sou · GUB347 · 2007-01-01 00:00:00 — Ögonundersökning enligt lagen (1999:216) om ögonundersökning vid misstanke om vissa brott i trafiken är ett viktigt hjälpmedel för polisen för att kunna konstatera att det föreligger skälig misstanke om drograttfylleri och sedan kunna styrka brottet genom blodprov. Till skillnad från vad som gäller för att ta ett sållningsprov förutsätter en ögonundersökning att det föreligger misstanke om brott. Resultatet av en ögonundersökning är inte en lika stark indikation på drograttfylleri som resultatet av ett sållningsprov är beträffande alkoholrelaterat rattfylleribrott. En ögonundersökning innebär också en större felmarginal än ett sållningsprov. Tjänsteman vid och tjänstgör normalt på platser där det finns stor sannolikhet för att påträffa såväl rattfyllerister som drograttfyllerister. En misstanke om drog- rattfylleri kan t.ex. grundas på sättet som en person kör ett fordon, pupillstorleken hos en person som har stoppats för kontroll i tullen eller någon liknande omständighet som uppmärksammas av de tjänstemän som finns på plats, antingen i samband med att personen redan har stoppats för annan kontroll eller utan sådant samband. Polisens erfarenheter visar också att misstanke om drogpåverkan ofta uppkommer i samband med rutinmässiga alkoholutandnings- prov. har allt fler ertappats med narkotiska preparat i blodet. Det är viktigt att de möjligheter som finns att upptäcka drograttfylleri tas tillvara. Som en konsekvens av utredningens förslag att ge tjänstemän vid och befogenhet att ta alkohol- utandningsprov, anser utredningen det vara lämpligt att tjänstemän vid dessa myndigheter också skall ges befogenhet att genomföra sådana ögonundersökningar som avses i lagen (1999:216) om ögonundersökning vid vissa brott i trafiken i samband med annan kontrollverksamhet. Se vidare vad som anförts i avsnitt 7.1.1. Om inte en sådan undersökning kan genomföras av dem som har behörighet att genomföra alkoholutandningsprov, skulle konse- kvensen bli att färre drograttfylleribrott kan beivras eftersom det ofta är vid rutinmässiga kontroller av alkoholkoncentrationen som misstanke om påverkan av annan drog uppkommer. Effekterna av utredningens förslag i fråga om befogenheten att ta alkohol- utandningsprov skulle i annat fall till och med kunna bli negativa för trafiksäkerheten. Bilinspektörerna kommer att ha direktkontakt med fordons- förarna vid sållningsprov. Det skulle vara ändamålsenligt om de fick viss utbildning i att upptäcka tecken på drogpåverkan så att de vid misstanke om drograttfylleri, kunde tillkalla en polisman som kan utföra ögonundersökningen. Det förhållandet att en kustbevaknings- eller tulltjänsteman utför ögonundersökningen i stället för en polis finner utredningen ur den enskildes synvinkel inte innebära någon principiell skillnad. Dessa tjänstemän har befogenhet att bl.a. ta urinprov på personer i samband med inresa och utresa från landet vid misstanke om att vederbörande medför egendom som kan tas i beslag enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling, t.ex. narkotika. Att ta ett urinprov får anses innebära en betydligt större integritetskränkning än att utföra en ögonundersökning. Det är naturligt att såväl narkotikasmuggling som drograttfylleri får kontrolleras vid gränsen av samma tjänsteman. I en tulltjänstemans utbildning ingår redan information om narkotiska preparat och hur de påverkar den enskilde. Sådan utbildning som krävs för att utföra ögonunder- sökningar på ett riktigt sätt bör utan större insatser kunna ges till de tulltjänstemän respektive kustbevakningstjänstemän som skall ges befogenhet att utföra ögonundersökningar. 