sou · GUB381 · 2007-01-01 00:00:00 — När det gäller gallring anges att denna måste främja skogens utveckling och att virkesförrådet efter gallring måste vara så stort att markens virkesproducerande förmåga utnyttjas. Vidare slås det fast att de kvarlämnade träden ska vara jämnt fördelade över arealen och att skador så långt som möjligt ska undvikas. För s.k. föryngringsavverkning gäller särskilda regler för lägsta slutavverkningsålder. För barrdominerade bestånd varierar åldern , beroende på produktionsförmågan. Den skogspolitik som infördes innebar att den s.k. röjningsplikten avskaffades liksom kravet på att utföra gallring. Ransoneringsregler I 11 § SVL anges att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att högst en viss andel av en brukningsenhets skogsmarksareal får avverkas , i fråga om större skogsinnehav, för att främja en jämn åldersfördelning av skogen. har genom föreskrifter angivit att bestämmelsen ska tillämpas på brukningsenheter större än 50 ha. På dessa fastigheter får högst hälften av skogsmarken bestå av kalmark och skog som är . För brukningsenheter större än 1 000 ha gäller ytterligare regler. 7 2001, delrapport 8B. Svensk skogspolitik historik och översikt SOU 2006:81 32 Avverkningsanmälan och tillstånd Föryngringsavverkning om minst 0,5 ha ska anmälas till senast i förväg (14 §). Föryngringsavverkning omfattar all avverkning utom gallring och röjning. Anmälan ska också göras om avverkning ska göras för att mark ska användas till annat än virkesproduktion. Detsamma gäller vid uttag av skogsbränsle, vid föryngring med utländska trädslag och vid skyddsdikning. I inland samt på och krävs tillstånd för föryngringsavverkning. Tillstånd krävs även för föryngringsavverkning i ädellövskog. Skogsskydd Skogsmarkens ägare är ansvarig för att skog inte ska drabbas av insektsskador (29 § SVL). Sådana skador måste förebyggas genom att den mängd skadad skog som överstiger 5 m3sk inom ett ha tas om hand. Obarkat virke av tall och gran får inte lagras i skogen eller vid bilväg över sommaren. Hänsyn till natur- och kulturmiljövårdsintressen m.m. I 30 § SVL – den bestämmelse som brukar kallas hänsynsparagrafen – anges ett antal intressen till vilka skogsbruket ska visa hänsyn. Det framgår att den biologiska mångfalden i skogen måste bevaras som kulturmiljön värnas och sociala aspekter beaktas. Hänsyn till dessa intressen ska bl.a. tas vid skötseln av skogen, såsom i fråga om hyggens storlek och utläggning, beståndsanläggning, kvarlämnande av träd och trädsamlingar, gödsling, dikning och skogsbilvägars sträckning. En viktig begränsning är att kraven på hänsynen inte får vara så omfattande att pågående markanvändning avsevärt försvåras. Denna s.k. intrångsbegränsning har sitt ursprung i 2 kap. 18 § Regeringsformen där det framgår att enskildas egendom är tryggad i förhållande till krav från det allmänna eller någon annan enskild. Intrång utöver vad en markägare kan anses få tåla ska ersättas. SOU 2006:81 Svensk skogspolitik historik och översikt 33 Hänsyn till rennäring I 31 § SVL regleras krav på hänsyn till rennäringen. Innebörden är bl.a. att hyggens storlek och läge ska anpassas samt att hänsyn ska tas genom att trädsamlingar lämnas kvar på hyggen och mot impediment, t.ex. längs flyttleder. Skogs- och miljöredovisning Kravet på att skogsägare ska ha en skogsbruksplan avskaffades i samband med införandet av den nya skogspolitiken. Däremot infördes krav på s.k. skogs- och miljöredovisning (SMÖR). I 14 a § SVL anges att det för varje brukningsenhet ska finnas grundläggande uppgifter om avverkningsmöjligheter, behov av återväxtåtgärder samt områden av betydelse för natur- och kulturmiljövård. 