sou · GUB396 · 2007-01-01 00:00:00 — det är det formella tillämpningsområdet som är i fokus. TF omfattade ursprungligen endast skrift som framställts i tryckpress. Som tryck ansågs då stentryck, koppartryck och tryck i offsetpress. Mångfaldigande genom stencilering, fotokopiering eller maskinskrift föll utanför TF. Däremot gällde inte någon in- skränkning i fråga om material. De tryckfrihetssakkunniga angav att inte endast papper utan även tyg, pergament och papp kunde omfattas av TF och att det var förutsättningen att skriften skulle vara framställd i tryckpress som begränsade vilket material som Det nu gällande tryck- och yttrandefrihetsrättsliga systemet kunde falla under grundlagsskyddet (SOU 1947:60 s. 216). Detta motsades inte i propositionen (prop. 1948:230 s. 115 ff.). tillkom särskild lagstiftning för radio och TV, radiolagen (1966:755) och radioansvarighetslagen (1966:756), som i väsentliga delar byggde på de tryckfrihetsrättsliga principerna. stiftades också lagar för närradio, lokala kabelsändningar och radiotidningar. tillsattes en parlamentarisk kommitté, Massmedieutred- ningen (MMU), för att med TF som utgångspunkt utreda frågan om en enhetlig reglering i grundlag av yttrandefriheten i mass- medier. MMU lade fram förslag till en massmediegrundlag (Mass- mediegrundlag, SOU 1975:49) med regler om yttrandefriheten i skrifter som framställs i tryckpress eller mångfaldigas genom stenci- lering, ljuskopiering eller liknande tekniskt förfarande och yttrande- friheten i radio, TV och film. Förslaget mötte ganska omfattande kritik, främst beträffande tillämpningsområdet som många ansåg för snävt, och ledde inte till mer än vissa partiella ändringar i TF. En av ändringarna var att den s.k. stencilregeln infördes i 1 kap. 5 § TF. Regeln innebar att TF:s tillämpningsområde vidgades till att, utöver skrifter som framställs i tryckpress, också omfatta skrifter som mångfaldigats genom stencilering, fotokopiering eller liknande tekniskt förfarande under förutsättning att utgivningsbevis gäller för skriften eller den är försedd med beteckning som utvisar att den är mångfaldigad samt i anslutning därtill uppgifter om vem som har mångfaldigat den samt om ort och år för detta. Som skäl för ut- vidgningen anfördes att tryckningen blivit så dyr att det för den enskilde medborgarens rätt att utnyttja grundlagens skydd var av stor betydelse att billigare framställningsmetoder kunde användas (prop. 1975/76:204 s. 90). I samma lagstiftningsärende överflytta- des också uppgiften att vaka över efterlevnaden av tryckfrihetsför- ordningen från chefen för och lokala tryck- frihetsombud till Justitiekanslern. Den tidigare ordningen hade då gällt (a. prop. s. 124). Beträffande planerna på att er- sätta TF med en grundlag med vidare syftning angav departements- chefen att dessa inte hade skrinlagts men att en proposition i ämnet borde föregås av ytterligare utredning. tillkallades en ny kommitté, (YFU), med huvuduppgiften att skapa ett regelsystem för yttrande- friheten som på samma sätt som TF ställer upp hinder mot ingrepp från det allmänna som försämrar förutsättningarna för ett fritt åsiktsutbyte. YFU lämnade ett debattbetänkande med två skisser till ny grundlagsreglering av yttrandefriheten i nya medier. Det nu gällande tryck- och yttrandefrihetsrättsliga systemet Betänkandet remissbehandlades och lämnade YFU sitt slut- betänkande med förslag till en fristående yttrandefrihetsgrundlag som skulle gälla vid sidan av TF (SOU 1983:70). Grundlagen skulle omfatta yttranden som görs offentliga genom program i eter- eller trådsändningar, ljudupptagningar, upptagningar av rörliga bilder och sceniska framställningar och utställningar för vilka utgivare utsetts. beslutade regeringen en lagrådsremiss på grundval av YFU:s förslag. I remissen hade emellertid en ny lagteknisk lösning valts. TF hade byggts ut med en ny andra avdelning om tio kapitel med regler till skydd för yttrandefriheten i eter- och trådsänd- ningar, filmer, videogram och andra