sou · GUB342 · 2007-01-01 00:00:00 — I och med att man slagit samman begreppen mångfald och jäm- ställdhet och därmed har en intersektionell ansats (se inledningen till detta betänkande) borde man dessutom förklara hur man arbetar strategiskt i praktiken när två maktperspektiv ska kombi- neras så att det också går att utvärdera om den intersektionella ansatsen leder till önskade resultat när det gäller mångfaldsmålen såväl som jämställdhetsmålen. Rikskonserter uppger att man i all sin verksamhet försöker att ha ett jämställdhetstänkande. De skriver att vid engagemang av artister försöker de beakta denna aspekt. Rikskonserter har i upp- drag av regeringen att redovisa könsfördelningen på beställnings- verk och tonsättare, vilket man också redovisar i verksamhetsbe- rättelsen. uppgick männen till 23 stycken och kvinnorna till 9 stycken av tonsättarna. var siffran 28 män och 9 kvinnor. Rikskonserters jämställdhetsarbete är svårt att bedöma enbart utifrån deras återrapportering. Det står inget om hur man omsätter jämställdhetstänkandet i verksamheten eller hur resurser och representation ser ut. Mycket skulle vinnas på att göra en återrapportering där jämställdhetsperspektiv genomsyrar återrap- porteringen av mål och verksamhet. Kommittén har i samtal med Rikskonserters ledning förstått att man har en aktiv hållning i jäm- ställdhetsfrågor i det dagliga arbetet och kommittén skulle gärna se att det speglades tydligare i återrapporteringen. Åtgärder som vidtagits och framtida möjligheter redovisar representation av kvinnor och män i personalen, där statistisk jämställdhet råder. För övrigt förhåller sig institutionen överhuvudtaget inte till något mål såvitt avser jäm- ställdhet i sin skriftliga återrapportering. Det enda som kan tolkas i denna riktning är en satsning på att ge unga kvinnliga koreografer tillgång till studior och kontor för att presentera ny svensk dans- och scenkonst. Som läsare lämnas man utan svar på frågor som hur könsfördelningen mellan upphovsmän och utövare ser ut i repertoaren, hur man arbetar för jämställda villkor i organi- sationen och så vidare. 5.1.3Sammanfattande bedömning av de nationella institutionernas uppfyllelse av målen Kommittén anser att det är svårt att avgöra i vilken utsträckning de nationella institutionerna har uppnått regeringens mål såvitt avser jämställdhet. De befintliga redovisningarna ger inte en tillräckligt omfattande bild för att kommittén ska kunna avgöra det. De olika institutionerna beskriver olika aspekter i jämställdhetsarbetet, men ingen institution beskriver hela organisationen, repertoaren och publikarbetet ur jämställdhetsperspektiv och en institution under- låter till och med att förhålla sig till målet. Kommitténs analys är att de mål som formuleras allt för sällan kopplas till resultat eller redovisade utvärderingar. Att återrapporteringarna ser ut som de gör måste hänföras till det otydliga formuleringen från regeringens sida. Kommitténs förhoppning är att det nya ambitiösa uppdraget i de nationella institutionernas uppdrag kommer att förändra det. Men, som kommittén redan konstaterat så saknar de nya målen återrapporteringskrav för institutionerna. Hur ska målen tolkas? Riskerar inte regeringen igen att få återrapporteringar som beskriver det som institutionen vill framhålla, det som institu- tionen tror att regeringen vill höra? Kommittén menar att det gäller att få till stånd återrapporteringar som speglar jämställdhets- integrering av hela verksamheten, och som beskriver hur det faktiskt ser ut i alla delar. Först när regeringen och eventuell sek- torsansvarig myndighet får in återrapporteringar som speglar den faktiska verkligheten, kan de också arbeta utifrån dem och genomföra ett jämställdhetsarbete som förändrar och gör jäm- ställdhetsperspektiv till en obestridd och påverkande kraft. Åtgärder som vidtagits och framtida möjligheter 5.1.4De regionala scenkonstinstitutionernas uppfyllelse av mål såvitt avser jämställdhet utifrån befintliga redovisningar