35 3 utvärderingar gällande skogspolitik 3.1 11 Den första mer omfattande utvärderingen av skogspolitik genomfördes av dåvarande () och presenterades . Utvärderingen fick namnet 1 och hade som primärt mål att utvärdera effekterna av den nya skogspolitiken.2 I 1 betonades skogsägaren och andra skogliga aktörer på ett annat sätt än i tidigare utvärderingar. Ett skäl till detta var att politikens effekter på skogstillståndet inte bedömdes vara mätbara då hade gått sedan införandet av den nya skogspolitiken. Aktörernas kunskaper och attityder förutsattes ha stor betydelse för förverkligandet av skogspolitiken. Även metodval och skogsskötselåtgärdernas utförande ägnades uppmärksamhet. Måluppfyllelseanalysen i 1 visade att varken produktions eller miljömålet var uppfyllt. I denna analys uppmärksammades samma svårigheter som skogspolitiska kommitté hade funnit, nämligen att målen, både de övergripande och de nedbrutna s.k. sektorsmålen, var otydliga. Svårigheterna att bestämma de skogspolitiska medlens effekter var därför stora i 1. Det ansågs vara vanskligt att skilja effekterna av en stor mängd omvärldsfaktorer från effekterna av de skogspolitiska medlen. 3.2 2001 genomförde SVO på nytt en omfattande utvärdering av skogspolitiken (2001). Syftet med 2001 var att beskriva effekterna av skogspolitiken och att jämföra nuläge 1 Avsnittet bygger i huvudsak på den beskrivning av 1 som finns i , utvärdering av skogspolitikens effekter (2001). 2 1 kallades ursprungligen bara men kallas vanligen 1 för att tydligare skilja den från efterföljande 2001. utvärderingar gällande skogspolitik SOU 2006:81 36 och utveckling med uppsatta mål (skogspolitiska mål, skogliga sektorsmål och beslutade miljökvalitetsmål). Liksom i 1 drog man i 2001 slutsatsen att det hade varit svårt att skilja effekterna av olika omvärldsfaktorer från effekterna av de skogspolitiska medlen. 3.2.1 Måluppfyllelse Produktionsmålet I 2001 slogs det fast att om skogen fortsätter att skötas och nyttjas som finns det ett utrymme att höja avverkningsnivån med på kort sikt och betydligt mer på lång sikt. Om kommande generationer ska ha samma avverkningsmöjligheter eller bättre, visade 2001 dock att förbättringar i återväxt- och beståndsvårdsarbetet bör åstadkommas. Detta berodde på att återväxternas kvalitet inte nådde upp till lagens krav på av arealen, vilket kommer att verka hämmande på virkesproduktionen. Även röjningsarealerna ansågs ligga på en för låg nivå för att möjliggöra en långsiktigt god virkesproduktion. Miljömålet 2001 visade att flera positiva effekter hade uppnåtts på miljösidan och att detta var positivt för framtiden. De frivilliga avsättningarna var redan i nivå med målnivån och miljöhänsynen i skogsbruket hade förbättrats betydligt . På minussidan noterades att flertalet nyckelbiotoper ännu inte var kartlagda, vilket kunde innebära att värdefulla objekt avverkas av misstag. Skötselkrävande biotoper ansågs inte heller få den vård som krävs för att natur- och kulturvärdena ska bevaras och förstärkas. Vidare konstaterades det att landets äldre skogar är mer virkesrika och tätare än i ett naturtillstånd, vilket bedömdes kunna vara negativt för vissa delar av den biologiska mångfalden och för rekreation och friluftsliv. Fornlämningar skadades enligt 2001 i betydande utsträckning och så länge det saknas ett bra digitalt kartmaterial över fornlämningarna ansågs det inte vara realistiskt att tro att skadorna skulle upphöra. SOU 2006:81 utvärderingar gällande skogspolitik 37 3.2.2 Svårmätbara mål I 2001 konstaterades det bl.a. att då gällande skogspolitiska sektorsmål var av det mer visionära slaget och att de behövde göras mer konkreta för att möjliggöra kvalificerade uppföljningar och utvärderingar. Vidare framhölls vikten av att det inom skogssektorn finns en levande diskussion om vilka företeelser eller målområden som det är viktigast att jobba vidare med. Konkretiseringarna av dessa diskussioner kan sedan vara uttalade tidsatta sektorsmål, som bör följas upp, men också revideras när man finner skäl till detta. Denna iakttagelse låg bl.a. till grund för det arbete som inleddes med att utforma en ny uppsättning skogspolitiska sektorsmål för . I 2001 konstaterade att det i vissa fall fanns en bristande överensstämmelse mellan skogspolitikens mål och tillgängliga medel hos SVO. Detta gällde i fallet med skador på skog orsakade av vilt samt beträffande skogens sociala värden. pekade i 2001 också på att andemeningen med skogspolitik var en större frihet men också ett större eget ansvar för skogsägarna. De skogspolitiska målen skulle framförallt nås genom kompetenshöjning och kunskapsuppbyggnad. Myndigheten konstaterade att det av statsmakterna ökade kravet på SVO som kunskapsförmedlare inte hade resulterat i motsvarande tilldelning av medel. 