sou · GUB345 · 2007-01-01 00:00:00 — För att få en helhetsbild av vilken kultur som når varje barn måste man kartlägga det totala utbudet i varje kommun, och en så detaljerad beskrivning har vi inga möjligheter att göra. Vi tror att det finns vissa generella förbättringar man kan göra på länsnivå som leder till att fler barn får möta kultur – men vi vill framhålla att vi vet att många redan arbetar mycket konsekvent och välstrukturerat för att utveckla sitt barnkulturarbete. Professionell kultur för barn För att gynna utvecklingen är det viktigt att länsinstitutionerna får ökade möjligheter till dialog med den statliga nivån om inne- börden i uppdragen på barnkulturområdet. Aktionsgruppen menar att det avtal som fanns mellan och har haft en gynnsam effekt på barn- kulturen i . inledde och 17 länsteatrar ett flerårigt samarbete för att stärka scenkonsten i hela landet. Aktionsgruppen hoppas att det påbörjade samarbetet kan innebära att barns och ungdomars möjligheter att uppleva scenkonst förbättras. Att utveckla formerna för dokumentation och återrapportering har också gynnsamma effekter för barnkulturen. Det finns exem- pel, bland annat från , som visar hur en noggrann uppföljning också har resulterat i ökad tilldelning av medel till barnkulturen. Ett utökat samarbete mellan olika aktörer på kulturområdet är också viktigt för att de resurser som satsas på barnkultur ska ge bästa möjliga utdelning. Ett aktuellt exempel är en enkätunder- sökning från och som visar att det förekommer mycket lite samarbete mellan orkestrarna och de kommunala musik- och kulturskolorna och amatörorkestrarna. Där samarbete förekommer är det oftast inte formaliserat, i den meningen att det finns ömsesidiga åtaganden som garanterar någon form av kontinuitet. Det finns vissa frågor som är återkommande när det gäller läns- institutionernas möjligheter att nå barn och unga med föreställ- ningar och verksamhet. Subventioner av skolföreställningar är i grunden positivt, men kan också ge negativa följder, till exempel om subventionerna bara gäller vissa konstformer, om man enbart subventionerar det egna länets eller kommunens grupper och institutioner eller om vissa åldersgrupper hamnar utanför systemet. De län och kommuner som har subventioner kan alltså vinna på att göra en översyn av sina subventionssystem för att säkerställa att de inte ger effekter som missgynnar barnen. Professionell kultur för barn Subventioner aktualiserar också frågan om vem som betalar kul- turen i skolan. Ett exempel vi har stött på under utredningsarbetet är följande: i en kommun subventionerar scenkonst för skolorna. Skolorna utnyttjar inte erbjudandet med motiveringen att biljettkostnaden är för hög och väljer istället en annan aktivitet som är gratis. I det fallet skulle ett ökat samarbete mellan förvaltningarna kunna leda till att kommunens resurser utnyttjades på ett mer effektivt sätt genom att det fanns en tydligare dialog mellan givare och mottagare. Transporter till och från föreställningar är ett tydligt exempel på hur en annan politisk sektor har direkt inverkan på kulturpolitiken. För skolorna kan kostnaden för resor med bussar och lokaltåg förhindra ett teaterbesök. I vissa län och kommuner har man löst detta genom avtal med länstrafiken. I kör kulturbussarna barnen gratis från förskolan eller skolan till kulturinstitutioner och föreställningar. Om man har ett sådant avtal är det viktigt att det inte bara gäller vissa tider , utan att skolorna kan utnyttja resorna de tider som passar och att transporterna också passar tidsmässigt med eventuella skolskjutsar. Arrangörsfrågor har diskuterats . En knäckfråga är hur kontakten mellan å ena sidan förskola och skola och å andra sidan kulturinstitutioner och fria grupper ser ut. Har kommuner och regioner samlat kulturarrangemangen för förskola och skola hos en central samordnare eller måste kulturinstitutioner och grupper vända sig till varje enskild skola eller till och med enskilda lärare för att nå ut med föreställningar