sou · GUB321 · 2007-01-01 00:00:00 — Det sker genom att sportjournalistiken refererar till hennes år efter hälseneskadan och betonar den monotona rehabiliteringsträningen. Det förekom- mer också andra artiklar som knyter till vardagsli- vet med pojkvän och familj (någonting jag återkommer till nedan). Ett tredje exempel på hur sportjournalistiken konstruerar svenska hjältar är hämtat från . Det handlar då om hur sportjournalistiken redogör för det mål som med ryggen mot målet klackade in mot . (Som svensk hjälte utgör dock något av ett specialfall, vilket jag återkommer till nedan.) Målet föll i slutet av matchen och innebar att slutresultatet skrevs till 1–1. Både och SportExpres- sen har en bild när klackar bollen uppslagna över sina förstasidor. Rubrikerna lyder Klackrent respektive Klack, . I båda tidningar framhålls på olika vis och i olika sammanhang det omöjliga i den prestation som svarat för. T.ex. , krönikör i SportExpressen, inleder sin krö- nika på följande sätt: En klack i krysset. En klack rakt upp till den gula härligheten på läktarna i . När fick chansen ställde han dem alla Buffon, Nesta, Can- navaro, ja, hela det mäktiga fotbolls-Italien med en – klackspark. Ett sånt mål som 1–1 gör man bara inte. Jo, förresten, Riktigt stora spelare gör det. markerar att det mål som svarat för inte går att göra, men att just riktigt stora spelare kan svara för sådana mål. Även i finns liknande hyllningar till . Krö- nikören kallar honom för geni: . Det är ett litet, italienskt ord. På svenska säger vi . Den nästan övermänsk- liga prestationen betonas på flera ställen i tidningen, bl a i en artikel med rubriken omöjligt mål där utta- lar sig om målet. Det här är lycka En viktig aspekt i dagens sportjournalistik är att den är inriktad på konflikter, problem och potentiella (dopning-) skandaler inom sporten (1998). Sportjournalistiken dramatiserar inte sällan idrottsevenemang genom att konstruera konflikter mellan olika idrottsutövare. Konflikterna iscensätts genom ett tillspetsat språk- bruk som gör olika utövare till tydliga antagonister: vi:et ställs mot dom:et. I samband med den typ av mediehändelser som stu- deras i denna studie dramatiseras konflikterna med tydliga anknyt- ningar till det nationella. Konflikter konstrueras som en del i en nationell antagonism där yttranden från enskilda utövare symboli- serar nationer. Ett tydligt exempel på detta återfinns i och SportEx- pressen dagen efter match mot i . Matchen mellan slutade 2–2 vilket innebar inte gick vidare till slutspel. 2–2 var i förväg ett resultat som ivrigt diskuterats i medierna därför att det skulle innebära att både och skulle kvalificera sig för slutspelet. I kvälls- tidningarna hade det i förväg förekommit en del spekulationer om möjligheterna till en uppgjord match, men i svenska medier var det någonting som framhölls som en omöjlighet. Efter matchen var anklagelser om att matchen var uppgjord ett viktigt tema i framför allt . Exempel 6: förstasida Det här är lycka Exempel 7: SportExpressen På förstasidan finns överst texten EM-EXTRA (Exempel 6)och därunder finns följande rubrik: STORBRÅK I NATT – stjärnor attackerade . På sidan finns också en bild på en italiensk fotbollsspelare och en svensk (). Artikeln i (Exempel 7) har rubriken : Mat- chen var uppgjord över ett uppslag och två tillhörande artiklar. Den ena har rubriken till attack mot och den andra har rubriken : Vi är mörka och inte lika vackra. I den förstnämnda artikeln är det olika spelare som uttalar sig om 2–2-matchen, medan det i den andra artikeln är olika ledare i den italienska fotbollsförbundet. I rubrikerna är det tydligt att de yttranden som spelarna har gjort har tolkats in i ett sammanhang av nationell antagonism. Enligt ru- brikerna är det inte som lag som attackeras, det är heller inte enskilda spelare, utan som nation; det är det gemen- samma som attackeras. De enskilda spelarna, främst mål- vakten , som gett uttryck för sina misstankar får symboli- sera nationen . Detta