sou · GUB372 · 2007-01-01 00:00:00 — Frivillighet med arbetet att i första hand få till stånd ett undantag från helfordonsgodkännandet bör det övervägas vilka möjligheter som finna att öka den frivilliga användningen av alkolås. Utredningen har därför enligt intentionerna i utredningsdirektiven sett som sin uppgift att föreslå ändringar som på skilda sätt bidrar till att öka den frivilliga användningen av alkolås i allmänhet och i förmånsbilar i synnerhet. Utredningen utgår från att det inte är tillräckligt att framhålla det förtjänstfulla i sig att arbetsgivaren tillhandahåller förmånsbilar utrustade med alkolås för att sådana bilar ska vara attraktiva alternativ för dem som får förmånen. Mottagaren av förmånen har också ett intresse av att förmånen är förenlig med hans eller hennes egna önskemål och förutsättningar. Men det är inte bara rent ekonomiska frågor som är av betydelse för att alkolås ska vinna acceptans utan det är också fråga om en allmän inställning till alkolås, både från arbetsgivarens och från den anställdes sida. Det krävs därför en samordning av olika insatser för att alkolås ska bli allmänt accepterade och därigenom vara ett naturligt val för dem som får förmånsbilar. De skattemässiga konsekvenser som ett val av en förmånsbil försedd med alkolås för med sig är här av särskilt intresse. Det säger sig självt att skattemässiga nackdelar med alkolås, även om de framstår som marginella, kan förväntas få en negativ effekt på inställningen till alkolås – både allmänt sett och i det enskilda fallet – och därmed på viljan att installera sådana. Denna uppfattning har bekräftats genom de kontakter som utredningen under arbetets gång har haft med ett flertal större företag, som erbjuder förmånsbilar till sina anställda. De hittillsvarande erfarenheterna visar att den allmänt sett förbättrade trafiksäkerhet, som blir resultatet av en mer utbredd användning av alkolås, inte är ett tillräckligt starkt argument för att de anställda i de företag som det här är fråga om ska vara intresserade av alkolås i sina förmånsbilar. Den privatekonomiska aspekten väger uppenbarligen tungt. En påtaglig ekonomiskt fördel för brukaren av en förmånsbil försedd med alkolås framstår sammantaget som det främsta argumentet för att stimulera till fler installationer och ökad användning av alkolås. I detta sammanhang bör också vägas in värdet av att alkolås genom en fördelaktig skattemässig behandling sannolikt får en snabbare och bredare spridning och acceptans än vad som annars skulle ha varit fallet. bör en förmånlig behandling av alkolås i skattehänseende leda till att antalet bilar försedda med alkolås blir större än det annars skulle ha varit. En skattemässigt fördelaktig lösning är därför enligt utredningens mening det alternativ, byggt på frivillighet, som bäst tillgodoser kravet på en både snabb och effektiv spridning av alkolås som ett led i arbete med att förbättra trafiksäkerheten och nå ett snabbt allmänt accepterande av alkolås. 6.4.5 Skatteregler för förmånsbilar – rättsläget Bestämmelser om värdering av inkomster i annat än pengar finns i 61 kap. inkomstskattelagen (1999:1229) och omfattar även värdet av en bilförmån. När förmånsvärdet för en bil bestäms ska enligt huvudregeln bilens inköpspris läggas till slutbetänkande SOU 2006:72 Sid 57 (128) grund för beräkningen. Om bilen förses med extrautrustning påverkar detta förmånsvärdet. När det gäller specifikt frågan om alkolås har med stöd av 61 kap. 8 § inkomstskattelagen gjort bedömningen att alkolås som utgör extrautrustning till en bil ska räknas in i bilens förmånsvärde. Denna bedömning överensstämmer således helt med huvudregeln för beräkning av värdet av en bilförmån. Värdet av en bilförmån kan justeras uppåt eller nedåt om det finns synnerliga skäl. Som synnerliga skäl för att justera ned värdet anses att bilen används som arbetsredskap, att bilen använts i taxinäring, att