7.3Tillfälligt omhändertagande av bilnycklar Utredningens förslag: Befogenhet enligt 24 a § polislagen (1984:387) skall omfatta också tjänstemän vid och . Utredningen finner att det mest ändamålsenliga och rimliga från trafiksäkerhetssynpunkt och för att de förslag som har presenterats tidigare skall få maximal effekt är att de tjänstemän vid Kustbevak- ningen och som skall få utföra alkoholutandningsprov och ögonundersökningar också skall likställas med polismän när det gäller befogenheterna att tillfälligt ta om hand bilnycklar m.m. Det skall särskilt framhållas att behovet av att ta hand om bilnycklar efter konstaterat rattfylleribrott kan förmodas bli större då fler rörliga kontroller genomförs. Det kan finnas större risk för att en påverkad person kör från platsen berusad då kontrollen görs t.ex. i anslutning till en hamnanläggning än när personen måste tas med till polisstationen för att slutföra utredningen och därmed lämnar kvar sin bil där han eller hon blev stoppad. Reglerna om omhändertagande av bilnycklar är utformade så att en polisman själv får utföra de brådskande åtgärderna men därefter måste han eller hon ta kontakt med sin förman. Protokollföring skall ske i samband med det omedelbara omhändertagandet. Motsvarande regler bör givetvis gälla för tjänstemän vid Kust- bevakningen och . Tjänstemän vid och bör ges befogenhet att ta omhand nycklar eller annat i enlighet med vad följer av 24 a §. Den fortsatta hanteringen bör handhas av polisen. Utredningens förslag: Samma befogenhet att omhänderta ett körkort eller annan behörighetshandling som en polisman har med stöd av 5 kap. 7 § första stycket 1 och 2 körkortslagen (1998:488) bör tillkomma en tjänsteman vid och som får ta alkoholutandningsprov och genom- föra ögonundersökningar. Som en ytterligare konsekvens av de nu presenterade förslagen anser utredningen att de tjänstemän inom och inom som skall få ta alkoholutandningsprov och göra ögonundersökningar också skall få samma behörighet som tillkommer en polisman att omhänderta ett körkort eller annat behörighetsbevis (traktorkort och körkortstillstånd) direkt i anslutning till händelsen. Motivet till bestämmelsen är trafik- säkerhetsskäl och motsvarande möjlighet bör därför finnas för de nu aktuella tjänstemännen. Enligt utredningens mening skulle det vara direkt stötande och innebära stora nackdelar från trafiksäkerhetssynpunkt om en kustbevaknings- eller tull- tjänsteman som har ingripit mot ett rattfylleribrott inte hade samma möjligheter som en polisman att hindra en person som på sannolika skäl kommer att få sitt körkort återkallat på grund av rattfylleri eller drograttfylleri att köra ifrån platsen. De tjänstemän som skall ha befogenheter att genomföra alkohol- utandningsprov och ögonundersökningar bör kunna ges lämplig utbildning för att genomföra också denna arbetsuppgift. 7.5Samverkan mellan polisen, och Det kan sammanfattningsvis konstateras att en omfattande samverkan äger rum mellan polisen, och i ärenden om övervakning, tillsyn och brotts- bekämpning. Dessa tre myndigheter har i flera avseenden samma befogenheter att agera i gränsområden och till sjöss. Utredningens förslag sammantagna bör ses som åtgärder som möjliggör ett flexibelt samarbete mellan dessa tre myndigheter och ett effektivare utnyttjande av befintliga resurser även inom trafiknykterhetens område. 8Konsekvenser av utredningens förslag För kommittéers och särskilda utredares arbete gäller kommitté- förordningens (1998:1474) bestämmelser. Enligt 14 § kommitté- förordningen gäller, att om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda, skall en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt skall dessa konsekvenser också redovisas. När det gäller kostnadsökningar och inkomstminskningar för staten, kommuner eller landsting skall kommittén föreslå en finansiering. Av 15 § nämnda förordning framgår att om förslagen i betänkandet har betydelse för den kommunala självstyrelsen, för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för jämställdheten mellan män och kvinnor eller för möjligheterna att nå de integrations- politiska målen, skall konsekvenserna i de avseendena anges i betänkandet. I utredningsdirektiven