt sig, uttalade följan- de (bet. 1998/99:AU4 s. 74 f., rskr. 1998/99:140). Enligt utskottets mening finns det skäl som talar för att även arbets- uppgifterna utanför arbetslivet skall regleras i lag. Även om avsikten inte har varit att förändra ombudsmannens arbetsuppgifter eller att på något sätt "nedgradera" dem skulle det förhållandet att saken regleras förordningsvägen kunna uppfattas på det sättet. En lag bör också all- mänt sett få större genomslagskraft än en förordning. En lagreglering betyder också att ändringar av ombudsmannens arbetsuppgifter inte kan genomföras utan att frågan underställs . Vid en samlad bedömning kommer utskottet fram till att DO:s ar- betsuppgifter utanför arbetslivet bör regleras i lag. Det bör enligt ut- skottets mening ske genom en separat lag. Vid tillkomsten av lagen (1994:749) om HO angav regeringen som skäl för att ha regleringen i lag att frågor kring HO:s verksamhet är av stor betydelse för personer med funktionshinder varför lagfor- men var att föredra när det gällde att ange vilken huvudsaklig funk- tion HO skulle ha. Däremot ansåg regeringen att regleringen av och administration borde ske i en myndighets- instruktion. Regeringen anförde vidare att man genom att välja lag- formen också markerade den vikt som statsmakterna lägger vid ombudsmannens verksamhet. Lagformen valdes också därför att HO fick vissa rättsliga befogenheter att inhämta uppgifter och ta initiativ till överläggningar.11 Skälen för vårt förslag Vi konstaterar att en viktig del av frågan om ombudsmannens själv- ständighet och oberoende är att ombudsmannens ansvarsområden och uppgifter tydligt skall framgå av lag och inte av förordning. Det är alltså som skall bestämma mandatet, och regering- en kan därmed inte själv ändra på ombudsmannens uppdrag. I en- lighet härmed bör alltså ombudsmannens ansvarsområden och uppgifter tas in i lag. Därigenom garanterar man på ett bättre sätt myndighetens självständighet och oberoende eftersom eventuella ändringar av ombudsmannens ansvarsområden och uppgifter måste underställas . Genom att ombudsmannens ansvarsområ- den och uppgifter regleras i lag betonar man också vikten av om- 11 Jfr prop. 1993/94:219 s. 12. budsmannens verksamhet dels för den som utsatts för diskrimine- ring, dels för statsmakterna. Ombudsmannens ansvarsområden och uppgifter skall regleras dels i den nya lagen om förbud och andra åtgärder mot diskriminering, dels i en ny särskild lag om Om- budsmannen mot diskriminering. 13.5.2Tillsynen enligt den nya lagen om förbud och andra åtgärder mot diskriminering Vårt förslag: Ombudsmannen mot diskriminering skall se till att den nya lagen om förbud och andra åtgärder mot diskriminering följs. Ombudsmannen skall i första hand försöka få dem som omfattas av förbuden mot diskriminering och repressalier och av bestämmel- serna om aktiva åtgärder, att frivilligt följa lagen. Den som omfattas av förbuden mot diskriminering och repressa- lier eller av bestämmelserna om aktiva åtgärder skall vara skyldig att på begäran av Ombudsmannen mot diskriminering 1.lämna de uppgifter om förhållandena i verksamheten som kan ha betydelse för tillsynen, 2.lämna uppgifter när ombudsmannen biträder en begäran av en enskild att få ut uppgifter om meriter (arbetslivet och skolan), 3.ge ombudsmannen tillträde till arbetsplatser eller andra lokaler där verksamheten bedrivs för undersökningar som kan ha betydelse för tillsynen, och 4.komma till överläggningar med ombudsmannen. Uppgiftsskyldigheten enligt 1 och 2 gäller inte om det i ett en- skilt fall finns särskilda skäl som talar däremot. Den som inte rättar sig efter en begäran enligt ovan får av Om- budsmannen mot diskriminering föreläggas att vid vite fullgöra sin skyldighet. Ett beslut om vite får överklagas hos . Enligt den nya lagen om förbud och andra åtgärder mot diskrimi- nering skall följande gälla i fråga om uppgift om meriter. En arbetssökande som inte har anställts eller tagits ut till anställ- ningsintervju, och en