med att enskilda yttranden spetsas till och får symbolisera en nation förekommer också under . Exemplet är från , dagen efter att vunnit guld i sju- kamp. Fyra hela uppslag ägnas åt detta i . Ett av uppsla- gen behandlar en händelse som inträffade under längdhoppsmo- mentet i tävlingen. längsta hopp var på gränsen till över- tramp. Internationella kontrollanter slog dock fast att hoppet var godkänt. och lämnade in en protest som dock avslogs. Huvudrubriken på uppslaget lyder: : Ni Det här är lycka hänvisar här till Barber och yttranden hon gjort under den presskonferens som följde efter avslutad tävling. Enligt ingressen går Barber till hård attack mot och enligt samma ingress har hon till sagt att du vann inte på tur, utan på ett fel, det var övertramp. Barbers kritik får här stå för hela nationen; det är som yttrat sig. Det följande Ni fuskade blir då en kritik, eller en attack, riktad mot . Ni:et innefattar dem som omfattas av en svensk gemenskap. Ru- briken är i sig missvisande för innehållet i de artiklar som finns på uppslaget. I dessa är det tydligt att det är Barber som i missnöje över sin andraplats gett uttryck för diverse kritik riktad mot , Rubriken blir en nästan extremt tillspetsad och dramatiserad konflikt av nationell karaktär. Denna konstruktion skapar ett intryck av hot från dom; och hotet kommer utifrån, i det här fal- let från eller , och det är det gemensamma svenska som hotas eller anklagas. Detta sätt att iscensätta yttranden skapar ett tydligt vi-och-dom-förhållande. En gemenskap ställs mot en annan, men vilket jag ska utveckla något längre fram så kommer inte hotet mot den svenska gemenskapen alltid utifrån. Förankring i familj och vardagsliv Familj, vänner och hem är någonting som sportjournalistik ofta lyfter fram och betonar i samband med framgångar för svenska idrottsutövare. Dessa aspekter tillskrivs särskilda värden och fram- står som betydelsefulla, eller t o m förutsättningar, för idrottsut- övarnas framgångar – ja för att de ska klara av de övermänskliga prestationerna. Hänvisningarna till det vardagliga får ett särskilt symbolvärde då de antyder något om vad den svenska gemenskapen består av och vad den bör förknippas med, men också vad den inte består av och inte ska förknippas med. Anknytningen till vardagslivet har också en särskild funktion när det gäller männi- skors möjligheter till identifikation. Det här är lycka Två tydliga exempel på hur sportjournalistiken betonar idrottsut- övarnas förankring i familj och hos vänner som betydelsefulla för framgångar återfinns i materialet från . I Sport- finns ett uppslag som handlar om . Överst finns en guldbård med texten . Huvudrubriken lyder: DÄRFÖR ÄR HON BÄST. Centralt finns en bild uppslagen där kramas av två av sina systrar. Artikeln under bilden har rubriken kan familjen andas ut: Vi vill inte att hon får men för livet. I artikeln nämns hur familjen våndades på läktaren. I artikeln framhåller att pojkvännen varit ett superstöd. Ett liknande uppslag finns i SportExpressen (Exempel 8), men handlar då om . Överst finns en guldbård, den här dagen med texten . Huvudrubriken lyder Min bästa dag i livet och citattecknen i rubriken antyder att det är ett yttranden från . Bilderna utgör en kronologisk berättelse och de föreställer hopp som hon genomförde under tävlingen, ögonblicket när guldet var klart, när middagen serverades efter tävlingen, samt när hon skålar med sina föräldrar, vilket är den största bilden. Under den sistnämnda bilden står bl a att läsa att Föräldrarna fanns naturligtvis på plats i för att bevittna dotterns största bragd i karriären. Artikeln till vänster om bilden har rubriken i – firade guldet utan pojkvännen: Han var förtvivlad. Artikeln handlar om att pojk- vännen pga av arbete och en miss i planeringen inte haft möjlighet Det här är lycka att vara med under tävlingarna. Men redan på första raden i ingres- sen står att Han har stöttat henne under den tunga skadetiden. I exemplen tillskrivs familjen en uppenbar