sou · GUB375 · 2007-01-01 00:00:00 — En annan viktig förklaring till att allt färre lärarstudenter riktar in sin utbildning mot förskolans verksamhet kan vara att de förskolespecifika kunskaperna får begränsat utrymme i den nya lärarutbildningen vid flera lärosäten. Enligt utvärdering av den nya lärarutbildningen som redovisades , har den kunskap som är förknippad med arbete i förskolan fått ett kraftigt reducerat utrymme i utbildningen vilket illustreras av utbudet av och innehållet i olika inriktningar och specialiseringar. Dessutom känner sig den lärarutbildningsgrupp som har sin tradition i förskolan överkörda vid flera lärosäten och upplever att deras kompetenser inte tas på allvar.17 Den bilden bekräftas av några av de representanter för olika lärosäten som delegationen har träffat. Det är dessutom ett problem som har uppmärksammats i flera nummer av tidningen som verksamhetsområde har inte heller fått något större utrymme i den offentliga debatten om den nya lärarutbildningen, utan diskussionerna har främst handlat om lärarutbildningarnas förmåga att förbereda för arbetet i skolan. Av delegationens intryck att döma gäller detta även för flera av de offentliga utredningar och rapporter om den nya lärarutbildningen som genomförts. Här får förskolan i regel lite eller ingen uppmärksamhet alls, vilket inte minst illustreras av att 17 (2005): Rapport 2005:17R, sid. 121-125. 18 (2005), (2005). SOU 2006:75 Personal i förskolan 195 man talar om elever och skola medan begrepp som barn och förskola sällan förekommer. Det gäller för övrigt inte bara för rapporter som behandlar lärarutbildningen utan överhuvudtaget rapporter som berör både förskolans och skolans verksamhetsområden. lade till exempel Myndigheten för skolutveckling fram sitt förlag på ett nytt rektorsprogram. Trots att utbildningen av rektorer berör både förskolan och skolan nämns inte förskolan som verksamhetsområde en enda gång i rapporten. Det kan vara så att man medvetet vill beteckna förskolan som en skolform. Men för läsaren kan intrycket ändå bli att förskolan glöms bort eller att innehållet helt enkelt inte berör förskolan utan enbart skolan. Delegationen anser att förskolan måste ges ökat utrymme och uppmärksamhet såväl i den offentliga debatten som i offentliga utredningar och rapporter som berör både förskolans och skolans verksamhetsområden. Om lärosätena ska kunna vända trenden och fånga upp eller väcka intresse för förskolans verksamhetsområde, måste de också ta det förskolespecifika kunskapsområdet på allvar och se till att det får ordentligt med utrymme i utbildningen. Erfarenhet från och kunskap om förskolans verksamhetsområde måste också efterfrågas och prioriteras vid tillsättningar av nya lektorstjänster vid de lärosäten där lärarutbildarnas kompetens brister på det här området. 7.1.3 Möjligheten att arbeta som pedagog och med barn lockar både kvinnor och män i förskolläraryrket Vad är det då som får personer att utbilda sig till förskollärare och stanna kvar i yrket? genomförde en undersökning om försörjningen av förskollärare. Den riktade sig till icke yrkesverksamma förskollärare och syftet var att belysa deras arbetsmarknad ur olika aspekter, ge information om varför de lämnat förskolan samt undersöka om de kan tänka sig att söka anställning som förskollärare i förskolan. Tyvärr har vi inte funnit någon motsvarande undersökning fast för verksamma förskollärare att jämföra resultatet med. Det finns inte heller någon motsvarande undersökning för barnskötare. SCB:s undersökning visar att det som många upplever som mest positivt i yrket som förskollärare är arbetet med barn och möjlig Personal i förskolan 2006:75 196 heten att arbeta som pedagog. Därefter kommer möjligheten att påverka arbetets innehåll, samarbetet med andra vuxna i ett arbetslag samt samverkan med föräldrar. De vanligast angivna orsakerna till att lämna förskolan är möjlighet till annat arbete och lönen. Många anger också att de lämnat förskolan på grund av låg personaltätheten