arbetstagare som inte har befordrats eller ta- gits ut till utbildning för befordran, har rätt att på begäran få en skriftlig uppgift av arbetsgivaren om vilken utbildning, yrkeserfa- renhet och andra meriter den har som togs ut till anställningsinter- vjun eller som fick arbetet eller utbildningsplatsen. En sökande som har nekats tillträde till en utbildning har rätt att på begäran få en skriftlig uppgift av skolan om vilken utbildning eller vilka andra meriter den har som har blivit antagen till utbild- ningen. Enligt kommittédirektiven (dir. 2002:11) skall kommittén se över ansvarsområden och uppgifter för JämO, DO, HO och HomO och ha som utgångspunkt för arbetet att ombudsmännens uppgif- ter bör vara så lika utformade som möjligt för att kunna ge samma möjligheter att motverka och förebygga diskriminering oavsett dis- krimineringsgrund och samhällsområde. Vi har i föregående avsnitt föreslagit att JämO, DO, HO och HomO skall slås ihop till en samlad ombudsmannamyndighet som skall ha tillsyn över diskriminering som har samband med kön, könsidentitet, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfatt- ning, funktionshinder, sexuell läggning och ålder och att ombuds- männens nuvarande uppgifter skall finnas kvar i den samlade myn- digheten. Vår översyn av ombudsmännens uppgifter tar därmed sikte på hur uppgifterna bör vara utformade inom ramen för den samlade myndigheten. I detta och i nästa avsnitt analyseras vilka likheter och olikheter som finns dels mellan JämO, DO, HO och HomO och där- med mellan olika diskrimineringsgrunder, dels mellan de olika samhällsområden som omfattas av lagstiftning. Vår utgångs- punkt är att de olikheter som kan finnas skall elimineras, om det inte finns särskilt starka skäl för att behålla dem. Medan detta av- snitt (13.5.2) handlar om ombudsmannens tillsyn över den nya la- gen om förbud och andra åtgärder mot diskriminering och de befo- genheter som behövs för att utöva tillsynen handlar nästa avsnitt (13.5.3) om ombudsmannens övriga uppgifter enligt den nya lagen om Ombudsmannen mot diskriminering. Av intresse för frågan om ombudsmannens tillsyn över huvud taget är ett förslag till tillsynslag som lämnades till regeringen av den s.k. i dess slutbetänkande Tillsyn – Förslag om en tydligare och effektivare offentlig tillsyn (SOU Utredningen föreslår en ny lag med bestämmelser om tillsyn som utövas av det allmänna eller på det allmännas uppdrag (1 §). I lagen föreslås bl.a. att ett tillsynsorgan – i den omfattning som är nödvändigt för tillsynen – skall ha rätt till tillträde till om- råde, anläggning eller plats, byggnad, lokal, transportmedel eller andra utrymmen som används i den tillsynspliktiga verksamheten och som inte utgör bostad, för att där granska tillsynsobjekt, göra undersökningar och ta prover (13 §). Lagen föreslås vidare bl.a. in- nehålla bestämmelser om skyldighet att lämna upplysningar m.m. i den mån det är nödvändigt för tillsynen (14 och 15 §§) och om omhändertagande (16 §). Betänkandet, som har remissbehandlats, bereds i (). Det har inte lett till lagstiftning. Enligt 33 § jämställdhetslagen och 24, 18 och 17 §§ lagar är en arbetsgivare skyldig att på uppmaning av JämO, DO, HO re- spektive HomO lämna de uppgifter om förhållandena i arbetsgiva- rens verksamhet som kan vara av betydelse för ombudsmannens tillsyn. Bestämmelserna är generellt utformade. Med stöd av dem kan ombudsmännen infordra alla slags uppgifter som kan vara av betydelse för ombudsmännens tillsyn enligt respektive lag. Som exempel på uppgifter som kan vara aktuella anges i förarbetena uppgifter från ansökningshandlingar och andra uppgifter i ett an- ställningsärende, uppgifter om arbetsgivarens rekryteringspolitik, utbildningsplaner och dylikt.12 JO-anmäldes DO för sin handläggning av ett ärende rörande fråga om etnisk diskriminering i samband med ett anställ- ningsförfarande.13 Bakgrunden var i huvudsak följande. ansökte DO om stämning mot kommun i Arbetsdomstolen och gjorde gällande att kommunen genom att inte anställa en viss person och inte ens ta ut henne till anställningsintervju gjort sig skyldig till brott mot lag om åtgärder mot etnisk diskrimi- nering. Därefter, , skickade DO genom en handläggare 1978/79:175 s. 149 f., prop. 1979/80:129 s. 28, prop. 1990/91:113 s. 117, prop. 1985/86:98 s. 65 f. och 83 f., prop. 1993/94:101 s. 91, prop. 1997/98:177 s. 65 f., prop. 1997/98:179 s. 93 f. och prop. 1997/98:180 s. 74. 