och annan verksamhet? Om samordnare saknas ger de offentliga medel som satsas på att skapa kultur för barn och unga sämre utdelning. Skälet kan vara ett bristande samarbete mellan olika förvaltningar. I den första delrapporten av översyn av villkor och riktlinjer för bidragsgivning till fria dans- och teatergrupper för- ordas ett statligt arrangörsstöd för barn- och ungdomsteater. För- sämrade ekonomiska villkor för arrangörerna leder annars till att de fria gruppernas möjligheter att nå en publik över hela landet för- sämras. Turnéstöd är en viktig förutsättning för att de grupper som finns, främst i storstadsområdena, ska kunna nå ut till delar av landet där utbudet av scenkonst är litet. Förbättrade turnémöjligheter skulle ge fler barn tillgång till kulturupplevelser och förbättra de fria gruppernas arbetssituation och ekonomi. Professionell kultur för barn har ansvar för att fördela statligt kulturstöd till teater, dans, musik, litteratur, kulturtidskrifter och folkbibliotek samt konst, museer och utställningar. Rådet ska också ge regeringen underlag för kulturpolitiska beslut, bland annat genom att följa upp och utvärdera de statliga insatserna på kulturområdet. Statens möjligheter att främja barns och ungas lika möjligheter till kultur i olika delar av landet är inte bara knutna till ekonomiska insatser utan även till rollen som kvalificerad samtalspartner, inspi- ratör och metodutvecklare, som också kan ge goda effekter. För att värna en nationell kulturpolitik är det därför viktigt att har uppdraget att vara en expertmyndighet i dialog med det lokala och regionala kulturlivet. mångåriga insatser för dans i skolan, som tagit ett steg vidare genom det nationella utvecklingsprogrammet i skolan, är ett exempel på hur myndigheten i samarbete med Myn- digheten för skolutveckling och två elevorganisationer arbetar för att främja barns eget skapande. Detta ser Aktionsgruppen som en positiv förebild och ett exempel på hur man kan arbeta tillsam- mans. Vi ser gärna ett sådant arbetssätt även inom andra konst- områden. Under regeringens treåriga satsning på museipedagogik 2001 2003 drev ett aktivt främjandearbete inom konst- och museipedagogiken. har minskat sina insatser på detta område till att främst gälla bidragsfördelning. drev man också seminarier och informationsarbete som var mycket upp- skattat bland de verksamma pedagogerna på museerna. Aktionsgruppen menar att det finns behov av liknande utveck- lingssatsningar som inom dansen och museipedagogiken även inom andra konstområden, till exempel barns egna möjligheter att skapa inom teater och drama. En annan viktig fråga är hur stödsystem på bästa sätt kan bidra till en utveckling av professionell kultur för barn och unga. skriver i sitt budgetunderlag 2009 att det är svårt att avgöra hur stor del av bidrag som går till barn- och ungdomskultur. kommer att göra en översyn för att försöka klargöra om det går att få bättre kunskap om hur stor del av bidragsgivningen som kommer barn och unga till del. Professionell kultur för barn Inom konstområden med lågt offentligt kulturstöd, som dansen, skulle förmodligen fler produktioner för barn kunna få stöd om ansökningar som rör barn och unga bedömdes av en särskild referensgrupp med hög kompetens inom scenkonst för barn. Som det nu är konkurrerar barnproduktioner med ansökningar från mest ansedda koreografer, vilket oftast inte utfaller till barnens fördel. Dansproduktioner för barn är en förhållandevis ung konstform och det behövs utrymme för att ge stöd även till mer oprövade koreografer för att gynna en långsiktig utveckling av området. För att öka barns möjligheter att ta del av det professionella kulturutbudet är det särskilt viktigt att bidrar till att: samla och sprida statistik och utvärderingar om den offentligt stödda barnkulturen, barns kulturvanor och eget skapande utvärdera den egna bidragsfördelningen för att säkerställa att barn och unga verkligen prioriteras och att de statliga medlen används på ett effektivt och