sou · GUB359 · 2007-01-01 00:00:00 — Medan tonvikten invandrar- politiska reformer och statliga stödåtgärder principiellt låg på invandrarorganisationernas demokratiska deltagande och inflytande fokuserar den offentliga bidragsverksamheten på projektstöd för föreningar med integrationsfrämjande aktiviteter riktade mot anställningsbarhet. Den idémässiga grunden för stödet till invandrarorganisationerna har således ändrats från en föreställning, , om potentiellt autonoma korporativa aktörer i det civila samhället (Borevi 2002, 2004; Soininen 1999) mot en föreskriven roll som marknadsorienterade intressenter i syssel- sättningsprojekt och lokala och regionala utvecklingspartnerskap (se vidare 2004; och 2005). Den svenska modellens politiska praxis, driven av en fördel- ningspolitisk ideologi och strävan mot ett jämlikt utfall har även inom integrationspolitikens domän fått ge vika för en ideologi och praxis driven av marknadsekonomiska incitament och som fokuse- rar på lika möjligheter. Det vill säga att skapa en rättvis spelplan (som det yttrycks i liberal anglosaxisk terminologi) för individer- nas aktörskap. Ett betydande mått av social ojämlikhet anses utifrån detta synsätt vara ett sunt incitament för innovation, entre- prenörskap och individuell karriärsmotivation. Men det måste ska- pas institutionella och strukturella betingelser för fair play även för dem som av historiska och strukturella orsaker har kommit att exkluderas från spelplanen. Det vill säga reella möjligheter för individen att inkluderas i spelet och därmed öka sitt kulturella och sociala kapital. Den sociala exkluderingen i Statens roll blir i detta sammanhang att bidra till att eliminera historiskt ackumulerade hinder för att marginaliserade grupper skall kunna fungera som aktörer och entreprenörer i ett marknads- styrt samhälle. Vissa åtgärder har haft en påtaglig strukturomvandlande inriktning. Det gäller till exempel lokalisering av nya högskolor till , samt till och i med inriktning på att motverka utsatta stads- delars segregering, etnisk marginalisering och social exkludering. Det gäller valfrihetsreformen i skolan med syfta att ge unga ett vidare fält för att individuellt förvalta och ackumulera sitt utbild- ningskapital. Det ambitiösa (2002) lanserades som en mer tidsbegränsad åtgärd i syfte att uppgradera utbildningsnivån på bred front, inklusive åtgärder riktade mot invandrade vars utbildning eller kvalifikatio- ner hade blivit föråldrade bland annat som följd av långa perioder av uteslutning från arbetsmarknaden. Statliga direktiv som gett regionala och lokala tillväxtprogram ett bindande ansvar för att främja jämställdhet, mångfald och integration kan ses som en strä- van att öppna den postnationella workfare-regimens partners- kapsdrivna utvecklingsmodell och institutionella och organisato- riska ramar för nya aktörer, inklusive till exempel invandrarorgani- sationer och så kallade etnicitetsdrivna företag (se för exempel 2004). Arbetets etniska delning och den rasialiserade exkluderingen: några trender Hitintills har integrationspolitiken och dess programmatiska kopp- ling till den nya näringslivspolitikens normer och institutionella praktiker dock inte kunnat bryta marginaliseringen i förhållande till arbetsmarknaden som framstått som ett av det svenska samhällets mest kontroversiella sociala problem . Tvärtom tyder ett antal trender på perma- nentandet av en rasialiserad exkludering av ett omfång och en karaktär som skiljer sig markant från den etniskt delade arbets- marknaden under den svenska modellens glansdagar (se vidare i Schierup, och Castles 2006, kapitel 8). I det följande sam- manfattar jag några av dessa tendenser. Den sociala exkluderingen i Högre arbetslöshet och lägre sysselsättning bland invandrade är de indikatorer på den svenska arbetsmarknadens etniska delning som är bäst belysta, åtminstone till sina allmänna drag. Dock är det fortfarande ont om djupgående undersökningar