roll för idrottsutövar- nas prestationer, men familjen och de relationer som präglar var- dagslivet får i detta sammanhang också en djupare symbolisk inne- börd. När läsarna tar del av denna form av sportjournalistik invol- veras de i familjerelationer där betydelsen av gemenskapen, av att finnas till för och stötta varandra lyfts fram. Då idrottsutövarna utgör en manifest symbol för det nationella, för det svenska, blir också familjen en symbol för en nationell gemenskap. Urskiljande av den andre När familj och vardagsliv blir en symbol för den nationella gemen- skapen så tillskrivs den också särskilda värden; det blir tydligt vad den består av och vad som karaktäriserar det svenska. I de beskrivna exemplen framstår familjen med mamma, pappa och barn som en självklar, naturlig form för gemenskapen. Familjen repre- senterar då framför allt stabilitet och trygghet, någonting som också tillskrivs den nationella svenska gemenskapen. Ett annat exempel på detta, hur familjen framställs som en gemenskap, som präglas av trygghet och stabilitet; finns i materialet från Fotbolls- . Men i detta sammanhang framträder också en bild av en svensk gemenskap och vad som karaktäriserar det svenska, som innebär ett utpekande av det avvikande, den andra, som inte är fullt ut integrerad och hemmahörande i det svenska samhäl- let. Ett tydligt exempel på detta är en artikel från , publicerad i SportExpressen . Artikeln handlar om två fot- bollsspelare, och . Rubriken som lyder SKILDA VÄGAR syftar till det faktum att de båda är födda på och att de är framgångsrika spelare (världsstjärnor) i , men att vägen till framgång har sett högst olika ut för dem. Hela artikeln kan beskrivas som uppbyggd omkring ett antal markanta polariseringar som ska tydliggöra de olika vägar som och gått genom livet (se sammanställning nedan). Artikeln formar sig till ett urskiljande av den senare som den andre. Hans invandrarbakgrund blir central. Det här är lycka kategoriseras som den problematiska invandraren och som svensk och normal. En grundläggande distinktion görs direkt i inledningen av arti- keln: Den ene växte upp i ett lugnt villasamhälle långt från stor- stan, den andre i ett invandrartätt problemområde där det gällde att ta för sig om man ville komma nånvart. Det är som är den ene och som är den andre. Att här uttryckligen är den andre är givetvis en slump, men anknyt- ningen till invandrartätt problemområde, i det här fallet Malmö- förorten , pekar ut honom som avvikande. har en symbolisk innebörd och står för förort och invandrarskap, vilket inte minst har skapats genom att medierna mer systematiskt framställt förorten som något som skiljer sig från det egentliga Sve- rige (2004; 2004). blir på detta sätt det annorlunda, något som inte riktigt tillhör det svenska. Tabell 7.1 Sammanställning av polariseringar i artikel publicerad i Från tufft problemområde; Vild, opolerad, småbusig, Tystlåten, ödmjuk, försynt, kaxig- sa att han skulle bli målmedveten - Man fick knappt ett ord ur honom Föräldrar skilde sig när Gifta föräldrar, pappa mark- var barn, oklart vad de arbetar Har haft en tuff uppväxt där Har haft en trygg uppväxt, han fått lära sig att ta för Mamma och Pappa har Har lärt sig ödmjukhet Har lärt sig att vara tuff utan Har köpt Ferrari/ Kastar Övergångspengar har gått till pengar till småungar från Som den andre karaktäriseras som vild, opolerad, småbusig och kaxig. Hans uppväxt beskrivs som problematisk, som tuff, där han fått lära sig att ta för sig. Hans föräldrar skiljde sig när han var barn. Det framgår heller inte vad de sysslar med. I texten betonas att han har köpt en Ferrari 360 . Artikeln refererar också till en scen i , en doku- Det här är lycka mentär om och deras supportrar. I filmen beskriver hur han ibland har gått ut på balkongen i lägenheten i och kastat en sedel till barn på gården och bett dem springa och köpa mjölk till honom. Det skapar bilden av en kaxig uppkomling som markerar sin status genom dyra bilar och att strö pengar