sou · GUB3107 · 2007-01-01 00:00:00 — Denna kontroll sker vanligtvis genom inspektion. ledde anmälningar om ute- blivna rehabiliteringsutredningar till 1868 krav i inspektionsmed- delanden från . Ett krav är ett påpekande, men inte juridiskt bindande och går inte att överklaga. Användning av verktygen rehabiliteringsutredning, avstämningsmöte En utvärdering som gjorts av samverkan kring uteblivna rehabi- literingsutredningar visar att då samverkat med inkom utredningarna i av ärendena. ska, om det inte är obehövligt, kalla till ett efter det att arbetsgivarens har kallat den försäkrade till ett avstämnings- möte är det enligt förarbetena mycket angeläget att mötet sker så snabbt som möjligt men med hänsyn tagen till att de övriga aktörerna kan delta i mötet.6 För att inte tolka för snävt har vi mätt hur många som fått ett av- stämningsmöte från det att rehabiliteringsutred- ningen inkommit. Antal sjukfall i målgruppen Andel av målgruppen som Andel av målgruppen som * av de sjukfall som fortfarande pågick vid mättillfället Avstämningsmötet har fått en framskjuten plats i Försäkringskas- sans samordningsuppdrag och lagstiftningen har efterhand blivit skarpare kring tidpunkt och omfattning av avstämningsmöten. Dock tyder inte statistik på att detta fått genomslag i handläggningen. 5P P 22 kap. 5 § AFL. 6P P Prop. 2004/05:21 s. 73. Användning av verktygen rehabiliteringsutredning, avstämningsmöte Lagstiftningens formulering att ska kalla till ett avstämningsmöteTPTF7FTPT om det inte är obehövligt ger visserligen ett visst tolkningsutrymme, men det kan knappast ha varit lagstif- tarens avsikt att avstämningsmöte ska vara något som endast undantagsvis ska genomföras. Andelen av de anställda som fått ett avstämningsmöte från det att rehabiliteringsutredningen kommit in är . Av de anställda sjukskrivna hade fått ett avstäm- ningsmöte av sin sjukskrivning och inom ett års sjukskrivning. Endast för 28 av de 21 964 personerna i de båda målgrupperna (1 och 2) sjukskrivna anställda hade lagstiftningen följts i det avse- endet att de både fått en rehabiliteringsutredning och därefter ett avstämningsmöte inom en månad. Detta motsvarar av sjukfallen. har arbetat inten- sivt med att öka antalet avstämningsmöten och bibehålla en god kvalitet i de möten som hålls. Arbetet har lett till en kraftig volymökning gentemot och antalet avstämningsmöten januari uppgick till 45 990 stycken. Av dem som har en anställning har fått ett avstämningsmöte inom 90 dagar.8 7.3.1Antalet individer som fick en rehabiliteringsutredning eller ett avstämningsmöte passerade drygt 325 000 sjukfall 30 dagars sjuk- skrivning, det vill säga den tidpunkt då det ska upprättas en rehabi- literingsutredning som ska lämnas till i samtliga sjukfall. Av dessa hade drygt 261 000 en anställning. inkom eller upprättades knappt 80 000 rehabiliteringsutredningar, varav cirka 65 000 gällde anställda sjukskrivna. Trots att antalet rehabiliteringsutredningar var litet var det långt ifrån alla som följdes av ett avstämningsmöte. Avstämningsmöte genomfördes i 33 200 sjukfall. I en del sjukfall genomfördes mer än ett avstämningsmöte.TPTF9FTPT 7P P 22 kap. 3 §, AFL. 8P P Återrapportering enligt regleringsbrev för 2006, verksamhetsområde ersättning vid och åtgärder mot ohälsa, Mål 2. 9P P DoA respektive Mälker registret, . Användning av verktygen rehabiliteringsutredning, avstämningsmöte Antal sjukfall i målgruppen Andel av målgruppen som fått en Andel som fått en dagar och därefter ett Andel av målgruppen som fått en * = Av de sjukfall som fortfarande pågick vid mättillfället. Av de anställda sjukskrivna har endast en liten andel, , fått en rehabiliteringsplan från avstäm- ningsmöte eller rehabiliteringsutredning. I , var motsvarande andel . Arbetsträning är den vanligaste åtgärden i rehabiliteringspla- nerna, . Arbetsanpassning och aktiverings-/motiverings- insats står vardera för av åtgärderna medan utbildning står för av åtgärderna. I de fall där bedömt att rehabiliteringsbehov finns, har