som diskuterar orsakerna bakom de växande klyftorna i form av strukturell och institutionell förändring. Även om utlandsföddas arbetslöshet har sjunkit något i takt med den minskade arbetslösheten så har snedfördelningen mellan infödda och utländskt födda inte blivit mindre iögonfallande. Således var andelen arbetslösa i arbetskraften bland inrikes födda i 2004, men bland utlandsfödda (2005: 21). Detta ger dock enbart en genomsnittlig bild. Det är i själva verket främst invandrade och medborgare med bakgrund utanför OECD-området som drabbas. Till exempel, var sannolikheten för arbetslöshet bland utlandsfödda afrikaner och asiater som varit i mellan fem och fyra gånger större än för infödda. Även när man konstanthåller en rad egenskaper som individernas utbildning, ålder, civilstånd och kön är risken att bli arbetslös dubbelt så stor – vistelse för denna grupp (2005: 21). Kontrasten mellan utrikes och inrikes födda, blir emellertid extra tydlig när man beaktar den markerade minskningen av sysselsätt- ningen . Även här finns det stora skillnader mellan olika grupper av utlandsfödda med personer födda i , eller europeiska länder utanför EU-15 som särskilt utsatta.TPF11FPT I likhet med i andra gamla invandringsländer i , som , och har, , de växande sysselsättningsproblemen för invandrade i åtminstone del- vis hängt samman med utflyttningen av jobb till nya industrizoner globalt. Detta har, i likhet med rationalisering och teknologisk utveckling, särskilt drabbat jobb inom traditionella basindustrier som sysselsatt flest invandrade. Det är viktigt att beakta etnisk dis- kriminering i detta sammanhang. Diskriminering avseende tillgång till internutbildningar samt diskriminering i samband med rekryte- ring till arbetsorganisationer med attraktiva arbetsförhållanden kan leda till varaktig inlåsning av anställda med utländsk bakgrund i an- ställningar i konkurrensutsatta yrkesghetton med fysiskt och 11TP PT För deltaljerade uppgifter se till exempel årsböcker och för en mera detaljerad analys Schierup (2006, kap. 8). Den sociala exkluderingen i psykiskt påfrestande arbetsbetingelser (Schierup och 1994). Flyktingar som fick uppehållstillstånd hade en särskilt problematisk situation och upplevde växande svårigheter att etablera sig på den reglerade, och alltmer exkluderande, formella svenska arbetsmarknaden. Detta hänger sannolikt ihop med ändrade institutionella ramar för flyktingmot- tagandet (se till exempel diskussionen i Schierup 1991c). Men det handlar även om diskriminerande praktiker i samband med inför- seln av arbetsorganisationer som genererar etniskt homogena ar- betsgrupper (1996). Detta leder mot en fördjupning av den ojämna etniska arbetsdelningen inom och mellan arbetsgrupper och företag (Schierup och 1994; för ett alternativt perspek- tiv se Bevelander 2000; 1999; et al. Företagsledare verkar ofta bortse från kompetens och kvalifika- tioner hos utlandsfödda från icke EU-länder (2002: 41ff). Detaljerade registerstudier visar att det inte går att för- klara låg sysselsättning och hög arbetslöshet bland utländskt födda med graden av utbildning. Visserligen har utbildning betydelse men i mycket mindre grad när det gäller utlandsfödda än infödda, och vissa kategorier av utlandsfödda är klart mer utsatta än andra (se vidare till exempel och 2001; Riksrevisions- verket 1992; Spalloni 1994; Schierup och 1994; och 1995; Bevelander 2000; Hjerm 2002a). Lägsta formella utbildningsnivån finner man bland utländskt födda från andra nor- diska länder, som dock har en stark position på den svenska ar- betsmarknaden. Däremot är till exempel män födda i och markant missgynnade när det gäller sysselsättning, trots att de har en utbildningsnivå som motsvarar svenskfödda mäns. Kvin- nor med samma icke-europeiska ursprung har en utbildningsnivå som motsvarar den för kvinnor från andra nordiska länder men en mycket sämre arbetsmarknadsposition (2002: 41ff). Vidare tycks LAS (Lagen