13JO:s dnr 2808-2003. hos myndigheten en skrivelse till kommunen enligt 24 § lag om åtgärder mot etnisk diskriminering och begärde att kom- munen skulle till DO utge uppgift om vilken utbildning, yrkeserfa- renhet och andra relevanta meriter de åtta personer som kallats till intervju för det aktuella jobbet hade. Kommunen lämnade inte ut de begärda uppgifterna. I anmälan till JO uppgav kommun att DO felaktigt hade återgått från att vara part till en myndighets- roll när upplysningar från kommunen begärdes in. Kommunen me- nade också att DO borde ha vänt sig till kommunens ombud och inte direkt till kommunen. Vidare uppgav kommunen att DO i sin begäran om upplysningar felaktigt hade gett intryck av att ha rätt att få uppgifter även om andra medsökande än den som hade blivit anställd. Kommunen anförde att en sådan rätt inte under några om- ständigheter finns när DO agerar i ett enskilt ärende. I en komplet- tering till anmälan gjorde kommunen gällande att DO:s bristande reaktion på kommunens vägran att lämna ut uppgifterna styrkte kommunens uppfattning att DO hade agerat felaktigt. DO anförde i sitt remissvar bl.a. att frågan hur ombudsmännens behov av upp- gifter under utredningen av diskrimineringsanmälningar skall till- godoses och vilka villkor som skall gälla därför behövde utredas. JO, som inte fann anledning att uttala kritik mot DO:s hand- läggning, uttalade såvitt avsåg frågan om DO haft rätt att begära in uppgifter även efter det att talan väckts och då DO således var part i målet vid Arbetsdomstolen, bl.a. följande. Enligt min mening kan det inte sägas att en tillsynsmyndighet som väckt talan i domstol därigenom generellt har undandragits sina befo- genheter i den sak varom talan har väckts. Å andra sidan bör myndig- heten i denna situation naturligtvis inte använda sina befogenheter på ett sätt som rubbar jämvikten mellan parterna. Ett sådant förfarande får anses strida mot allmänna processrättsliga principer. Av det sagda följer att myndigheten i varje enskilt fall har att bedöma om och på vilket sätt myndighetens lagliga befogenheter skall användas under den pågående processen. I frågan om det i detta fall förelegat något rättsligt hinder för DO att på sätt som skett begära uppgifter från kommunen vill jag anmärka att det av , förarbetena till denna eller den tidigare gällande lagstift- ningen inte kan utläsas något hinder mot att DO agerar med stöd av 24 § som det pågår en tvist där DO för en enskild ar- betssökandes talan. Eftersom talan i många fall med hänsyn till de pre- skriptionsfrister som gäller kan behöva väckas i relativt snar anslutning till anmälan och innan DO:s utredning har hunnit färdigställas, kan det rimligen inte ha varit lagstiftarens avsikt att ställa upp något sådant hinder. Lagen om likabehandling av studenter i högskolan Vidare är enligt 16 § lagen om likabehandling av studenter i hög- skolan en högskola skyldig att på uppmaning av JämO, DO, HO eller HomO lämna de uppgifter om förhållandena i högskolans verksamhet som kan vara av betydelse för ombudsmannens tillsyn. Bestämmelsen är generellt utformad och med stöd av den kan om- budsmännen infordra alla slags uppgifter som kan vara av betydelse för ombudsmännens tillsyn enligt lagen. Några exempel på uppgif- ter som kan vara aktuella anges inte i förarbetena.14 Lagen om förbud mot diskriminering Någon bestämmelse om uppgiftsskyldighet i förhållande till om- budsmännen finns inte lag om förbud mot diskrimine- ring. Lagen om förbud mot diskriminering och annan kränkande behand- ling av barn och elever