sou · GUB328 · 2007-01-01 00:00:00 — 2004/05:150 s. 239). Det konstateras att miljökrav vid offentlig upphandling också är ett prioriterat styrmedel i bl.a. arbetet med genomförandeplanen från toppmötet om hållbar utveckling i 86 Regeringen () har tidigare gett i uppdrag åt ett flertal myndigheter att upprätta ett miljöledningssystem, regeringsbeslut (diarie- nr M 97/4922/8). Miljökrav, sociala krav och andra särskilda krav samt i EU:s arbete med en aktionsplan för miljö- teknik. Vidare sägs bl.a. följande (s. 239 f.). En strategisk upphandlingspolitik kan påtagligt påverka produkters miljöegenskaper. Utvecklingen av energieffektiva produkter gynnas av t.ex. teknikupphandling. []Genom att ställa miljökrav i samband med upphandlingen kan de offentliga aktörerna bidra till ett ökat utbud av miljöanpassade varor och tjänster. Som exempel på att miljöanpassad upphandling kan ge både miljövinster, avseende koldioxidutsläpp och kostnadsbesparingar visar vissa beräkningar att om den brinntid som de glödlampor som upphandlas offentligt i stället skulle utföras av lågenergilampor skulle koldioxidutsläppen minska med och besparingar för staten göras på nästan per ton koldioxid. []Enligt regeringens uppfattning bör den offentliga sektorn i ökad omfattning ställa miljökrav vid upphandling. Det bör också vara hög nivå på de miljökrav som ställs så att det är de miljömässigt bästa produkterna som upphandlas. – har drivit på arbetet med möjligheterna att ta miljöhänsyn vid offentlig upp- handling i samband med omarbetningen av EG:s upphandlingsdirektiv. Direktiven om offentlig upphandling ger nu utökade möjligheter att ställa miljökrav. Utvecklingen mot en mer miljöanpassad upphandling går dock långsamt. I ett förslag till nationell handlingsplan för en mer miljö- anpassad offentlig upphandling, som utarbetat på uppdrag av regeringen, konstateras under rubriken av nuläget bl.a. följande (s. 15).87 av alla upphandlingar [inom den offentliga sektorn] innehåller miljökrav. I nästan hälften av dessa upphandlingar är dock kraven formulerade på ett sådant sätt att de inte får några kon- sekvenser för vad som upphandlas. Detta tyder bland annat på bristan- de kunskap om hur man formulerar miljökrav. Detsamma gäller de statliga ramavtalen. Nästan alla statliga ramavtal innehåller miljökrav men i en tredjedel av avtalen är miljökraven formulerade på ett sådant sätt att de inte får några konsekvenser för vad som upphandlas. 87 En mer miljöanpassad offentlig upphandling – förslag till handlingsplan, rapport 5520, . Arbetet är ett resultat av uppmaning till medlemsstaterna att utarbeta nationella handlingsplaner. Förslaget bereds inom . Miljökrav, sociala krav och andra särskilda krav Till grund för dessa konstateranden ligger bl.a. en enkätstudie som gjorde och som omfattade upphandlingsansvariga inom samtliga kommuner, landsting och statliga myndigheter.88 I en inledande sammanfattning av studien konstateras bl.a. följande (s. 8 f.). Landstingen tycks vara de som har kommit längst, de är få till antalet, stora, med stora inköpsvolymer. är upphandlingsfunktionen centralt organiserad, den egna centrala inköpsfunktionen sluter egna avtal. Man har miljöansvarig personal och personalen har oftast genomgått någon utbildning i miljöanpassad upphandling. Alla landsting har en miljöpolicy och den är oftast relaterad till de 15 nationella miljömålen.89 omfattar den även en utfästelse att ställa miljökrav vid upphandling. [] – Kommunerna är de som kommit näst längst i arbetet med miljöanpassad upphandling. Förutsättningarna är mycket olika kommunerna emellan och det är inte ovanligt med olika typer av samarbetsformer när det gäller upphandling. [] Åtta av tio kommuner har en miljöpolicy som i de flesta fall innefattar en utfästelse att ställa miljökrav vid upphandling. [] – Slutligen myndigheterna som tycks vara den grupp som har längst väg att gå för att uppnå en väl fungerande miljöanpassad