De regionala scenkonstinstitutionerna har oftast en region eller ett landsting som huvudman. Staten står för en mindre del av den regionala scenkonstinstitutionens anslag. Omfattningen varierar konstområdena emellan. Exempel på regionala scenkonstinsti- tutioner är regionteatrar, stadsteatrar, länsmusiken, orkestrar, dansinstitutioner, eller teatrar. De regionala scenkonstin- stitutionerna har inga regleringsbrev eller uppdrag från regeringen. Regioner, kommuner eller landsting är ägare eller huvudmän och uppdragen kommer istället från dem. Däremot påverkas de av att staten är med och finansierar verksamheten. jämställdhetsmål blir således viktiga även för regionerna, om än i en indirekt betydelse. Det mål om jämställdhet som står i regleringsbrev gäller också för relationen till de regionala scenkonstinstitutionerna. Det finns inga andra mål från sida när det gäller jämställdhet för de regionala scenkonstinstitutionerna. Ingenting står heller om jämställdhet i de förordningar som reglerar villkoren för statlig finansiering av regionala kulturinstitutioner: SFS 1996:1598 och 1999:1347. Ett villkor för kulturinstitutioner som tilldelas statsbidrag är att de redogör för vilka åtgärder som vidtas för att främja jämställd- heten. Detta gör de till , via ett särskilt återrap- porteringskrav som bifogas den ordinarie återrapporteringen av verksamheten. Kraven på återrapportering har formulerats olika . Institutionerna skulle 2005 återrapportera hur de skapat jämlika förutsättningar för kvinnor och män på institutionen både i det interna arbetet och i den konstnärliga verk- samheten. Det är utifrån dessa rapporteringar som denna kart- läggning gjorts. formulerade nya krav som är mer djupgående än de tidigare. Dessa redovisningar kommer att inkomma ungefär som denna kommitté överlämnar sitt betänkande till regeringen. Kommittén har sammanställt hur de regionala scenkonstinstitu- tionerna har återrapporterat utifrån de riktlinjer som sändes ut och kan konstatera: Åtgärder som vidtagits och framtida möjligheter De två vanligast förekommande åtgärderna institutionerna beskriver är: –arbete med rekrytering för att få bort sned könsfördelning, –löneskillnadsanalyser för att upptäcka och korrigera en icke jämställd lönebild mellan könen. Båda dessa åtgärder är kopplade till lagstiftningen. Det är ofta som institutionerna hänvisar och refererar till sin jämställdhetsplan (vissa bifogar den också), vilket inte behöver vara fel. Men det räcker inte. Lagen är viktig, men den omfattar inte hela institu- tionens organisation, repertoar och publikarbete. En heltäckande bild av verksamheten saknas i redovisningarna. Dessutom är det oklart vad skulle kunna göra med en jäm- ställdhetsplan, då det är en annan myndighet (JämO) som har det uppdraget. Utöver dessa vanligt förekommande åtgärder ser åtgärderna ganska olika ut mellan institutionerna: Unga kvinnor söks aktivt till ledande konstnärliga funktioner (drama- tiker, regissör, scenograf etcetera – historiskt mansdominerade områden) och är ett led i det långsiktiga arbetet för jämställdhet som tillämpas. (stadsteater). En attitydundersökning med utgångspunkt i genusfrågeställningar har sammanställts. Ett heldagsseminarium med genusforskaren (boken kön) har anordnats. Beslut har tagits om en strävan efter 50/50-principen vad gäller regissörer och dramatiker. (Regionteatern ). Fokusera en minskad sjukfrånvaro för kvinnorna genom att tillhandahålla friskvårdsaktiviteter på arbetet. Föreläsningar har hållits om jämställdhet och sexuella trakasserier i samarbete med JämO. (Musik och Teater). Genusseminarier i samarbete med JämO, där JämO inleder och avslutar. Seminarieinnehåll: jämställdhet som en del av de mänskliga rättigheterna, genus ur gestaltningssynpunkt, ur författarens synvinkel, om mansrollen, genus i historiskt perspektiv med mera. Interna personalmöten har även hållits. Seminarierna har följts av en oberoende beteendevetare vars uppgift varit att iaktta eventuella attitydförändringar