aktiv åtgärd påbörjats i två av tre fall ().10 Huruvida sjukfallen skulle ha blivit kortare om rehabiliteringsin- satser satts in är svårt att säga. I de allra flesta fall kan ett sjukfall avslutas utan insatser som kräver en rehabiliteringsplan eftersom en sådan plan endast behöver upprättas då en person ska delta i insat- ser som ger rätt till rehabiliteringsersättning. Insatser som medi- cinsk rehabilitering, anpassning av arbetsuppgifter och arbetsplats ger i sig inte rätt till rehabiliteringsersättning. Det kan däremot bli aktuellt under arbetsträning och utbildning. var det totalt 49 000 sjukskrivna som uppbar rehabiliteringspenning. Anta- let personer som uppbar sjukpenning i var 210 000. 10P P Analyserar 2006:6, . Användning av verktygen rehabiliteringsutredning, avstämningsmöte SOU 2006:107 En regeringsrapport från gjorde 200611 redovisar en uppföljning av vad som händer efter avstäm- efter mötet har arbetsförmågan förbätt- rats för av de personer där mötet ledde till att en rehabi- literingsplan upprättades. För de som inte fick en rehabiliterings- plan är motsvarande siffra . efter avstäm- ningsmötet har ungefär varannan sjukskriven ökat sin arbetsför- måga och då finns det ingen skillnad mellan dem som fått eller inte fått en rehabiliteringsplan. En större andel av de sjukskrivna har alltså återfått arbetsför- måga efter ett avstämningsmöte där ingen rehabiliteringsplan finns än i de fall där en plan upprättats. Detta resultat bör tolkas med försiktighet. Det kan finnas stora skillnader vad gäller förutsätt- ningar för återgång i arbete i de olika ärendena. I de fall parterna vid avstämningsmötet kommer fram till att den försäkrade kan återgå i arbete utan åtgärder från upp- rättas troligen ingen plan. Däremot bör en plan upprättas i många av de fall där återgång i arbete verkar mer avlägsen och det finns behov av omfattande samordnings- eller rehabiliteringsåtgärder. Av den redovisade statistiken framgår att sjukskrivning har av de anställda fått en rehabiliteringsutred- ning och ett avstämningsmöte. Avstämningsmö- tet som är tänkt att det vara det främsta verktyget i samverkan mellan arbetsgivare och Försäkringskassa har alltså inte använts i fyra sjukfall av fem under hela ! I och var resultatet något bättre, Av de sjukfall som fortfarande pågick sjukskrivning hade fått ett avstämningsmöte. Frågan om vilka insatser som erbjuds och om urvalet till olika åtgärder samt vilka effekter olika insatser ger utvecklas ytterligare i kapitel 14. 11P P Återrapportering enligt regleringsbrev för 2006, verksamhetsområde ersättning vid och åtgärder mot ohälsa, Mål 2. 8Övriga aktörers uppdrag och ansvar I de föregående har vi redogjort för arbetsgivarens och Försäk- ringskassans ansvar vad gäller rehabilitering. I det följande kommer vi att redovisa övriga aktörers uppdrag och ansvar på detta område. I förarbetenaTPF1FPT till rehabiliteringsreformen definieras begreppen inom rehabiliteringen. Den medicinska rehabiliteringen avser när- mast att återställa grundläggande funktioner och tillhör sjukvårds- huvudmannens, d.v.s. , ansvarsområde. Kommunerna svarar främst för frågor om social rehabilitering, d.v.s. åtgärder som service, råd, upplysning och bistånd i personliga angelägenheter. Den yrkesinriktade rehabiliteringen handhas främst av arbetsmark- nadsmyndigheterna och består av insatser som ska kunna under- lätta för människor med olika handikapp att få och/eller behålla ett arbete. I den yrkesinriktade rehabiliteringen ingår bl.a. åtgärder för arbetsanpassning, d.v.s. individinriktade åtgärder i den fysiska arbetsmiljön. Det bör noteras att begreppet yrkesinriktad rehabilitering sedan rehabiliteringsreformen infördes kommit att alltmer ersättas av begreppet arbetslivsinriktad rehabilitering. Enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) har ett ansvar för befolkningens hälsa men också stor frihet att utforma vården efter lokala och regionala behov och förutsättningar. Målet för hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Verksamheten ska bedrivas så att den uppfyller kraven på en god vård vilket innebär att den särskilt 1TP PT Prop. 1990/91:141 s. 39. Övriga aktörers uppdrag och ansvar ska vara av god kvalitet, tillgodose patientens behov av trygghet och vara lätt tillgänglig m.m. Landstingen ska också enligt hälso- och sjukvårdslagen bl.a. erbjuda rehabilitering samt hjälpmedel till funktionshindrade. Till den medicinska rehabiliteringen räknas – utöver ordinär sjukvård – t.ex. undersökning och behandling vid enheter/ avdel- ningar för sjukgymnastik, syn- och hörselcentraler samt sysselsätt- nings- och arbetsterapi. Till medicinsk rehabilitering räknas också rådgivning, stödåtgärder och funktionsprövning. Sjukvårdens rehabiliteringsmål är att så långt som möjligt åter- ställa individens funktionsförmåga. Rehabiliteringen kan också syfta till att förbättra en nedsatt funktion och att träna kompense- rande funktioner. Kommunernas ansvar för social rehabilitering av den enskilde regleras i socialtjänstlagen (1980:620) och ärendena handläggs av socialnämnden. Med social rehabilitering avses frågor som service, råd, upplysning och bistånd i personliga angelägenheter. övergripande mål är att för de enskilda främja en ekonomisk och social trygghet, jämlikhet i levnadsvillkor och aktivt deltagande i samhällslivet. mål kan mera konkret sägas vara att ta reda på vilka hjälpbehov som finns hos kom- munens invånare och att informera om de möjligheter till stöd och hjälp som står till buds. Kommunen har ett särskilt ansvar för alko- hol- och narkotikamissbrukare samt de psykiskt långtidssjuka. Kommunerna har det yttersta ansvaret för att invånarna i kom- munen får den hjälp och det stöd som de behöver. Stödet ska ges så att den enskilde inte fråntas det egna ansvaret för sin livsföring. får inte avstå från att träda in i svåra situa- tioner. Av förarbetena till rehabiliteringsreformen framgår att kommunens ansvar för rehabiliteringsåtgärder träder in först när någon annan rehabiliteringsaktör inte har ansvar för den enskilde och varar till dess en annan rehabiliteringsaktör är skyldig att ta över ansvaretTPF2FPT. Det ligger därmed i funktion och intresse att samverka med ansvariga på rehabiliteringsområdet. 2TP PT Prop. 1990/91:141 s. 56. Övriga aktörers uppdrag och ansvar Detta gäller i särskilt hög grad samverkan med såsom samordningsansvarig för rehabiliteringsinsatsernaTPF3FPT. 8.4Arbetsförmedlingens ansvar för arbetslösa har i uppdrag att bedriva arbetslivsinriktad rehabilitering i form av vägledande, utredande, rehabiliterande eller arbetsförberedande insatser enligt förordningen (2000:628) om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. En av huvuduppgifterna för verksamheten är att underlätta för personer med svag ställning på arbetsmarknaden att få arbete och förhindra utslagning från arbetsmarknaden. har enligt samma förordning även uppdraget att samverka med , och i syfte att uppnå en effektivare användning av tillgängliga resurser inom rehabiliteringsområdet. Vidare får länsar- betsnämnderna delta som samverkande part i verksamhet med finansiell samordning. Begreppet arbetslivsinriktad rehabilitering används inom Arbets- marknadsverket som ett samlingsbegrepp för insatser som riktar sig till arbetssökande med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga eller med särskilt behov av stöd. I det individuella fallet är arbetslivsinriktad rehabilitering en kombination av olika insatser och program som leder fram till en lösning av arbetsfrågan. För lösning av arbetsfrågan finns, förutom de generella arbets- marknadspolitiska insatserna, en uppsättning särskilda insatser för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga som är riktade till denna målgrupp. har till och med bedrivit en intäktsfinansierad verksamhet inom ramen för arbetslivsinriktad rehabilitering benämnd Arbetslivstjänster (ALT). Verksamheten har i huvudsak varit inriktad på utredningsinsatser till Försäk- ringskassan och enskilda företag. Viss specialistkompetens från Arbetsförmedlingen, inom främst döv/hörsel och synskadeområ- det, har kunnat köpas via ALT. har ALT och Resurs bildat ett eget bolag för rehabiliteringstjänster. 