för denna utredning (dir. 2005:145) framgår vidare att särskild vikt skall läggas vid att redovisa förslag till finansiering i de delar utredningens förslag innebär ökade kostnader eller minskade intäkter för det allmänna och vid att redovisa förslagens betydelse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet samt för sysselsättningen i olika delar av landet. I det följande gås de konsekvenser igenom som utredningen, mot bakgrund av det ovan anförda, finner relevanta i samman- hanget. Konsekvenser av utredningens förslag 8.2.1Kostnader för instrument och utbildning Det sållningsinstrument (Alcometer) som används kostar i inköp. Alla polismän i yttre tjänst kommer att utrustas med var sin personlig Alcometer. finansierar en del av kostnaderna härför genom medel från skylt- fonden (per instrument). Återstående del av kostna- derna, per instrument, står polismyndigheterna själva för. Det bevisinstrument som används (Evidenzer) kostar i inköp för ett stationärt instrument. Polismyndigheterna använder sig av köpleasing . Det krävs en dockningsstation och en kalibreringsrigg utöver själva instrumentet. En mobil Evidenzer kostar . Den årliga driftskostnaden för en Evidenzer är . För att använda en Evidenzer krävs en uppkoppling till ett datasystem som kräver behörighet för användning. Enligt uppgifter som utredningen har inhämtat genom polisen tar den utbildningen som krävs för att få använda ett sållnings- instrument . Kostnaderna bedöms marginella. Utbildning i användning av bevisinstrumentet och utbildning för att göra ögonundersökning kan ske . Utbildningskostnad per person för en tvådagarsutbildning kan uppskattas till . Kostnaderna för utrustning för ögonundersökning (pupillo- meter) beräknas vara marginella. 8.2.2Samutnyttjande av instrument m.m. Utredningen finner att , och polisen bör kunna finna former och tekniska lösningar för att möjliggöra ett gemensamt utnyttjande av de stationära bevisinstrument som finns i vissa hamnar och på polisstationer i närheten av hamnar. Det framstår som en förutsättning för ett effektivt resursutnyttjande att de stationära bevisinstrumenten, som kostar i inköp, kan samutnyttjas av myndigheterna. Det är inte rimligt att varje myndighet skall ha ett eget instrument i hamnarna. Polisen har stationära bevisinstrument några av de större hamnarna. Sådana finns i och i . Flertalet av de hamnar Konsekvenser av utredningens förslag där utövar sin verksamhet och som framgår av figur 1 i avsnitt 4, är belägna nära en polisstation med ett bevisinstrument. Det är rimligt att dessa kan utnyttjas också av övriga myndigheter. I utredningens tidigare betänkande (SOU 2006:12) föreslås bl.a. att skall få utföra sållningsprov och bevisprov till sjöss. Utredningen fann därvid att de kostnader som detta medför (för sållningsinstrument och bevisinstrument) bör kunna rymmas inom myndighetens befintliga budgetram. Utredningens förslag i nu aktuella betänkande innebär för Kust- bevakningens del att myndigheten dels skall få inleda förundersök- ning avseende rattfylleribrott och sjöfylleribrott, dels att tjänste- män vid myndigheten skall få genomföra alkoholutandningsprov och ögonundersökningar på fordonsförare i hamnar. Befogenhet att inleda förundersökning tillkommer redan som myndighet avseende mål enligt lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg. Myndigheten har alltså kompetens på det området och en vana av regelverket och förfarandet. Den ytterligare utbildning etc. som kan behövas för trafiknykterhets- brottens del bedöms vara marginell. Arbetsuppgifterna är tänkta att utföras av personal inom befintlig organisation. Stationär utrustning förutses samutnyttjas av , och polisen enligt vad som har redovisats ovan. Vissa kostnader för sållnings- och bevisinstrument tillkommer till följd av nu aktuella förslag. beräknar att de har behov av fyra mobila bevisinstrument för att göra trafiknykterhets- kontroller