eller stora barngrupper. En stor andel av de ej yrkesverksamma förskollärarna arbetar som lärare inom någon annan skolform. Bland kvinnorna är de tre vanligast angivna yrkesområdena grundskollärare, speciallärare samt arbete som kräver kortare högskoleutbildning. Bland männen är arbete som kräver teoretisk specialkompetens, ledningsarbete samt arbete som kräver kortare högskoleutbildning de tre vanligast angivna yrkesområdena. Sju av tio kvinnor och män angav att lönen i deras nuvarande arbete är bättre jämfört med den lön de hade som verksam förskollärare. Ungefär lika många angav att det nya yrket har högre status än förskolläraryrket. Två tredjedelar bedömde att möjligheten till kompetensutveckling har förbättrats i det nya yrket och drygt hälften upplevde att det nya yrket innebär bättre karriärmöjligheter. bedömde att arbetsbelastningen och stressen inom det nya yrket är högre än i arbetet som förskollärare. 7.1.4 Synen på män i förskolan måste förändras Ungefär en tredjedel av de icke yrkesverksamma förskollärarna, vilket motsvar ungefär 5500 personer, kan tänka sig att söka anställning i förskolan . Av dem kan ungefär en fjärdedel tänka sig att söka anställning utan några som helst villkor medan sju av tio kan tänka sig att söka anställning först förutsatt att vissa förändringar sker. En av tio kan enbart tänka sig att söka tillfälliga anställningar i förskolan. Av dem som kan tänka sig att söka anställning i förskolan först om vissa förändringar sker angav många, både kvinnor och män, höjd lön och mindre barngrupper/högre personaltäthet som viktiga förändringar. Åtta av tio angav att lönen måste höjas och sju av tio efterfrågade mindre barngrupper/högre personaltäthet för att de ska kunna tänka sig att söka anställning i förskolan. Andra viktiga förändringar för både kvinnor och män är mer tid för planering av arbetet, möjlighet att få önskad tjänstgöringsomfattning, bättre karriärmöjligheter samt bättre psykosocial arbetsmiljö. Det är förhållandevis små skillnader SOU 2006:75 Personal i förskolan 197 mellan hur kvinnor och män besvarade den här frågan med ett undantag – av männen, men av kvinnorna, angav att synen på män i förskolan måste förändras för att det ska kunna tänka sig att söka anställning i förskolan. Bland männen är detta den tredje vanligaste förändringen som efterfrågades för att de ska kunna tänka sig att söka anställning i förskolan igen.19 Hur ska då detta tolkas och förstås? En vanlig förklaring till att så få män arbetar i förskolan är att det medför begränsade karriärmöjligheter och förhållandevis låg lön. Som framgår av resultatet av SCB:s undersökning upplever också många av de män som lämnat förskolläraryrket just dessa faktorer som hinder. Men som undersökningen visar gäller detta för de kvinnor som lämnat förskolläraryrket i ungefär samma utsträckning som för männen. För oss i delegationen är detta ett tydligt exempel på att man inte enbart kan stirra sig blind på lönen och karriärmöjligheterna om man ska förstå varför så få män arbetar i förskolan, utan man måste även rikta blicken mot de normer och värderingar som styr vad som anses vara kvinnligt respektive manligt. är det visserligen enbart en mycket begränsad grupp män som ingår i SCB:s undersökning. Det är män som har gjort ett könsöverskridande yrkesval genom att utbilda sig till förskollärare, men som sedan lämnat yrket. De flesta män provar aldrig ens på att arbeta inom ett kvinnodominerat fält som förskolan. Går det att använda samma faktorer som SCB:s undersökning visar för att förklara varför även andra män väljer bort förskolan eller aldrig ens kommer på tanken att arbeta där? Vi menar att mycket tyder på det, det vill säga att det framför allt är den låga lönen, de begränsade karriärmöjligheterna och inte minst synen på män som arbetar inom fältet som ligger bakom. Som beskrivs i kapitel 1 har förskolan en lång historia av könsmärkning att göra upp med. Från verksamhetens framväxt fram till har den stämplats som ett