upptagningar av rörliga bilder samt ljudupptagningar. Denna lösning var avsedd att motverka den risk för uttunning av skyddet för tryckfriheten som en samman- hållen grundlag för tryckta skrifter och andra medier befarats inne- bära. I den allmänna debatten framfördes kritik mot det lagtekniska grepp som tagits i lagrådsremissen. Förslaget ledde därför inte till någon proposition i frågan om grundlagsskydd för andra medier än tryckta skrifter. Beredningen av frågan om grundlagsskydd för nya medier fortsatte i och kunde förslag till en ny yttrandefrihetsgrundlag läggas fram (prop. 1990/91:64). Den nya grundlagen trädde i kraft . Vid ikraftträdandet omfattade YGL yttranden i ljudradio, tele- vision och vissa massmedieföretags databaser, filmer, videogram och andra upptagningar av rörliga bilder samt ljudupptagningar. Grundlagsskyddet för databaser fanns i 1 kap. 9 § YGL, den s.k. databasregeln, och gällde under förutsättning att databasen till- handahölls allmänheten och att den mottagande inte kunde ändra innehållet i den. För sådana databaser gav regeln grundlagsskydd om verksamheten drevs av en sådan aktör som angavs i bestäm- melsen, dvs. en redaktion för en tryckt periodisk skrift eller för radioprogram, ett företag för framställning av filmer eller ljudupp- tagningar eller en nyhetsbyrå. Databasregeln innebar att det blev möjligt för massmedieföretag att i yttrandefrihetsrättsligt skyddade former erbjuda allmänheten informationsservice också genom andra moderna medier än de som mera direkt liknade de traditionella radio- och TV-sändningarna. I samband med att YGL antogs infördes också en ny regel av- seende nya medier i 1 kap. 7 § andra stycket TF, den s.k. bilage- regeln. I regeln angavs att om ägaren till en periodisk skrift sprider eller låter sprida skriftens innehåll eller delar av detta i form av ett radioprogram, en film eller en ljudupptagning som avses i YGL Det nu gällande tryck- och yttrandefrihetsrättsliga systemet skall programmet, filmen eller upptagningen jämställas med en bi- laga till skriften i den utsträckning den i sådan form spridda ver- sionen återger innehållet i skriften oförändrat samt anger hur inne- hållet har disponerats. Bestämmelsen innebär att ansvaret för inne- hållet hålls samlat hos den som är ansvarig för skriften även när innehållet offentliggörs i program, film eller upptagning som om- fattas av YGL. En särskild utgivare behöver alltså inte utses för YGL-medierna i ett sådant fall. Det krävs dock att skriftens inne- håll återges oförändrat i YGL-mediet och att det där anges hur innehållet har disponerats. Enligt HD i NJA 2003 s. 31 faller ett tillhandahållande enligt databasregeln inte in under bilageregeln. 2.4.4Utvecklingen efter YGL:s ikraftträdande tillkallades med uppdrag bl.a. att utreda behovet av ett grundlagsskydd efter de tryckfrihetsrättsliga grund- satserna för yttrandefriheten i nya medieformer som används för att förmedla yttranden och annan information till allmänheten. I sitt betänkande Grundlagsskydd för nya medier (SOU 1997:49) föreslog kommittén bl.a. att samlingstermen tekniska upptagningar skulle införas i YGL, att särreglerna för ljudupptagningar skulle utgå och att databasregeln skulle utvidgas till att gälla också andra aktörer än massmedieföretag under förutsättning att utgivnings- bevis hade sökts och utfärdats för verksamheten. Regeringen ansåg att tiden inte var mogen för den utvidgning av databasregeln som kommittén föreslagit och lade därför inte fram något förslag om detta (prop. 1997/98:43). Kommitténs förslag i fråga om tekniska upptagningar genomfördes dock. Detta innebar att grundlagens tillämpningsområde vidgades till att omfatta även upptagningar med enbart text och/eller stillbilder, att det klargjordes att grundlagen omfattade upptagningar med olika kombinationer av innehåll och att särbehandlingen av ljudupptagningar upphörde. tillsatte regeringen den parlamentariska kom- mittén med uppdrag bl.a. att närmare analysera behovet av och