ändamålsenligt sätt arbeta främjande inom de konstområden som rådet har ansvar för. 6.5Genomförda reformer på barnkulturområdet har en rad reformer och nya stöd på nationell nivå införts för att stärka barnkulturen. På litteratur- området infördes stöd till läsfrämjande insatser och stöd till inköp av barn- och ungdomslitteratur för folk- och skolbibliotek . Världens största barnlitteraturpris, Litteraturpriset till minne, och den årliga Barnbokskatalogen är andra exempel på insatser som ska skapa ett större intresse för böcker och läsning. För att stödja konstformer med låg andel statligt stöd infördes regionala konsulenter inom dans och konst – ett stöd som har gett goda effekter även om konsulenter ännu inte finns i hela landet. har stöttat uppbyggnaden av regionala resurscentrum för film och video. De nationella uppdragen som infördes kom till för att främja utvecklingen inom vissa konst- och kultur- områden. För barnens del har filmen, teatern och museipedago- giken varit särskilt gynnade och har även slöjd- och arkivpeda- gogik fått nationella uppdrag. Uppdragen har betytt mycket för Professionell kultur för barn barnkulturområdets arbete och status. kommer rege- ringen att utvärdera de nationella uppdragen. Tills utvärderingen är klar avvaktar man med att utse nya mottagare för de uppdrag som gick ut med utgången av 2005. Stödet till museipedagogik på de regionala museerna har fått per- manenta medel hos vilket till stor del gynnar den unga publiken på museerna. fördelas för utveckling av den pedagogiska verksamheten. Reformen med fri entré på statliga museer som genomfördes fullt ut , innebär att 19 statliga museer nu har fri entré. I sats- ningen ingår också att museerna ska utveckla sin pedagogiska verksamhet. har i uppdrag att följa och utvärdera sats- ningen och ska bland annat undersöka hur reformen har påverkat museernas pedagogiska verksamhet. Utvärderingen ska lämnas till regeringen . Besöksutfallet vid de statliga museerna 2005 har redovisats av . Besökssiffrorna för museer med fri entré ökade , eller 2,9 miljoner besök . På musikområdet har framför allt länsmusiken uppdraget att ge barn och unga möjlighet att möta levande musik, kompletterat av de insatser som görs av Svenska rikskonserter, som beskrivs ovan. Men ansvaret för en utveckling av pedagogisk verksamhet på musikinstitutionerna är mer otydligt. Trots att musik är ett schemalagt ämne i skolan och trots att barn lyssnar mycket på musik finns det anledning att titta närmare på behovet av reformer och utveckling av de offentligstödda musiksatsningarna för barn och unga. Barns möjligheter att fördjupa sig inom musiken som konstform och att möta en mångfald av musikaliska uttryck vid sidan av populärmusiken är begränsade. finns riktade medel för att stödja kultur för de nationella minoriteterna och för att öka tillgängligheten till kultur för funktionshindrade. Dessa stödformer har också gynnat kultur för barn och unga. I samband med att Aktionsgruppen tillsattes öronmärktes av Arvsfondsdelegationens medel till kultur- projekt för barn och unga. Medlen skall delas ut med och de första bidragen fördelades 2005. Bidrag kan gå till ideella föreningar och organisationer eller annan huvudman som söker i nära samverkan med en förening eller orga- nisation. Professionell kultur för barn har cirka 200 ansökningar inkommit och av dessa har cirka 20 fått bifall. Det är till största delen ungdoms- projekt som kommer in vilket säkerligen beror på att barn inte så ofta själva har föreningar som kan söka. Ett skäl till att så få projekt har fått bifall är kravet på nyskapande. Det hindrar att verk- samheter som prövats och visat sig framgångsrika kan spridas till andra och få stöd för att utvecklas på en ny plats. Ett stelbent regelverk gör det svårt att förverkliga satsningens intentioner. 