sou · GUB363 · 2007-01-01 00:00:00 — har dock i allmänna råd8 defi- nierat rättsintyg som ett utlåtande av en läkare som grundar sig antingen på läkarens egen eller annan läkares undersökning av en misstänkt eller ett brottsoffer (målsägande) eller på uppgifter i en patientjournal angående en misstänkt eller ett brottsoffer och som är avsett att användas som bevis i brottsutredning eller i rättegång. I 1 § lagen (2005:225) om rättsintyg i anledning av brott (rätts- intygslagen), som trätt i kraft , definieras rätts- intyg numera som sådana skriftliga medicinska utlåtanden av läkare eller tandläkare som inhämtas av polismyndighet eller åklagar- myndighet i syfte att användas i en brottsutredning eller som bevis i en rättegång i anledning av brott. Rättsintyg och de läkarundersökningar som föregår dem fyller en viktig funktion när det gäller att upptäcka, utreda och lagföra brott, men även i fråga om att utesluta att brott har blivit be- gångna9. Polis och åklagare kan genom intygen få veta om de medicinska fynden talar för eller emot ett visst händelseförlopp. På så sätt kan ett intyg delvis ligga till grund för åklagarens beslut att väcka åtal och utgöra ett viktigt bevismedel i rätten. I andra fall kan intyget leda till att förundersökningar läggs ned i ett tidigt skede. Som huvudregel grundar sig ett rättsintyg på en läkarunder- sökning av målsäganden eller den misstänkte gärningsmannen, där det är den läkare som utfärdar intyget som också har utfört under- sökningen. Det är dock vanligt att frågan om rättsintyg inte är den första som aktualiseras efter det att någon har skadats. Ofta upp- söker den skadade personen tämligen omgående sjukvården för behandling, medan det kanske dröjer , veckor eller ännu längre innan någon – vanligen polisen eller åklagaren – väcker 8Rättsintyg vid utredning av vålds- och sexualbrott, SOSFS 1997:5 (M), punkt 1 9Ny ordning för utfärdande av rättsintyg (prop. 2004/05:64) s. 8 f frågan om ett rättsintyg. kan skadorna i större eller mindre utsträckning vara läkta. Ett rättsintyg kan i sådana fall grunda sig på vad som dokumen- terats vid besöket hos den behandlande läkaren, som t.ex. patient- journaler och eventuella fotografier. Det är inte ovanligt att det är någon annan än den behandlande och undersökande läkaren som utfärdar rättsintyget, t.ex. en av RMV:s rättsläkare. Ett sådant intyg har dock sällan samma tyngd som ett intyg som grundar sig på en rättsläkares eller annan läkares egen undersökning. 3.3.2Vem utfärdar rättsintyg? Frågan om vem som har rätt att utfärda rättsintyg har tidigare inte varit reglerad. Såväl rättsläkare vid en rättsmedicinsk avdelning inom RMV som läkare inom den offentligt bedrivna eller enskilda sjukvården har utfärdat sådana intyg. Rättsläkarna inom verket är specialister på rättsmedicin, medan detta vanligen inte gäller andra läkare som utfärdar rättsintyg. gäller dock en ny ordning för utfärdande av rättsintyg. Vid en översyn konstaterades att kvaliteten på de intyg som ut- färdas inom hälso- och sjukvården ibland inte har motsvarat de krav man bör ställa på dem10. Bristerna har bestått bl.a. i att skadorna ibland varit bristfälligt beskrivna, att det ibland saknats slutsatser om tid och sätt för skadornas uppkomst eller att slutsatserna varit felaktiga samt att det har förekommit spekulativa påståenden. Andra problem har varit att medicinska termer inte alltid har förklarats och att intygens struktur inte varit enhetlig. Anledningen till dessa brister har sannolikt varit bl.a. att många olika läkare har utfärdat rättsintyg och att många av dem utfärdat endast ett fåtal intyg. Regeringens slutsats var att de läkare som utfärdar rättsintyg måste ha en hög kompetens och tillräcklig erfarenhet för uppgiften. De skall bl.a. kunna göra relevanta medicinska bedömningar av skador och deras uppkomst och dessutom dokumentera detta på ett lättförståeligt sätt11. Uppgiften att utfärda rättsintyg har därför koncentrerats till läkare som är särskilt kvalificerade för