upphandling. [] Undersökningen visar, att de oftast använder sig av centrala ramavtal. En av tre myndigheter uppger att de saknar miljöansvarig personal/kompetens inom organisationen. Personalen har sällan genomgått någon utbildning i miljöanpassad upphandling. Åtta av tio myndigheter har dock en miljöpolicy, som oftast omfattar en utfästelse att ställa miljökrav vid offentlig upphandling. – Avslutningsvis kan sägas att de deltagande organisationerna ser bristande kunskap om hur man ställer miljökrav som det största hindret för miljöanpassad upphandling. Något som efterfrågas är mallar för miljöanpassad upphandling. I det ovan nämnda förslaget till handlingsplan formuleras bl.a. två allmänna mål för perioden –2010 (s. 19). Andelen offentliga upphandlingar där miljökrav ställs skall öka från . Andelen statliga ramavtal med välformulerade miljökrav skall öka från dagens till . föreslås vidare vissa mål för den offentliga konsumtionen avseende person- bilar, el och glödlampor. I syfte att uppnå de uppsatta målen föreslås bl.a. att styrningen av statliga myndigheter ökas genom att konsumtionsmålen tas in i förordning, att de statliga ramavtalen 88 Miljöanpassad offentlig upphandling – en enkätstudie , 5445. Av rapporten framgår att svar inkom från 205 kommuner, 14 landsting och 177 myndigheter samt att svarsfrekvensen uppgick till totalt. 89 antog 15 miljökvalitetsmål (bet. 1998/99MJU:6, rskr. 1998/99:183). Miljökrav, sociala krav och andra särskilda krav miljöanpassas samt att kompetensen hos upphandlare säkerställs (s. 21). Det kan tilläggas att kravet på att en viss andel av det totala antalet personbilar som en statlig myndighet under ett kalenderår köper eller leasar skall vara miljöbilar skärptes ; andelen uppgår numera till mot tidigare minst hälften.90 Enligt utredningens uppfattning talar vad nu anförts i och för sig för att regler om att upphandlande myndigheter bör ställa miljö- krav i samband med offentlig upphandling införs. Å andra sidan kan en del av dagens brister hänföra sig till otillräckliga kunskaper hos handläggande personal och till osäkerhet om vilka krav som får ställas, dvs. Svagheten med en bör-regel är naturligtvis att den enbart är en rekommendation och alltså inte lägger några skyldigheter på de upphandlande enheterna. Det skulle därför inte finnas någon möjlighet att med stöd av en sådan regel tvinga upphandlande enheter att ställa miljökrav eller sociala krav eller att framgångsrikt klandra en upphandling för att sådana krav inte ställts. Mot införandet av en bör-regel kan anföras att lagstiftning egentligen inte skall användas för att ställa upp moraliska eller etiska uppföranderegler. I motiven till regeringsformen uttalas att lagbegreppet endast kan omfatta rättsregler, och att sådana regler i princip kännetecknas av att de är bindande för myndigheter och enskilda (prop. 1973:90 s. 203). konstaterar dock att det också förekommer lagregler som är formulerade som rekommendationer, vilket brukar markeras genom användningen av ordet bör.91 Vidare har det blivit allt vanligare att en lag innehåller s.k. målsättningsstaganden som inte är rättsligt bindande utan endast anger mål för den offentliga verksamheten. Enligt torde det vara svårt för riksdag och regering att finna någon annan form än författningsformen, om man vill med- dela mjukare direktiv och ge dem tillräcklig publicitet.92 Ett annat argument mot en bör-regel kan vara att en sådan regel, trots att den är oförbindande för dem till vilka den riktar sig, av adressaterna kan uppfattas som en skyldighet och därmed riskera att hos dessa skapa osäkerhet om rättsläget. 908 § förordningen (2004:1364) om myndigheters inköp och leasing av miljöbilar. 