6.6Ökad kunskap behövs om effekterna av insatser på barnkulturområdet För att få en fullständig bild av vilka effekter de ökade statliga anslagen till kultur har fått för barn- och ungdomskulturen behövs en fördjupad studie av hur anslagen används. Särskilt när det gäller stödet till teater, dans, musik och museer. Den nuvarande åter- rapporteringen från regionala kulturinstitutioner och från det fria kulturlivet är inte tillräckligt detaljerad för att man ska kunna säga hur stor andel av medlen som kommer barn och unga till godo. Ett exempel på svårigheterna att lita till mätningar är den rapport som kom från kommuner och landsting På osäker grund – en kritisk granskning av svensk folkbiblioteksstatistik. I rapporten analyseras skillnaderna mellan och biblioteksstatistik. kom fram till att bibliotekspersonalen ökade visar siffror att personalen minskade . och har olika uppfattningar om vilka yrkesgrupper som ska räknas och har dragit olika slutsatser om kostnadsutveck- lingen. Rapportförfattaren för också ett resonemang kring hur man ska mäta bibliotekens verksamhet där inte bara boklån utan också sådana verksamheter som sagostunder och bokprat för skolklasser ska ingå. I Aktionsgruppens kartläggning görs ett försök att reda ut vilka aktörer som bidrar till finansieringen av barnkulturen, med hur mycket och till vad. För att med rätta kunna påstå att barn och unga är en prioriterad målgrupp måste man kunna peka på att så är fallet i ekonomiska termer. Det första att enas kring är vad som är relevant att räkna och hur det skiljs ut från andra verksamheter och grupper. Det andra är att reda ut vem eller vilka som betalar för Professionell kultur för barn Många kulturverksamheter måste bedömas efter kvalitet och fördjupning. Det tredje är att inte enbart se till ekonomiskt utfall och kvantitet. 6.7Utvecklingsinsatser behövs inom konstområdena Det finns ett starkt önskemål från Aktionsgruppen att peda- gogiska avdelningar av den typen som redan finns på många museer får möjlighet att utvecklas även på teater- och musik- institutioner. Olika typer av utvecklingsarbete på barnkulturområdet pågår redan på många håll i kulturlivet. Som vi har visat i kartläggningen och även i kapitel 14 i denna rapport finns det många goda exempel. Men för att skynda på utvecklingen tror Aktionsgruppen att det inom de olika konstområdena behövs några mer samlade utveck- lingsinsatser och ett tydligt formulerat ansvarstagande. Dels behövs det ett ansvarstagande på nationell nivå, där bland annat ansvars- museerna, , , Riksutställningar, Rikskonserter, och kan spela en viktig roll för att driva utvecklingsfrågor, samla och sprida kunskaper och skapa mötesplatser. På regional nivå ser vi den konsulentsam- ordning som vi föreslår i avsnitt 4.3 som den drivande parten. Det behövs också ett statligt ansvarstagande som griper över alla konstområden för att öka förutsättningarna för att barn i hela landet ska få möjlighet att möta en mångfald av kulturyttringar. Konst går inte att ersätta med musik, att dansa är inte detsamma som att läsa böcker – det låter självklart men det är ingen själv- klarhet i barns vardagsliv. Detta ansvar ska inledningsvis tas av den delegation för barnkultur som vi beskriver utförligt i avsnitt 4.1. För att öka konstnärernas möjligheter att arbeta med barn och unga som målgrupp föreslår vi i avsnitt 6.14 en arbetsmarknads- satsning för konstnärer med inriktning på barnkultur. Aktionsgruppen vill också lyfta fram några exempel på olika sätt att arbeta inom kulturinstitutionerna och det professionella kultur- livet, som visat sig framgångsrika för att öka barns och ungas möjlighet att möta professionell kultur. Professionell kultur för barn Pedagogiska avdelningar på kulturinstitutioner kan ha flera arbets- uppgifter. Det kan vara att ta emot grupper av barn från förskola och skola, men också familjepublik och ungdomar, att arrangera kurser för förskolepersonal och lärare, bygga upp långsiktiga sam- arbeten med skolor och förskolor, samarbeta med estetiska pro- grammet på gymnasiet, arrangera diskussioner och seminarier, bygga upp verksamhet för barns eget skapande och så vidare. De verksamma kan vara producenter