den körts minst 6 i verksamheten under kalenderåret och att dispositionen för privat körning varit begränsad i mer än ringa utsträckning eller att det finns liknande omständigheter (61 kap. 19 §). Värdet av bilförmån ska vidare justeras nedåt när en bil ingår i en större grupp av bilar som deltar i ett test eller liknande för att prova ut ny eller förbättrande miljö eller säkerhetsteknik och bilen i det utförandet inte finns att köpa på den allmänna marknaden inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. För bilar som är eller äldre gäller särskilda värderingsregler. 6.4.6 Skatteregler för s.k. miljöbilar – en jämförelse Inkomstskattelagen innehåller bestämmelser som medger en förmånligare skattemässig behandling av bilar som är s.k. miljöbilar. För att klassificeras som en miljöbil i skattelagstiftningens mening måste vissa tydligt angivna kriterier vara uppfyllda. Om en bil är utrustad med teknik för drift helt eller delvis med elektricitet eller med andra mer miljöanpassade drivmedel än bensin och dieselolja och bilens nybilspris därför är högre än nybilspriset för närmast jämförbara bil utan sådan teknik, ska förmånsvärdet justeras nedåt till en nivå som motsvarar förmånsvärdet för den jämförbara bilen. Från och med har vissa förändringar skett i fråga om klassificeringen av olika miljöbilar. Om bilen är utrustad med a) teknik för drift med elektricitet eller annan gas än gasol (t.ex. naturgas eller biogas) ska förmånsvärdet justeras nedåt till ett värde som motsvarar av förmånsvärdet för den jämförbara bilen. Är bilen utrustad med b) teknik för drift med alkohol ska förmånsvärdet justeras ned till av förmånsvärdet för en motsvarande bil. Enligt de begränsningsregler som anges i 19 a § sista stycket får förmånsvärdet justeras ned med högst i fråga om en bil under a) och med högst för en bil under b). 6.4.7 Överväganden För att öka användningen av alkolås i förmånsbilar är det utredningens uppfattning att skattereglerna måste utformas på ett sätt som i vart fall inte gör förmånsbilar med alkolås dyrare i skattehänseende än förmånsbilar utan alkolås. I sammanhanget ligger det nära till hands att jämföra med de regler som gäller för miljöbilar. Dessa behandlas förmånligt i skattehänseende och de ger brukaren även en del övriga ekonomiska och praktiska förmåner som kan variera mellan olika varianter av miljöbilar och mellan olika kommuner m.m. Som exempel på sådana övriga förmåner kan nämnas gratis parkering och befrielse från skyldighet att betala trängselskatt. Effekterna av de förmånliga reglerna för miljöbilarna är mycket tydliga. Inte minst utvecklingen av nyförsäljningen av miljöbilar och 2006 tyder på att – vid sidan av ett intresse att bidra till en bättre miljö – de skattelättnader och övriga förmåner som finns för dessa bilar har haft stor betydelse vid valet mellan olika alternativ bilar. Statistik från BilSweden över nyregistrerade bilar visar att försäljningen av miljöbilar jämfört med försäljningen ökade . Ökningen jämfört med var . Utredningen anser att erfarenheterna från området för miljöbilar talar starkt för att skattereglerna för alkolåsförsedda bilar bör utformas så att dessa gynnas i förhållande till förmånsbilar utan sådan utrustning. De alternativ som därvid är tänkbara är att antingen inte låta alkolåset alls påverka förmånsvärdet, eller – med beskatt slutbetänkande SOU 2006:72 Sid 58 (128) ningsreglerna för miljöbilar som förebild – behandla alkolåsförsedda förmånsbilar förmånligare än icke alkolåsförsedda i skattehänseende. Som framgått ser utredningen det inte som en framkomlig väg att föreslå regler som innebär att förmånsbilar som inte är försedda med alkolås antingen inte godkänns som förmånsbilar eller behandlas oförmånligare genom t.ex. någon form av straffskatt i förhållande till förmånsbilar med alkolås. För att göra alkolås attraktiva som utrustning i förmånsbilar anser utredningen