3TP PT A. prop. 9Lagstiftning med nära anknytning till uppdraget 9.1Lagen (1974:13) om vissa anställningsfrämjande åtgärder Främjandelagen innehåller regler som rör varsel i samband med driftsinskränkningar samt regler om åtgärder för att främja anställ- ning av äldre arbetstagare och arbetstagare med nedsatt arbetsför- måga. Tanken bakom reglerna om anställningsfrämjande åtgärder är att arbetsmarknadsmyndigheterna vid överläggningar med arbetsgivare och berörda organisationer ska diskutera vilka åtgärder som kan behövas för att skapa bättre möjligheter för äldre personer och per- soner med nedsatt arbetsförmåga att behålla eller få anställning på den öppna arbetsmarknaden. Om samförståndslösningar inte kan nås kan såväl () som länsarbets- nämnden utfärda anvisningar om åtgärder som bör vidtas. Över- läggningarna och anvisningarna kan syfta till t.ex. att anpassning ska ske av arbetsmiljön så att det blir möjligt för en viss person eller vissa personer att behålla eller få anställning. AMS kan som en yttersta åtgärd, om en arbetsgivare inte följer de anvisningar som har meddelats, förordna att arbetsgivaren inte får anställa andra arbetstagare än dem som den offentliga arbetsförmedlingen har anvisat eller godtagit. AMS kan ta upp överläggningar med såväl arbetsgivaren som organisationerna inom en bransch. Föregångaren till främjandelagen var lagen (1971:202) om vissa åtgärder för att främja sysselsättning av äldre arbetstagare på den öppna arbetsmarknaden, den s.k. sysselsättningslagen. Med stöd av främst lagstiftningen om anställningsfrämjande åtgärder påbörjade verksamhet med s.k. anpassningsgrupper. Grupperna skulle utgöra ett forum för nära samverkan mellan företaget, fackföreningen och Lagstiftning med nära anknytning till uppdraget Gruppernas tillkomst ska bl.a. ses mot bak- grund av den ökade utslagningen från arbetsmarknaden av främst äldre och handikappade . Huvudsyftet med anpass- ningsgrupperna var att de skulle kunna arbeta med anställnings- främjande åtgärder. Anpassningsgrupperna kom dock i huvudsak att syssla med företagsinternt anpassningsarbete, vilket kan bero på att parterna har begärt Arbetsförmedlingens medverkan i sådana fall. Genom en ändring i Arbetsmiljölagen (1977:1160), (AML), gavs skyddskommittén i uppgift att verka för att anpassnings- och rehabiliteringsverksamhet bedrivs för de redan anställda. Arbetsförmedlingens roll i anpassnings- och rehabiliter- ingsverksamheten på arbetsplatsen tonades efter hand ned. 9.1.2Bestämmelsernas innehåll i nuvarande ordning Denna redogörelse för främjandelagens bestämmelser om anställ- ningsfrämjande åtgärder i 7–13 §§ bygger i huvudsak på uttalanden 7 § – arbetsgivarens uppgiftsskyldighet Enligt 7 § får länsarbetsnämnden genom föreläggande till arbets- givaren infordra uppgifter om arbetsstyrkans storlek och samman- sättning avseende på ålder, kön, nationalitet, huvudsakliga upp- gifter och om antalet arbetstagare med nedsatt arbetsförmåga. får vidare infordra uppgifter om förestående förändringar i arbetsstyrkan samt uppgifter om förekommande tidsbegränsade anställningar. I lagen anges inte vilka arbetstagare som är att betrakta som äldre eller som kan anses ha nedsatt arbetsförmåga. bör lagen bli tillämplig på alla arbetstagare som vid en given tid- punkt på grund av ålder eller nedsatt arbetsförmåga har svårigheter att behålla eller erhålla anställning på den öppna arbetsmarknaden eller som kan antas få sådana svårigheter om inte särskilda åtgärder vidtas. Bedömningen får i sista hand göras av arbetsmarknadsmyn- digheterna. I praktiken torde det, enligt förarbetena, inte bli aktu- ellt med ingripande mot arbetsgivare med endast ett fåtal anställda. 