3.2.3 Skogsmarksbegreppet och bevarad handlingsfrihet I 2001 gjordes också en del reflektioner kring skogsmarksbegreppet. konstaterade bl.a. att det saknas begrepp för skogsmark som används för naturvårdsändamål vilket ansågs förorsaka problem när man vill beskriva användningen av mark med skog. Vidare noterades brister när det gäller begrepp och definitioner för ägoslag med anknytning till skog. slutsats var därför att det behövdes en översyn av begreppen skog, skogsmark och produktiv skogsmark. konstaterade vidare att ur ett historiskt perspektiv har virkesanvändningen fortlöpande förändrats. betonade därför att framtida handlingsfrihet är av stort värde. Myndigheten underströk också vikten av att skogsbruket inte får utvärderingar gällande skogspolitik SOU 2006:81 38 låsa fast sig vid specifika skötselsystem härledda ur dagens industriella efterfrågebild. 3.2.4 Begränsad kunskapen om miljön I 2001 framhölls att kunskapen var begränsad om hur den biologiska mångfalden förändras genom olika skogsbruksåtgärder. Kunskaperna kring vilka arter som har förmåga att återkomma i skogen när deras livsvillkor återskapas och restaureras ansågs vara dåliga. Kunskapsläget ansågs inte vara tillräckligt för att kunna göra en djupare analys av olika måluppfyllelser kring bevarandet av den biologiska mångfalden. Stora behov ansågs också finnas när det gäller att utveckla biotopanpassade skogsbruksmetoder för känsliga ståndorter. 3.2.5 Förändrade attityder I 2001 slogs det fast att synen på skogsbruket har förändrats påtagligt i skogsbrukets egna led . Ekologisk forskning, , skogspolitik och certifieringsarbetet ansågs vara mer sentida händelser som hade bidragit till att misstron mellan skogsbrukets och naturvårdens företrädare minskat. konstaterades det att skogen som plats för naturupplevelser har fått ökad vikt. Den tätortsnära skogen och dess utformning och funktion ansågs öka i betydelse. Vidare noterade att privata skogsägare minskar banden till skogsbrukandet. Iakttagelsen var något förenklat att den privata skogsägaren bor längre från skogen, delar den med fler ägare och att inkomsten från skogen har liten betydelse för familjeekonomin även om den betraktas som viktig. 3.3 Regeringens skrivelse om skogspolitiken överlämnade regeringen en skrivelse om skogspolitiken till riksdagen.3 Denna baserades bl.a. på de iakttagelser som hade gjorts i 2001. Regeringens övergripande slutsats var 3 Skr. 2003/04:39. SOU 2006:81 utvärderingar gällande skogspolitik 39 att den ambition som kommer till uttryck genom skogspolitikens produktions- respektive miljömål bör ligga fast. Skrivelsens närmare innehåll refereras på flera ställen i detta betänkande. 41 4 Skogspolitikens mål 4.1 Direktiven I direktiven till anger regeringen att det är väsentligt att utvärdera hur väl målen för skogspolitiken har uppfyllts som den har tillämpats. Utredaren ska bedöma hur väl produktions- och miljömålen har uppfyllts. I direktiven anges vidare att utgångspunkten för utvärderingen ska vara att grunderna för den gällande skogspolitiken ligger fast, däribland skogspolitikens två jämställda mål, ett produktions- och ett miljömål. 4.2 Skogspolitikens mål en översikt I detta avsnitt ges en orienterande översikt över den skogspolitiska målstrukturen. I därefter följande avsnitt beskrivs de olika målen närmare samt i vilken utsträckning dessa är möjliga att nå inom utsatt tid. 4.2.1 Två jämställda övergripande mål för skogspolitiken I det skogspolitiska beslutet angav övergripande mål för skogsbruket.1 Smärre justeringar gjorde av målen gjordes 1998.2 Miljöpolitiska beslut med både övergripande och detaljerade mål med koppling till skogen och dess brukande fattades 1998, 2001 och 2005. 