91Normgivningsmakten enligt regeringsform, 3 uppl., s. 43. a. s. 43 f. Miljökrav, sociala krav och andra särskilda krav Myndigheter under regeringen kan av regeringen åläggas att, när det är påkallat, ta miljöhänsyn och sociala hänsyn vid sin upphand- ling. Någon sådan möjlighet finns inte beträffande andra upp- handlande enheter. Om en bör-regel skall omfatta alla upphand- lande enheter krävs därför att den tas in i lag. Givet att riksdag och regering vill framhålla betydelsen av att miljöhänsyn och sociala hänsyn tas vid upphandling framstår lagstiftning som ett effektivt sätt att ge spridning åt denna inställ- ning. Effekterna av en bör-regel är av naturliga skäl svåra att bedöma. Den skulle vara ett incitament för de upphandlande enheterna att i vart fall överväga att ställa miljökrav och sociala krav. Någon påtaglig nackdel torde den inte medföra. Enligt utredningens mening är det inte olämpligt att införa en bör-regel i upphandlingslagarna. I det föregående har använts uttrycket bör-regel. En sådan kan utformas på olika sätt. Gemensamt för dem gäller att regeln måste förses med en begränsning. Krav bör ställas endast när detta med hänsyn till upphandlingens art är påkallat. En renodlad bör-regel kan lyda: Upphandlande myndigheter (enheter) bör ställa miljökrav och sociala krav vid upphandling, i den utsträckning det är påkallat med hänsyn till upphandlingens art. Man kan också tänka sig en regel som innebär att upphandlande myndigheter/enheter skall beakta miljöfrågor och sociala frågor vid planläggningen av en upphandling. En sådan regel skulle kunna lyda: Upphandlande myndigheter (enheter) skall då en upphandling planeras beakta miljöfrågor och sociala frågor, i den utsträckning det är påkallat med hänsyn till upphandlingens art. En sådan bestämmelse ålägger de upphandlande myndigheter- na/enheterna en skyldighet att beakta miljöfrågor och sociala frågor men föreskriver ingen skyldighet för dem att faktiskt också ställa miljökrav och sociala krav. Bestämmelsen kan kompletteras med en bör-regel enligt förslaget ovan. Beträffande miljökrav skulle bestämmelsen i så fall i princip motsvara vad som gäller i . Miljökrav, sociala krav och andra särskilda krav Ett tredje sätt att utforma regeln skulle bygga på en skyldighet att inför varje enskild upphandling ta ställning till om miljökrav och sociala krav skall ställas eller inte och skulle kunna lyda: Upphandlande myndigheter (enheter) skall då en upphandling planeras ta ställning till om några särskilda miljökrav eller sociala krav skall ställas. Gemensamt för de två senare alternativen bör gälla att ställnings- tagandet skall dokumenteras. Något dokumentationskrav bör dock inte gälla om det är fråga om direktupphandling på grund av synnerliga skäl. En upphandlande myndighet/enhet som underlåter att göra någon prövning av frågan om miljökrav eller sociala krav skall ställas när detta krävs bryter mot den skyldighet som föreskrivs. Frågan uppkommer då vilka effekter denna försummelse skall kunna medföra. Det är naturligtvis svårt att på rättsliga grunder hävda att sådana krav skulle ha ställts om en prövning hade gjorts och att det, om krav hade ställts, skulle ha lett till att en annan anbudsgivare än den som tilldelades kontraktet skulle ha vunnit upphandlingen. Svårigheter uppkommer redan av det skälet att det sannolikt är omöjligt att konstatera vilka krav som borde ha ställts. Det förefaller därför som om även en sådan regel i praktiken skulle få karaktären av en rekommendation som, om den inte följs, får angripas med politiska medel och inte med rättsliga. Enligt utredningens mening bör bestämmelsen utformas som det första alternativet ovan. Den bör gälla även utanför det direktiv- styrda området. Även om möjligheterna att ta miljöhänsyn och sociala hänsyn torde vara något större utanför detta område bör, enligt utredningens uppfattning, av tydlighetsskäl samma bestäm- melse gälla genomgående. I de i delbetänkandet föreslagna upphandlingslagarna finns en bestämmelse som innebär att en upphandlande myndighet/enhet får ställa särskilda sociala, miljömässiga och andra krav på hur ett kontrakt skall fullgöras (8 kap. 15 § den klassiska lagen och 11 kap. 17 § försörjningslagen). Eftersom miljökrav m.fl. krav kan ställas på olika stadier i en upphandling bör den angivna bestämmelsen slopas och en generell Miljökrav, sociala krav och andra särskilda krav bestämmelse utformas och förslagsvis placeras som 1 kap. 5 a § i den klassiska lagen respektive 1 kap. 4 a § i försörjningslagen. Bestämmelsen bör i enlighet med vad som anförts ges följande lydelse: Upphandlande myndigheter (i försörjningslagen: enheter) bör ställa miljökrav och sociala krav vid upphandling, i den utsträck- ning det är påkallat med hänsyn till upphandlingens art. Upphandlande myndigheter (enheter) får ställa även andra krav på hur ett kontrakt skall fullgöras. De krav som ställs enligt första eller andra stycket skall vara förenliga med gemenskapsrätten och anges i annonsen om upp- handling eller i förfrågningsunderlaget. 7Upphandling under tröskelvärdena m.m. inom den klassiska sektorn Enligt utredningens direktiv (dir. 2004:47) ingick i den första delen av utredningens arbete att föreslå ändringar av sådana bestämmelser om upphandling under tröskelvärdena och av B-tjänster (nuvarande 6 kap. ) som är uppbyggda efter mönster av en regel över tröskelvärdena och där denna direktivregel har ändrats. Utredningen har i delbetänkandet Nya upphandlingsregler (SOU 2005:22) gjort en anpassning av nuvarande 6 kap. (jfr 17 kap. den klassiska lagen och 19 kap. försörjningslagen) till de förslag utredningen lämnat när det gäller upphandling över tröskel- värdena. Enligt tilläggdirektiv till utredningen (dir. 2005:39) skall utred- ningen i det fortsatta arbetet göra en allmän översyn av be- stämmelserna i 6 kap. i syfte att förenkla reglerna och, i den mån detta inte gjorts tidigare, göra en anpassning till bestäm- melserna om upphandling över tröskelvärdena. Utredningen skall enligt tilläggsdirektiven analysera om en fast- ställd gräns för direktupphandling bör införas och, om så bedöms lämpligt, lämna förslag till en sådan gräns. Det kan röra sig om en eller flera beloppsgränser beroende på vad det är som skall upp- handlas. I bedömningen skall enligt tilläggsdirektiven ingå en analys av möjligheten för kommuner och/eller landsting att sam- arbeta om administrativa stödfunktioner utan föregående upphand- ling. Vid den bedömning som skall göras skall slutsatserna i Stats- kontorets rapport (Rapport 2002:25) vägas in. I det sammanhanget bör en fördjupad utvärdering av Statskontorets redovisning av för- och nackdelar med direktupphandling jämfört med anbudsupp- Upphandling under tröskelvärdena m.m. inom den klassiska sektorn handling göras för att bättre belysa effekterna för småföretagen. Vid bedömningen skall hänsyn även tas till den praxis som utveck- lats när det gäller att fastställa gränsen för direktupphandling. Utgångspunkten för utredningens arbete med bestämmelserna i 6 kap. har varit att den upphandling som omfattas av 6 kap. skall omfattas av de nya bestämmelserna i 17 kap. den klassiska lagen i den mån det klassiska direktivet inte ger anledning till annat. De förenklingar som kan göras skall göras i första hand genom ändringar av de bestämmelser som skall gälla för denna upphand- ling. I det följande lämnas därför en redogörelse för gällande bestämmelser i och i det klassiska direktivet. innehåller dels allmänna bestämmelser i 1 kap., dels särskilda bestämmelser om olika slag av upphandlingar i 2 5 kap. De sist- nämnda kapitlen behandlar upphandling av varor (2 kap.) och byggentreprenader (3 kap.), upphandling inom försörjningssek- torerna (4 kap.) och upphandling av s.k. A-tjänster, dvs. tjänster som anges i avdelning A i bilaga till (5 kap.). Bestämmelserna i 2 5 kap. gäller endast upphandling som uppgår till minst de belopp som anges i de olika kapitlen. Annan upphandling, liksom upphandling av s.k. B-tjänster (tjänster som anges i avdelning B i bilaga till ), omfattas av bestämmelserna i 6 kap. 7.3.1Upphandling som omfattas av 6 kap. I 6 kap. 1 § första