Enligt 16 § lagen om förbud mot diskriminering och annan krän- kande behandling av barn och elever är huvudmannen för verksam- heten eller rektorn eller någon med motsvarande ledningsfunktion skyldig att på uppmaning av JämO, DO, HO eller HomO lämna de uppgifter om förhållandena i verksamheten som kan vara av be- tydelse för tillsynen. Även här är bestämmelsen generellt utformad. Några exempel på uppgifter som kan vara aktuella anges inte i fö- rarbetena.15 Skälen för vårt förslag Reglerna om uppgiftsskyldighet kan antas ha stor betydelse för ombudsmannens praktiska förutsättningar att utöva en effektiv tillsyn. De kan inte minst antas ha betydelse som påtryckningsme- del. Även den nya lagen om förbud och andra åtgärder mot diskri- minering bör därför innehålla en bestämmelse om uppgiftsskyldig- het för arbetsgivare och andra som omfattas av lagen i förhållande 2001/02:27 s. 98 f. 2005/06:38 s. 118 f. På begäran av ombudsmannen skall den som omfattas av förbuden mot diskriminering och repressalier eller av bestämmelserna om aktiva åtgärder vara skyldiga att lämna de upp- gifter om förhållandena i verksamheten som kan ha betydelse för ombudsmannens tillsyn. Bestämmelsen skall vara generellt utfor- mad. Med stöd av den kan ombudsmannen infordra alla uppgifter som kan ha betydelse för ombudsmannens tillsyn enligt lagen. Den skall gälla alla samhällsområden som omfattas av lagen. Därmed består det rättsläge som råder enligt nu gällande lagar. Det som är nytt är att uppgiftsskyldigheten även skall gälla för den som omfattas av bestämmelserna lag om för- bud mot diskriminering samt av de nya bestämmelser om förbud mot diskriminering som vi föreslår skall införas. Genom att skyl- digheten tar sikte på uppgifter om förhållandena i en verksamhet omfattas inte privatpersoner av skyldigheten. Denna begränsning har relevans endast såvitt avser förbudet i fråga om varor, tjänster och bostäder där vi föreslår att förbudet skall omfatta även privat- personer som vänder sig till allmänheten. I det ovan refererade beslutet från JO restes frågan hur om- budsmannens behov av uppgifter bör tillgodoses när det pågår en process där ombudsmannen är part, dvs. när det uppstår en kon- flikt mellan ombudsmannens roll som tillsynsmyndighet och som partsföreträdare. Problemet torde ha störst relevans i arbetslivet vilket hänger ihop med att preskriptionsfristerna där är relativt sett korta. På övriga samhällsområden är preskriptionsfristen . Frågan om preskriptionsfristerna kommer att behandlas i kap. 14. Allmänt sett bör gälla att ombudsmannen under en pågående pro- cess iakttar försiktighet. Enligt 21 § jämställdhetslagen och 11, 7 och 6 §§ lagar har en arbetssökande som inte har anställts eller en arbetstagare som inte har befordrats eller tagits ut till utbildning för befordran rätt att på begäran få en skriftlig uppgift av arbetsgivaren om vilken ut- bildning, yrkeserfarenhet och andra meriter den har som fick arbe- tet eller utbildningsplatsen. Uppgiftsskyldigheten har tillkommit med avseende på den privata delen av arbetsmarknaden där offent- lighetsprincipen inte gäller och där det således inte finns någon allmän rätt att få insyn i en arbetsgivares handlingar. När bestäm- melsen om uppgiftsskyldighet infördes i jämställdhetslagen angavs som skäl att en individuell rätt att få upplysningar om den medsö- kandes meriter som fick arbetet eller utbildningsplatsen kunde medverka till att dels förebygga onödiga tvister och motsättningar, dels underlätta kontrollen av diskrimineringsförbudet. Den som trodde sig ha blivit diskriminerad skulle snabbt och enkelt kunna bilda sig en uppfattning i diskrimineringsfrågan på grundval av upp- gifter om sådana förhållanden som normalt blir avgörande för ar- betsgivarens beslut. I förarbetena till jämställdhetslagen framgår vidare att de upplysningar om meriter som arbetsgivaren är skyldig att lämna ut är begränsade till meriter av mer grundläggande slag såsom utbildning och tidigare yrkeserfarenhet