1P P Prop. 2P P A. prop. s. 294 f. och 214 f. Lagstiftning med nära anknytning till uppdraget 8 § – överläggningar mellan arbetsgivare och länsarbetsnämnd Enligt 8 § är en arbetsgivare skyldig att överlägga med länsarbets- nämnd eller den som nämnden förordnar. Sådana överläggningar kan avse åtgärder för att förbättra arbetsförhållandena för redan anställda äldre arbetstagare eller arbetstagare med nedsatt arbets- förmåga. Vidare kan överläggningarna också avse åtgärder för att trygga fortsatt anställning åt sådana arbetstagare, om nyanställning av äldre arbetstagare eller arbetstagare med nedsatt arbetsförmåga samt om åtgärder för att främja sådan anställning. Vidare anges i bestämmelsen att till överläggning ska förutom arbetsgivaren berörda arbetstagarorganisationer kallas. Även den organisation som arbetsgivaren tillhör ska kallas till överläggning inför läns- arbetsnämnden. Kallelsen av arbetsgivaren kan förenas med vite. Målet för överläggningarna är enligt förarbetena att åstadkomma att anställningsförhållandena för äldre personer och personer med nedsatt arbetsförmåga blir tillfredsställande hos arbetsgivaren. Alla tänkbara lösningar kan därvid diskuteras. Självfallet måste dock diskussionen föras mot bakgrund av vad som är praktiskt möjligt att åstadkomma och vad som rimligen kan krävas av arbetsgivaren. Överläggningarna kan ta sikte på åtgärder för att förbättra för redan anställda och då handlar det företrädesvis om olika åtgärder för arbetsanpassning. Vidare kan överläggningarna avse åtgärder för att trygga fortsatt anställning för sådana arbetstagare som i sitt arbete börjat få anpassningssvårigheter av olika slag. Det är här framför allt fråga om omplacering av arbetstagaren till ett för den personen lämpligare arbete. Överläggningarna kan slutligen gälla frågor om nyanställning av vissa äldre arbetstagare eller arbets- tagare med nedsatt arbetsförmåga eller av ökad rekrytering av sådana arbetstagare mera allmänt, liksom åtgärder för att främja sådan anställning. 9 § – länsarbetsnämndens anvisningar om åtgärder Enligt 9 § kan länsarbetsnämnden meddela en arbetsgivare anvisningar om åtgärder för att bereda äldre arbetstagare eller arbetstagare med nedsatt arbetsförmåga bättre sysselsättningsmöj- ligheter. Nämnden kan därvid anmoda en arbetsgivare att i sam- band med nyanställningar öka andelen sådana arbetstagare i arbets- styrkan i enlighet med vad nämnden närmare anger. Lagstiftning med nära anknytning till uppdraget Enligt förarbetenaTPTF3FTPT framgår av bestämmelsens formulering att länsarbetsnämnden inte får meddela anvisningar förrän överlägg- ningar hållits inför nämnden om vilka åtgärder som arbetsgivaren bör vidta. Ett undantag synes dock böra gälla för sådana fall där det beror på arbetsgivaren att sådana överläggningar inte kommit till stånd. Alla möjligheter till lösningar i samförstånd bör ha prövats innan det meddelas anvisningar enligt 9 §. 10 § – hänskjutande till AMS Vid överläggningar inför länsarbetsnämnden kan det visa sig att arbetsgivaren inte har möjlighet att anställa fler äldre arbetstagare eller arbetstagare med nedsatt arbetsförmåga eller att göra särskilda förbättringar för de redan anställdas räkning. I så fall bör nämnden låta frågan om ytterligare åtgärder beroTPTF4FTPT. Om nämnden i stället anser att det är möjligt att genomföra sådana åtgärder men att arbetsgivaren inte delar denna bedömning kan det bli aktuellt att meddela arbetsgivaren anvisningar enligt 9 § om de åtgärder som han bör vidta i detta syfte. Vägrar arbetsgivaren att följa dessa anvisningar ska nämnden enligt 10 § hänskjuta ärendet till AMS. Detta gäller även om arbetsgivaren underlåter att infria utfästelse som gjorts vid överläggningen. Innan hänskjutandet måste det dock konstateras att det rör sig om tredska från arbetsgivarens sida. 12 § – det s.k. arbetsförmedlingstvånget I detta lagrum regleras den tvångsmöjlighet som AMS i sista hand kan tillgripa om en arbetsgivare uppenbart nonchalerar anvisningar av styrelsenTPTF5FTPT. Styrelsen kan i ett sådant fall förordna att arbets- givaren inte får anställa andra arbetstagare än dem som den offent- liga arbetsförmedlingen har anvisat eller godtagit. 