omkring sig. Men i texten framhålls också att han och har vuxit till sig, som fotbollspelare och människor. har fått lära sig ödmjukhet. Mot detta sätts bilden av som tystlåten, ödmjuk, försynt och målmedveten. Hans uppväxt i beskrivs som trygg. Föräldrarna beskrivs med hänvisning till sina yrken som marknadschef på ett transportföretag och förskollärare. Det skrivs ingenting om bilinköp eller ett vidlyftigt leverne, utan istället beskrivs hur pengar i samband med hans övergång till Juventus betalades ut till hans moderförening, , vilken han lämnade som elvaåring. Det visar på en förankring i den svenska vardagen och föreningslivet. Och vad har fått lära sig – uppenbarligen för att hävda sig inom sporten – är att vara tuff utan att bli hård. Den svenska gemenskapen personifieras av uppväxt- förhållanden. Uppväxten är lugn och trygg och sker i en kärnfamilj i en villaidyll. Egenskaperna som knyts till blir för svenskhet och vad det innebär att inkluderas i en svensk gemen- skap. Att vara ödmjuk, försynt och måttfull blir karaktäristiska egenskaper för det svenska. har å sin sida lärt sig ödmjukhet, vilket här framstår som en skolning i att bli svensk. För att passa in och inte utgöra någonting avvikande och kunna integreras i det svenska så måste invandrare lära sig ödmjukhet. Den inlärda ödmjukheten framstår också som en förutsättning för framgångar som fotbollsspelare. Artikeln följer det mer generella mönster som (2004) tyd- liggjort i analyser av nyhetsjournalistik. I artikeln knyts Ibrahimo- vic till kategorin invandrare som kontrasteras mot det svenska. De egenskaper varmed karaktäriseras konnoterar någon- ting annorlunda. Han inordnas i en förutbestämd roll som invandrarkille. argumenterar för att denna kategorisering är ett grundläggande tankemönster hos journalistiken. Det är ett sätt att förstå samhället som också implicerar en särskild syn på det svenska som någonting bättre, eller högre stående än andra kultu- rer/länder. Kategorin invandrare är som (ibid: 361) konsta- Det här är lycka terar inte vilken kategori som helst, utan är starkt knuten till föreställningar om det nationella. I detta sammanhang utgör ett särskilt intres- sant fall. Det beskriver också något av den flexibilitet som finns hos sportjournalistiken. Furvik (2004) har i en studentuppsats visat hur i ena stunden konstrueras som geni, i andra som svikare eller skurk. Han blir ofta framställd som en Annan, som någon som står utanför en svensk gemenskap. I det här undersökta materialet är han i ena stunden en hjälte som för till segrar i och framstår som ett exempel på en lyckad integration, men han är det avvikande som kan hota det svenska. Trots att är född och uppvuxen i så blir han knuten till en mer allmän kategori av invandrarmän. På detta sätt spelar sportjournalistiken en roll i upprätthållandet av dikotomin diko- tomin svensk – invandrare Sportjournalistiken och en illusorisk öppenhet På ett ytligt plan ter sig sportjournalistiken öppen och tillgänglig för alla att konsumera, men det argument jag avslutningsvis vill föra fram är att denna öppenhet är illusorisk, och att det är genom denna illusoriska öppenhet som sportjournalistiken kan verka för att inkludera eller exkludera människor i den nationella gemenska- pen. Centralt för detta kapitel är att synliggöra de konventioner som sportjournalistiken tillämpar för att reproducera en nationell svensk gemenskap. Utgångspunkten är att sportjournalistik fyller en viktig ideologisk funktion genom att reproducera föreställningar om denna gemenskap. När det handlar om känslor om det nationella så är det rimligt att hävda att sportjournalistiken har en särskild maktposition. Det är en position som den fått genom att den i många sammanhang (även inom forskningen) behandlas som någonting oförargligt. Idrotten är en massrörelse3 och i den allmänna debatten är den ofta förknippad med samhällsnyttiga egenskaper, som att t ex vara främjande för fysisk hälsa och socialt eller demokratiskt fostrande. Idrotten som samhällsfenomen är självklar och sällan ifrågasatt4. 