sou · GUB355 · 2007-01-01 00:00:00 — Vidare skall det anges den krets av försäkrade som i denna egenskap är delägare, om inte endast försäkringstagarna är delägare. När det gäller garantikapital skall bolagsordningen ange garantikapitalet, i vilken ordning garanterna skall betala in det tecknade garantikapitalet och om och i vilken ordning vinst skall delas ut till garanter och i vilken ordning garantikapitalet skall återbetalas. Det krävs också bestämmelser om hur rösträtten skall utövas och hur beslut skall fattas på bolags- stämman, varvid särskilt skall anges i vilken utsträckning rösträtt skall tillkomma garanterna. Om uttaxering skall kunna förekomma skall det anges för vilka försäkringar, i vilka situationer, intill vilket belopp och i vilken ordning uttaxering kan ske hos delägarna i skadeförsäkringsbolag samt hur uttaxeringen skall genomföras. Slutligen skall även anges antal och sammanlagt belopp av de försäkringar som skall vara tecknade innan bolaget kan anses bildat. Det finns inte anledning att nu ställa lägre krav på ett ömsesidigt försäkringsbolags bolagsordning, varför dessa regler, vilka följer av verksamheten försäkring och den ömsesidiga särarten, bör behållas. Dessutom skall det i bolagsordningen för ett ömsesidigt försäk- ringsbolag finnas regler enligt vilka bolagsstämman får förfoga över bolagets vinst eller, i ett livförsäkringsbolag, på annat sätt täcka bolagets förlust samt hur tillgångarna skall fördelas mellan del- ägarna vid bolagets upplösning. Enligt FL skall stadgarna ange grunderna för fördelningen av föreningens vinst samt hur man skall förfara med föreningens behållna tillgångar när föreningen upp- löses. Till skillnad mot föreningsmedlemmar skall alltså delägarna i ömsesidiga försäkringsbolag få del i tillgångarna vid upplösning, vilket även följer av 14 kap. 14 § andra stycket FRL. Den bestäm- melsen infördes för att bolagets tillgångar inte skall få tillskiftas andra än delägarna, t.ex. garanter (se prop. 1998/99:87 s. 301). Eftersom utredningens utgångspunkt är att ömsesidiga försäkringsbolag skall få behålla sin särart bör denna skillnad mot FL behållas. När det däremot gäller reglering av vinst eller förlust Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag är skillnaden mellan kraven på stadgarna i ekonomisk förening och bolagsordningen i ömsesidiga försäkringsbolag inte av sådan betydelse att en särreglering är nödvändig. För ömsesidiga försäkringsbolag saknas det krav på bestäm- melser om medlemsinsatser och avgifter samt förlagsinsatser, efter- som sådana insatser och avgifter inte förekommer i ömsesidiga försäkringsbolag. Behovet av särbestämmelser i dessa delar behandlas närmare nedan. Bolagsordningen i ett ömsesidigt försäkringsbolag behöver inte ange vilken tid bolagets räkenskapsår skall omfatta. För för- säkringsbolag är kalenderår räkenskapsår enligt 1 kap. 6 § lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag, ÅRFL. Undantag gäller endast när bokföringsskyldighet inträder eller upphör, dvs. när bolaget startas eller upphör. Ett försäkringsbolag kan alltså inte välja vilket räkenskapsår som skall gälla, varför det inte har funnits något behov av att i bolagsordningen ange räken- skapsåret. Det kan dock inte anses som något hinder att kravet på detta i FL gäller. Det finns inte heller krav på att ömsesidiga försäkringsbolag som tillämpar delegeradesystem skall ange delegerades befogenhet eller hur de skall utses, vilket krav däremot finns i FL för fullmäktige. Mot bakgrund av de förslag som har lämnats i avsnitt 8.3.3 bör bestämmelsen i FL i detta avseende nu gälla även för ömsesidiga försäkringsbolag. 