med mera inom personalgruppen. Teaterns led- ningsgrupp har genomgått utbildning för att praktiskt kunna arbeta med jämställdhets- och genusfrågor. (Folkteatern i ). Åtgärder som vidtagits och framtida möjligheter Att i löneförhandlingar ta hänsyn till hur män och kvinnor kom- municerar sina lönekrav genom att arbetsgivaren gör lönejämförelser inför alla förhandlingar där individuell löneförhandling sker. (Folk- operan). Teatern har bedrivit en djupgående analys av hur jäm- ställdheten mellan kön/ålder/etniskt ursprung/sexuell tillhörighet ser ut på teater i ett växtkraft projekt tillsammans med uni- versitet. En månadslång kvinnlig commediaverkstad har genomförts för att tillvarata teaterns speciella commedianisch och utveckla den kvinnliga energin och skaparkraften inom commediaformen. (Teater ). Personalrepresentant har utsetts med särskilt ansvar för jämställd- hetsarbetet. (Byteatern). Älvsborgsteatern/Västsvenska Teater och har erhållit pris och hedersomnämnande för sitt genus- och jämställdhetsarbete. De har ett treårigt projekt med . (Älvsborgs- teatern/Västsvenska Teater och ). De regionala institutionerna har också rapporterat vissa hinder i arbetet för ökad jämställdhet. Ofta blandas åtgärder som regleras av jämställdhetslagen och åtgärder som mer kan liknas vid jämställd- hetsintegrering. Vilket inte är så konstigt, då kraven från Kultur- rådet signalerar samma sammanblandning. Här följer ett urval: Vid val av konstnärlig personal (koreograf, scenograf etcetera) tas främst konstnärlig hänsyn. (dansteater). Då antal produktioner är få kan det vara svårt att få jämvikt vad det gäller kön på anställd konstnärlig personal. (dansteater). Manliga regissörer i klar dominans p.g.a. att den konstnärliga ledaren regisserar alla produktioner, samma sak gällande den kvinnliga sceno- grafen. (Folkteatern i ). Eftersträva en jämnare fördelning mellan könen blir ett problem då provspelningar alltid sker bakom skärm – (kvinnor är underre- presenterade i orkestern). (Värmlandsoperan). Dirigenter och orkesterledare är traditionellt sett män. Det är inte lätt att förändra. (Musik och Teater). Återrapporteringarna ger relativt lite information om hur jäm- ställdhetsarbetet ser ut i hela organisationen. Vi kan notera att institutionerna i stor utsträckning skriver att de försöker integrera jämställdhetsarbete – åtgärder har vidtagits vid till exempel rekry- Åtgärder som vidtagits och framtida möjligheter tering och så vidare, men i ett stort antal återrapporteringar nämns inte vilka dessa åtgärder är eller hur man gör eller har gjort. Om vi tittar på de resultat- och årsredovisningar som de regionala scenkonstinstitutionerna lämnat så ger de inte heller så mycket information. Mest återfinns orden kvinna och man i årsre- dovisningarnas noter, under rubrikerna Anställda och personal för- delat i kön (även i kategorierna Styrelse samt Företagsledning) samt under Sjukfrånvaro fördelad i kön. Det förekommer även i några fall att man redovisar ett speciellt seminarium på temat jämställdhet eller lyfter fram en speciell föreställning. Med något undantag går det inte utifrån dessa korta beskrivningar att dra några slutsatser om hur jämställdhetsarbetet ser ut i dessa organisationer. 5.1.5Sammanfattande bedömning av de regionala institutionernas uppfyllelse av målen Kommittén anser inte att återrapporteringarna speglar hur jäm- ställdhetsarbetet ser ut vid scenkonstens institutioner. Det kanske största problemet är att det saknas enhetlighet i hur jämställdhets- arbetet beskrivs och framför allt beskrivs inte resultaten av arbetet, och det går därmed inte att jämföra eller utvärdera. räcker det med att en institution rapporterar vilka insatser man gjort för att uppnå målet, men inte vilka resultat man åstadkommit. Det saknas verksamhetsanalyser ur jämställdhetsperspektiv. Återrapporteringarna tycks ha lite med den ordinarie verksamheten att göra utan istället rapporteras det om jämställdhetsprojekt som ligger utanför den. Det