yrkesområde för kvinnor i första hand. Föreställningen om kvinnans naturliga fallenhet för att vårda och fostra små barn tycks ha etsat sig fast i människors medvetande och lever till stor del kvar i det svenska samhället och kulturen. Det innebär att för en kvinna som väljer förskolan som yrkesverksamhet räcker det i regel med att motivera yrkesvalet med intresse, medan en man som gör samma val måste motivera och argumentera för sitt yrkesval på ett sätt som kvinnor aldrig behöver göra. 19 (2005). Personal i förskolan 2006:75 198 som forskat om män i förskolan menar att män som väljer förskolan som arena för sitt yrkesutövande gör två val, ett val bort från yrken som av tradition utförs av män och ett val mot ett yrke som av tradition tillhör kvinnorna. Enligt Havung ses män som söker sig till förskolan ofta som modiga, men de utsätts för en noggrann granskning av omgivningen – en riktig man ägnar sig helt enkelt inte åt sådant som kvinnor gör eller har gjort.20 7.2 Män i förskolan Som vi tog upp i vårt delbetänkande är det låga antalet män i förskolan det första många associerar till när man nämner arbetet med jämställdhet i förskolan.21 Andelen män i förskolan har alltid varit låg. Den senaste tioårsperioden har den legat på mellan och det är inte mycket som talar för att den här trenden kommer att vända . Få män utbildar sig för att arbeta i förskolan. På lärarutbildningen har andelen män sjunkit och andelen är särskilt låg på inriktningar mot förskolans verksamhet. Av samtliga studerande som påbörjat den nya lärarutbildningen från till och med har totalt 1852 studenter en inriktning enbart mot förskola/förskoleklassen. Av de studenterna är män. På de breda inriktningarna mot de tidigare åldrarna, som förskola/förskoleklass ingår som en del av, är andelen män något högre – mellan 8 och 11,3 procent.22 Även på gymnasieskolans barn- och fritidsprogram är andelen män låg om än något högre än på lärarutbildningen. Under /05 gick totalt 13224 elever på Barn- och fritidsprogrammet vid skolor med kommun eller landsting som huvudman, av de studenterna var pojkar. Drygt hälften läste dock på en inriktning mot fritid och inte mot pedagogisk och social verksamhet som är mer anpassad för arbete i förskolan. På inriktning mot pedagogisk och social verksamhet låg andelen pojkar på 16 procent.23 Till detta kan tilläggas att det är en högre andel av pojkarna än flickorna som hoppar av utbildningen eller byter till 20 Havung (2005), sid. 48-51. 21 SOU 2004:115, sid. 41. 22 , tabell. 23 (2005), rapport 260, del 2. SOU 2006:75 Personal i förskolan 199 ett annat program. –lämnade av pojkarna programmet, jämfört av flickorna.24 7.2.1 En jämn könsfördelning ingen garanti för ett framgångsrikt jämställdhetsarbete Men är det då könsfördelningen i personalgruppen som avgör hur jämställd en förskola är? Det beror på hur jämställdhet definieras, men det är åtminstone inte i första hand den aspekten av jämställdhet som lyfts fram i förskolans läroplan utan där är det den pedagogiska verksamhetens innehåll och personalens förhållningssätt till barnen som står i fokus. Det kan inte nog understrykas att en jämn könsfördelning i personalgrupper inte per automatik leder till ett aktivt och framgångsrikt jämställdhetsarbete i förskolan. Enligt delegationens bedömning är det snarare pedagogisk skicklighet och ett genusmedvetet förhållningssätt som måste ses som de viktigaste kvalifikationerna hos all personal för att jämställdhetsarbetet i förskolan ska kunna ta fart och utvecklas i ett längre perspektiv. Med det inte sagt att vi inte vill öka andelen män som arbetar i förskolan. Men det är viktigt att först reda ut varför det behövs fler män i förskolan. Det finns argument för fler män som rimmar ganska illa med målen och riktlinjerna för förskolans jämställdhetsuppdrag. Ett inte helt ovanligt argument är till exempel att män behövs för att bidra med så kallade typiskt manliga egenskaper och aktiviteter som ska fungera som en slags motvikt mot allt