3 De övergripande målen i det skogspolitiska beslutet består av ett produktionsmål och ett miljömål som är jämställda. 1992/93:226, bet. 1992/93:JoU15. 1997/98:158. 1997/98:145, prop. 2000/01:130 och prop. 2004/05:150. Skogspolitikens mål SOU 2006:81 42 4.2.2 Produktionsmålet Skogen och skogsmarken skall utnyttjas effektivt och ansvarsfullt så att den ger en uthålligt hög avkastning. Skogsproduktionens inriktning skall ge handlingsfrihet i fråga om användning av vad skogen producerar. 4.2.3 Miljömålet Skogsmarkens naturgivna produktionsförmåga skall bevaras. En biologisk mångfald och genetisk variation i skogen skall säkras. Skogen skall brukas så att växt- och djurarter som naturligt hör hemma i skogen ges förutsättningar att fortleva under naturliga betingelser och i livskraftiga bestånd. Hotade arter och naturtyper skall skyddas. Skogens kulturmiljövärden samt dess estetiska och sociala värden skall värnas. 4.2.4 Skogsvårdslagens portalparagraf De skogspolitiska målen kommer även till uttryck i skogsvårdslagens portalparagraf (1 §) på följande sätt: Skogen är en nationell tillgång som skall skötas så att den uthålligt ger en god avkastning som den biologiska mångfalden behålls. Vid skötseln skall hänsyn tas även till andra allmänna intressen. 4.2.5 Miljökvalitetsmålen I propositionen Svenska miljömål miljöpolitik för ett hållbart föreslog regeringen femton miljökvalitetsmål. Förslaget antogs av i april 1999.4 Miljökvalitetsmålet Levande skogar ingår bland dessa mål.5 Till detta kommer det övergripande målet om en hållbar utveckling som är vägledande för statens politik inom alla områden. Skogspolitikens innehåll ska dessutom samordnas med andra politikområden. är ansvarig myndighet för Miljökvalitetsmålet Levande skogar. Myndighetens särskilda sektorsansvar och skogssektorns allmänna sektorsansvar innebär även att andra miljökvalitetsmål ska beaktas. Bland de mål som på olika sätt har skoglig 4 Prop. 1997/98:145, bet. 1998/99:MJU6. En närmare beskrivning av miljömålens syfte och tillkomst finns i delbetänkande (SOU 2005:39). 5 Ett sextonde miljökvalitetsmål, Ett rikt växt- och djurliv, tillkom . SOU 2006:81 Skogspolitikens mål 43 anknytning märks Myllrande våtmarker, Levande sjöar och vattendrag, Bara naturlig försurning, Begränsad klimatpåverkan och det av beslutade Ett rikt växt- och djurliv. 4.2.6 De skogliga sektorsmålen I och med skogspolitiska beslut, fick skogssektorn och myndigheterna, som nämns ovan, ett gemensamt stärkt sektorsansvar. Regering och riksdag avstod från att sätta upp detaljerade mål för skogspolitiken. I stället uppdrogs åt att ta fram s.k. sektorsmål där politikens innebörd skulle klargöras. Genom sektorsmålen uttolkar , i samråd med övriga skogliga intressenter, den rådande skogspolitiken och delar av miljöpolitiken, i huvudsak miljökvalitetsmålet Levande skogar. 4.3 De skogliga sektorsmålen 19982003 Skogspolitiska sektorsmål togs fram första gången /95 och därefter även 1998. Målen som trädde i kraft avsågs gälla till och med utgången av 2003. I SVO:s utvärdering av skogspolitiken, 2001, listas målen och prognoser för måluppfyllelsen. utförde , på uppdrag, en kompletterande uppföljning av de nationella sektorsmålen.6 I utvärderingen säger att flera av sektorsmålen var mer eller mindre omöjliga att nå, i den meningen att måluppfyllelsen krävde att alla föryngringar skulle vara godkända, all naturlig föryngring skulle tillämpas på lämplig mark osv. Andra mål var i stället väl lätta att uppnå eftersom de bara föreskrev att någon viss parameter skulle ha ökat utan att ange hur mycket. I syfte att ytterligare konkretisera de nationella målen inleddes en process med att formulera regionala sektorsmål. Enligt uppgifter från förde regionala mål emellertid en något undanskymd tillvaro, såväl hos myndigheterna som hos intressenterna.7 6 , Uppdaterad uppföljning av de nationella sektorsmålen , . 