förutsättningarna för en mer teknik- oberoende grundlagsreglering av yttrandefriheten. På förslag av kommittén utvidgades databasregeln från till att utöver vanlig databasverksamhet även omfatta print on demand- framställning av tekniska upptagningar, skrifter eller bilder ur en databas samt viss användning av push-teknik. Det nu gällande tryck- och yttrandefrihetsrättsliga systemet en möjlighet för andra än sådana massmedieföretag som nämns i paragrafen att få grundlagsskydd för sådan databasverksamhet genom ansökan om utgivningsbevis. I samma lagstiftningsärende gjordes även ett tillägg av en ny andra mening till 1 kap. 6 § första stycket YGL för att klargöra att direktsändningar via Internet och uppspelningar via Internet som startar på tider som sändaren be- stämmer omfattas av regeln och alltså inte faller under databas- regeln. Tillägget kallas i detta betänkande webbsändningsregeln. och påpekade att det var viktigt att följa utvecklingen noggrant. tillkallades så Tryck- och yttrandefrihetsberedningen med uppgift att följa utvecklingen på det tryck- och yttrandefrihetsrättsliga området samt utreda och lämna förslag till lösningar av olika problem på detta område. Beredningen lämnade ett delbetänkande (SOU 2004:114) som främst handlar om internationellt rättsligt bistånd, brottskatalogen och målhandläggningsfrågor m.m. I betänkandet lämnas också bl.a. förslag till justering av webbsändningsregelns lydelse. Förslaget syftar till att klargöra dels att det som faller in under regeln – och som också varit avsett – är tillhandahållande till allmänheten på särskild begäran av webbsändningar som består i direktsändningar eller uppspelningar av tidigare inspelningar som startar på tider som sändaren bestämmer, dels att bl.a. omodererade chatsidor faller utanför regeln. Det föreslås även att en ändring skall göras i databasregeln som undantar de webbsändningar som faller in under webbsändningsregeln från databasregelns tillämp- ningsområde. Förslagen har inte lett till lagstiftning. Som angetts inledningsvis har Tryck- och yttrandefrihetsbered- ningen också till uppgift att överväga frågan om ett helt nytt grundlagsskydd för tryck- och yttrandefriheten. Förevarande be- tänkande är ett steg i detta arbete. 2.5Självsanering och särskild granskning av radio och TV m.m. Efterhandsgranskning av yttranden sker inte enbart inom ramen för TF:s och om tryck- och yttrandefrihetsbrotten utan också genom pressbranschens självsaneringsverksamhet och genom den verksamhet som bedrivs av och TV. Det finns även viss självsaneringsverksamhet i fråga om Internet. Verksamheterna kan i viss mån ses som en förut- Det nu gällande tryck- och yttrandefrihetsrättsliga systemet sättning för grundlagarnas nuvarande utformning. Om verksam- heterna inte hade funnits hade grundlagsreglerna kanske varit mera omfattande. Det gäller framför allt förhållandet mellan integritets- skydd och yttrandefrihet. Det finns därför skäl att här kort beröra dessa verksamheter. Hur dagens etiska regelsystem för medierna fungerar i praktiken diskuteras i SNS Medieforums bok under debatt (2006). En av de frågor som belyses är förhållandet mellan grundlagsreglerna om missbruk av tryck- och yttrandefriheten och självsaneringssystemet. har det i funnits en av pressbranschen inrättad självsanerande verksamhet som syftar till att upprätthålla god publicistisk sed och bl.a. skydda enskilda mot oförskyllt lidande genom publicitet. Verksamheten är fristående från staten och bekostas av (), (), () och Tidskrifter (ST). För sitt samarbete har organisationerna inrättat . Den självsanerande verksamhe- ten bedrivs av Allmänhetens () och (). PO och kan pröva publicering som sker i periodisk skrift och publicering som sker på Internet om den gjorts av företag som är representerat i och publiceringen omfattas av 1 kap. 7 § andra stycket TF (bilageregeln) eller 1 kap. 9 § YGL (databasregeln) och tillhandahålls av redaktionen för en tryckt periodisk skrift eller av företag som ingår i koncern