den. RMV har fått huvudansvaret för verksamheten och givits rätt att ta ut en 2004/05:64 s. 11 f. 2004/05:64 s. 13 avgift för de intyg som utfärdas av verkets personal och de läkare som verket träffat särskilda avtal med (se nedan). Enligt 2 § rättsintygslagen är det som huvudregel läkare vid rätts- medicinsk avdelning inom RMV eller läkare som för uppgiften har särskilt avtal med verket som skall utfärda rättsintyg. Detta gäller främst om de skador m.m. som intyget avser kan vara av betydelse vid utredning om brott som kan antas leda till annan påföljd än böter. Om det finns särskilda skäl får dock rättsintyg inhämtas från annan läkare med tillräcklig kompetens. Enligt förarbetena kan det t.ex. handla om fall där det krävs omedelbara vårdinsatser och det är lämpligt att samma läkare behandlar patienten och utfärdar rätts- intyget12. Ett annat exempel kan vara sexualbrott, där det kan krävas en omedelbar undersökning för att säkra spår. Den som skäligen kan misstänkas för ett brott som kan ge fängelse får kroppsbesiktas i syfte att utröna omständigheter som kan vara av betydelse för utredning om brottet (28 kap. 12 § rättegångs- balken)13. Kroppsbesiktning är ett tvångsmedel som enligt huvud- regeln beslutas av förundersökningsledaren, åklagaren eller rätten. Undersökningen omfattar kroppens yttre och kroppsöppningarna, och den inkluderar provtagning från kroppen och undersökning av proven. I 4 § rättsintygslagen anges att en läkarundersökning i syfte att utfärda ett rättsintyg som avser en målsägande inte får utföras utan dennes samtycke. framhölls i allmänna råd (punkt 5.3) att målsäganden måste lämna sitt medgivande till undersökningens alla moment. Målsägandens samtycke har be- tydelse även när det gäller själva utlåtandet. Enligt 5 § rättsintygs- lagen får som huvudregel ett rättsintyg annars inte utfärdas. Detta gäller dock inte vid misstanke om brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse eller vid vissa andra brott mot någon som inte har fyllt . Inte heller gäller kravet på samtycke till utlåtandet om sekretessbelagda uppgifter med målsägandens samtycke redan har lämnats till polisen eller åklagaren. 2004/05:64 s. 59 13Se även särskilda bestämmelser för kroppsbesiktning genom tagande av salivprov för DNA-analys Även om en undersökning av en person som misstänks för brott inte varit i form av en kroppsbesiktning enligt , kan utlåtande avseende denne utfärdas utan samtycke. En förut- sättning är dock att det är fråga om misstanke om brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse eller vissa andra brott mot någon som inte har fyllt . 3.4Brottsplatsundersökningar och domstolsförhandlingar m.m. Vid sidan av dödsfallsutredningar och rättsmedicinska kropps- undersökningar har de rättsmedicinska avdelningarna flera andra uppgifter, bl.a. brottsplatsundersökningar och sakkunniguppdrag vid domstolarna. I många fall där någon har avlidit och brott kan misstänkas, kontaktas rättsläkaren av polisen för att delta i under- sökningen av brottsplatsen. Rättsläkarna har för detta arbete ett roterande jouransvar inom respektive upptagningsområde. Eftersom de rättsintyg och utlåtanden i dödsfallsutredningar som rättsläkarna utfärdar ofta åberopas som bevis i rättegångar är det inte heller ovanligt att rättsläkarna hörs muntligen i processen. De uppträder antingen som domstolssakkunniga (utsedda av dom- stolen), partssakkunniga (anlitade av någon av parterna; vanligen åklagaren) eller vittnen. Övriga uppgifter i den rättsmedicinska verksamheten är bl.a. rådgivning åt polis och åklagare samt hälso- och sjukvården. Personal vid de rättsmedicinska avdelningarna används också i utbildningsverksamhet. Vidare ingår rättsläkare och rättsodontolog i den svenska . Som tidigare nämnts bedrivs RMV:s rättsmedicinska verksamhet vid sex avdelningar i , , , , och . Avdelningarna har geografiska upptagnings- områden, som dock inte är fastställda i några föreskrifter eller allmänna råd, enligt följande. Avdelningen i : , och , Avdelningen i : , , län, och län, Avdelningen i : län, , och (tillsammans med avdelningen i ), Avdelningen i : län, , och , Avdelningen i : , , Väster- bottens län och , och Avdelningen i : och (tillsammans med avdelningen i ). Av följande tabell framgår antalet utförda förrättningar (ärenden) vid samtliga sex rättsmedicinska avdelningar –2005. Med rättsmedicinsk kroppsundersökning avses fall där avdelningen utfärdat rättsintyg efter att ha utfört en rättsmedicinsk kropps- undersökning. I kategorin yttranden finns de fall där avdelningen har utfärdat rättsintyg med endast journalanteckningar m.m. som grund, d.v.s. utan att själv ha genomfört undersökningen. Det totala antalet rättsmedicinska dödsfallsundersökningar har varit relativt , med drygt 5 000 ärenden . Antalet rättsmedicinska kroppsundersökningar har emeller- tid ökat . Enligt RMV beror detta sannolikt på att polisen i ökande grad blivit medveten om värdet av sådana under- sökningar samt en utvidgad service från de rättsmedicinska av- Tre avdelningar har träffat överenskommelser med berörda polismyndigheter i fråga om kroppsundersökningar (se nedan). Vid en jämförelse mellan de olika avdelningarna kan konstateras att avdelningen i utförde cirka 1 200 rätts- medicinska obduktioner, medan motsvarande siffror för avdel- ningarna i , och var cirka 900. I och utfördes drygt 700 respektive knappt 500 sådana obduktioner. Fördelningen mellan de sex avdelningarna var liknande . Även när det gäller utvidgade rättsmedicinska obduktioner hade avdelningen i flest (75) och lägst antal (11) förrättningar. Övriga avdelningar hade vardera mellan 20 och 40 sådana obduktioner . Kliniska obduktioner utförs främst vid avdelningarna i (60 stycken) och (36 stycken). Särskilt vid avdelningarna i och har kliniska obduktioner varit mycket ovanliga. Kliniska obduktioner ingår i princip inte i de rättsmedicinska avdelningarnas uppdrag. Att man ändå utför sådana obduktioner har praktiska eller ekonomiska skäl. Det kan förekomma att man från sjukvårdens sida behöver ha ett visst förhållande undersökt och belyst, utan att det finns tillräckliga skäl för att göra en polis- anmälan. De rättsmedicinska avdelningarna kan därtill få upp- dragsintäkter för utförandet av kliniska obduktioner. Avdelningarna i och har utfört flest rättsmedicinska kroppsundersökningar (659 respektive 633 stycken ). Även avdelningen i har ett betydande antal sådana ärenden (318 stycken), medan avdel- ningarna i och utförde 172 respektive 208 undersökningar . Avdelningen i utförde 20 rättsmedicinska kroppsundersökningar . De stora skillnaderna kan till viss del förklaras av att avdel- ningarna i och har kommit överens med polis- myndigheterna i respektive och län om att koppla in rättsläkare för kroppsundersökning i samband med vålds- och sexualbrott. En liknande överens- kommelse har funnits mellan avdelningen i och Polis- myndigheten i . I och finns särskilda mottagningar för rättsmedicinska kroppsundersökningar. 14 , Årsredovisning 2004, s. 8 f. Antalet yttranden skiljer sig också betydligt mellan de olika avdelningarna. hade samtliga avdelningar förutom (883 stycken) och (310 stycken) registrerat kring 50–60 sådana förrättningar vardera. Lägger man samman kategorierna yttranden och rättsmedicinska kroppsundersökningar är det således tydligt att avdelningarna i och står för flertalet av de rättsintyg som utfärdas av RMV. När det gäller medverkan vid brottsplatsundersökningar och vid rättegångar är spridningen inte lika stor mellan de sex avdel- ningarna. Avdelningen i medverkade dock inte vid någon brottsplatsundersökning . Identifieringsärenden är vanligast vid avdelningarna i och (frånsett arbetet i anledning av flodvågskatastrofen i : 85 respektive 65 ). Den stora ökningen av antalet identifieringar beror främst på flodvågskatastrofen . Av 718 identifieringar var 482 relaterade till arbetet i anledning av katastrofen. Handläggningstiderna för rättsmedicinska kroppsundersök- ningar har varit tämligen