om anställningsskydd) i praktiken bidra till en form av indirekt institutionell etnisk diskriminering (2002: 40ff). Vid företagsnedläggningar eller nedskärningar drabbas särskilt anställda med invandrarbakgrund då de ofta har kortare anställningsperioder än infödda. Personer som kom till som flyktingar är sär- skilt utsatta för denna indirekta diskriminering. Utlandsfödda som har bott i landet används som en flytande reservarbets- kraft eller buffert på arbetsmarknaden. Den sociala exkluderingen i visar också att invandrades funktion som reservarbetskraft även drabbar individer med långa anställningstider. Mera direkt diskri- minering är därför viktig att uppmärksamma (2002: 44ff; Hjerm 2002a). Multivariata analyser som eliminerar effek- terna av invandrares överrepresentation i tillfälliga anställningar, generellt i arbetsmarknaden, och dessutom kontrollerar för ålder, kön, vistelsetid i , bransch, utbildning samt facklig hemvist visar att uppsägningsmönster under lågkonjunktur, allt annat lika, ändå drabbar utlandsfödda hårdare än infödda (Arai och 2002; 2002: 45). Detta kan inte förklaras med att de skulle tala sämre svenska (Arai, och 1999; 2002; 2002: 49). En särskild kategori med en marginaliserad position på arbets- marknaden är utlandsfödda med långa anställningstider och lång vistelse i som förtidspensioneras på grund av effekterna av dålig hälsa och i arbetsmarknadens mest påfrestande jobb (1994). Men även detta, framför Schierup, och (1994) kan delvis förklaras med tidigare diskriminering avse- ende tillgång till internutbildning och möjligheterna att avancera till mindre påfrestande och mera stimulerande och självständiga arbetsuppgifter. Etnisk arbetsdelning och yrkesghetton Befintliga statistiska undersökningar visar alltså på en markant etniskt skiktad arbetsmarknad avseende arbetslöshet och syssel- sättningsgrad. En rimlig bild av den etniska arbetsdelningens och ojämlikhetens faktiska komplexitet fordrar emellertid detaljerade bransch- och företagsspecifika studier samt studier av skiktning och reorganisering av olika branscher (se dock 1978; Schierup och 1994). Sådana studier, särskilt av nyare datum är dock sällsynta i . Rimligtvis kan avsaknaden av studier relateras till en överfokusering som har funnits på sysselsättnings- problem och arbetsmarknadsdeltagande. Detta kan i sin tur ha sin förklaring i den invandrade arbetskraftens roll som reservarbets- kraft (de los 2001). Rapport 2002 (2002: 55 60) ger en översiktlig bild av sysselsättningens fördelning på branscher och yrkeskategorier samt en grov bild av anställningens karaktär för grupper med olika bakgrund. Anställda utrikes födda finns således Den sociala exkluderingen i främst i branscher med en hög andel okvalificerade yrken. Det vill säga där många arbetsuppgifter inte kräver några studierelaterade kvalifikationer: delar av industrisektorn, hotell och restaurang samt övrig privat service. Chansen att ha ett kvalificerat jobb är avse- värt lägre för utrikes födda i länder utanför EU (15) och EES än för inrikes födda med samma utbildningsnivå, ålder kön och civilstånd; till exempel lägre för personer födda i , som har vistats i . Rapport 2003 konkluderar dess- utom, på basis av befintliga undersökningar (se och Omars- son 2001; och 2003), att många anställda akademiker från länder utanför har fastnat i okvalificerade arbeten, trots att de varit i i så som (2003: 101). Missförhållanden mellan utbildning och chansen att få ett kvali- ficerat arbetet kan reproduceras och fördjupas på bakgrund av ett diskriminerande valideringssystem för utländska utbildningar. Per- soner födda utanför EU- och EES-området utsätts således för en mer rigorös bedömning än personer födda i ett EU-land (se vidare 2003: 139–56). En jämförande undersökning av invandrares arbetsförhållanden (Hjerm 2002a), på basis av (1995–2000), lägger fram ytterligare dimensioner av arbetsmarkna- dens etniska delning avseende förhållandet