som ger ut tryckt periodisk skrift. Prövningen baseras på de publicitetsregler som antagits av PK, SJF, TU och ST. , , och har i tillämpliga delar anslutit sig till reg- lerna. Avsteg från publicitetsreglerna i traditionella radio- och TV- program kan dock inte bli föremål för prövning av PO eller utan sådana program granskas av och TV, se avsnitt 2.5.2 nedan. Publicitetsreglerna omfattar 17 regler under rubrikerna Ge kor- rekta nyheter, Var generös med bemötanden, Respektera den per- sonliga integriteten, Var varsam med bilder, Hör båda sidor och Det nu gällande tryck- och yttrandefrihetsrättsliga systemet Var försiktig med namn. Det anges i inledningen till reglerna att etiken inte i första hand tar sig uttryck i en formell regeltillämpning utan i en ansvarig hållning inför den publicistiska uppgiften och att de etiska reglerna för press, radio och TV skall vara ett stöd för den hållningen. Flera av reglerna rör sådant som kan ha betydelse vid bedömning av om ett yttrande utgör förtal. I regel nr 2 anges bl.a. att man skall kontrollera sakuppgifter så noggrant som omständig- heterna medger och i regel nr 15 under rubriken med namn anges Överväg noga konsekvenserna av en namnpublice- ring som kan skada människor. Avstå från sådan publicering om inte ett uppenbart allmänintresse kräver att namn anges. Regel nr 7 rör den personliga integriteten och lyder Överväg noga pub- licitet som kan kränka privatlivets helgd. Avstå från sådan publicitet om inte ett uppenbart allmänintresse kräver offentlig be- lysning. I regel nr 11 under rubriken med bilder an- ges att publicitetsreglerna gäller i tillämpliga delar även för bild- material. Publicitetsreglerna utgör en del av de pressetiska regler som har beslutats av pressens huvudorganisationer. De pressetiska reglerna omfattar också yrkesregler för journalister. Yrkesreglerna rör jour- nalistens integritet och anskaffning av material. I dessa regler anges bl.a. att journalisten skall visa hänsyn vid fotograferingsuppdrag samt vid anskaffning av bilder, särskilt i samband med olyckor och brott. Ett medlemskap i innebär att man förbundit sig att följa reglerna. Avsteg från yrkesreglerna prövas av förbundets yrkes- etiska nämnd. PO har till uppgift att råda och bistå enskilda som känner sig förfördelade av publicitet i periodisk skrift och Internet-publice- ringar, att på eget initiativ eller efter anmälan undersöka avvikelser från god publicistisk sed och att eventuellt hänskjuta sådana ären- den till för avgörande. PO skall också genom opinions- bildning verka för god publicistik sed, lämna allmänheten upplys- ningar i pressetiska frågor och medverka i upplysningsverksamhet rörande frågor inom det pressetiska området. Till PO skall utses en person med särskilda insikter inom området för pressetik. PO utses av ett kollegium bestående av chefsjustitieombudsmannen, ord- föranden i och ordföranden i . PO skall skyndsamt försöka lösa tvister mellan enskilda och tid- ningar genom att på ett tidigt stadium erbjuda medlande och råd- givande tjänster. Han skall söka åstadkomma beriktigande eller Det nu gällande tryck- och yttrandefrihetsrättsliga systemet skäligt utrymme för genmäle. PO försöker medla mellan den för- fördelade och pressorganet för att få ett snabbt resultat. Ofta blir anmälaren nöjd och PO kan avskriva ärendet. Det sker i ett par dussin fall . Ett ärende kan hänskjutas till om det finns skälig grund för anmälan och det är av betydelse med hänsyn till etiska principer och den skada som kan ha vållats att anmälan prövas av nämnden. Det skall också vara fråga om en relativt aktuell artikel, högst . Tanken bakom tidsgränsen är att det i allmänhet inte ligger i anmälarens intresse att äldre publi- ceringar tas upp eftersom dessa oftast är glömda av alla utom den utpekade. Om ett ärende inte hänskjuts skall det avskrivas. Enligt instruktionen för PO bör hänsyn därvid tas till om tillfredsställande rättelse eller genmäle har publicerats. består av en ordförande, tre vice