konstanta. Mediantiderna för handläggningen av kroppsundersökningar – uppgick till 8, . Motsvarande medelvärden uppgick till 17, . För rättsmedicinska obduktioner uppgick mediantiderna åren 2003–2005 till 40, . Motsvarande medel- värden var 55, . För utvidgade rätts- medicinska obduktioner uppgick mediantiden – 2005 till 40, , medan den genomsnittliga handläggningstiden var 50, . Anledningarna till handläggningstiderna för dödsfallsutredningar är främst den ökade efterfrågan på rättsmedicinska tjänster och bristen på rättsläkare (se nästa avsnitt). Med anledning av rättsintygsreformen kommer de rätts- medicinska kroppsundersökningarna att bli avsevärt fler . RMV har uppskattat det totala antalet rättsintyg i landet till cirka 10 000 stycken. Av dessa beräknas cirka 8 000 utfärdas av verkets personal eller av de läkare verket träffat sär- skilda avtal med. Vid de rättsmedicinska avdelningarna arbetar sammanlagt cirka 100 personer, motsvarande cirka 95 årsarbetskrafter exklusive tjänst- och sjukledig personal. Avdelningen i är störst med knappt 30, och avdelningen i minst med knappt 10 anställda. Avdelningarna i , och har mellan 15 och 20 medarbetare, medan avdelningen i är något mindre. Den rättsmedicinska verksamheten kretsar i stor utsträckning kring läkare med specialistkompetens i rättsmedicin, s.k. rätts- läkare. I 4 kap. 1 § förordningen (1998:1513) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område anges att för specialistkompetens krävs att läkaren genomgår vidareutbildning för att förvärva de kunskaper, färdigheter och förhållningssätt som före- skrivits för den aktuella specialistkompetensen. Kompetensen förvärvas genom tjänstgöring som läkare under handledning och deltagande i kompletterande utbildning (ST-tjänstgöring). Social- styrelsen fastställer med stöd av 4 kap. 3 § målbeskrivningar i fråga om vilka kunskaper, färdigheter och förhållningssätt som gäller för varje specialistkompetens, bl.a. rättsmedicin. Antalet läkare vid var och en av de rättsmedicinska avdelningarna varierar mellan 2 och 10. Drygt hälften av dessa är anställda som överläkare eller avdelningsläkare och är specialister i rättsmedicin. RMV har vidare sammanlagt cirka 10 ST-läkare anställda vid av- delningarna, d.v.s. läkare under pågående specialisttjänstgöring. Därutöver förekommer även underläkare utan ST-tjänst. Vid av- delningen i finns även en rättsodontolog anställd. Samtliga avdelningar utom en har en rättsläkare som chef. Förutom läkare är även bl.a. rättsmedicinska assistenter och bio- medicinska analytiker anställda vid de rättsmedicinska avdel- ningarna. De förstnämnda arbetar bl.a. med att bistå läkarna vid obduktioner, medan de sistnämnda i huvudsak har laborativa arbetsuppgifter. Vid de sex avdelningarna arbetar sammanlagt knappt 20 rättsmedicinska assistenter och cirka 15 biomedicinska analytiker. Vid samtliga avdelningar finns dessutom en sjuk- sköterska/utredare anställd. Den administrativa personalen uppgår sammanlagt till drygt 20 personer. För utfärdande av rättsintyg enligt den nya ordningen (se avsnitt 3.3.2) har RMV beräknat behovet av externa, särskilt kontrakterade läkare till 88 stycken. Inledningsvis kommer verket dock inte att kunna rekrytera tillräckligt många läkare för att svara mot behovet. Som tidigare nämnts (avsnitt 3.2.5) har RMV genom 20 § lagen (1995:832) om obduktion m.m. och 3 § förordningen (1996:613) med instruktion för bemyndigats att meddela föreskrifter om krav på särskild läkarkompetens för att utföra en rättsmedicinsk undersökning. I sina föreskrifter om rättsmedi- cinska undersökningar av avlidna (punkt 1) anges också att verket beslutar om krav på särskild läkarkompetens för att utföra en sådan rättsmedicinsk undersökning som avses i obduktionslagen. Enligt verkets interna föreskrifter och riktlinjer15 skall en utvid- gad rättsmedicinsk obduktion utföras av en rättsläkare eller en erfaren ST-läkare. Det är avdelningschefen som efter visst samråd beslutar när en ST-läkare fått tillräcklig