2 kap. 3 § FL En ekonomisk förening skall anmälas för registrering senast efter det att beslut fattades om att bilda den. för ömsesidiga försäkringsbolag räknas enligt 2 kap. 13 § FRL från det att koncession har beviljats. Om det förflyter från koncessionen till registrering finns en risk att de förutsättningar som legat till grund för prövningen av tillståndsansökan förändras redan innan verksamheten startas. Till detta kommer att EG:s försäkringsdirektiv ställer krav på att en koncession skall förverkas om den inte utnyttjats (artikel 22 i första skadeförsäkringsdirektivet i dess lydelse enligt artikel 14 i tredje skadeförsäkringsdirektivet samt artikel 39 i det konsoliderade livförsäkringsdirektivet), vilket även anges i 19 kap. 2 § FRL. Bestämmelsen i FRL om utgångspunkten för tiden att anmäla Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag bolaget för registrering bör därför behållas i en ny försäkrings- rörelselag. Om en förening inte skall börja sin verksamhet förrän ett visst i stadgarna angivet villkor har uppfyllts eller om ett sådant villkor beslutats vid ett sammanträde med medlemmarna skall tiden för registreringsanmälan räknas från den tidpunkt då villkoret har uppfyllts. Registrering får inte heller ske förrän villkoret är uppfyllt. Det krav som finns i EG:s försäkringsdirektiv gör att uppfyllandet av ett sådant villkor i ett försäkringsbolag inte kan avvaktas utan att tiden för registrering alltid bör utgå från tillståndsbeslutet. En kompletterande särregel med sådan innebörd föreslås därför. Frågan om en förenings bildande har fallit om anmälan för regi- strering inte skett inom rätt tid eller om registreringsmyndigheten avskrivit anmälan om registrering eller vägrat registrering. Styrelseledamöterna svarar solidariskt för gjorda inbetalningar jämte uppkommen avkastning men med avdrag för kostnader för föreningens bildande. Motsvarande gäller för ömsesidiga försäk- ringsbolag med den skillnaden att frågan om bildandet av bolaget kan falla tidigare, om det vid konstituerande stämma inte har tecknats tillräckligt många försäkringar eller garantikapitalet inte betalats in. Denna särbestämmelse bör som en följd av den ömse- sidiga egenarten överföras till en ny försäkringsrörelselag. 2 kap. 4 § FL Bestämmelserna om åtgärder före bildandet motsvarar i huvudsak 2 kap. 18 § FRL. För tydlighets skull bör särregler införas om att åtgärder för att erhålla garantikapital är möjliga och för att förpliktelser som uppkommit genom en stiftelseurkund övergår på bolaget vid dess registrering. Övriga bestämmelser i 2 kap. FRL Bestämmelserna i 2 kap. FRL som behandlar krav på tillstånd för att bedriva försäkringsrörelse och den därmed sammanhängande prövningen skall utan saklig prövning överföras till en ny försäk- ringsrörelselag. De vilar till stor del på EG-rätt och ingår dessutom inte i utredningens uppdrag. Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag 10.4Delägare och deras ekonomiska insatser Utredningens förslag: Bestämmelserna i 3 och 4 kap. FL skall inte gälla ömsesidiga försäkringsbolag. I en ekonomisk förening skiljer man mellan andelsrätten, som grundas på inbetalda medlemsinsatser, och medlemskapet (se prop. 1986/87:7 s. 88). FL finns bestämmelser om inträde i föreningen, om avgång samt om medlemmarnas rättigheter och skyldigheter i sådana fall. Reglerna är avsedda att genom en avväg- ning mellan enskilda medlemmars intressen och föreningens intresse ge föreningarna en så stabil uppbyggnad som möjligt (se prop. 1986/87:7 s. 86). En förening kan inte vägra någon inträde som medlem, om det inte finns särskilda skäl. Om inte stadgarna säger något annat är det styrelsen som prövar ansökningar om inträde. Den som har förvärvat en andel genom bodelning, arv eller testamente har rätt att efter en anmälan inträda som medlem. En medlem har rätt att säga upp sig till utträde ur föreningen. En föreningsmedlem kan uteslutas ur föreningen på sådana grunder som har angetts i stadgarna och ett sådant beslut skall i normalfallet fattas av föreningsstämman. Efter en uppsägning eller uteslutning sker avgången från föreningen vid räkenskapsårets utgång, men medlemmen förlorar genast sin beslutanderätt i föreningen. Styrel- sen skall föra en medlemsförteckning. FL finns bestämmelser om återbetalning av medlems- insatser. från det att en medlem avgått ur föreningen har han eller hon rätt att få ut sina medlemsinsatser, dock högst vad som belöper på medlemmen av föreningens egna kapital. Denna rätt kan begränsas i stadgarna. Om föreningen går i konkurs från avgången är medlemmen återbetalningsskyldig, om det behövs för att föreningen skall kunna betala sina skulder. En medlem som har betalat in högre medlemsinsats än han eller hon är skyldig att bidra med, har rätt att efter uppsägning få ut det över- skjutande beloppet. Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag Insatserna i kreditmarknadsföreningar skall alltid fullgöras i pengar. Utbetalningar av insatsbelopp på grund av medlemmars avgång får ske endast en gång per kvartal och tidigast från en medlems avgång. För utbetalningar krävs tillstånd, vilket skall ges om inte kreditmarknadsföreningens för- måga att fullgöra sina förpliktelser äventyras. FRL saknar regler om delägares möjlighet att träda in eller avgå som delägare i bolaget. Som redan har framhållits är enligt 1 kap. 7 § FRL direktförsäkringstagarna delägare. Bestämmelser om kontraheringsplikt för försäkringsbolag, dvs. skyldighet för försäk- ringsbolag att i vissa fall meddela försäkring, finns i försäkrings- avtalslagen (2005:104). 3 kap. 1–3 §§ FL En förening får inte vägra någon inträde som medlem, om det inte finns särskilda skäl för vägran med hänsyn till arten eller omfatt- ningen av föreningens verksamhet eller föreningens syfte eller annan orsak. Det är styrelsen som prövar en ansökan om inträde, om inte annat följer av stadgarna. Medlemmarna i en ekonomisk förening har skyldighet att betala medlemsinsater. En andel kan förvärvas genom bodelning, arv eller testamente eller genom överlåtelse. Den som förvärvat en andel måste dock anmäla sig för inträde som medlem, om det är ett familjerättsligt förvärv, eller ansöka om inträde i föreningen. I ett ömsesidigt försäkringsbolag blir försäkringstagarna med automatik delägare, se 1 kap. 7 § FRL. Det görs därför inte någon prövning av delägare annat än genom den bedömning som görs av bolaget för att bestämma om försäkring skall meddelas till en person eller inte. Möjligheten att neka att meddela en försäkring regleras genom försäkringsavtalslagens bestämmelser om kontra- heringsplikt. De nya bestämmelserna, som trädde i kraft den Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag , har föregåtts av ett omfattande utredningsarbete. Det finns därför inte anledning att i detta sammanhang överväga ändringar i bestämmelserna om kontraheringsplikt. Bestämmel- serna i 3 kap. 1-3 §§ FL bör därför inte gälla för ömsesidiga försäk- ringsbolag. 3 kap. 4 och 5 §§ samt 4 kap. En medlem har rätt att säga upp sig till utträde ur föreningen. Det kan i stadgarna föreskrivas att uppsägning inte får göras förrän , högst och med tillstånd från registreringsmyndig- heten högst , från inträdet. En medlem kan även uteslutas från föreningen på sådana grunder som anges i stadgarna. En uteslutning skall beslutas av föreningsstämman, om inte annat före- skrivs i stadgarna. När en medlem har sagt upp sig till utträde ur föreningen sker avgången vid utgången av det räkenskapsår som slutar näst sedan medlemmen sagt upp sig. En , högst , kan dock bestämmas i stadgarna. En medlem som har avgått ur föreningen har rätt att få ut sina medlemsinsatser. Delägarskapet i ett ömsesidigt försäkringsbolag är som fram- hållits en direkt följd av att ett försäkringsavtal har ingåtts med bolaget. Av detta följer att upphörandet av delägarskapet är knutet till att försäkringsavtalet upphör, vilket framför allt regleras i försäkringsavtalslagen. Det finns inte nu skäl att frångå denna ordning. Utöver skyldigheten för en försäkringstagare att betala för en försäkring finns inte någon skyldighet för delägarna i ett ömsesidigt försäkringsbolag att betala medlemsinsatser. Det finns därför inte heller samma individualiserade ekonomiska rättigheter för delägare i sådant bolag som det finns för medlemmar i en ekonomisk förening. Försäkringstagarna i ett ömsesidigt försäk- ringsbolag har en ideell andel i bolaget, vilken manifesteras först vid en likvidation genom att överskottet i bolaget då skall fördelas på försäkringstagarna. Inom livförsäkring får försäkrings- tagarna också i samband med utbetalning av ersättningar del av överskottet i förhållande till bidraget (se kapitel 4). Det kan dock inte jämställas med den rätt till återbetalning av insatser som gäller vid avgång från en ekonomisk förening, där sådan utbetalning skall ske närhelst en medlem önskar lämna föreningen. Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag associationsformerna bygger på självfinansiering är därför skillna- derna i denna del principiella. Det system som gäller för ömsesidiga försäkringsbolag kan svårligen ändras utan att i grunden ändra villkoren för ömsesidiga försäkringsbolag. Det är inte utredningens avsikt och det finns inte heller anledning att genomföra ändringar i delägarnas ekonomiska förhållanden i ömsesidiga försäkringsbolag i detta avseende. Utredningens bedömning är därför att inte heller bestämmel- serna i 3 kap. 4 och 5 §§ FL och de därmed sammanhängande reglerna om återbetalning av medlemsinsatser i 4 kap. FL är lämp- liga för ömsesidiga försäkringsbolag och att de således inte bör gälla för dessa. Möjligheten för ömsesidiga skadeförsäkringsbolag att genom bestämmelser i bolagsordningen tillämpa en ordning med uttaxering enligt 1 kap. 7 § FRL har behandlats ovan. 3 kap. 6 § FL Styrelsen skall föra en medlemsförteckning som skall hållas tillgänglig för var och en. Där skall framför allt antecknas en medlems namn och hans eller hennes medlemsinsats. Motsvarande skyldighet att föra register över delägare saknas för ömsesidiga försäkringsbolag. Frågan är om en sådan bör gälla. Det finns i FL inga regler om vilken verkan införandet i medlemsförteckningen har. Det är i normalfallet styrelsen som fattar beslut om att bevilja inträde som medlem och som därefter skall föra in den sålunda antagna medlemmen i medlemsförteck- ningen. För ömsesidiga försäkringsbolag gäller i stället att delägarskapet för en person, genom bestämmelserna i , är en direkt följd av att försäkringsbolaget tecknar en försäkring med denne. I 1 kap. 1 a § FRL finns ett krav på god försäkringsstandard, vilket anses innebära bl.a. att förvaring och dokumentation av försäkringsavtal skall vara betryggande (se prop. 1998/99:87 s. 181). Det kan därför förutsättas att försäkringsbolagen har en så god ordning och kontroll på ingångna försäkringsavtal att en delägarförteckning inte skulle tillföra något. Att trots det kräva att styrelsen för en sådan särskild delägarförteckning riskerar att leda till kostnader och administration som inte kan anses befogade och som ytterst drabbar försäkringstagarna. Det bör därför föreskrivas undantag från detta krav. Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag Utredningens förslag: Bestämmelserna i 5 kap. FL om förlags- insatser skall gälla för ömsesidiga försäkringsbolag. Förlags- insatser som inte tillskjuts från delägarna får endast tas upp till belopp motsvarande eget kapital. Ett större tillskott skall få göras om det finns synnerliga skäl och lämnar tillstånd. FL finns bestämmelser om förlagsinsatser, vilket är kapital som tillskjuts för att kunna användas som rörelsekapital i föreningar och som får skjutas till av såväl medlemmar som andra. De som skjutit till förlagsinsatser har vid en förenings upplösning högre prioritet än medlemmarna. Förlagsinsatser utgör enligt 5 kap. 15 § årsredovisningslagen (1995:1554) bundet eget kapital. Innan möjligheten till förlagsinsatser infördes kunde föreningarnas eget kapital endast byggas upp av medlemsinsatser och fonderade överskott. Syftet med ändringen var att göra det möjligt för ekonomiska föreningar att få riskkapital även från andra än medlemmar. En förening kan enligt 5 kap. 1 § FL i stadgarna föreskriva att förlagsinsatser får skjutas till