sou · GUB39 · 2007-01-01 00:00:00 — Även enligt denna förordning får meddela föreskrifter om de villkor, som skall vara uppfyllda vid utförsel av djur och produkter av djur. Lagstiftningens utformning och omfattning Den veterinära kontrollen vid de inre gränserna har inom EU er- satts av kontroller i ursprungsbesättningen på avsändningsorten. Detta följer av rådets direktiv /425/EEG av om veterinära och avelstekniska kontroller i handeln med vissa levande djur och varor inom gemenskapen med sikte på att förverkliga den inre marknaden. Stickprovskontroller får göras på destinationsplat- sen och, vid stark misstanke om felaktigheter, även under trans- porten. Vid förflyttning mellan medlemsstaterna av djur (gäller inte sällskapsdjur som inte är avsedda för handel) och vissa djurpro- dukter (bl.a. sperma, ägg och embryon) skall ett hälsointyg, utfär- dat av en officiell veterinär, följa med sändningen. Intyget skall bl.a. visa, att djuren är friska och inte härrör från en besättning eller en region som spärrats av på grund av smittsamma djursjukdomar. Alla sådana hälsointyg för handel inom EU skall registreras i data- kommunikationsnätverk, kallat TRACES (som ersatt det tidigare ANIMO-systemet). En viktig förutsättning för kontrollsystemet är, att djuren är en- hetligt identitetsmärkta (se vidare prop. 1994/95:19, s. 320 f). Det finns ett antal rättsakter inom EU som anger vilka krav, t.ex. på provtagning för att visa frihet från vissa smittämnen, som med- lemsstaterna får ställa vid införsel av nötkreatur, svin, får, getter, fjäderfän och fisk från ett tredje land eller från en annan medlems- stat (direktiv /432/EEG – nötkreatur och svin; direktiv /68/EEG – får och getter; direktiv /539/EEG – fjäderfä; di- rektiv 91/67/EEG – fisk; samt direktiv /65/EEG – övriga djur- slag). Vid medlemsskapsförhandlingarna ansökte om tilläggs- garantier för ett 20-tal allvarliga djursjukdomar, vilka antingen inte fanns i , eller för vilka vi hade kontrollprogram (se vidare prop. 1994/95:19 s. 321 och bilaga 9, s. 119). Enligt anslutningsför- draget skulle kommissionen snabbt ta ställning till begäran om tilläggsgarantier. I avvaktan på beslut fick i högst från anslutningsdagen fortsätta att tillämpa nationella bestämmelser för införsel beträffande de aktuella sjukdomarna i fråga. Denna pe- riod kunde emellertid förlängas, om det skulle behövas (prop. 1994/95:19, bilaga 9, s. 119). Kommissionen har beviljat tilläggsgarantier för vissa sjukdomar, vilka angivits i avsnitt 3.2.2. Ett antal utestående an- sökningar finns emellertid kvar. Med hänsyn till att kommissionen inte prövade alla ansökningar under det första medlem- skapsåret har begärt, att ansökningstiden skall förlängas. Lagstiftningens utformning och omfattning Kommissionen har emellertid inte fattat något sådant beslut. Rättsläget är således osäkert. Det finns domslut från svenska dom- stolar, som anger att föreskrifter på detta område inte är förenliga med EG-rätten (Kammarrätten i , mål nr 1767-1999 och Regeringsrättens underrättelse, mål nr 4324). Det finns även domslut som talar för det motsatta (Kammarrätten i , mål nr 1860-04). Genom en ändring i direktiv /432/EEG har förutsättningarna för beviljande av tilläggsgarantier för djurslagen nötkreatur och svin ändrats. Den aktuella ändringen innebär, att tilläggsgarantier endast får sökas för fyra sjukdomar hos dessa djurslag. Dessa är Auzjeskies sjukdom (AD), transmissible gastroenteritis (TGE) och brucella suis hos svin, samt infektiös bovin rhinotracheit hos nöt- kreatur. Detta torde vara en anledning till att kommissionen inte prövat vissa av ansökningarna om tilläggsgarantier. Av det sagda framgår att området till stor del är harmoniserat, varför grund, att illämpa undantagen i artikel 30 i EG-fördraget inte föreligger. Undantagen kan enligt utredningens mening endast tillämpas beträffande de sjukdomar, för vilka har meddelats tilläggsgarantier. I de fallen är således införselrestriktioner möjliga. Detta innebär dock inte att