erfarenhet. Som tidigare nämnts (avsnitt 3.2.7) gäller vid utvidgade rättsmedicinska obduk- tioner som huvudregel ett tvåläkarförfarande. Om en ST-läkare utför obduktionen skall den andra läkaren vara rättsläkare. RMV har dock inte beslutat om krav på särskild läkarkompetens för att utföra rättsmedicinska likbesiktningar och rättsmedicinska obduktioner. Det har rått brist på rättsläkare i . Enligt RMV har detta sin grund i att rekryteringsfrågan var eftersatt innan verket bildades och att det var oklart vem som skulle ha det framtida huvudmannaskapet för verksamheten16. Rekryteringen av läkare till det rättsmedicinska området har dock varit en prioriterad uppgift, i enlighet med de årliga regleringsbreven för RMV. På grund av detta genomgår förhållandevis många läkare vid de rättsmedicinska avdelningarna. Dessutom rekryteras rättsläkare från andra länder. Antalet rättsläkare skall mot bak- grund härav kunna öka avsevärt. har RMV en bemanningsplan för an- talet specialister i rättsmedicin inom verket som helhet och per avdelning. utarbetades ett underlag för ett mer lång- siktigt mål och en strategi för rättsläkarförsörjningen. Underlaget har resulterat i en policy och norm för framtida rättsläkar- bemanning av de sex rättsmedicinska avdelningarna. 16Se Läkarbemanning vid de rättsmedicinska avdelningarna (RMV-policy nr 2005-01) skall antalet specialister i rättsmedicin för verket som helhet uppgå till mellan 30 och 35, varav 8–9 skall tjänstgöra vid avdelningen i , 4–5 i , 3 i och vardera 5–6 vid av- delningarna i , och . Arbetsbelastningen anges av RMV variera kraftigt mellan olika läkare. har fastställts utifrån vad som kan anses vara en normal arbetsinsats i kärnverksamhet, utbildning, handledning, forsknings- och utvecklingsarbete samt avdelnings- och verksövergripande utvecklingsarbete. Bemanningsnormen har kompletterats med en strategi för rek- rytering av rättsläkare17. Syftet med strategin är att uppnå bemanningsnormen. De åtgärder som skall vidtas är bl.a. att fortsätta med statushöjande åtgärder för RMV i allmänhet och den rättsmedicinska verksamheten i synnerhet, öka utrymmet för forskning och utveckling i takt med att beman- ningsnormen börjar uppfyllas, upprätthålla kontakter med tidigare anställda rättsläkare, genomföra systematiska avslutningssamtal för att samla erfarenhet som kan motverka avgångar, fortsätta med pröva-på-anställningar, projektarbeten och korta praktikanställningar tidigt i läkarutbildningen, visa intresse för anställningar av rättsmedicinska specialister från andra länder, erbjuda konkurrensmässiga löne- och anställningsvillkor, erbjuda attraktiv utbildning och hög kvalitet i handledning, och utarbeta rekryteringsstrategier även på avdelningsnivå. 3.9Finansiering av den rättsmedicinska verksamheten uppgick kostnaderna för den rättsmedicinska verksam- heten till , vilket innebar en ökning med jämfört med . Huvuddelen av ökningen (9,) är dock hänförlig till extra- kostnader till följd av flodvågskatastrofen i . RMV har fått ersättning av och polisen för dessa kost- nader. Beloppet inkluderar verksgemensamma kostnader som fördelats per verksamhetsgren utifrån antalet anställda. 17 Se bilaga till verksamhetsplan för Den genomsnittliga kostnaden för en rättsmedicinsk obduktion beräknas av RMV till , medan en utvidgad rättsmedi- cinsk obduktion kostar . För kroppsundersökningar, brottsplatsundersökningar och domstolsförhandlingar beräknas kostnaden per styck till 3 800, 2 500 respektive . Den rättsmedicinska verksamheten är i allt väsentligt anslags- finansierad. uppgick dock – med anledning av insatserna efter flodvågskatastrofen – uppdrags/avgiftsintäkterna till nästan . och 2003 var motsvarande siffror 3,2 respektive . Intäkterna avser bl.a. balsa- meringstjänster åt begravningsbyråer, leveranser av donerade väv- nader samt utbildningsinsatser. Avdelningarna har också möjlighet att ta betalt för de kliniska obduktioner man utför. kommer uppdragsintäkterna att öka, i och med att RMV får ta ut avgifter för utfärdande av rättsintyg. Polisen betalar enligt den nya ordningen för ett intyg. De läkare som särskilt kontrakteras för att utfärda rättsintyg kommer av verket att få ett årsarvode om samt 2 000 (om läkaren också genomför undersökningen) eller (om intyget grundas på journalanteckningar m.m.) för varje rättsintyg. Därtill kommer vissa kostnadsersättningar. 