är en genomgående tendens att man blandar jämställdhets- lagen (personalpolitik) och jämställdhetsintegrering (verksamhet). Att jämställdhetsintegrera är något utöver att följa jämställdhets- lagen, det är en lag som täcker alla anställda. När man jämställd- hetsintegrerar så ingår att man kartlägger, analyserar och arbetar för jämställdhet inom alla delar av verksamheten och för alla som berörs av verksamheten, alltså även uppdragstagare och publik. Rollerna myndigheterna emellan behöver klargöras för institu- tionerna. Det är inte upp till att bedöma om jämställd- hetslagen följs ute på institutionerna. Det är JämO:s uppgift. Åtgärder som vidtagits och framtida möjligheter JämO gjorde 2005/2006 en granskning av kulturinstitutionerna. I rapporten gav sig på kulturen7 konstateras att flera av scenkonstens institutioner inte lever upp till gällande jäm- ställdhetslagstiftning i sin praktiska verksamhet. Eller med andra ord: institutionerna har ofta en jämställdhetsplan, som efter justeringar uppfyller det lagen föreskriver, men det saknas konkreta åtgärder för att rätta till missförhållanden som till exempel kvinnors sämre anställningsvillkor och kvinnors bortfall i samband med föräldraledighet. Problemen med att många kulturin- stitutioner väljer att inte följa jämställdhetslagen är alltså väl kända av JämO. Trots detta medger inte jämställdhetslagen att JämO i sin myn- dighetsutövning ifrågasätter en arbetsgivares slutsatser beträffande vilka behov av åtgärder som finns, så länge jämställdhetsplanen motsvarar jämställdhetslagens krav. JämO kan erbjuda stöd i en förändringsprocess, men ansvaret för att processen drivs ligger på arbetsgivare i samverkan med fackförbund. arbete med jämställdhetsintegrering skulle dock kunna kopplas till arbetet med jämställdhetslagen. I en samverkansprocess för att utveckla scenkonsten menar vi att ingenting hindrar den regionala institu- tion som så vill, att göra en överenskommelse med sektorsansvarig myndighet om att jämställdhetsplanen (som juridiskt bindande dokument som reglerar relationen mellan arbetsgivare och arbets- tagare) ska knytas till återrapportering av jämställdhetsintegrering i verksamheten. Det bygger dock på att parterna är överens om vad det är som ska återrapporteras. Under kommitténs samtal med företrädare för scenkonstinsti- tutionerna har det framkommit att förändringsprocesser är påbörjade på vissa håll. Men det är ett hinder för en offensiv jäm- ställdhetspolitik i scenkonsten att så lite av det faktiska jämställd- hetsarbetet finns dokumenterat. Detta måste förändras. De positiva förändringarna måste tydliggöras, likaväl som motstånd och trög- het i förändringsprocesserna. Det har funnits en diskussion i kommittén om hur man ska för- hålla sig till de institutioner som väljer att inte uppfylla målen. menar att till exempel hot om minskade anslagsmedel inte är ett framgångsrikt sätt att arbeta, medan experten från Kommuner och Landsting menar att det är nödvändigt att föreslå konsekvenser för verksamhetsansvariga ifall förändring inte 7 När JämO gav sig på kulturen – rapport från JämO:s granskning av ett antal bärande kulturinstitutioner (2006) JämO. Åtgärder som vidtagits och framtida möjligheter Kommitténs bedömning är att det inte går att föreslå ekonomiska konsekvenser innan scenkonsten har fått till stånd en fungerande återrapportering, statistik och analys. bör återrapporteringar kopplas till verksamhetsanalyser och verksam- hetsberättelser. Om institutionerna ska jämställdhetsintegreras så måste detta ge avtryck i återrapporteringen. Det är utifrån sådana underlag som beslut om konsekvenser ska grundas. 