gränskontroller kan användas, eftersom det finns ett system med kompensatoriska åtgärder som på ett full- gott sätt kan tillgodose kontrollbehovet. Dessa kompensatoriska åtgärder består närmast i det förfarande med kontroller i ur- sprungsbesättningen, vilket inom EU redan i stor utsträckning er- satt kontrollerna vid de inre gränserna. Vidare finns datakommuni- , genom vilket kontroll kan ske av att de åtgärder som tilläggsgarantierna ger rätt till blir vidtagna. Vid medlemskapsförhandlingarna fick rätt att behålla sina nationella bestämmelser om villkor för införsel av ormar och andra reptiler i avvaktan på att EG skulle reglera området (prop. 1994/95:19 s. 322, och samma prop. bilaga 10, s. 199). Vid tiden för inträde i EU gällde enligt de nationella reglerna, att till- stånd krävdes för införseln, att en artbestämning gjordes och att kontroll skedde vid den inre gränsen. antogs, som nämnts ovan, gemenskapsregler för icke- kommersiella förflyttningar av sällskapsdjur inom EU och till EU Lagstiftningens utformning och omfattning från tredje land, genom rådets förordning (EG) nr 998/2003 av om djurhälsovillkor, som skall tillämpas vid transpor- ter av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte. I denna förordning, som alltså även avser reptiler, anges särskilt att lagstiftning som inte berör smittskydd, såsom CITES- och artskyddslagstiftning, inte påverkas. Enligt EG-förordningen får icke-kommersiella förflytt- ningar av reptiler ske utan att några särskilda djurhälsovillkor be- höver vara uppfyllda. fick vid inträdet i EU tillstånd att behålla nationella be- stämmelser i avvaktan på att området skulle harmoniseras. Genom förordningen (EG) nr 998/2003 är området numera harmoniserat, vad gäller införsel av reptiler som sällskapsdjur. För det fall att rep- tiler förflyttas av andra ändamål – t.ex. handel med djurparksdjur – gäller inte förordningen. Andra harmoniserande bestämmelser inom EU, avseende kommersiell handel med reptiler, finns inte. Området är således inte fullt ut harmoniserat. har därmed fortfarande rätt att behålla införselrestriktioner beträffande repti- ler, så länge dessa inte står i strid med den ovan nämnda EG-för- ordningen. Utredningen anser därför att reptiler som fraktas för kommersiella ändamål även i fortsättningen skall omfattas av inre- gränslagen. Utredningen kan inte se, att kontrollsyftet kan nås på något annat, mindre ingripande sätt. 8.2.13Andra djur än sådana som anges ovan och produkter av djur, om det bl.a. finns särskild anledning att misstänka att smittsam sjukdom förekommer Rådsdirektivet 90/425/EEG av om veterinära- och avelstekniska kontroller i handeln med vissa levande djur och varor inom gemenskapen med sikte på att förverkliga den inre markna- den, ger utrymme för nationella bestämmelser om kontroll av transporter av djur. Detta framgår av artikel 5.1 a) andra stycket. Sådana kontroller får göras, om den behöriga myndigheten i den medlemsstat som är transit- eller mottagarland har information som gör att överträdelser av bestämmelserna kan misstänkas. Sådan överträdelse kan bestå i att djuren bär på en smittsam sjukdom eller att djuret på annat sätt utgör en allvarlig hälsorisk (prop. 1995/96:166 s. 52). Bestämmelser om sådana kontroller finns i för- ordningen (1994:1830) om införsel av levande djur. I 9 § nämnda förordning anges, att vid införsel från land inom EU av djur och Lagstiftningens utformning och omfattning produkter av djur får en transport stoppas under färd till destina- tionsorten om 1.det finns särskild anledning att misstänka förekomst av smitt- sam sjukdom, 2.det finns anledning att misstänka att djuret eller djurproduk- ten på annat sätt utgör en allvarlig hälsorisk för människor eller djur, 3.medföljande dokument är ofullständiga, felaktiga eller saknas helt, 4.de villkor som gäller för införsel till landet inte är uppfyllda. Utrymme för det nu nämnda undantaget från varors fria rörlighet finns i ovan nämnda direktiv. Utredningen anser, att detta undan- tag