även av andra än medlemmar. För att inte för stor andel av det egna kapitalet skall utgöras av kapital från andra än medlemmarna begränsas dock storleken på förslags- insatserna från ickemedlemmar. Summan av förlagsinsatserna från andra än medlemmar får, när de skjuts till, uppgå till högst summan av inbetalda medlemsinsatser och sådana som tillgodoförts genom insatsemission. I stadgarna kan enligt 5 kap. 2 § FL begränsningar tas in om vem som har rätt att skjuta till förlagsinsatser och vem som har rätt att genom överlåtelse förvärva de rättigheter som är förenade med förlagsinsatserna (förlagsandelar), men det är inte möjligt att införa strängare begränsningar än vad som gällde när insatsen gjordes. Om någon förvärvar förlagsandelar i strid mot en sådan stadge- begränsning är förvärvet ogiltigt. Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag Vid en förenings upplösning har förlagsandelsinnehavarna enligt 5 kap. 3 § FL rätt att så långt överskottet räcker få förlagsinsatserna inlösta med belopp motsvarande insatsernas storlek. Om det finns flera förlagsinsatser och överskottet inte räcker till full betalning för samtliga fördelas överskottet i förhållande till insatsernas storlek. För varje förlagsinsats skall föreningen enligt 5 kap. 4 § FL utfärda ett förlagsandelsbevis, som skall ställas till viss man, till innehavare eller till viss man eller order. För förlagsandelsbevisen gäller enligt 5 kap. 5 § FL lagen (1936:81) om skuldebrev. Styrelsen skall enligt 5 kap. 6 § FL föra ett register över förlagsandelsbevisen, vilket är offentligt. Förlagsandelsbevisen skall enligt 5 kap. 4 § FL innehålla – för- utom föreningens firma och nummer eller annan beteckning för beviset – insatsens storlek, den rätt till utdelning som insatsen medför, det sätt på vilket utdelning skall utbetalas och inlösen ske, eventuella begränsningar i förvärvsrätten och en erinran om att förvärv i strid med begränsningarna är ogiltiga. En förlagsandelsinnehavare har enligt 5 kap. 7 § FL rätt att få förlagsinsatsen inlöst tidigast från tillskottet, om han eller hon skriftligen säger upp beloppet i förväg. Före- ningen får inlösa en insats tidigast från tillskottet, om föreningen säger upp beloppet i förväg. Vid inlösen betalas endast det belopp som utgör insatsens storlek enligt förlagsandelsbeviset. Det får dock inte överstiga vad som av före- ningens egna kapital enligt den senaste fastställda balansräkningen, utan anlitande av reservfond eller uppskrivningsfond, belöper på andelen i förhållande till övriga förlagsinsatser. Om föreningen i konkurs efter inlösen är förlagsandels- innehavaren skyldig att betala tillbaka det han eller hon har fått ut, i den mån det behövs för att föreningens skulder skall kunna betalas. Som angetts ovan utgör förlagsinsatserna bundet eget kapital. Det får därför inte utgå någon ränta på andelarna. En investerare kan däremot få avkastning på insatt kapital i form av utdelning (10 kap. 4 § andra stycket FL). I förarbetena har sagts att före- ningen inte har någon möjlighet att avtala om att avkastning skall utbetalas med ett fast procentuellt belopp. Eftersom ett avtal om framtida utdelning inte är rättsligt bindande saknar föreningen vidare möjlighet att träffa avtal om såväl att utdelning skall ske oavsett vinst som att utdelning skall ske från tillgänglig vinst med ett fastställt procentuellt belopp (LU 1983/84:3y s. 2). Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag emot har lagutskottet angett att stadgarna kan föreskriva att förlagsinsatserna skall ha företrädesrätt till den årliga utdelnings- bara vinsten upp till visst högsta tak framför utdelning på medlems- kapitalet och före avsättning till gottgörelse i form av återbäring eller efterlikvid. Eftersom avkastning på förlagsandelar endast kan ges i form av utdelning är det föreningsstämman som beslutar om detta. Förlagsandelsinnehavare har inget reglerat inflytande i en före- ning. En förening kan dock enligt 6 kap. 1 § andra stycket FL i stadgarna föreskriva att en eller flera styrelseledamöter skall utses på annat sätt än genom val av föreningsstämman samt enligt 6 kap. 4 § andra stycket FL i stadgarna tillåta att även andra än medlem- mar är styrelseledamöter. Genom sådana stadgebestämmelser synes förlagsandelsinnehavare kunna ges inflytande i styrelsen. Däremot har förlagsandelsinnehavarna vissa insynsrättigheter. De har rätt att ta del av redovisningshandlingar och revisions- berättelse före stämma (7 kap. 8 §), att klandra stämmobeslut (7 kap. 17 §), att begära hos att en medrevisor (8 kap. 2 §) eller en granskare utses (8 kap. 17 §), att ta del av en sådan granskares yttrande (8 kap. 17 §), att ansöka om föreningens försättande i tvångslikvidation (11 kap. 3–4 a §§), att klandra skifte vid likvidation (11 kap. 13 §), att ta del av likvidators slutredovis- ning (11 kap. 14 §) samt att ta del av handlingar inför en fusion (12 kap. 2 §). Regler om förlagsinsatser saknas i FRL. Som har konstaterats i kapital 8.3.7 finns det ett behov av att ge ömsesidiga försäkringsbolag vidgade möjligheter till extern kapitalförsörjning. Det har där angetts att det är naturligt att pröva lämpligheten att låta ömsesidiga försäkringsbolag ta emot tillskott i form av förlagsinsatser. Det kan först konstateras att eftersom förlagsinsatser inte i sig medför något inflytande för innehavaren, utan i princip endast insyn, skulle en sådan möjlighet inte föra med sig de principiella nackdelar med externt inflytande som utred- Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag ningen har konstaterat bör undvikas i ömsesidiga försäkringsbolag. Denna finansieringsform innebär dock ett avsteg från principen om självfinansiering. Ett sådant avsteg har dock redan gjorts för ömse- sidiga försäkringsbolag genom den i normalfallet tvingande ordningen med startkapital i form av garantikapital samt i viss mån även genom möjligheten att ta upp förlagslån. Utredningen har ovan inte funnit några skäl att föreslå ändringar i ordningen med garantikapital. Det finns därför anledning att först något jämföra förslagsinsatser med garantikapital. Båda formerna av finansiering kan sägas ha en ställning mellan ägarkapital och lånekapital. De tas båda upp som eget kapital i redovisningen. Möjligen skulle garantikapital kunna anses vara mer närliggande lånekapital än vad som gäller för förlagskapitalet, efter- som avsikten med garantikapital är att det skall betalas tillbaka när det inte längre behövs för att driva rörelsen och eftersom ränta på garantikapital i form av vinstutdelning kan regleras i bolagsord- ningen. Förlagskapital kan emellertid också sägas upp till betalning, låt vara med en lång uppsägningstid. finns i FRL en möjlighet att genom bestämmelser i bolagsordningen ge den som skjutit till garantikapital rösträtt på bolagsstämman, vilket normalt endast är förbehållet ägare och vilket inte uttryckligen anges som möjligt för den som skjutit till förlagskapital enligt FL. Båda formerna av kapital har det gemensamt att de är avsedda att vara rörelsekapital och att finansiären inte har någon ovillkorlig rätt att återfå kapitalet om det inte finns överskott. Vid en likvidation eller konkurs kan enligt 14 kap. 22 § FRL en garant inte erhålla betalning av bolagets tillgångar för fordran avseende inbetalt garantikapital förrän bolagets övriga skulder har blivit fullt betalda eller erforderliga medel avsatts till detta. Försäk- ringstagarnas fordringar på grund av ingångna försäkringsavtal har alltså bättre rätt till tillgångarna än garanterna. Förlagsandelsinne- havare i en ekonomisk förening har vid en förenings upplösning bättre rätt än medlemmarna. Förlagsandelsinnehavarna har enligt 5 kap. 3 § FL rätt att så långt överskottet räcker få förlagsinsatserna inlösta med belopp motsvarande insatsernas storlek. Om det finns flera förlagsinsatser och överskottet inte räcker till full betalning för samtliga fördelas överskottet i förhållande till insatsernas storlek.