mellan kvalifikation, arbetets karaktär och födelseland. Således uppfattar anställda med eftergymnasial utbildning födda i och före detta mellan tre och fyra gånger så ofta som anställda med samma utbildningsbakgrund födda i att de befinner sig i anställningar präglade av jäktigt och enformigt arbete (Hjerm 2002b: 110). Dessa mönster bekräftas bland annat av en rapport från som visar på en kraftig ökning av den etniska segregeringen på arbetsmarknaden (och 2005) och att denna segregering sammanfaller med markerade inkomstklyfter (Hjerm 2001a). Atypiska jobb, bidragsberoende och fattigdom: från arbetslöshet till hyperkasualisering En viktig indikator på kvalitén på sysselsättningen för utlandsfödda är deras överrepresentation i så kallade atypiska jobb (och 2001). Det innebär närmare bestämt korta deltidsjobb Den sociala exkluderingen i och tillfälliga tidsbegränsade jobb, osäkra projektrelaterade jobb utan anställningstrygghet och härunder även jobb förbundna med mer eller mindre påtvingade offentliga syssselsättningsåtgärder. Detta medför sammantaget en lägre arbetslöshetsförsäkrings- och socialförsäkringsstandard, samt lägre och osäkra pensioner. Såväl inrikes- som utrikesfödda, kvinnor som män, är allt oftare anställda i tidsbegränsade jobb, men ökningen är mycket snabbare för utri- kes än för inrikes födda. Det gäller både utlandsfödda män och utlandsfödda kvinnor. Trenden för utlandsfödda män börjar dock från en statistiskt sett betydligt lägre nivå än för utlandsfödda kvinnor – som i särklass oftast är tidsbegränsat anställda. Utlandsfödda män har numera ungefär samma andel tidsbegränsade anställningar som inrikes födda kvinnor (2005: 22ff). Men även här beror bilden på var personerna är födda. Det ovan nämnda ULF-materialet, som redovisar ett tvärsnitt av 1990- talet, pekar på att sysselsatta födda i före detta nästan oftare än svenskfödda, och personer födda i mellanös- tern nästan fyra gånger oftare än svenskfödda, var sysselsatta i tids- begränsade jobb (Hjerm 2002a: 91 och 99). Denna markerat ojämna fördelningen gäller även efter längre tids vistelse () i . Ett större antal utlandsfödda har dessutom uteslutits helt från den formella arbetsmarknaden och arbetslöshetsförsäkringssyste- met. Ett tecken på detta är ett växande beroende av socialbidrag (se till exempel et al. 2002: 58ff). motsvarade andelen av utländskt föddas hushåll som var beroende av socialbidrag ungefär det svenska genomsnit- tet. sköt siffran i höjden (2001; 2002: 54). Detta har, liksom långtidsarbetslöshet och brist på sysselsätt- ning, främst drabbat invandrade med bakgrund utanför EU-15 och EES. Av enkätmaterial från framgår också att, –2000, personer födda i det tidigare samt i Mellan- östern och löpte över tio gånger så stor risk att vara bero- ende av socialbidrag som svenskfödda. Hög arbetslöshet, sjunkande sysselsättning samt exkludering från arbetsmarknaden och beroende av krympande överföringsin- komster från ett mer restriktivt bidragssystem har, i kontrast till , otvivelaktigt kommit att bli en av de vikti- gaste orsakerna till snabbt växande inkomstskillnader mellan svenskfödda och utlandsfödda (2002). ULF-data (2002: 37–8) –2000 visar att personer födda i , det Den sociala exkluderingen i tidigare , samt och hade inkoms- ter under socialbidragsnormen fem till sex gånger oftare än svensk- födda, vilket tycktes hålla i sig även (tio eller fler) i . Slavnic (2000; 2002) visar på situationer där dessa nya fattiga hamnar i en gråzon mellan ett allt mera restriktivt bidrags- system och de mest konkurrensutsatta och osäkra delarna av en växande informell sektor av arbetsmarknaden. Detta tycks bädda för ett tillstånd som den brittiske forskaren (1996), med ett svåröversatt begrepp, har kallat för hyper-casualisation. Det vill säga en osäker existens på marginalen av ett sviktande och alltmera disciplinerande offentligt välfärdssystem kombinerat med osäkra och otrygga arbeten inom en