skall vara kvar då det är befogat för att skydda mot smittsamma sjukdomar. Denna kontroll ryms även under artikel 30 i EG-fördraget och intresset att skydda människors och djurs hälsa och liv. Enligt utredningens mening är den nuvarande formule- ringen av punkten emellertid svårläslig och lätt att missförstå. En- ligt förslaget skall punkten i stället ange att en tjänsteman vid Tull- verket får anmana någon att stanna vid inre gräns eller inom det gränsnära området, om denne för med sig djur eller produkter av djur och det finns anledning att misstänka att de villkor som gäller för införseln eller utförseln inte är uppfyllda. Betydelsen av punk- ten skall emellertid även enligt förslaget vara den samma som den som gäller. Här skall påpekas, att denna punkt således är ett undantag från den selektiva kontroll som annars skall göras. I detta fall fordras således att det föreligger anledning att misstänka att erforderliga villkor för införseln inte är uppfyllda. Utredningen an- ser inte att denna kontroll kan fullgöras på något annat, mindre in- gripande sätt. 8.2.14Barnpornografi enligt lagen om förbud mot införsel och utförsel av barnpornografi Eftersom innehav av barnpornografi kriminaliserades, ansåg man det konsekvent att förbjuda även införsel av sådant material. En av anledningarna till detta var, att huvuddelen av de barnpornografiska alster som har tagits i beslag i i samband med utredningar om barnpornografibrott ursprungligen var framställda utomlands. Även utförsel av barnpornografi kriminaliserades. Lagstiftningens utformning och omfattning fria rörlighet på den inre marknaden anfördes i huvudsak följande i förarbetena till lagändringen (prop. 1997/98:43 s. 101). Förbudet mot införsel och utförsel av barnpornografi bör gälla även med av- seende på gräns till andra EU-länder. I EG-fördragets arti- kel 30 och 34 (nuvarande 28 och 29) anges, att kvantitativa import- och exportrestriktioner samt åtgärder med motsvarande verkan är förbjudna mellan medlemsstaterna om inte annat föreskrivs i för- draget. Bestämmelserna är emellertid inte undantagslösa. Enligt artikel 36 (nuvarande 30) gäller nämligen inte dessa bestämmelser, förbud eller restriktioner för import, export eller transitering, som grundas på hänsyn till bl.a. allmän moral och intresset av att skydda människors hälsa. I förarbetena konstaterades, att något EG-rätts- ligt hinder mot detta inte förelåg, och hänvisades i samband med detta till följande mål från . I mål Conegate mot Customs & Exicise Commissioners2 ansåg beträffande pornografi, att artikel 30 kunde åbero- pas endast i den utsträckning som landets nationella lagstiftning också förbjöd produktion och försäljning av liknande produkter. Målet handlade om ett företag, som importerat sexdockor från till . Sexdockorna upptäcktes vid en tullin- spektion, beslagtogs och förverkades. anmärkte, att det var upp till varje medlemsland att avgöra vad som krävdes för att upprätthålla allmän moral inom sitt territorium, men att det var otillåten diskriminering att förbjuda import av varor som lagligen kunde produceras och omsättas i landet i fråga. I fanns inte några heltäckande förbud mot sådan handel med dylika varor, även om vissa begränsningar fanns. Congate hade därför drabbats av hårdare konsekvenser än inhemska producenter. Domstolen fann således, att det förelåg ett brott mot artikel 28, dvs. att en kvantitativ importrestriktion förelåg. Utredningen anser, att in- och utförselrestriktioner beträffande dessa varor, som även är förbjudna i , kan motiveras av arti- kel 30 i EG-fördraget och då med grund i hänsyn till allmän moral samt skydda av människors hälsa. Detta motiverar även att sådana varor får kontrolleras vid inre gräns. Utredningen kan inte se, att denna kontroll skulle kunna företas på något annat, mindre ingri- pande sätt. 2 Mål 121/85 Conegate mot Customs & Exicise Commissioners Lagstiftningens utformning och omfattning 8.2.15Varor som avses i lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor I lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor finns bestämmelser beträffande varor, som på grund av sina inneboende egenskaper medför fara för människors liv eller hälsa och som används eller kan antas användas i syfte att uppnå berusning eller annan påver- kan. Varor, vilka är förbjudna enligt lagen, får inte införas till lan- det, överlåtas, framställas, förvärvas i överlåtelsesyfte, bjudas ut till försäljning, eller innehas. Nämnda bestämmelse gäller inte i de fall, där för ett särskilt fall har meddelat tillstånd till hantering för ett vetenskapligt eller industriellt ändamål eller före- skrivit att sådant tillstånd inte krävs. Anledningen till att lagstiftningen kom till var, att flera dödsfall inträffat orsakade av varor vilka tidigare var oreglerade. Tanken var att åstadkomma ett effektivare kontrollförfarande mot nya droger. Marknaden för olika typer av droger kompletteras med nya varor. Att utreda ett ämne för att klassificera detta som hälsofarlig vara kan göras något mindre grundligt än för en klassifi- cering som narkotika. har det därför hänt, att ett ämne först klassificerats som hälsofarligt och senare efter ytterli- gare utredning omklassificerats som narkotika. Utredningens uppfattning, är att införselrestriktionerna för häl- sofarliga varor kan motiveras av bestämmelsen om undantag från den fria rörligheten för varor i artikel 30, hänsyn till människors hälsa och liv. Detta motiverar även att nämnda varor är föremål för kontroll vid den inre gränsen. Utredningen kan inte se, att detta syfte kan nås på något mindre ingripande sätt. 8.2.16Tobaksvaror vid kontroll av åldersgräns Enligt 13 § i tobakslagen får tobaksvara föras in i landet endast av den, som fyllt . Utredningen finner att även det hinder i den fria rörligheten som en kontroll kan innebära i detta fall är motive- rat av samhällets intresse av att skydda människors liv och hälsa. Lagstiftningens utformning och omfattning 8.2.17Varor som skall beskattas enligt lagen om beskattning av viss privatinförsel av tobaksvaror , , , , , , och har i anslutningsfördragen med EU fått övergångspe- rioder för att uppfylla gemenskapens minimipunktskatt på cigaret- ter. har dessutom fått en övergångsperiod för att uppfylla minimipunktskatten på övriga tobaksprodukter. har fått en övergångsperiod för att uppfylla minimipunktskatten på röktobak. som undantagen gäller får övriga medlemsstater be- hålla samma kvantitativa begränsningar för privat införsel utan yt- terligare uttag av punktskatt. Medlemsstaterna, som utnyttjar denna möjlighet, får enligt det medgivna undantaget genomföra nödvändiga kontroller, förutsatt att dessa inte påverkar en väl fun- gerande inre marknad (prop. 2003/04:117 s. 17). har utnyttjat denna möjlighet genom införande av lagen om beskattning av viss privatinförsel av tobaksvaror. Vad gäller nämnda varor, finns ett av EU uttryckligt medgivet undantag från den fria rörligheten för varor. Även tillåtligheten av kontroll vid inre gränser är uttryckligen medgiven. Utredningen anser, att även dessa varor bör omfattas av kontroll vid de inre gränserna, så länge som nämnda länders undantag gäller. Syftet med denna kontroll kan inte nås på något annat, mindre in- gripande sätt. 8.3Bör lagen även omfatta andra varor Utredningens förslag: Snus som omfattas av utförselförbud enligt förordningen om förbud mot export av snus, bör omfattas av lagen. Utredningen föreslår även att ordet export byts ut mot utförsel i den nämnda förordningen. Även illrar bör omfattas av bestäm- melserna i lagen om varukontroll vid inre gräns. Utredningens bedömning: Utredningen anser inte att grund föreligger för att explosiva ämnen, strålkällor eller CITES-djur och växter skall omfattas av lagen om kontroll av varor vid inre gräns. Nedan tar utredningen ställning till frågan huruvida även andra va- ror, än de som angetts i avsitt 8.2 bör kontrolleras vid inre gräns (avsnitten 8.3.1–8.3.5). Lagstiftningens utformning och omfattning I artikel 8a i direktiv /622/EEG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om märkning av tobaksvaror, såsom det ändrats genom direktiv /41/EEG, föreskrevs att medlemsstaterna skall utfärda förbud mot att tobak för användning i munnen släpps ut på marknaden. Detta förbud tas också upp i artikel 8 i direktiv /37/EG, som upphäver och ersätter ovan nämnda direktiv. I nämnda artikel återfinns nu förbudet och det nämns vidare att förbudet inte skall påverka tillämpningen av bestämmelserna i arti- kel 151 i Anslutningsakten för , och . En- ligt artikel 151 och bilaga XV i anslutningsfördraget gäller förbudet i artikel 8 inte i . I anslutningsfördraget föreskrivs också att skall vidta nödvändiga åtgärder för att se till att snus inte släpps ut på marknaden. Det finns således EU-bestämmelser, som begränsar den fria rör- ligheten av snus. I förhandsavgörande i mål konstaterade domstolen, att förbudet mot saluföring av to- baksvaror för användning i munnen i artikel 8 i direktiv /37/EG utgör en sådan restriktion som avses i artikel 28 i EG- fördraget. Emellertid ansåg domstolen, att förbudet var motiverat enligt artikel 30 i EG-fördraget med hänsyn till skyddet av männi- skors hälsa. Med anledning av åtagandet i anslutningsfördraget har förord- ningen (1994:1266) om förbud mot export av snus (snusförord- ningen) utfärdats. Med export avses här utförsel till ett annat EU- land. I förordningen anges, att varor för användning i munnen, helt eller delvis framställda av tobak, med undantag för sådana varor som är avsedda att rökas eller tuggas, inte får exporteras till en medlemsstat i Europeiska unionen, som utfärdat förbud mot att varorna släpps ut på marknaden. Förbudet gäller inte varor, som resande för med sig och som är avsedda för deras personliga bruk eller som gåva för personligt bruk. Otillåten utförsel av snus omfattas av straffbestämmelsen i 3 § tredje stycket 1 smugglingslagen. Av ovan nämnda direktiv och undantag i anslutningsfördraget framgår, att har erhållit ett permanent undantag från förbu- det mot snus samt att åtagit sig att vidta nödvändiga åtgär- der för att se till att snus inte släpps ut på marknaden i de medlems- 3 Mål C-434/02 Begäran om förhandsavgörande, Lagstiftningens utformning och omfattning starter, där direktivet tillämpas fullt ut. För att helt skall ha uppfyllt sitt åtagande, torde en bestämmelse, som ger kontrollbefogenheter vid inre gräns vad avser utförsel av snus er- fordras. Avsaknaden av en sådan kontrollbefogenhet medför, att det kan ifrågasättas om har uppfyllt sitt åtagande att vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa att snus inte släpps ut på marknaden i de EU-länder som omfattas av förbudet. Utredningen anser därför att även snus skall omfattas av inregränslagen. Som nämns ovan, omfattar förbudet i snusförordningen inte utförsel av snus för privat bruk. Det som inregränslagen skall omfatta enligt utredningens förslag är således kommersiell utförsel av snus. Rådets förordning (EG) nr 998/2003 av om djur- hälsovillkor, som skall tillämpas vid transporter av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte och om ändring av rådets direktiv /65/EEG, omfattar även illrar. Illrar har blivit ett allt vanligare sällskapsdjur. För iller gäller på samma sätt som för hundar och katter, att de vid transporter mellan medlemsstater skall vara möjliga att identifi- era genom tatuering eller transponder samt att de skall åtföljas av ett pass som är utfärdat av en av den behöriga myndigheten för- ordnad veterinär och som visar giltig vaccination mot rabies. Illrar omfattas numera av artikel 10.2 och 10.3 i direktiv /65/EEG. Av nämnda artiklar framgår att illrar för att få förekomma i handeln skall uppfylla kraven i artiklarna 5 och 16 i förordning 998/2003, vilket bl.a. innebär att de skall vara möjliga att identifiera och ha pass. Utredningen anser, att även iller bör omfattas av inregränslagen då krav på pass gäller för dessa djur vid förflyttningar mellan med- lemsstaterna, både i egenskap av sällskapsdjur och