5.2.1Kulturrådets mål och uppdrag I förordningen (1988:676) med instruktion för beskrivs rådets uppgifter. Jämställdhet nämns inte där. Det gör det inte heller i de övriga förordningar som reglerar arbete. Det är i regleringsbreven som mål för jämställdheten tas upp. I regleringsbrevet finns målet: Målet är att ett jämställdhets- och mångfaldsperspektiv skall integreras i hela /verksamhet. skall särskild tonvikt läggas på insatser för att främja etnisk och kulturell mångfald. Att målet har fått karaktären av ett övergripande verksamhetsmål är nytt . som jämställdhetsmål tidigare funnits med i myndigheternas regleringsbrev, så har frågan om jäm- ställdhet haft en allmän formulering som gällt för alla statliga myn- digheter och institutioner under rubriken mål och återrap- porteringskrav. Värt att notera är att inte har i sitt uppdrag att värdera innehållet i utbudet. Åtgärder som vidtagits och framtida möjligheter 5.2.2Kulturrådets arbete med jämställdhet är den centrala förvaltningsmyndigheten inom kultur- området. övergripande uppdrag är att förverkliga de nationella kulturpolitiska mål som regering och riksdag beslutar om. Myndigheten fördelar statligt stöd inom kulturområdet, ger regeringen underlag för kulturpolitiska beslut och informerar om kultur och kulturpolitik. har det samlade ansvaret för att tillgängligheten för funktionshindrade ökar inom kultursektorn, och är sektorsansvarig myndighet för den officiella statistiken inom kulturområdet samt kulturmiljövården. Andra viktiga frågor som arbetar med är internationalisering och regionalisering. fördelar verksamhetsbidrag till regionala och lokala institutioner, har dialog med de regioner och kommuner som är huvudmän samt med ledningarna vid institutionerna. är en myndighet i omvandling. Myndigheten ställer om mycket av verksamheten för att bättre uppfylla regeringens mål för verksamheten, bland annat sker just nu en stor organisations- förändring. Bidragsfördelning särskiljs från den analytiska funk- tionen och ska inte vara lika strikt uppdelad efter konstformer. Analys- och statistikfunktionerna stärks. Kommittén ser positivt på förändringen, och gör därför bedömningen att bör bli den myndighet som samordnar jämställdhetsintegreringsarbetet på scenkonstområdet. Se vidare om detta i kapitel 2. Mycket positivt har hänt på myndigheten när det gäller jäm- ställdheten som kommittén arbetat. När kommittén tillsattes, så var jämställdhetsperspektiven fortfarande sidoordnade perspektiv och inte del av den ordinarie verksamheten. Kommittén menar att i de befintliga redovisningar som lämnats inte beskriver jämställdhetsarbetet på ett fullt ut tillfredsställande sätt. I de skriftliga återrapporteringar som kommittén har att läsa om är det det gamla målet som återrapporteras, det vill säga målet att myndigheten ska främja en samhällsutveckling som kännetecknas av bland annat jämställdhet mellan kvinnor och män. I årsredovisning finner kommittén relativt lite analys utifrån jämställdhetsperspektiv. Det rör sig snarare om återgivning av andras jämställdhetsarbete, men utan egentlig analys. Det är intressanta händelser som beskrivs i årsre- dovisningen, man tar bland annat upp insatser som de olika scen- konstinstitutionerna gjort för jämställdhet. Men, det blir inte mer Åtgärder som vidtagits och framtida möjligheter än en sammanställning då det saknar en genomgripande analys. Bidragsfördelning, dialog med de regionala institutionerna eller andra insatser i verksamheten analyseras inte ur jämställdhetsper- spektiv. Det finns inte heller någon statistik eller annat kvantitativt underlag som stärker de slutsatser som redovisas i årsredovisningen när det gäller jämställdhet inom de olika scenkonstområdena. Den egna verksamheten analyseras inte heller ur jämställdhetsperspek- tiv. har en jämställdhetsintegreringsprocess påbörjats på myn- digheten. Integreringsprocessen kommer snart även att omfatta statistikuppdraget, i vilket jämställdhetsperspektiven kommer att inkluderas. I budgetunderlaget till regeringen –2009 (), skriver att det finns ökade krav på kulturen att med- verka till att uppfylla mål inom andra politikområden – där jäm- ställdhet nämns som ett. På flera ställen nämns det viktiga i dessa mål, men finns det också skrivningar i budgetunderlaget där dessa krav ställs emot konstnärlig utveckling: har alltfler