7 Muntlig information, , . Skogspolitikens mål SOU 2006:81 44 4.4 De skogliga sektorsmålen 20042010 För att utforma skogliga sektorsmål på nationell nivå för perioden 20042010 bjöd , , in representanter för de skogliga intressenterna att delta i arbetet genom medverkan i ett nationellt sektorsråd. är formellt ett rådgivande organ till generaldirektör. I det nationella sektorsrådet ingår representanter för skogsnäring, ideella organisationer, forskningsorganisationer, fackliga organisationer och myndigheter.8 syfte med beredningen av sektorsmålen i det brett sammansatta sektorsrådet var att ge målen en tydlig förankring bland de skogliga intressenterna. Formellt är sektorsmålen dock uttolkning av skogspolitiken samt delar av miljöpolitiken.9 I direktiven för arbetet med att ta fram skogliga sektorsmål för åren 20042010 angav att sektorsmålen ska konkretisera skogspolitiken och relevanta delar av miljöpolitiken. I arbetet med att ta fram sektorsmålen ingår dessutom att lägga grunden för att de ska bli accepterade och använda. Sektorsmålen ska innefatta produktions- miljö-, kulturmiljö- och sociala aspekter. De nya sektorsmålen skulle ha gällt . Arbetet i nationella sektorsråd för skogliga frågor försenades dock och målen beslutades av först . 4.4.1 Förankrade och uppföljningsbara Enligt är de huvudsakliga skillnaderna mellan sektorsmål och de tidigare att de nya målen är processade i en bredare intressentkrets och att de därmed kan antas vara bättre förankrade än de tidigare. De nya målen ska, i enlighet med direktiven, så långt möjligt vara kvantitativa och uppföljningsbara, medan de tidigare var kvalitativa och därmed svåra att följa upp. Sektorsmålen syftar till att tydliggöra skogspolitiken såväl inom den skogliga myndigheten som i hela den skogliga sektorn. 8 I det nationella sektorsrådet har , LRF skogsägarna, , , , , , och träfacket, Skogsindustrierna, Holmen skog AB, , , , , och Världsnaturfonden varit representerade. 9 , Direktiv 2 (5). SOU 2006:81 Skogspolitikens mål 45 Sammantaget skulle detta förbättra förutsättningarna för att de övergripande skogspolitiska målen uppfylls. En annan förhoppning från sida är att en tydligare uppföljning också kan leda till att de skogliga målen, och därmed skogspolitiken, blir tydligare för allmänheten.10 4.4.2 Struktur med tre nivåer Sektorsmålen för perioden 20042010 bygger på de jämställda produktions- och miljömålen i skogspolitiken samt miljökvalitetsmålet Levande skogar. Målen är hierarkiskt ordnade i samma struktur som den föregående uppsättningen sektorsmål dvs. i övergripande mål, målbilder och kortsiktiga mål.11 Övergripande mål består av de av regering och riksdag beslutade målen i det skogspolitiska beslutet samt av miljökvalitetsmålet Levande skogar. Långsiktig målbild, utgör en uttolkning och förtydligande av de övergripande målen, fortfarande i generella ordalag. Målbilden syftar till att måla upp ett önskvärt tillstånd i skogen och skogsbruket. Tidshorisonten varierar mellan ett eller och sekel. Kortsiktiga mål är ett antal tidssatta och i möjligaste mån kvantifierade mål som speglar ambitionerna för ett antal viktiga områden ur skogspolitisk synpunkt. 4.4.3 Målbilden Målbilden är en tolkning av vad de övergripande skogliga målen innebär . I målbilden skogliga sektorsmål ingår samspel i nyttjandet, god tillgång på värdefull skogsråvara, rik skogsmiljö samt sociala och kulturella värden. Målbilden lyder enligt följande: 10 Muntlig information, . 