stycket anges att bestämmelserna i kapitlet tillämpas på sådan upphandling inom den klassiska sektorn av varor, bygg- entreprenader och A-tjänster som understiger de i kapitel 2, 3 och 5 angivna tröskelvärdena, upphandling av B-tjänster, oavsett värde, upphandling som omfattas av sekretess eller andra särskilda begränsningar med hänsyn till rikets säkerhet (sådan upp- handling omfattas enligt 1 kap. 3 § andra stycket 1 endast av bestämmelserna i 6 kap.), upphandling av försvarsprodukter och tjänster som inte har civil användning och som omfattas av artikel 296 i Rom- Upphandling under tröskelvärdena m.m. inom den klassiska sektorn fördraget (sådan upphandling omfattas enligt 1 kap. 3 § andra stycket 2 endast av bestämmelserna i 6 kap.), och upphandling av telefoni, telex, radiotelefoni, personsökning eller satellittjänster som avses i 5 kap. 1 § andra stycket 3, oavsett värde. Viss särskilt angiven upphandling är undantagen från lagens tillämpning. Det gäller enligt 1 kap. 3 § första stycket upphandling som genomförs enligt upphandlingsförfaranden som regleras i vissa internationella avtal. Sådan upphandling omfattas därför inte heller av 6 kap. Enligt 5 kap. 1 § andra stycket skall bestämmelserna i 5 kap. inte tillämpas i fråga om anskaffning av fastigheter eller anskaffning m.m. av programmaterial eller sändningstid i etermedia och inte heller i fråga om teletjänster, skiljemanna- och förlikningsuppdrag, vissa finansiella tjänster, anställningsavtal, forskning och utveckling i vissa fall eller verksamhet som rör förvaltning av statsskulden eller som avser tjänster från riksbank. Av bilagan till , i vilken tjänster klassificeras som antingen A-tjänster eller B- tjänster, framgår att de nu angivna tjänsterna blir att betrakta som B-tjänster. Av 6 kap. 16 § första stycket framgår att vissa i paragrafen angivna bestämmelser i bl.a. 5 kap. skall tillämpas då en upphand- ling av B-tjänster överstiger gällande tröskelvärde. Till de be- stämmelser i 5 kap. till vilka hänvisas hör 1 §, i vars andra stycke de behandlade undantagen finns intagna. En strikt tolkning av dessa bestämmelser medför att undantagen skulle vara tillämpliga då upphandlingar av B-tjänster uppgår till tröskelvärdet men inte då de ligger under detta. I rättstillämpningen har dock ansetts att undantagen gäller generellt vid tillämpning av 6 kap.1 Detta gäller dock inte teletjänster, som enligt 6 kap. 1 § första stycket 5 ingår i tillämpningsområdet för det kapitlet. 1 RÅ 1998 ref. 16, se även Karnov årgång 2005/06 s. 1563 not 163 och Hentze och , Offentlig upphandling, 1998, s. 307. Upphandling under tröskelvärdena m.m. inom den klassiska sektorn 7.3.2Tillämpliga bestämmelser vid upphandling som omfattas av 6 kap. För upphandling som avses i 6 kap. gäller enligt 1 kap. 2 § andra stycket endast bestämmelserna i 6 kap. och de bestämmelser i 1 och 5 kap. till vilka hänvisas i 6 kap. Vid förenklad upphandling och urvalsupphandling gäller även 1 kap. 27 och 28 §§. Bland de bestämmelser till vilka hänvisas i 6 kap. finns 1 kap. 1 6 §§ och 12 § andra stycket. De angivna bestämmelserna i 1 kap. innehåller 1 § första stycket: en förteckning över innehållet i lagen, 1 § andra stycket: en upplysning om att det i lagen finns bestämmelser till uppfyllande av de förpliktelser som följer av medlemskap i , 2 § första stycket: en bestämmelse om vilka subjekt som om- fattas av (staten, kommuner etc.), 2 § andra stycket: en uppräkning av de bestämmelser som gäller för upphandling som avses i 6 kap. (bestämmelserna i 6 kap. och de bestämmelser i 1 och 5 kap., till vilka hänvisas i 6 kap., samt 7 kap. 1 10 §§), 3 § första stycket: undantag för upphandling som görs enligt förfaranden som bestämts i internationella avtal, 3 § andra stycket: undantag för upphandling som omfattas av sekretess eller andra särskilda begränsningar med hänsyn till rikets säkerhet och upphandling av försvarsprodukter som inte har civil användning och som omfattas av artikel 296 i Rom- fördraget, (denna upphandling omfattas dock av 6 kap. med stöd av 6 kap. 1 § första stycket 4), 4 §: principen om att affärsmässighet skall iakttas, 5 §: definitioner, 6 §: en definition av upphandlande enhet (offentligt domine- rade bolag m.fl.) 12 § andra stycket: rätten för en upphandlande enhet att hän- visa till kriterier för miljömärken. 