uppdrag och prioriteringar tillkommit inom kulturpolitiken, bland annat berättigade krav på jämställdhet och mångfald i den skattefinansierade verksamheten. Att undanröja hinder för funktionshindrades tillgänglighet, att prioritera barn och unga, att turnera nationellt och internationellt, att hantera ökade ekonomiska krav och ha kunskap om skatter, moms och förändrade pensionsregler. Hur kan man skapa utrymme för konstens möjligheter att utvecklas? Detta är en fråga som kommer att få ökad aktualitet. Det handlar om att hitta en rimlig balans mellan å ena sidan konstnärernas krav på integritet och möjlighet till utveckling av kulturpolitiken.8 Kommittén anser att det är positivt att så tydligt fram- håller att jämställdhetsperspektiv är viktigt i verksamheten. Dock finns i argumentationen ovan en motsättning mellan å ena sidan jämställdhet och mångfald och å andra sidan konstnärlig integritet och utveckling. Vilken analys som ligger bakom denna motsättning redovisas dock inte. Kommittén menar att den här typen av mot- sättning är en analys som inte är fruktbar. Vi argumenterar i betänkandets inledning för att jämställdhet är en förutsättning för, inte en motsats till, konstnärlig frihet (integritet) och utveckling. 8 Statens kulturråds budgetunderlag 2007-2009, s. 9, hämtat från webbplatsen 2006. Åtgärder som vidtagits och framtida möjligheter Kommittén kan konstatera att jämställdhetsperspektiv har kommit in i vissa processer på , och det finns en stor medveten- het om att det är en prioriterad fråga som bör ges större utrymme och systematik. Ett av kommitténs förslag är att insatserna för jäm- ställdhetsintegrering på scenkonstområdet intensifieras. Det skulle innebära att bör genomföra en verksamhetsanalys ur jämställdhetsperspektiv där alla verksamhetsområden genomlyses. Det innebär också att jämställdhetsperspektiv integreras i det ordinarie arbetet, och därmed finns med som en aspekt i bidrags- fördelning till det fria scenkonstlivet och bidrag till centrumbild- ningar, arrangörsföreningar och andra sammanslutningar på scen- konstområdet. Jämställdhetsperspektiv behöver därtill komma in i dialogen med huvudmännen. för dialog med en mängd aktörer i kulturlivet. En viktig del av denna dialog är den som förs mellan myndigheten och företrädare för de regionala scenkonstinstitutionerna, såväl chefer och verksamhetsledare som huvudmän (ofta politiker). En annan viktig del är de återrapporteringar som kommittén tidigare redo- gjort för. I kommitténs genomgång av de regionala scenkonstin- stitutionernas återrapporteringar till fann vi att de måste utvecklas. har i sina återrapporteringskrav ställt så breda frågor, att det inte går att få svar som går att jämföra med varandra. Vissa institutioner beskriver sitt interna jämställdhets- arbete utifrån jämställdhetslagen, andra redogör inte alls för det utan koncentrerar sig på seminarier och utåtriktad verksamhet. Det är dessutom oklart vad förväntas göra med insti- tutioners jämställdhetsplaner, då dessa är JämO:s ansvar. Det tycks även på institutionerna runt om i landet finnas ett stort behov att göra återrapporteringen mer ändamålsenlig. Under konferensen scenkonstorganisationer i och vid andra möten har samma bild kommit fram: de regionala/kommunala institutionerna upplever att de har otydliga mål för jämställdhet från och att det snarare är återrap- porteringskraven som styr jämställdhetsarbetet än målen för Åtgärder som vidtagits och framtida möjligheter Institutionschefer och politiker har också uttryckt en brist på dialog med rådet. Under arbetets gång har kommittén förstått att de regionala scenkonstinstitutionerna har flera mål att förhålla sig. Kommittén ser det därför som särskilt angeläget att samordnar sin statistik med de andra huvudmännen. Som det ser ut nu upplever många företrädare för institutioner och fria grupper det som frustrerande att rapportera in samma eller liknande uppgifter till olika huvudmän. Att detta förändras är av avgörande betydelse.