11 , Skogliga sektorsmål, 2004. Sektorsmålsarbetets underlagsmaterial återfinns i rapporter /11, 2005/12 och 2005/13. Skogspolitikens mål SOU 2006:81 46 Samspel i nyttjandet Skogen brukas så att den hållbart producerar en mångfald av värden över hela landet. Markägare och andra verksamma inom skogsbruket, renskötare, jägare, skogsvandrare, turistföretag och andra som nyttjar skogen har en förståelse för varandras behov och samspelar i nyttjandet. God tillgång på värdefull skogsråvara Den naturgivna produktionsförmågan skyddas genom att skogsbruksåtgärderna är anpassade till ståndorten och genom att skogsekosystemens naturliga funktioner och processer upprätthålls. Skogen brukas så att den ger en uthålligt hög avverkningsnivå och en god ekonomisk avkastning i hela landet. Tillgången på efterfrågade sortiment är god. Virkets egenskaper medger användning för många olika ändamål. Skogsbruket utvecklas kontinuerligt och bedrivs effektivt. I skogsskötseln används naturlig föryngring på marker där denna metod är lämplig. Frö och plantor har egenskaper som ger en lämplig kombination av genetisk variation, tålighet och produktivitet. Föryngringarna har en täthet, kvalitet och trädslagssammansättning som tillvaratar markens förmåga till hög produktion av virke för olika ändamål. Röjning och gallring utförs så att den möjliga produktionen av värdefullt virke tas tillvara i hög utsträckning. Skador på växande skog till följd av insekter, svampar, vind, snö och vilt är begränsade genom kunskapsbaserade skötselåtgärder och anpassade storlekar på viltstammarna. Skogen brukas och bidrar till ett samhälle med begränsad klimatpåverkan . Detta innebär främst en förmåga att leverera förnybar energi, trä och andra råvaror som inte medför nettoutsläpp av växthusgaser . Rik skogsmiljö De fysikaliska, hydrologiska och kemiska förhållandena i mark och vatten medger en naturlig förekomst av växter och djur och bidrar inte till hälsofarlig anrikning i näringskedjan. Skogslandskapet inrymmer livsmiljöer för naturligt förekommande skogslevande arter så att dessa fortlever i livskraftiga populationer. En väl utvecklad hänsynsnivå i det vanliga skogsbruket ger utrymme för en mångfald av livsmiljöer genom att värna vattenmiljöerna och medge en god tillgång på stående och liggande död ved, gamla och grova träd av olika arter, brynzoner och buskvegetation. En del arter förekommer främst i skogar som inte brukas. Andra arter återfinns i skogar som sköts på ett i hög grad anpassat sätt, exempelvis genom ett kontinuerligt bibehållet trädskikt. Förekomsten av ädellövskog och annan lövskog är tillräcklig för att medge naturlig regional utbredning av lövträdsberoende arter. Skogar med stor ålders SOU 2006:81 Skogspolitikens mål 47 och/eller trädslagsblandning och med brandpåverkan förekommer över hela landet. Skogsbilvägnätet är utformat så att dess negativa inverkan på naturmiljön är begränsad. Främmande arter och genetiskt modifierade organismer som kan hota den biologiska mångfalden introduceras inte. Bekämpningsmedel används endast om de är selektivt verkande och hanteras så att de är ofarliga för människan och miljön. Sociala och kulturella värden Skogsbruket tar hänsyn till människors olika former av användning och nyttjande av skogen inom ramen för allemansrätten och medverkar till att tillgängligheten för människors vistelse i skogen är god. Värdefulla kulturminnen och kulturmiljöer bevaras och synliggörs. Skogen inbjuder till besök och socialt nyttjande av skilda slag för såväl närboende som långväga gäster. Genom att skogslandskapets skönhetsvärden och dess tillgänglighet för friluftsliv och turism värnas ges allemansrätten ett stort värde och skogens potentiella betydelse för människors välbefinnande tas tillvara. 4.4.4 Kortsiktiga mål Nivån under målbilden utgörs av tretton kortsiktiga mål. Målen har delats in i tre grupper med utgångspunkt från de områden av skogspolitiken som anses vara viktigast . De tretton målen lyder enligt följande: God tillgång på värdefull skogsråvara 1. Skogsmarkens naturgivna produktionsförmåga. finns riktlinjer för hur skogsmarkens naturgivna produktionsförmåga ska bevaras som inkluderar en balanserad tillgång på näring och anpassningar i skogsskötseln. t.o.m. skall andelen undermåliga föryngringar halveras jämfört med perioden – 2001.