1 kap. 27 och 28 §§, som skall tillämpas vid förenklad upphandling och urvalsupphandling, behandlar skyldigheten för en upphandlan- de enhet att lämna upplysningar till den anbudssökande eller anbudsgivare som begär det om varför hans ansökan eller anbud förkastats och att lämna upplysningar till varje anbudssökande eller anbudsgivare om beslut som fattats om leverantör och anbud. Upphandling under tröskelvärdena m.m. inom den klassiska sektorn Skyldigheten gäller, som framgår direkt av 6 kap. 1 § andra stycket, inte vid direktupphandling. När det gäller upphandling av tjänster som avses i avdelning B i bilagan till och som överstiger de tröskelvärden som anges i 4 och 5 kap. skall enligt 6 kap. 16 § första stycket be- stämmelserna i 1 kap. 12 16 §§, 4 kap. 2 4, 6, 8 10 och 13 §§ samt 5 kap. 1 10 §§ tillämpas. Hänvisningarna omfattar inte uttryckligen bestämmelserna i t.ex. 1 kap. 4 § om att affärsmässighet skall iakttas vid upphandling eller definitionerna i 1 kap. 5 §. Bestäm- melsen i 6 kap. 16 § första stycket kan dock inte ses som en uttömmande uppräkning av vilka bestämmelser i 1 kap. som skall tillämpas. I stället får antas att även de bestämmelser till vilka hän- visas i 6 kap. 1 § andra stycket (bl.a. 1 kap. 1 6 §§) skall tillämpas vid upphandling enligt 6 kap. Det klassiska direktivet omfattar sådan upphandling av byggentre- prenader, varor och tjänster som uppgår till minst vissa i direktivet angivna tröskelvärden. Även för upphandling som inte alls eller inte till fullo omfattas av direktivet gäller att grundläggande gemenskapsrättsliga prin- ciper, såsom förbudet mot diskriminering, skall iakttas (beaktande- sats 2). Enligt direktivet är viss upphandling över tröskelvärdena undan- tagen från direktivets tillämpningsområde. Det gäller upphandling som 1.avser försvarsprodukter utan civil användning (artikel 10), 2.omfattas av försörjningsdirektivet (artikel 12), 3.syftar till att ge en upphandlande myndighet möjlighet att tillhandahålla eller driva publika telenät eller åt allmänheten tillhandahålla en eller flera teletjänster (artikel 13), 4.omfattas av sekretess eller kräver särskilda säkerhetsåtgärder (artikel 14), 5.görs i enlighet med internationella avtal (artikel 15), 6.avser fast egendom, programmaterial och sändningstid, skilje- manna- och förlikningstjänster, vissa finansiella tjänster, anställningsavtal eller forsknings- och utvecklingstjänster (artikel 16), 7.avser tjänstekoncessioner (artikel 17), Upphandling under tröskelvärdena m.m. inom den klassiska sektorn 8.avser tjänster och görs från en myndighet som har ensamrätt att tillhandahålla sådana tjänster (artikel 18), eller 9.avser s.k. B-tjänster, dvs. tjänster som förtecknats i bilaga II B (artikel 21; artiklarna 23 och 35.4 är dock tillämpliga). De artiklar som skall tillämpas när det gäller B-tjänster innehåller bestämmelser om tekniska specifikationer (artikel 23) och om skyldigheten för en upphandlande myndighet som tilldelat ett kontrakt, ingått ett ramavtal eller tilldelat kontrakt inom ramen för ett dynamiskt inköpssystem att annonsera detta (artikel 35.4). I artikel 19 finns bestämmelser om att kontrakt får reserveras för skyddade verkstäder eller skall fullgöras inom ramen för program för skyddad anställning. 7.5Jämförelse mellan och det klassiska direktivet Artikel 10 i direktivet motsvarar 1 kap. 3 § andra stycket 2 och artikel 14 motsvarar punkten 1 i samma stycke. Artikel 15 motsvarar 1 kap. 3 § första stycket . Artikel 16 motsvarar 5 kap. 1 § andra stycket 1, 2 och 4–8. Artikel 18 motsvarar 5 kap. 2 § .