växande informell sektor av eko- nomin och arbetsmarknaden (se även Slavnic 2005). Dessa marginaliseringsprocesser har systematiskt drabbat invand- rade och deras barn med bakgrund i länder utan för OECD- området. De koncentreras till de segregerade storstädernas mång- etniska förorter – de så kallade utsatta stadsdelarna dit årtionden av selektiv bostadspolitik och en kärv och etniskt segmenterad urban arbetsmarknad hänvisat invandrade och deras barn, tillsammans med förtidspensionerade, sjukpensionärer, lågt avlönade ensamför- sörjare och andra socialt utsatta grupper. Här finns samband mellan etnisk segregering, bidragsberoende, fattigdom (till exempel Social- styrelsen 2006: 186–239) och en osäker och marginell koppling till den mindre reglerade delen av arbetsmarknaden, inklusive den gråa eller informella sektorn – samband som är bristfälligt utredda, trots en omfattande forskning och utredningsverksamhet om storstadsfrågor . Enligt olika internationella jämförelser har den informella eller gråa ekonomins andel i länge varit försumbar i jämförelse med den omfattande informella ekonomin i , men även mindre utbredd än i och de flesta andra länder i . Ett relativt generöst svenskt välfärdssystem har gjort den infor- mella sektorns mestadels lågavlönade servicejobb föga attraktiva för en växande grupp bidragsberoende med invandrarbakgrund, precis som för andra invånare i landet. Härmed var sannolikt den irreguljära eller informella (svarta eller gråa) arbetsmarknaden i i huvudsak begränsad till månskensarbete utfört av Den sociala exkluderingen i personer som redan hade jobb inom arbetsmarknadens formella, reglerade sektor. Men en lika viktig faktor är den höga graden av facklig organisering (se Hjarnø 2003). I stora delar av det övriga har regleringen av den informella sektorn och den irre- guljära migrationen präglats av ineffektiv statlig kontroll och åter- kommande polisrazzior (se till exempel Schierup, och Castles 2006, kap. 7). Men i och har en oreglerad arbetsmarknad och odokumenterad invandring av tradition blockerats genom fackets närvaro även på små arbetsplatser med kollektivavtal. , särskilt efter EU-utvidgningen , håller situationen på att ändras radikalt. Det finns knappast någon samlad facklig bered- skap för att handskas med nya typer av migration och den sociala situation som konfronterar migrantarbetare och gömda flyktingar i den gråzon av arbetsmarknaden som faller utanför det etablerade samarbetet mellan facken och företagarorganisationerna. Aktuellt i detta sammanhang är den gråzon som börjat växa fram på den svenska arbetsmarknaden på grundval av EU:s så kallade tjänstedi- rektiv. Företagare från de nya medlemsländerna tolkar detta direktiv som en rätt att operera i i det löneläge som gäller i det land där de är registrerade. De utländskt registrerade företagen fungerar vanligtvis som underentreprenörer till stora svenska före- tag. I många fall är det i själva verket utländskt registrerade enskilda företagare som förmedlas av särskilda rekryteringsbyråer. Men detta är ofta en täckmantel under vilken företagen dels utnyttjar invandrade arbetare till löner som ligger långt under nivåerna i svenska kollektivavtal och dels negligerar arbetstidsregleringar och säkerhetsföreskrifter, vilket i sin tur orsakar ett stort antal arbets- olyckor bland dessa nya gästarbetare (, och 2004). Denna typ av arrangemang har blivit särskilt utbredd inom byggsektorn, traditionellt ett av de mest reglerade segmenten inom den svenska arbetsmarknaden. Rekryteringsbyråer har specialiserat sig på att förmedla billig arbetskraft även till jord- bruket, till industriföretag, städ- och restaurangnäringen samt hus- hållstjänster. förekommer även en ökad oreglerad eller illegal invandring av så kallade papperslösa varav de flesta är hyperex- ploaterade med extremt låga löner och dåliga arbetsförhållanden (, och 2005). Fall har börjat dokumenteras av den undersökande journalistiken (till exempel Ernsjöö och 2004) och ett fåtal fackliga Den sociala exkluderingen i rapporter har publicerats (till exempel , och 2004). Det är bland annat frågan om det växande antal flyk- tingar som, till följd av en hårdnande svensk asylpraxis, tvingas gömma sig från polis och myndigheter och som blivit den hårdast exploaterade kategorin inom den oreglerade arbetsmarknaden. Frågan om illegal eller odokumenterad invandring är dock ett område som ännu är föga belyst i (se vidare , och 2005). I detta avseende skiljer sig från andra delar av , särskilt (se vidare i Schierup, och Castles 2006, kapitel 4, 7 och 9), där forskningen varit intensiv. Bland annat har man funnit hur den formella och den informella ekonomiska sektorn flätats samman när det gäller den oreglerade invandringens funktion. Ett antal europeiska studier (t.ex. Veiga 1999; Malheiros 1999; Fakiolas 2000) visar till exempel hur nätverk av stora affärsbanker, handelshus, byggföretag, indu- strigrupper och olika statliga intressen systematiskt skjuter över risker och kostnader på underentreprenörer med invandrarbak- grund som opererar inom olika nischer av arbetsmarknaden. Dessa underentreprenörer anlitar i sin tur arbetskraft inom socialt margi- naliserade etniska minoritetsnätverk (till exempel Mitter 1986; för del, se även Slavnic 2005) eller bland mer eller mindre rätts- och rättighetslösa odokumenterade (och illegaliserade) migrantarbetare. Det är alltså i huvudsak osäkra låglönejobb i mindre företag som besätts med odokumenterade invandrade arbetare. finner det svårt att direkt anlita icke doku- menterad arbetskraft på grund av strängare statlig kontroll, interna byråkratiska procedurer, fackligt motstånd och prestigehänsyn (Fakiolas 2000: 64). Men när mindre firmor inom den informella sektorn utför legoarbete åt större företag i den formella sektorn förs det ackumulerade värdet från överexploatering av odoku- menterade arbetare uppåt i företagshierarkierna. Just de odoku- menterades dolda existens är en förutsättning för den grad av flexibilitet som oreglerad invandring erbjuder. bibe- hålls denna funktion för företagen av ett kontinuerligt förtryck i samhället utanför arbetsplatsen, i form av polisrazzior och utvis- ningar som förhindrar organisering och förvärvande av sociala, civila och politiska rättigheter. Denna regim bidrar till att upprätt- hålla de dolda invandrade arbetarnas underordnade position inom hierarkin av bolag och deras underentreprenörer. I – liksom inom EU i övrigt – utgörs den vidare kontex- ten för exploateringen av gömda flyktingar av en långdragen poli- Den sociala exkluderingen i tisk patt-position i förhållandet mellan helt eller delvis motstridande intressen (se vidare Schierup, och Castles 2006, kap. 3 och 10). Parallellt med ett markerat uppsving för svensk ekonomi har nyliberalt orienterade politiker, intellektuella och företrädare för näringslivet med jämna mellanrum propagerat för en liberal kosmopolitism med historisk precedens i den tidiga efterkrigstidens honnörsord om fritt folkutbyte. Man har deklarerat en generell öppenhet för en ekonomiskt betingad invandring, men numera med en de facto havererad Genèvekonven- tion i barlasten. Således presenterar (se till exempel Fahimi 2001) ett öppnande mot den globala arbets- marknaden och en förnyad import av arbetskraft som en förut- sättning för fortsatt ekonomisk växt och social välfärd, men även som en mänsklig rättighet för prospektiva arbetsmigranter. Detta framhålls som motmedel mot en diskriminerande kontrollpolitik, en hyperreglerad arbetsmarknad och fackliga monopol. Nyliberalt- nykonservativt orienterade politiker argumenterar för en förnyad arbetsmarknadsrelaterad invandring till . Men , menar man, innebär inte detta nödvändigtvis den inkludering under det generella välfärdssystemets paraply som har varit ett fundament för svensk invandrings- och invandrar-/integrationspolitik sedan Andra (se till exempel 2005).