det därför vara angeläget att alkolåset i vart fall behandlas skattemässigt neutralt. Det innebär att alkolås i en förmånsbil inte ska påverka bilens förmånsvärde. Med stor sannolikhet skulle antalet förmånsbilar med alkolås emellertid öka snabbare, kanske avsevärt snabbare, om förmånsvärdet för en alkolåsutrustad förmånsbil beräknades på ett förmånligare sätt med principerna för beräkning av förmånsvärdet för miljöbilar som förebild, dvs. med en direkt skattelindring (för miljöbilarna begränsad till eller beroende på typ av miljöbil). För att nå de nationella trafiksäkerhetsmålen framstår det som väl motiverat att införa förmånligare skatteregler som stimulerar till ökad användning av alkolås. Genom jämförelsen med vad som gäller för miljöbilarna vill utredningen peka på den snabba efterfrågeökning som skett på detta område. Det kan antas att utvecklingen skulle kunna bli likartad när det gäller efterfrågan på alkolås i förmånsbilar om förmånliga skatteregler infördes. En ekonomisk kalkyl visar att skattebortfallet för en neutral behandling av alkolås i skattehänseende, dvs. att alkolås inte förmånsbeskattades, kan beräknas till 6 – . Kalkylen är dock inte rättvisande eftersom antalet förmånsbilar med alkolås är ytterligt begränsat. I praktiken medför detta inte några skatteintäkter hänförliga till förmånsbilar utrustade med alkolås. Av det skälet skulle det praktiskt taget inte bli något skattebortfall om förmånen av alkolås inte togs med vid beräkningen av förmånsvärdet. Mot detta ska ställas värdet av att antalet dödade och svårt skadade i trafiken beräknas om alkolås installeras i alla förmånsblar. Den viktigaste effekten är dock troligen att billeverantörernas intresse att medverka till att utveckla alkolåsen kraftigt ökar. Härtill kommer andra sociala, arbetsmiljömässiga och ekonomiska positiva effekter av att alkolås installeras i förmånsbilar. Utredningen anser att de ekonomiska effekterna av åtgärder inom två angelägna områden – miljö- respektive trafiksäkerhetsområdena – inte nödvändigtvis måste ställas mot varandra i konkurrens. Det råder ingen motsättning mellan åtgärder som främjar miljöhänsyn och åtgärder som främjar trafiksäkerheten. Båda åtgärderna har som yttersta mål att minska riskerna för att människor skadas eller dödas. Om alkolås installeras i alla nya förmånsbilar – ca 125 000 – kommer antalet skador som orsakats av rattfulla förare att minska successivt. De ekonomiska vinsterna kan vara svåra att med någon större precision beräkna men det är klart att ett ökande antal bilar med alkolås får en allt större reducerande effekt på antalet alkoholrelaterade trafikolyckor. Den ekonomiska konsekvensen blir att samhällets, de trafikskadedrabbades, försäkringsbolagens och andra intressenters kostnader minskar. Det kan vidare förväntas att kostnaden för ett alkolås minskar vid stigande efterfrågan och ökad konkurrens, vilket medför att kostnaden för förvärv och installation av alkolås med tiden blir allt lägre för den enskilde. Med lägre kostnad för alkolås följer att skattekonsekvenserna för den enskilde som har förmånsbil minskar, förutsatt att värdet av förmånen av alkolås bestäms med ledning av den allt lägre kostnaden för alkolås. Förutsättningarna i den ekonomiska kalkylen kan således komma att förändras i betydande mån efter endast . Ju snabbare antalet bilar med alkolås ökar, desto större blir sammantaget de kalkylmässiga ekonomiska vinsterna. Som utredningen anfört kommer sannolikt ett stort antal alkolås att flyttas över från en förmånsbil till en ny minst en gång i samband med bilbyte och inte följa med till andrahandsmarknaden. När förmånsbilen med alkolåset säljs uppkommer frågan om den nye ägaren, som i de allra flesta fall kommer att slutbetänkande SOU 2006:72 Sid 59 (128) vara en privatperson, vill behålla låset eller om han väljer att montera bort det. Utredningen anser att det inte är rimligt