och pedagoger men också konst- närer och tekniker. Pedagogiska avdelningar kan öppna institutionerna för en barn- publik men också för publikgrupper som inte har sökt sig till teatrar och konserthus. Verksamheten kan fungera som en länk mellan den konstnärliga verksamheten och publiken, med ömse- sidig påverkan mellan konst och pedagogik. Den pedagogiska avdelningen står för ett kunnande och en kontakt med publiken som behövs för att institutionen ska kunna utvecklas. Genom att bygga upp täta kontakter med förskolor och skolor kan pedagoger och producenter på kulturinstitutionerna också bidra med kunskap om konstens villkor till skolan, och pedagogerna i skolan kan sprida kunskap om skolans villkor på kulturinstitutionen. Det är viktigt att ha respekt för varandras samhällsuppdrag och att kunna få till stånd ett möte med hög konstnärlig kvalitet. Dalateatern hör till de institutioner som med framgång utvecklat sitt pedagogiska arbete, och det vore önskvärt att fler institutioner satsade på att bygga upp kompetens och verksamhet på detta område. Gärna med olika inriktning, vi tror att barnpubliken skulle vinna på att olika metoder fick utvecklas sida vid sida eftersom behoven ser olika ut i olika delar av landet. Ett hinder för en sådan utveckling är att pedagoger och konst- närer ofta utbildas på olika håll. Om till exempel skådespelare och teaterpedagoger möttes redan under utbildningen skulle det skapa betydligt bättre förutsättningar för samarbete och förståelse för varandras olika kunskap och uppdrag. (Läs mer om lärarutbild- ningar och konstnärliga utbildningar i kapitel 5). Ett annat hinder är brist på tid. För att barn och unga ska få möjlighet till ett fördjupat möte med konsten krävs att institu- tionerna får möjligheter att bygga upp ett långsiktigt samarbete med skola och förskola, och även med barn och unga . När barn och unga får komma till exempelvis teatern eller konsert- Professionell kultur för barn huset och lära sig mer om teaterns och musikens språk kommer också pedagoger, producenter, musiker och skådespelare att för- djupa sin kunskap om varandras arbete. En viktig fråga är att utveckla metoder för att återrapportera den pedagogiska verksam- heten. Vid sidan av publiksiffror bör kvalitativt arbete och utveck- lingsarbete synliggöras på institutionerna. 6.8Nya sätt att arbeta med pedagogisk verksamhet Aktionsgruppen vill här uppmärksamma nycirkusgruppen Cirkus Cirkör som har utvecklats till en institution och som är ett exempel på nytänkande i flera avseenden. Cirkus Cirkör har tre enheter under samma organisation – före- ställningsverksamhet, barn- och ungdomsverksamhet och utbild- ning. Föreställningarna vänder sig till alla åldrar. I samband med före- ställningar och turnéer får publiken möjlighet att pröva nycirkus. I samarbete med och arrangerar man en nycirkusfestival. Barn- och ungdomsverksamheten bygger på tanken att de som ser en föreställning blir inspirerade och vill göra konsterna själva. Man har öppen träning där barn och unga kan träna sida vid sida med etablerade cirkusartister. Man har kursverksamhet för alla åldrar både på nybörjarnivå och högre nivå samt särskilda kurser för funktionshindrade. Utbildningen bedrivs på olika nivåer. I samband med skolföre- ställningar erbjuds lärarna kurser, bland annat finns ett program för fortbildning av idrottslärare i nycirkus. har man en hög- skoleutbildning i samverkan med . Nycirkus i Cirkus Cirkörs tappning är ett möte mellan olika samhällsområden och politik områden. Skola, fritid, social utveck- ling, högskola och forskning, kultur, hälsofrämjande, idrott och internationellt utbyte har anknytning både till den konstnärliga och den pedagogiska verksamheten. De statliga, regionala och kom- munala bidragen har höjts i takt med att verksamheten har utvecklats men egenfinansieringen är fortfarande hög och man söker nya vägar för finansiering i samverkan med näringslivet. Professionell kultur för barn öppnade 2005 en ny scen i förorten holmen. Genom