ordföranden och fjorton ledamöter. PK, SJF, TU och ST utser vardera två ledamöter. De övriga sex ledamöterna skall representera allmänheten och utses gemensamt av chefsjustitieombudsmannen och ordföranden i . Ordföranden och vice ordförandena bör enligt stadgarna för vara jurister med erfarenhet som ordi- narie domare. De utses av . Det kommer in 350–400 anmälningar till PO. Av dessa leder 10–till av . Medeltalet för –2005 var . Det är bara få anmälningar som avser enbart publicering på Internet. Det vanliga är att den tryckta upplagan eller båda formerna är föremål för anmälan. PON:s utlåtanden benämns opinionsuttalanden. Om en tidning eller Internetaktör klandras för att ha överträtt publicitetsreglerna skall detta publiceras i tidningen eller Internetpublikationen. Aktören får också betala en expeditionsavgift som används för att finansiera den pressetiska verksamheten. Enligt nuvarande PO rör allt fler anmälningar kränkningar av privatlivets helgd. Publicering i utländska tidningar påverkar ansvariga utgivare här och har troligen lett till ökad namn- publicering i . Enligt faller allt mer av journa- listisk verksamhet i bred betydelse utanför granskningen. Det är emellertid enligt hans mening inte möjligt att nu föra in all publi- cistisk verksamhet under PO/och det är inte heller nödvändigt eftersom det är de etablerade medierna som fortfarande har störst genomslag. Överträdelse av de yrkesetiska reglerna kan leda till uteslutning ur SJF. Det nu gällande tryck- och yttrandefrihetsrättsliga systemet Enligt 9 kap. 2 § radio- och TV-lagen skall och TV genom granskning i efterhand övervaka om sända program står i överensstämmelse med radio- och TV-lagen och de villkor som kan gälla för sändningarna. Nämnden granskar endast svenska programföretag. Utländska programföretag som sänder till den svenska allmänheten lyder enligt den s.k. sändarlandsprincipen normalt under lagstiftningen i det land där företagen är etablerade. övervakning omfattar 1) analoga och digi- tala nationella marksändningar bedrivna av (SvT), (), Utbildningsradion (UR), och , 2) marksänd digital TV som sänds av andra än SvT, UR och samt 3) lokalradio, närradio, kabel-TV och satellit-TV. , kanal , ZTV, MTV och är exempel på vanliga kana- ler som inte granskas av på grund av att de är etablerade i andra länder och därmed inte omfattas av svenska regler. I EU-arbetet driver kravet att sändarlandsprincipen skall ändras så att t.ex. program som är avsedda för en svensk publik skall falla under svenska regler även om redaktionen finns utomlands. För sändningar med tillstånd av regeringen, dvs. bl.a. sändningar från SvT, SR, UR och , gäller enligt 3 kap. 1 § radio- och TV- lagen att sändningsvillkoren får förenas med villkor som innebär att sändningsrätten skall utövas opartiskt och sakligt samt med beaktande av att en vidsträckt yttrandefrihet och informationsfrihet skall råda i ljudradion och televisionen. Villkor för sändningsrätten får även avse t.ex. skyldighet att ta hänsyn till ljudradions och televisionens särskilda genomslagskraft, att beriktiga felaktiga uppgifter, att sända genmälen och att i programverksamheten respektera den enskildes privatliv (3 kap. 2 § radio- och TV-lagen). Villkor med sådant inne- håll gäller också för SvT, SR, UR och . När det gäller den enskildes privatliv anges att detta skall respekteras om inte ett oav- visligt allmänintresse kräver annat. Kravet på hänsynstagande till mediets genomslagskraft innebär bl.a. att sexuella skildringar och våldsskildringar inte får sändas på sådana tider att det finns risk att barn ser dem. I 6 kap. radio- och TV-lagen finns bestämmelser om sändning- arnas innehåll, bl.a. regler om att programverksamheten för den som sänder TV-program eller ljudradioprogram efter tillstånd av regeringen skall präglas av det demokratiska statsskickets grund- Det nu gällande tryck- och yttrandefrihetsrättsliga systemet idéer, att program med våldsskildringar eller pornografiska bilder skall föregås av eller