att utgå från att merparten av dessa alkolås – som då är tre eller – skulle komma att behållas av den som köpt förmånsbilen som begagnad. Även om alkolåset kan beräknas behålla sina tekniska egenskaper och i och för sig fungera väl är det realistiskt att räkna med att nya, effektivare och billigare alkolås – både i fråga om tillverkning och kostnader för underhåll och service – successivt kommer ut på marknaden. Benägenheten hos den som köpt förmånsbilen som begagnad att använda äldre teknik till sannolikt högre kostnader för bland annat tätare serviceintervaller m.m. än vad senare teknik ger upphov till måste enligt utredningen bedömas med försiktighet. Utredningen bedömer att en snabbare spridning av alkolås säkerligen skulle bli följden om alkolås gav beaktansvärda skattefördelar för brukaren av förmånsbilen. Förslaget innebär sannolikt också att bilindustrins intresse för utvecklingen av alkolås starkt ökar. bör det vara möjligt att låta förmånsbilar som är utrustade med alkolås att omfattas av skatteregler liknande dem som finns för miljöbilar. 6.5 Alkolås vid rattfylleri och vid opålitlighet i nykterhetshänseende m.m. 6.5.1 Generellt krav på alkolås vid rattfylleri m.m. Sammanfattning Alkolåset har en given plats i trafiksäkerhetsarbetet. Ett generellt krav på alkolås i förutsätter emellertid ändringar i gemenskapsrätten. För att alkolås ska komma till användning i större skala i avvaktan på ändringar i gemenskapsrätten är det därför enligt utredningens uppfattning nödvändigt med betydande ändringar i nu gällande bestämmelser avseende den som dömts för rattfylleri och för den som befinner sig i riskzonen på grund av sitt alkoholbruk men som inte är dömd för rattfylleri. Mot denna bakgrund lägger utredningen fram flera förslag till ändringar som innehåller krav på användning av alkolås och som är avsedda att förhindra eller påtagligt minska antalet rattfylleribrott. Utredningen anser att krav på alkolås ska gälla för alla som gjort sig skyldiga till rattfylleri. Varning som alternativ till återkallelse av körkort slopas när det är fråga om rattfylleri på grund av alkoholkonsumtion. Lagen om försöksverksamhet med villkorlig körkortsåterkallelse föreslås bli förlängd. Spärrtiden vid återkallelse förlängs från till vid grovt rattfylleri och från en månad till i övriga fall. Den som ansöker om körkortstillstånd efter att ha gjort sig skyldig till rattfylleri och efter det att spärrtiden har gått till ända och som inte ansöker om möjlighet att få delta i försöksverksamheten med villkorlig körkortsåterkallelse måste godta ett villkor om alkolås för att få körkortstilstånd. Den särskilda villkorstiden, under vilken endast fordon med alkolås får köras, för den som fått föreskrift om alkolås och som inte deltar i försöksverksamhet bör bestämmas till och högst . Vid rattfylleri som är att bedöma som grovt brott bör den särskilda villkorstiden bestämmas till lägst . Under den särskilda villkorstiden gäller förarbehörigheten endast körning inom svenskt territorium. Bakgrund I utredningsdirektiven anges att en ökad användning av alkolås är önskvärd dels för dem som har gjort sig skyldiga till rattfylleri, dels för körkortshavare som har alkoholrelaterade problem och som är kända av sjukvården. Det anges att en skärpning av bestämmelserna om nytt körkort efter återkallelse bör övervägas, så att den som får sitt körkort återkallat på grund av rattfylleri endast kan få tillbaka rätten att köra på villkor att alkolås används. Utredningen ska också överväga om försöksverksamheten med villkorlig körkortsåterkallelse kan utvidgas så att även personer vil slutbetänkande SOU 2006:72 Sid 60 (128) kas körkort ska återkallas på grund av opålitlighet i nykterhetshänseende kan gå in i försöksverksamheten, i kombination med rehabilitering. I delbetänkandet (SOU 2005:72 s. 153 ff., avsnitt 15.1) presenterade utredningen ett förslag om möjlighet att