3.10Det rättsmedicinska kvalitets- och utvecklingsrådet Inom det rättsmedicinska området bedrivs det övergripande kvali- tetsarbetet i ett kvalitets- och utvecklingsråd (RM-KUR). Även de rättskemiska och rättsgenetiska verksamheterna är representerade i rådet. Rådet består i övrigt av representanter från olika yrkes- kategorier vid de sex rättsmedicinska avdelningarna. Dessutom är ett par av verkets uppdragsgivare representerade. Kvalitetsarbete utförs också i särskilda arbetsgrupper. En arbets- grupp har tagit upp frågan om större enhetlighet i de rättsmedi- cinska rapporterna. lämnade gruppen ett förslag till RM- KUR. Sedan förslaget genomförts har rapporterna vid de olika avdelningarna ett likartat utseende och formuleringarna om sanno- likhet i bedömningarna och kriterierna för klassificering av döds- sätt en bättre samstämmighet. Dessutom har verket samordnat sina sannolikhetsskalor med . En annan arbetsgrupp ser över den rättsmedicinska process- beskrivningen. Inriktningen är att ersätta denna med en vägledning för det rättsmedicinska utredningsarbetet. Vägledningen kommer att omfatta såväl obduktioner som rättsodontologi och rättsmedi- cinska kroppsundersökningar. Såvitt avser obduktionsverksam- heten innehåller vägledningen detaljerade anvisningar av tillväga- gångssätt vid olika typer av dödsorsaker. Arbetet med vägledningen beräknas vara klart . Kvalitetsarbete i olika former bedrivs naturligtvis även regionalt, vid de sex rättsmedicinska avdelningarna. Enligt 11 § förordningen (1996:570) med instruktion för Social- styrelsen avgör råd för vissa rättsliga sociala och medicinska frågor (det s.k. rättsliga rådet) bl.a. rättsmedicinska ärenden. behandlade rådet fyra dödsfallsutredningar och en kroppsundersökning och två dödsfallsutredningar. Med rättsmedicinska ärenden avses enligt rådets arbetsordning även utlåtande angående alkoholkoncentration i blodet vid fram- förande av fordon och utlåtande angående faderskap till barn. 4De rättskemiska och rättsgenetiska verksamheterna Enligt 1 § förordningen (1996:613) med instruktion för Rättsmedi- cinalverket (RMV) är verket central förvaltningsmyndighet för bl.a. de rättskemiska och rättsgenetiska verksamheterna. I 2 § anges att RMV särskilt skall svara för rättskemiska och rättsgenetiska under- sökningar. Avdelningen för rättskemi och rättsgenetik (avdel- ningarna för rättskemi och rättsgenetik slogs samman) finns i och är en del av Linköpingsenheten. I enheten ingår även den rättsmedicinska avdelningen i . Den rättskemiska verksamheten går i huvudsak ut på att i bio- logiskt material undersöka förekomsten av alkoholer, läkemedel, narkotika och gifter, främst i rättsliga sammanhang. Inom ramen för detta uppdrag avger avdelningens personal yttranden och uppträder som sakkunniga i domstolarna. Den rättsgenetiska verk- samheten går i huvudsak ut på att utföra faderskapsunder- sökningar. Man gör även analyser i familje- och släktutredningar samt analyser för att identifiera avlidna. Avdelningen för rättskemi och rättsgenetik bedriver även forsknings- och utvecklingsverksamhet och samarbetar med bl.a. universitet och andra myndigheter. Man lämnar råd och undervisar personer som är verksamma inom närliggande områden och återför på så sätt sin kunskap om t.ex. drogmissbruk till de organ i samhället som arbetar med dessa frågor. Avdelningen är represen- terad i nationella och internationella nätverk som på ett över- gripande plan arbetar med frågor som har anknytning till verk- samheten. På det rättskemiska området består uppdragsgivarna främst av RMV:s rättsmedicinska avdelningar, Kriminalvården och polisen.