3Omkring 3,4 miljoner i åldern är medlemmar i någon förening. 4Det finns givetvis dem som ifrågasätter idrotten. Se t ex antologin eller livet (1996). Det här är lycka Sportjournalistiken, som vuxit fram i symbios med den expan- derande idrotten, har en nästan lika självklar ställning och den svarar för en betydande del av medieutbudet. I samband med stora idrottsmästerskap – som och – så är det en självklarhet att medierna upplåts åt sport. Sportjournalis- tiken har en självklar roll som förmedlare, eller snarare medskapare, av evenemangen. Genom sin självklara roll så har sportjournalistiken en nästan unik position att reproducera en berättelse om det gemensamma svenska. Ingen annan institution i samhället torde ha samma möj- lighet att reproducera känslor om det nationella, och kunna repro- ducera särskilda värderingar om svenskhet och det svenska. En given dramaturgisk plattform i dessa sammanhang är att återge idrottsutövares kamp som en del i kamp mellan nationer. Utövarna framställs som manifesta representanter för sina nationer (och 2004); det är vi-mot-dom som ligger till grund för hur sportjournalistiken återger evenemangen. Analysen har tydliggjort att kvällspressens språkbruk i samband med stora idrottsmästerskap bidrar till att konstruera en bild av en glad allmänhet (det jublande svenska folket); en bild av ett gemen- samt förflutet; det bidrar till att skapa (nästan övermänskliga) nationella hjältar; den framhåller förankring i familj och vardagsliv i som betydelsefullt för framgångarna. Dessa konventioner är en form av mekanismer som under vissa förutsättningar kan verka inkluderande och tyckas vilja omfatta alla i det svenska sam- hället. Men sportjournalistiken konstruerar också gränser för ett vi genom att beskriva idrotten som innesluten i en nationell anta- gonism eller genom ett urskiljande av den andre. Sådana konven- tioner kan verka exkluderande. Jag vill peka på följande tendenser för dessa mekanismer att verka.5 Symbolisering av sammanhållning: Genom att konstruera en allmän nationell glädje, (övermänskliga) svenska hjältar eller en gemensam (idrotts-)historia bidrar sportjournalistiken till att skapa grund för en mer generell enighet eller uppslutning om- kring det svenska. Legitimitet åt nationella känslor: Sportjournalistiken legitimerar önskan om att inneslutas i den nationella gemenskapen och 5 Reflektionerna knyter an till det ideologibegrepp som (1990) utvecklat (se även 1994). Det är dock viktigt att komma ihåg att dessa reflektioner baserar sig på en enstaka fallstudie och att en mer omfattande systematisk forskning bör genomföras för att utveckla dessa resonemangs giltighet ytterligare. Det här är lycka viljan att ge uttryck för nationella känslor. Det framstår som en självklarhet att vi ska identifiera oss med de svenska utövarna och glädjas åt framgångar. Det skulle i många sammanhang kunna betraktas som ett normbrott om man inte gav uttryck för glädje i samband med idrottsframgångar (eller sorg i mot- gångar). Sportjournalistiken legitimerar uttryck för nationella känslor som i andra sammanhang skulle te sig omöjliga. Naturalisering av förhållanden: I sportjournalistikens språkbruk så framstår den svenska gemenskapen som någonting naturligt och som ett mer permanent tillstånd. Det nationella som plattform för sportjournalistikens dramaturgier är aldrig ifråga- satt. Det som är historiskt skapat, en produkt av soci- ala/kulturella förhållanden, framstår som oberoende av detta. Sportjournalistiken – genom att ständigt utropa ögonblick till klassiska eller historiska och på så vis föreviga det tillfälliga – upprätthåller föreställningar om en gemensam svensk (idrotts- )historia som en självklarhet. Urskiljandet av den andre: Sportjournalistikens invanda språk- bruk bidrar till en tydlig gränsdragning mellan vi och dom. Det handlar då om tydliga gränser mot andra nationer där kon- struktionen av en nationell