i hamnar. Det motsvarar ett instrument per region och kostnaden blir . beräknar att de har behov av cirka 40 sållningsinstrument vilket motsvarar en kostnad av förutsatt att en delfinansiering sker via . Redan utredningens förslag i det tidigare betänkandet innebär att måste utbilda de personer som skall ta alkoholutandningsprov. Totalt, dvs. både till sjöss och på land, beräknar att ca 60 kustbevakningstjänstemän behöver utbildas i användningen av bevisinstrumentet. Om hälften av utbildningskostnaderna beräknas belöpa på provtagning på land motsvarar det kostnader om för nu aktuella förslag. De totala kostnaderna för till följd av utred- Konsekvenser av utredningens förslag ningens nu aktuella förslag uppgår således till . Kostnader för övriga arbetsuppgifter som föreslås, dvs. omhänder- tagande av bilnycklar och körkort beräknas rymmas inom den beräknade totalkostnaden. För del innebär utredningens förslag delvis nya arbets- uppgifter i form av befogenheter för tjänstemän vid att genomföra alkoholutandningsprov och ögonundersökningar och behörighet att inleda förundersökning avseende trafiknykterhets- brott. Utredningens förslag är inte avsedda att leda till att behöver anställa mer personal. Förslagen skall i stället ses som en möjlighet att utnyttja befintlig personal för en effek- tivare kontroll av trafiknykterheten. som myndighet har redan befogenhet att inleda förundersökning enligt vissa andra lagar, bl.a. avseende brott mot lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Erforderlig kompetens och kunskap torde alltså redan finnas inom myndigheten. De kostnader som förslagen medför för utgörs till största delen av kostnader för inköp av instrument för alkohol- utandningsprov och utbildning för arbetet med dessa. Stationär utrustning förutses samutnyttjas av myndigheterna. Utredningen beräknar att det inledningsvis kan behövas ytterligare cirka tio bevisinstrument (t.ex. 5 stationära och 5 mobila) för de orter där gränskontroll sker och där kommer att ha möjlighet att ta alkoholutandningsprov. Kostnaden för dessa instrument uppgår totalt till . behöver vidare köpa in cirka 50 sållningsinstrument. Om deltar i finansieringen via skyltfonden, blir kostnaden för Tull- verket för sållningsinstrumenten. beräknar att cirka 450 tulltjänstemän bör utbildas för att kunna ta alkoholutandningsprov och göra ögonundersökning. Utbildningskostnaderna kan beräknas till . För den händelse särskilt utbildningskostnaderna bedöms bli så höga att det uppkommer svårigheter med finansieringen kan utbildningsinsatserna möjligen spridas . Den totala kostnaden för kan uppskattas till cirka Även kostnader för utbildning för omhänder- tagande av bilnycklar och körkort beräknas ingå i totalkostnaden. Konsekvenser av utredningens förslag Förslaget om att bilinspektörerna skall få utföra sållningsprov föranleder knappast några kostnader för polismyndigheterna eller . Det finns ett sextiotal bilinspektörer i och polismyndigheterna har redan kostnader för att utrusta alla polismän i yttre tjänst med sållningsinstrument. Finansiering av de ökade kostnaderna Sammantaget innebär utredningens förslag ökade kostnader för och med . Kostnaderna är beroende av i hur stor utsträckning de nya möjligheterna kommer att utnyttjas och hur samutnyttjande av befintlig utrustning kan ordnas. Samverkan mellan Kustbevak- ningen, och polisen bedöms som avgörande för att befintliga resurser skall kunna tas till vara och för att hålla nere kostnaderna för myndigheterna. En diskussion mellan myndig- heterna om finansieringen av inköp av material och utrustning som kan samutnyttjas och hur utbildningskostnaderna skall hanteras bör ske. Mot bakgrund av de beräknade trafiksäkerhetsvinsterna som förslagen förväntas leda till, finner utredningen att kostnad- erna är rimliga. I första hand bör myndigheterna omprioritera inom befintliga ekonomiska ramar och i andra hand hantera de ökade kostnaderna inom den ordinarie budgetprocessen. 