och vad som kan jämföras därmed. Det är alltså inte fråga om att lämna ut vitsord eller andra värdeomdömen. Arbetsgivaren behöver inte heller läm- na ut uppgifter av negativ art. Bestämmelserna lagar är utformade efter förebild från bestämmelsen i jämställdhetslagen. Om arbetsgivaren vägrar att lämna ut uppgifterna finns ingen sank- tionsmöjlighet för den enskilde. Detta gäller såväl enligt jämställd- hetslagen som enligt lagar. Den enskilde är i stället hänvi- sad att vända sig till sin fackliga organisation eller till någon av JämO, DO, HO eller HomO som i sin tur kan vända sig till ar- betsgivaren och begära att få ut uppgifterna.16 Enligt 24, 18 och 17 §§ lagar är en arbetsgivare skyldig att lämna uppgifter när DO, HO respektive HomO biträder en begäran från en enskild arbetssökande eller arbetstagare att få ut uppgifter om meriter enligt 11, 7 och 6 §§ lagar. Motsva- rande bestämmelse finns inte i jämställdhetslagen. Redan i den numera upphävda lagen (1994:134) mot etnisk dis- kriminering fanns en bestämmelse (6 §) om att arbetsgivaren var skyldig att lämna uppgifter när DO biträdde en begäran av en en- skild arbetssökande eller arbetstagare om att få ut uppgifter om meriter. I förarbetena anges följande (prop. 1993/94:101 s. 91). I första stycket har vidare gjorts ett tillägg varav uttryckligen framgår att en arbetsgivare är skyldig att lämna uppgifter på DO:s uppmaning, även när uppgifterna inte direkt kan sägas behövas i ombudsmannens övriga verksamhet, utan där DO främst agerar för att bistå en arbets- 16 Jfr prop. 1984/85:60 s. 7. f, prop. 1990/91:113 s. 112, prop. 1993/94:101 s. 72 f., prop. 1997/98:177 s. 62, prop. 1997/98:179 s. 87 och prop. 1997/98:180 s. 68. sökande eller arbetstagare som inte fått några uppgifter från arbetsgi- varen sedan en begäran enligt 10 § framställts. Bestämmelsen överfördes oförändrad till lag (jfr prop. 1997/98:177 s. 65). I förarbetena till lagar om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av funktionshinder respektive sexuell läggning (jfr prop. 1997/98:179 s. 93 och prop. 1997/98:180 s. 74) anges att de aktuella bestämmelserna (18 respektive 17 §§) föreskriver möj- lighet för HO respektive HomO att uppmana en arbetsgivare att inkomma med uppgifter i två fall. Det ena är uppgifter om förhål- landena i arbetsgivarens verksamhet som kan vara av betydelse för ombudsmannens tillsyn och det andra är uppgifter om meriter för den som fått en anställning, befordran eller en utbildning för be- fordran. Lagen om likabehandling av studenter i högskolan Enligt 12 § lagen om likabehandling av studenter i högskolan har en sökande som har nekats tillträde till en utbildning rätt att på begä- ran få en skriftlig uppgift av utbildningsanordnaren om vilken ut- bildning eller vilka andra meriter den har som blivit antagen till ut- bildningen. Denna rätt gäller om den sökta utbildningen kan leda fram till en examen som en enskild utbildningsanordnare får utfär- da enligt lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina. Enligt förarbetena har uppgiftsskyldighet för högskolor med of- fentlig huvudman inte särskilt föreskrivits i lagen eftersom upp- giftsskyldighet för dem följer redan av offentlighetsprincipen och tryckfrihetsförordningen. Enligt förarbetena omfattas endast fak- tiska uppgifter såsom arten och omfattningen av utbildning, arbets- livserfarenhet och liknande. Sådant som vitsord eller andra värde- omdömen omfattas däremot inte av uppgiftsskyldigheten. Om ut- bildningsanordnaren vägrar att lämna ut uppgifterna finns ingen sanktionsmöjlighet för den enskilde. Den enskilde är i stället hänvi- sad att vända sig till någon av JämO, DO, HO eller HomO som i sin tur kan vända sig till utbildningsanordnaren och begära att få ut uppgifterna. Enligt 16 § är en högskola skyldig att lämna uppgifter när en ombudsman biträder en begäran av en enskild att få ut upp- gifter om meriter enligt 12 §.17 17 Jfr prop. 2001/02:27 s. 47 f. och 95 f. Lagen om förbud mot diskriminering