antagonism fyller en viktig funk- tion. Andra nationer kan framställas som någonting som hotar det svenska. Men det handlar också om ett hot som kommer inifrån, från det annorlunda och avvikande i det svenska sam- hället. Mer konkret uttryckt rör det sig om en reproduktion av dikotomin svensk-invandrare, där kategorin invandrare blir till någonting som hotar det svenska inifrån. Det är en form av andrafiering där det som kategorin invandrare representerar framstår som ett omöjligt alternativ för ett fungerande sam- hälle. Det svenska som hotas är en lugn och trygg villaidyll som bebos av medelklassens kärnfamiljer. Det är majoritetssamhäl- lets fundament som hotas. En maskering av intressen: Sportjournalistikens konventioner för att rapportera från idrottsevenemang innebär också ett osynliggörande av sportjournalistikens maktposition och in- tressen av att reproducera det nationella. För sportjournalisti- ken har den medierade sporten betydelse för medieföretagens kommersiella framgångar. Att bidra till att försöka skapa en nationell yra och få så många som möjligt – en allmänhet – att omfattas av glädjen och fira segrarna är också ett uttryck för en Det här är lycka vilja från sportjournalistiken att vara populär. Dramaturgin vi- mot-dom, där en tydlig nationell antagonism målas upp, är central i detta sammanhang. Sportjournalistiken kan bidra till att upprätthålla en svensk gemen- skap genom det som kan beskrivas med begreppet illusorisk öppen- het. På ett ytligt plan finns en öppenhet. Sportjournalistiken ute- stänger ingen från att konsumera och bli en del av det svenska. Den vill snarare bjuda in och låta människor ta del av den glädje det kan innebära att vara en del av denna gemenskap. Det svenska fram- ställs inte sällan som någonting storartat, oklanderligt och efter- strävansvärt. Att inneslutas i det svenska är lycka. På ett ytligt plan kan vem som helst inneslutas. Människor med invandrarbakgrund kan utses till svenska hjältar. Men öppenheten är illusorisk då sportjournalistiken också urskiljer den andre. Det finns i sport- journalistiken, liksom i andra former av journalistik (jfr 2004), en tendens att inordna människor i kategorin invandrare som sätts i ett motsatsförhållande till det svenska. Det är genom upprätthållande av sådana dikotomier som även sportjournalistiken kan reproducera tankar och språkbruk som möjliggör en mer om- fattande (och strukturell) diskriminering. Det här är lycka , (1983/1992) Den föreställda gemenskapen – Reflexioner kring nationalismens ursprung och spridning. Barnhurst, och , (2001) The Form of News: A history. Billig, (1995) Banal Nationalism. Blain, , , och , (1993) Sport and National Identity in Media. , och , (2000) Play – Sport, the Media & Popular Culture. , (2004) Nyheter från gränsen: Tre studier i journalistik om invandrare, flyktingar och rasistiskt våld. Cassirer, (2003) Stil, stilistik och stilanalys. : Natur och kultur. , (1999) Från till Sportextra: Radiosportens etablering och förgrening 1925–1995. , och , (1992) Media Events – The Live Broadcasting of History. , (1993) Kropp och känsla. I , , , och , , Försvenskningen av . Fairclough, (1995a) Media Discourse. (1995b) Critical Discourse Analysis. Furvik, (2004) Om fotboll och dess föreställda gemenskaper. D-uppsats, Internationell migration och etniska relationer, . , (1997) The spectacle of the other. I , (red.) Representation: Cultural Representations and Signifying Practices. Helland, (2003) Sport, medier og journalistikk. Bergen: Fag- bokforlaget. Hobsbawm, (1990) Nationer och nationalism. Kamali, (2005) Ett europeiskt dilemma: Struktu- rell/institutionell diskriminering. I de los , och Det här är lycka Kamali, (red.) Bortom Vi och Dom. : SOU 2005:41. (Utredningen om makt, integration och strukturell diskriminering). , (1975) När idrotten blev folkrörelse. : Ra- bén och . , (2005) Diskrimineringens andra ansikte – svenskhet och det vita västerländska. I de los , och , (red.) Bortom Vi och Dom. : SOU 2005:41.