för djur som fraktas av kommersiella ändamål. Illrar bör nämnas i lagen under samma punkt som hundar och katter. Lagstiftningens utformning och omfattning () har inkommit till För- svarsdepartementet med ett yttrande, som bl.a. innehåller en fram- om att inregränslagen även skall omfatta kontroll av explo- siva varor. Detta ärende har överlämnats till . har numera övertagit SÄI:s uppgifter. Av lag (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor framgår, att tillstånd krävs för att hantera eller importera explosiva varor. Vidare gäller, att regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, får om det behövs från brand- eller explosionssyn- punkt meddela föreskrifter om att annat särskilt krav skall gälla för hantering eller import av brandfarliga eller explosiva varor. Frågor om tillstånd, när det gäller import av explosiva varor, skall prövas av , vilket framgår av förordning (1988:1145) om brandfarliga och explosiva varor. Av nämnda förordning fram- går även att med explosiva varor förstås varor som består av eller innehåller explosivämnen. Med explosivämnen avses fasta eller fly- tande ämnen eller blandningar av sådana ämnen som kan bringas till snabb kemisk reaktion, varvid energi frigörs i form av tryckvolym- arbete eller värme. Med fyrverkeripjäser avses explosiva varor som innehåller pyrotekniska ämnen, avger ljus- eller ljudeffekter och är avsedda för nöjesändamål. Vissa explosiva varor utgör krigsmate- riel. Bestämmelser angående dessa finns i förordningen om krigs- materiel. För att en explosiv vara skall få hanteras eller importeras krävs, att den är godkänd av eller har gått igenom någon annan form av bedömning av överensstämmelse som skall godtas enligt avtalet om Europeiska ekonomiska samarbets- området (). Rådets direktiv /15/EEG av om harmonise- ring av bestämmelserna om utsläpande på marknaden och övervak- ning av explosiva varor för civilt bruk (s.k. explosivvarudirektivet) innehåller bestämmelser, vilka syftar till att harmonisera medlems- ländernas lagstiftningar om utsläppande på marknaden av explosiva varor. Detta i syfte att fri rörlighet skall gälla för nämnda varor. I artiklarna 9 och 10 finns bestämmelser om övervakning av överfö- ring av explosiva varor inom EU. Av artiklarna framgår, att kon- trollerna inte får ha formen av gränskontroll utan skall utföras som rutinkontroller på ett icke-diskriminerande sätt. I fall av allvarliga hot mot eller angrepp på den allmänna säkerheten till följd av olag- ligt innehav eller bruk av explosiva varor, som omfattas av direkti- Lagstiftningens utformning och omfattning vet, får en medlemsstat enligt artikel 11 vidta alla nödvändiga åt- gärder för att förebygga detta olagliga innehav eller bruk. Bestämmelserna beträffande explosiva varor för civilt bruk är så- ledes harmoniserade inom EU genom ovan nämnda direktiv. Här ska även nämnas att trädde en FN-kon- vention om märkning av plastiska sprängämnen i detekteringssyfte i kraft. hade 120 stater anslutit sig, däribland 21 av EU:s medlemsstater. Nämnda konvention har kommit till mot bakgrund av sprängningen av ett amerikanskt passagerarplan över den skotska staden 1988. Konventionen innebär i hu- vudsak, att plastiska sprängämnen skall vara märkta med spårämnen så att de går att upptäcka vid en kontroll och så att tillverkaren kan spåras. Omärkta sprängämnen skall förstöras inom viss övergångs- tid. I artikel III punkt 1 i nämnda konvention åtar sig konventions- staterna att vidta nödvändiga och effektiva åtgärder för att förbjuda och hindra förflyttning av omärkta sprängämnen till eller från dess terrorism. Utredningens uppfattning är emellertid, att det inte av detta föl- jer att kontrollerna skall ske vid inre gräns. Detta mot bakgrund av de bestämmelser som finns i det ovan nämnda explosivvarudirekti- vet. Den situation som nämns i artikel 11, i vilken undantag från förbudet mot kontroller vid inre gräns kan göras, avser enligt ut- redningens uppfattning hot som varar under en viss begränsad tid.