8.3Konsekvenser för brottsbekämpningen och det brottsförebyggande arbetet Utredningens förslag förutses få positiva effekter för bekämp- ningen av trafiknykterhetsbrotten och för det brottsförebyggande arbetet avseende dessa brott. Genom att fler alkoholutandnings- prov kan tas och genom ett effektivt resursutnyttjande av den personal som tjänstgör i hamnar och vid gränser, kommer troligtvis fler rattfylleribrott att upptäckas. Detta utgör ett led i en effektivare bekämpning av en brottstyp för vilken det bedöms finnas ett stort mörkertal. Det är känt att täta och synliga trafiknykterhetskontroller också har en preventiv effekt avseende alkohol- och droganvändning i samband med trafik. Förslagen innebär alltså ökade möjligheter för samhället att beivra trafik- Konsekvenser av utredningens förslag nykterhetsbrott som de föreslagna bestämmelserna på bör verka i preventiv riktning. Fler rapporterade rattfylleribrott leder ofrånkomligen till ett visst merarbete för åklagarmyndigheten och de allmänna dom- stolarna beträffande ansvar för brotten och för länsstyrelserna och förvaltningsdomstolarna beträffande körkortsingripanden. Hur stor ökningen av anmälda brott kommer att bli är svårt att bedöma på förhand. De nu aktuella ärendena kräver i normalfallet inte särskilt stora utredningsinsatser, eftersom bevisprov respektive blodprov är pålitliga bevismedel och utredningarna är normalt okomplicerade och kan ofta genomföras i samband med att ett bevisprov tas. Sammantaget bör de föreslagna bestämmelserna medföra att , och polisen på ett flexiblare sätt kan använda sina resurser utifrån de behov som uppstår. Det bör innebära fördelar för polisen att och kan täcka upp och utföra alkoholutandningsprov och ögonundersökningar i fall när polisens resurser behöver tas tillvara i annan brottsbekämpning. Förslagen som utredningen lägger fram har som målsättning att i förlängningen öka trafiksäkerheten och de skall ses som ett led i arbetet för nollvisionen. Till hamnar och andra gränser kommer en stor del av den tunga yrkesmässiga trafiken och denna kan kontrolleras effektivt genom att inte bara poliser utan också tjänstemän vid och får möjlighet att göra alkoholutandningsprov och ögonundersökningar på fordonsförarna samt att bilinspektörer kan ta sållningsprov. Att förhindra trafiknykterhetsbrott genom kontroller vid gränserna och i hamnarna bedöms av utredningen som ett effektivt sätt att öka trafiksäkerheten för trafikanterna i hela landet. Eftersom förslagen tar sikte på att öka möjligheterna att upptäcka och avvärja trafiknykterhetsbrott och även kommer att verka i preventivt syfte, bör de leda till samhällsekonomiskt positiva Konsekvenser av utredningens förslag De förslagna bestämmelserna kommer att bidra till färre vägtrafikolyckor vilket i sin tur innebär färre dödade och skadade i trafikolyckor, minskat personligt lidande samt lägre kostnader för sjukvården. Utredningens förslag innebär författningsmässigt att nya bestämmelser förs in i redan befintliga lagar. De grundläggande befogenheterna för tjänstemän vid och att inleda förundersökning om trafiknykterhetsbrott och vidta åtgärder i samband därmed föreslås föras in i trafik- brottslagen (1951:649). Lagen (1976:1090) om alkoholutandnings- prov liksom lagen (1999:216) om ögonundersökning vid vissa brott i trafiken kompletteras med befogenheter för de nämnda tjänstemännen och körkortslagen (1998:488) får en liknande komplettering. Instruktionen för får ett tillägg medan instruktionen för har en annan utformning och inte behöver något tillägg. Utgångspunkten för de författningsförslag som utredningen redovisar är att de befogenheter att vidta tvångsmedel och möjlig- heter att använda våld som en polisman har i samband med alkohol- utandningsprov och ögonundersökningar också skall tillkomma en tjänsteman vid och som skall utföra sådana prov. Respektive myndighet