det som anses vara kvinnligt i förskolan. Här förutsätts alltså män kunna tillföra verksamheten något nytt och annorlunda som bara de kan bidra med. Det är ett synsätt som går rakt emot intentionerna bakom förskolans läroplan och som riskerar att förstärka de stereotypa förväntningarna på kvinnor och män eller flickor och pojkar snarare än att utmana dem. Dessutom kan det bidra till att bevara den låga andelen män i förskolan eftersom många män känner att de inte kan eller vill leva upp till de här förväntningarna på dem. Delegationen ser istället andra fördelar med att öka andelen män i förskolan. Ett argument är att barnen bör få tillgång till en större mångfald av män att identifiera sig med och som kan representera många olika egenskaper och intressen – som däremot inte behöver 24 SOU 2004:43, sid. 95. Personal i förskolan 2006:75 200 förknippas med att de är just män. Men det största och absolut viktigaste argumentet som vi ser för att öka andelen män i förskolan, är att det ingår som en viktig del av en allmän strävan att bryta könssegregeringen på arbetsmarknaden i stort. Det är viktigt inte bara för att bredda flickors och pojkars eller kvinnors och mäns uppgifter och ansvarsområden här i livet utan också för att nå en jämnare fördelning av makt och resurser mellan könen. Ett annat argument som också går i linje med vårt sätt att se på saken, är att män behövs i förskolan för att visa såväl de vuxna som barnen att både kvinnor och män kan arbeta med barn, omsorg och pedagogik. Här handlar de alltså om att bredda mäns uppgifter och ansvarsområden och utmana synsättet att män inte kan ägna sig åt sådant som kvinnor gör eller har gjort. 7.2.2 Varför finns det så få lyckade brytprojekt för pojkar och män? kom en ny statlig offentlig utredning om könssegregeringen på arbetsmarknaden i . Den visar att uppdelningen mellan kvinnors och mäns arbete minskade något , men att det främst är ett resultat av att andelen kvinnor ökade inom många mansdominerade yrken som kräver högre utbildning. Däremot har andelen män inom kvinnodominerade yrken knappt ökat alls. En viktig förklaring till det är att insatserna för att bryta könssegregeringen på arbetsmarknaden främst varit inriktade på att bredda flickors och kvinnors utbildnings- och yrkesval medan få insatser riktat in sig på att förmå pojkar och män att ge sig in på kvinnodominerade yrkesområden.25 Samma mönster går igen i svensk jämställdhetspolitik och debatt i stort, som i första hand handlat om att utveckla och förändra flickor och kvinnor i olika avseenden.26 Vi har även kunnat identifiera det här mönstret i några av de jämställdhetsprojekt som delegationen har beviljat medel för. Inte så sällan hamnar projektens fokus på att bredda flickornas intressen och färdigheter medan pojkarnas roller och beteenden inte alls utsätts för samma kritik och behandling. Det finns också en betydligt mer utbredd oro hos barnens föräldrar för vad som ska hända med pojkarna om de ger sig in på sådana områden som förknippas med flickor än tvärtom. 25 SOU 2004:43. 26 Se till exempel Pincus (1997) eller (2001). SOU 2006:75 Personal i förskolan 201 Samma tendens återkommer också i det jämställdhetsarbete som bedrivits i skolan – även här har arbetet framför allt varit inriktat på att förändra flickorna i första hand, och inte sällan har fokus legat på att utveckla intressen och färdigheter hos flickor som förknippas med pojkar, så som att ta mycket plats eller intressera sig för traditionella pojkämnen som matematik och teknik.27 Det är viktigt att komma ihåg att skälet till att mycket av kraften ägnats åt just flickor, är att flickor alltid har varit underordnade i skolan. Det finns således en maktdimension i detta, som inte bör glömmas bort. Problemet är bara att insatsernas fokus främst har varit inriktat på att förändra flickorna och inte de maktstrukturer i samhället som nedvärderar och missgynnar dem. Man skulle kunna säga att arbetet på många sätt handlat om att lära flickor att anpassa