innehålla en varning och att program som inte är reklam inte får gynna kommersiella intressen på ett otillbörligt sätt. I 7 kap. finns regler om reklam och annonsering. För SvT, SR, UR och förordnade lokala kabel-TV-företag gäller i princip förbud mot att sända reklam. För övriga programföretag är reklamsänd- ningar tillåtna under förutsättning att bestämmelserna om annons- mängd m.m. följs. Förbudet mot otillbörligt gynnande av kommer- siella intressen gäller för alla sändningsformer och är den samlade beteckningen på företeelser som smygreklam, onödig fokusering på varumärken etc. Enligt direktör, , sker granskning av innehåll främst efter anmälan från allmänheten medan granskning av efterlevnaden av reklamreglerna främst sker på initiativ från nämnden. Nämnden har en fastslagen plan för hur reklamgranskningen skall ske. Den avser framför allt lokala medier. Enligt är allmänheten ganska upp- märksam i fråga om otillbörligt kommersiellt gynnande. Vid överträdelse av bestämmelserna om opartiskhet och saklig- het m.m. kan nämnden förelägga programföretaget att offentlig- göra nämndens beslut (10 kap. 8 § radio- och TV-lagen). Vid över- trädelser av bestämmelserna om reklam, sponsring m.m. kan nämn- den ansöka hos länsrätten om att programföretaget skall betala en särskild avgift (10 kap. 5 § radio och TV-lagen). Nämnden kan också förelägga programföretaget vid vite att följa vissa bestäm- melser (10 kap. 9 § radio- och TV-lagen). Av nämndens beslut är det endast beslut om föreläggande vid vite som kan överklagas. I fråga om övriga beslut kan man begära omprövning. granskning är avgränsad mot JK:s och konsumentombudsmannens granskning (9 kap. 1 § respektive 2 § andra stycket radio- och TV-lagen). och TV består av två delar; nämnden och myndigheten. Nämnden består av en ordförande och sex andra ledamöter som utses av regeringen. Ordföranden och vice ordföranden skall vara eller ha varit ordinarie domare. Myndig- heten sköter den löpande verksamheten. Dess chef är en direktör som utses av regeringen och måste ha domarerfarenhet. Direktören kan fatta ett friande beslut om det står klart att det granskade programmet inte strider mot bestämmelserna. Nämndens ord- förande kan fatta fällande beslut vid enklare överträdelser där det Det nu gällande tryck- och yttrandefrihetsrättsliga systemet finns en tydlig praxis. Nämndens beslut kan vara antingen friande, kritiserande eller fällande. –2005 var det totala antalet ärenden hos 1 100–1 300 . Den övervägande delen av beslut är direktörsbeslut. Endast en liten del av besluten fattas av ordföran- den ensam. fattades 124 beslut vid sammanträde med nämnden, 29 beslut av ordföranden ensam och 665 av direktören. Samma siffror för var 103, 34 och 718 samt för 139, 25 och 827. Ett beslut kan avse flera ärenden. Av besluten vid sammanträde med nämnden var 45 friande, 10 kritiserande och 63 fällande. Samma siffror för var 35, 11, 52 och för 56, 9, 63. Därutöver förekom en del beslut avseende bl.a. omprövning. Många fällningar avser kraven på opartiskhet, saklighet och otill- börligt gynnande. I praxis tolkas opartiskhetskravet så att den kriti- serade skall få bemöta kritiken och att företrädare för programföre- tagen inte får ta ställning i någon kontroversiell fråga. Ärenden som gäller krav på beriktigande, genmäle och skydd av privatlivet är inte vanliga. –2004 inkom totalt 48 anmäl- ningar avseende skyddet av privatlivet till . av dessa ärenden ledde till fällande beslut.1 Nämnden tar endast om det finns särskilda skäl upp ärenden som rör program som sändes tidigare än före aktuali- seringen hos nämnden. Särskilda skäl kan vara t.ex. att det redan finns ett inte avgjort ärende rörande programmet eller att den be- rörde varit förhindrad att anmäla på grund av sjukhusvistelse. I Radio och slutbetänkande Tillgänglig- het, mobil TV samt vissa andra radio- och TV-rättsliga frågor (SOU 2006:51) lämnas förslag som innebär en utökning av Gransk- ningsnämndens uppgifter (a. bet. s. 148 f., 298 ff.).