en samlokalisering med gymnasium har man tillsammans med i startat ett scengymnasium och byggt om sko- lans aula till ett riktigt scenrum. Professionella föreställningar ges både och för skolor och allmänhet. ges familjeföreställningar med olika teman. Gymnasiets elever har till- gång till den professionella teatern och teatern har tillgång till inspiration från ungdomar. Genom lokaliseringen mitt i centrum av en folkrik och mångkulturell förort har man möjlighet att vara en aktiv aktör i närsamhället. Ett sätt att skapa möjlighet till fördjupade samarbeten mellan en konstnär och barn och unga är modellen med residens, som prövats med framgång bland annat på dansområdet. Dansresidens innebär att en koreograf stannar på en plats för att genomföra ett projekt. Det kan till exempel vara att skapa en föreställning i samarbete med elever eller professionella utövare i skola och kulturskola. Residens kan arrangeras inom en kommun eller i samarbete mellan flera kommuner. Den lokala förankringen medför en enklare produktionsapparat och administration. Resekostnaderna blir avsevärt mindre, skatten på lönerna går tillbaka till kommunen, det lokala kulturlivet får en kontinuerlig förstärkning och inte bara tillfälliga nedslag. Försök med Artists in enligt modell (se bilaga 8) borde få möjlighet att prövas på flera håll och inom flera konstarter, gärna i samverkan mellan konstarterna och några när- liggande kommuner enligt förslag. De regionala kultur- konsulenterna skulle kunna vara stödfunktioner och erfarenhets- spridare. Professionell kultur för barn Dansspridning i är ett nätverk för den professionella dansen i . Syftet är att hitta gemensamma strategier för att främja offentliga dansföreställningar och skolföreställningar. Nätverket samarbetar bland annat kring turnéer, arrangörs- utbildningar och utbudsdagar. Under 2006 kan nät- verket med stöd från erbjuda subventionerade före- ställningar till förskolor, skolor och vuxna. I nätverket ingår teaterkonsulenter och danskonsulenter från , , , , , , , och samt en förmedlare från . Inom dansområdet finns flera liknande nät- verk, Dansnät och Turnéslingan. Den här typen av sam- arbeten mellan olika aktörer skulle kunna utvecklas mer. I samband med att nya kulturformer uppstått som inte självklart inlemmas av befintliga arrangörer har nya nätverk uppstått, till exempel Plural och Cirkusringarna. Aktionsgruppen menar att detta är positivt och att det bör gå att stödja sådana nätverk för att ge dem fäste och stadga. Slöjden är det område som har den mest konsekventa utbyggnaden av konsulentsystemet. I alla län finns minst två slöjdkonsulenter, en för hård slöjd och en för mjuk slöjd. I vissa län finns också särskilda konsulenter med inriktning på barn och unga. Inom slöjden pågår just nu en intressant utveckling av verksam- heten för barn och unga där man lyckats väl med att omformulera sin verksamhet efter samtiden. Slöjden har hittat in i sammanhang där unga redan befinner sig, till exempel på musikfestivaler. Som en följd av det nationella uppdraget Slöjdcirkus2, som startade på initiativ av Rikskonsulenten i slöjd för barn och unga vid , har Svenska hemslöjdsföreningarnas riksför- bund också utvecklat en modell för slöjdklubbar, som startas över hela landet. Slöjdklubbarna vänder sig till barn mellan och drivs av hemslöjdsföreningarna i samarbete med . I en slöjdklubb träffas barnen 5 10 gånger 2 presenteras en forskningsrapport om slöjdcirkusprojektet. Professionell kultur för barn per termin på sin fritid och slöjdar tillsammans med en handledare som är specialutbildad för slöjdklubben. För att ytterligare stärka utvecklingen på det museipedagogiska området föreslår Aktionsgruppen att regeringen i samband med översynen av ansvarsmuseernas roll särskilt beaktar kunskaps- utvecklingen på det museipedagogiska området. För att stärka det konstpedagogiska arbetet föreslår Aktions- gruppen att det upprättas ett konstpedagogiskt råd med repre- sentanter från , , Riksutställ- ningar och .