sig efter de villkor som råder i genusordningen, medan pojkars och mäns roller sällan problematiserats på något djupare plan. Därmed placerar man också skulden för ojämställdheten hos flickorna själva som det som förknippas med pojkar och män ges ett högre värde. Att jämställdhetsarbetet i skolan har varit inriktat på flickor i första hand, är dock inte samma sak som att det satsas mer resurser på flickor än på pojkar i skolan vilket är en vanlig missuppfattning. Snarare tyder det mesta på att pojkars intressen och behov fortfarande prioriteras högst på många skolor. Den förändring vi vill åt är således inte att det ska ske en omfördelning av resurser från flickor och kvinnor till pojkar och män varken inom skolans värld eller inom de arbetsmarknadspolitiska åtgärdsprogrammen. Utan vad vi efterfrågar är att pojkar och män involveras i jämställdhetsarbetet i större utsträckning, och att det börjar ställas högre krav på pojkars och mäns förändring och inte bara på flickors och kvinnors. Vi menar att en del av det arbetet kan vara just att stimulera fler pojkar och män att ge sig in på så kallade typiskt kvinnliga områden, vilket förskolans verksamhetsområde är ett tydligt exempel på. 7.2.3 Insatser för att rekrytera fler män till förskolan Ett av delegationens uppdrag är att lyfta fram goda exempel på insatser för att stimulera fler män att söka sig till utbildningar med inriktning mot arbete med barn och i förskolan samt även insatser 27 Se till exempel och (2001), sid. 43 samt , M (2005). Personal i förskolan 2006:75 202 för att behålla de män som redan arbetar i förskolan.28 Vad har då gjorts på det här området? I vårt delbetänkande nämnde vi kort några insatser för att öka andelen män i förskolan. Här ska vi lite mer utförligt beskriva ett antal sådana projekt samt lyfta fram det vi ser som framgångsfaktorer respektive hinder i projekten. Vi har valt att koncentrera oss på tre olika projekt. En viktig faktor som förenar de olika projekten är att de alla om än i olika grad har integrerat ett genusperspektiv i sitt arbete. Det första projektet som vi valt att lyfta fram gick under namnet Fler män till läraryrket29 och drevs av i samarbete med dåvarande i , , , , och ; och Arbetsförmedlingen i ; samt Växtkraft Mål 3 – i . Projektet startade som en del i högskolans uppdrag om breddad rekrytering och pågick mellan och . Syftet var att hitta nya vägar att rekrytera män till läraryrket/lärarutbildningen och projektets mål var att skapa debatt om bristen på män inom läraryrket samt att rekrytera fler män till läraryrket. Projektets målgrupp var arbetssökande män, eller äldre, inskrivna vid någon arbetsförmedling i och med intresse av att arbeta med barn och ungdomar inom förskolan och skolan. Det andra projektet som vi valt att lyfta fram gick under namnet Fler män till skolan30 och har drivits av Arbetsförmedlingen i i samarbete med . Projektet startade som ett brytprojekt finansierat av . Syftet med projektet var att pröva nya vägar för att få fler män att söka sig till läraryrket. Projektet syftade också till att ge deltagarna inblick i och en medvetenhet om vad det innebär att arbeta som lärare, vilket i sin tur skulle motverka avhopp från lärarutbildningen och bidra till att männen stannar kvar i läraryrket. Projektets målgrupp var arbetssökande män i åldrarna 20–och inskrivna vid arbetsförmedlingen. har projektet övergått till att vara en del av den ordinarie verksamheten på arbetsförmedlingen i , vilket innebär att det är ett brytprojekt finansi28 Kommittédirektiv Dir.2003:101. 29 Redogörelsen för projektet har tagits fram i samråd med , projektledare och verksam vid kansliet för utbildningsvetenskap, . Projektets slutrapport har använts som underlag, se (2006). 