bör få inleda förundersökning och i enkla fall sköta hela förfarandet självständigt fram tills ärendet skall lämnas över till åklagaren. En bilinspektör skall enbart få genomföra sållningsprovet. Utredningen lägger också fram ett förslag om ändring i sjölagen (1994:1009) som innebär att även ges befogenhet att inleda förundersökning när det gäller sjöfylleri. Behöriga personer inom respektive myndighet får samma möjlighet att besluta om att inleda förundersökning som mot- svarande befattningshavare inom polisen. Samma beslutsordning skall gälla för utredningsverksamhet beträffande sjöfylleri och och utrednings- verksamhet beträffande rattfylleri. 9.1Förslag till lag om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott I paragrafen, som är ny, ges och befogenhet att inleda förundersökning avseende rattfylleri och grovt rattfylleri. Genom att förundersökningsledarskap ges till respektive myndighet skapas ett system som motsvarar polisens. Anledningen till att dessa regler behövs är att en förundersökning skall inledas när det finns anledning att anta att ett brott har förövats som faller under allmänt åtal. Ett positivt resultat vid ett sållningsprov innebär att bevisnivån för rattfylleribrott är på den nivån att en förundersökning skall inledas. Innan man går vidare och utför ett bevisprov krävs alltså ett beslut om att inleda förundersökning. Tvångsmedelsanvändningen skall som huvud- regel ske enbart inom ramen för en förundersökning. Respektive myndighet får förordna särskilda befattningshavare som skall ha befogenhet att inleda förundersökning. I tredje stycket, som motsvarar 23 kap. 3 § första stycket , anges att åklagaren skall ta över ledningen av förundersökningen om saken inte är av enkel beskaffenhet eller när det är påkallat av särskilda skäl. Utredningsansvaret skall då övergå till åklagaren i sin helhet. I fjärde stycket införs en möjlighet för åklagaren att få biträde av och . Jämför 23 kap. 3 § andra stycket och 19 § tredje stycket lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Se vidare i avsnitt 7.1. Paragrafen är ny och anger vilka åtgärder en tjänsteman vid respektive myndighet får vidta när det finns anledning att anta att ett rattfylleribrott eller ett grovt rattfylleribrott har begåtts. Avsikten är att ge tjänstemännen ute på fältet sådana befogenheter som kan behövas i de typiska situationerna som kan uppstå och som tillkommer en polisman i motsvarande situation. Rätt till husrannsakan för att göra en kroppsbesiktning kan behövas, t.ex. om den som har fått ett positivt resultat i ett sållningsprov låser in sig i sitt fordon för att undvika att ett bevisprov tas. Angående våldsanvändning, se 29 § polislagen (1984:387) och nedanstående förslag till ändring i denna paragraf. Se avsnitt 3.4. Paragrafen, som är ny, anger att tjänstemännen vid Kustbevak- ningen respektive har samma möjlighet som en polisman har att besluta om kroppsbesiktning. Det gäller t.ex. tagande av bevisprov. Paragrafen är ny och ger tjänstemän vill och samma rätt som en polisman har att tillfälligt omhänder- ta fordonsnycklar eller annat som behövs för färden eller om så krävs, fordonet enligt 24 a § polislagen (1984:387). Avsikten är att polisen sedan skall ta över hanteringen direkt efter omhändertagandet och att den tjänsteman som gjort omhändertagandet anmäler det till närmaste polisstation som nycklarna och en kopia av en rapport lämnas till polisen. Ansvaret för det fortsatta förfarandet med nycklarna kommer därefter att övergå på polisen. Se avsnitt 7.3. 9.2Förslag till lag om ändring i lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov I andra stycket i 1 § görs ett tillägg som innebär att kust- bevaknings- och tulltjänstemän får samma rätt att ta alkohol- utandningsprov i form av bevisprov som tillkommer en polisman. I samband härmed införs också en rätt för dessa tjänstemän att stoppa ett fordon jämlikt 22 § polislagen (1984:387).