3P P A. prop. 4P P A. prop. 5P P A. prop. s. 302 och 224. Lagstiftning med nära anknytning till uppdraget 13 § – branschvisa överläggningar Med hänsyn till att sysselsättningsmöjligheterna varierar inom olika branscher kan det enligt förarbetenaTPTF6FTPT för vissa branscher vara ända- målsenligt att försöka uppnå för hela branschen gemensamma lös- ningar av sysselsättningsproblem för äldre och handikappade. I 13 § erinras om att AMS på framställning av arbetsgivar- eller arbets- tagarorganisation eller på eget initiativ kan ta upp sådana överlägg- ningar och på grundval av vad som förekommit vid dessa meddela anvisningar om sådana åtgärder för den bransch eller del därav som överläggningarna avsett. Enligt 20 § kan arbetsgivare som inte iakttar förordnande enligt 12 § dömas till böter eller fängelse i högst . Enligt 23 § förs talan om utdömande av vite enligt denna lag av länsarbetsnämnd eller AMS. I 24 § föreskrivs att talan mot AMS beslut enligt denna lag förs genom besvär hos regeringen. 9.1.3Tillämpas främjandelagen i praktiken? I slutbetänkandet Främjandelagen – en översyn (SOU 1998:107) redovisades vissa uppgifter om tillämpningen av främjandelagens bestämmelser om anställningsfrämjande åtgärder. Uppgifterna hade i sin tur hämtats från delbetänkandet Arbetsrättsliga utredningar – bakgrundsmaterial utarbetat av sekretariatet vid arbetsrätts- kommitté (SOU 1994:141). I syfte att få en uppfattning om den praktiska tillämpningen av främjandelagens regler genomförde arbetsrättskommitté en enkätundersökning. Av enkät- undersökningen framgår sammanfattningsvis att främjandelagens bestämmelser om anställningsfrämjande åtgärder endast tillämpas i mycket begränsad omfattning. Att lagen inte tillämpas framgår även av AMS skrivelse till reger- ingen i september 2005TPTF7FTPT där AMS har föreslagit att regeringen ska göra en översyn av främjandelagen. Bakgrunden till detta är att AMS upplever lagen som otidsenlig och att det endast är den del i lagen som handlar om varselhantering som reellt används. 6P P A. prop. 7P P Dnr N 2005/7762/AR. Lagstiftning med nära anknytning till uppdraget föreslagit att det i direktiven till översynen anges att en särskild varsellag bör införas och att det som i övrigt står i främjandelagen om åtgärder för att främja anställning av äldre arbetstagare och arbetstagare med nedsatt arbetsförmåga bör kunna föras in under annan lagstiftning som rör bl.a. funktionshindrade med flera grupper. 9.1.4Tidigare förslag gällande ändring av främjandelagen I slutbetänkandet Främjandelagen – en översyn (SOU 1998:107) föreslogs att de anställningsfrämjande reglerna respektive varsel- reglerna skulle inordnas i två nya separata lagar. Enligt utredningenTPTF8FTPT föreligger det en dubbelreglering för redan anställda personer och personer med nedsatt arbetsförmåga, eftersom de krav beträffande arbetsanpassning etc. för redan anställda som kan ställas på arbetsgivaren med stöd av främst AML motsvarar mer än väl de krav som i samma avseende kan ställas på arbetsgivaren med stöd av främjandelagen. Utredningen drog slutsatsen att dubbelregleringen för redan anställda äldre personer och personer med nedsatt arbetsförmåga bör få till följd att främjandelagens anställningsfrämjande regler ändras till att omfatta endast äldre arbetssökande och arbetssökande med nedsatt arbetsförmåga. Mot bakgrund av detta föreslog utredningen att de anställningsfrämjande reglerna inordnas i en ny lag; lag om åtgärder för att främja anställning av vissa arbetssökande. Även varselreglerna föreslogs inordnas i en ny separat lag; lag om varsel vid driftsinskränkning. Utredningens förslag har inte lett till några förändringar av lag- stiftningen men enligt uppgift från pågår det en genomgång av främjandelagen i syfte att se om något behöver göras. Planering av insatser som ska stötta den anställde att kunna återgå i arbete handlar mycket om att utbyta information.