30 Redogörelsen för projektet har tagits fram i samråd med , projektledare och verksam vid arbetsförmedlingen i . SOU 2006:75 Personal i förskolan 203 erat av . Förhoppning är att verksamheten ska fortsätta även kommande år. Det tredje projektet som vi valt att lyfta fram är Män i Förskola, Fritidshem MIFF.31 Det är ett Mål 3- projekt32 som drivits i samarbete mellan , Arbetsförmedlingen, Nätverk för män i barnomsorgen, och Barn och på . Det första initiativet till projektet kom från det manliga nätverket för män i barnomsorgen, MIB, som väckte idén om att arbetssökande män skulle få prova på att arbeta inom barnomsorgen som i sin tur antogs kunna väcka ett intresse hos deltagarna att utbilda sig för och arbeta inom detta verksamhetsområde. Det övergripande målet med projektet var att bidra till att bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden inom barnomsorgen/förskolan. Detta skulle ske dels genom att arbeta med arbetslösa män, deras handledare och berörda praktikarbetsplatser och därigenom åstadkomma en ökad kunskap om jämställdhet ur ett genusperspektiv, och dels genom att få ökade kunskaper om varför män väljer ett kvinnodominerat yrkesområde men slutar i större utsträckning än kvinnor, samt vad som skulle kunna få dem att stanna kvar i verksamheten. Projektets målgrupp var arbetslösa män . Projektet inleddes med en praktisk förstudie som innebar att 12 arbetssökande män fick prova på att arbeta inom barnomsorgen för att se om det var något för dem. Männen var i åldrarna 23–och hade ingen tidigare erfarenhet av att arbeta inom barnomsorgen. De flesta kom från traditionellt manliga yrkesområden. Varje deltagare fick en handledare som de följde i verksamheten. Handledarna skulle vara män vilket gjorde att tio deltagare placerades på fritidshem och bara två på förskola då det inte fanns tillgång till fler män som kunde vara handledare i förskolan. Parallellt med praktiken genomfördes ett antal seminarier där genuskunskap, jämställdhetsfrågor samt pedagogik och organisationsfrågor behandlades. En stor del av arbetet under förstudien gick också ut på att planera inför projek31 Redogörelsen för projektet har tagits fram i samråd med , projektledare och verksam vid , , särskild sakkunnig jämställdhet vid , och , ordförande i styrgruppen för projektet och chef för arbetsmarknad . Projektansökan (opublicerat material) samt projektets slutrapport har använts som underlag, se (2003). 32 Växt kraft mål 3 ingår i den Europeiska Socialfondens arbetsmarknadsprogram och syftar till att stärka individens ställning på arbetsmarknaden och därigenom bidra till tillväxt och ökad sysselsättning. I detta ingår att verka för ökad jämställdhet mellan könen samt bryta könssegregeringen på arbetsmarknaden. Personal i förskolan 2006:75 204 tets fortsättning, och att få så många av deltagarna som möjligt att gå vidare till huvudprojektet. Preparandutbildningarna I alla projekt har så kallade preparandutbildningar ingått, som syftat till att förbereda för studier på lärarutbildningen. Teoretiska studier har varvats med verksamhetsförlagd utbildning, och efter avslutad utbildning har deltagarna erbjudits platsgaranti på lärarutbildningen i den aktuella regionen. Innehållsmässigt skiljer sig dock utbildningarna åt i stor utsträckning och fördelningen av teori och praktik har varierat kraftigt mellan de olika projekten. Även längden på utbildningen har varierat, i och sträckte sig utbildningen och på sträckte sig utbildningen över en termin. Fler män till läraryrket i Inom ramen för projektet män till läraryrket i genomfördes två ansöknings- och utbildningsomgångar av preparandutbildningen – den första och den andra . De har haft samma upplägg men olika namn, kallades Preparandåret och det andra Collegeåret. Utbildningarna vände sig till män som var arbetslösa eller riskerade att bli arbetslösa och som hade ett intresse för att utbilda sig och senare arbeta med barn och ungdomar. Deltagare rekryterades genom arbetsförmedlingen. Under bägge utbildningsomgångarna kombinerade deltagarna studier på Vuxenutbildningen och studier på den första terminen på lärarprogrammet i . De som saknade högskolebehörighet kunde ägna studierna på Vuxenutbildningen åt att läsa in engelska B och/eller svenska B.