föreskriva krav på alkolås för personer som är alkoholberoende, alkoholmissbrukare eller som är så opålitliga i nykterhetshänseende att en varning enligt körkortslagen inte är tillräcklig som alternativ till återkallelse av körkortet. Utredningen förde i delbetänkandet (s. 32, avsnitt 1.4.2.2) ett resonemang i frågan om krav på alkolås för alla som dömts för rattfylleri och uttalade sitt stöd för ett sådant krav. Något konkret förslag redovisades emellertid inte men utredningen aviserade att frågan skulle komma att behandlas i det fortsatta utredningsarbetet. Inför det slutliga förslaget redovisar utredningen nu följande överväganden. Rättsregler angående rattfylleri m.m. Straffrättsliga regler Enligt 4 § lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott går gränsen för rattfylleri på grund av alkoholkonsumtion vid . Den som har en alkoholkoncentration av i blodet eller per liter luft i utandningsluften vid framförande av ett motorfordon har gjort sig skyldig till rattfylleri. Påföljden för rattfylleri är böter eller fängelse . Är brottet att anse som grovt ska föraren enligt 4 a § dömas till fängelse i högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om föraren har haft en alkoholkoncentration som uppgått till i blodet eller alkohol per liter i utandningsluften, föraren annars har varit avsevärt påverkad av alkohol eller något annat medel, eller framförandet av fordonet har inneburit en påtaglig fara för trafiksäkerheten. Den som är påverkad av droger har också gjort sig skyldig till rattfylleri. Utredningen behandlar emellertid endast frågan om rattfylleri på grund av alkoholkonsumtion. Gränsen för rattfylleri i vid alkohol i blodet är låg i förhållande till motsvarande gräns i många andra länder inom EU. har valt ett lågt gränsvärde som en viktig beståndsdel i arbetet med att förbättra trafiksäkerheten. har en anpassning skett i många EU-länder till det av rekommenderade riktgränsvärdet för rattfylleri, alkohol i blodet. finns dock stora skillnader mellan många länder inom EU när det gäller gränsen för straffbar alkoholpåverkan hos fordonsförare. I omkommer ca 150 människor i trafiken på grund av alkohol, vilket motsvarar knappt en tredjedel av samtliga trafikdödade. Inom hela EU omkommer ca 10 000 människor grund av alkohol i trafiken, vilket motsvarar av det totala antalet trafikdödade. Det finns både nationellt och internationellt en bred enighet om att antalet trafikdödade måste minskas. Det är uppenbart att det krävs stora insatser på många områden för att kraftigt få ned antalet dödade och skadade till följd av alkohol i trafiken. I flera länder har t.ex. försöksverksamheter inletts med alkolåsprogram liknande det som finns i och alkoholens betydelse för trafiksäkerheten betonas starkt i båda nationella och internationella trafiksäkerhetsprogram inom EU. I den svenska försöksverksamheten har () ca 1 900 personer deltagit sedan starten . För svensk del spelar nollvisionens delmål med högst 270 döda i trafiken 2007 en viktig roll. En minskning av antalet döda i trafiken på grund av alkohol skulle innebära en påtaglig minskning också av det totala antalet trafikdödade. slutbetänkande SOU 2006:72 Sid 61 (128) Behörighetskrav för körkort Körkortslagen (1998:488) innehåller bestämmelser om behörighet att köra motorfordon. Enligt 3 kap, 1 § körkortslagen får körkort utfärdas för den som har körkortstillstånd och i övrigt uppfyller fastställda behörighetskrav. Av 3 kap. 2 § framgår att körkortstillstånd får meddelas endast för den som med hänsyn till sina personliga och medicinska förhållanden kan anses lämplig som förare av ett körkortspliktigt fordon. Lämplighet med hänsyn till de personliga förhållandena förutsätter att sökanden inte är opålitlig i nykterhetshänseende och i övrigt kan antas komma att respektera trafikreglerna och visa hänsyn, omdöme och ansvar i trafiken. Lämplighet med hänsyn till de medicinska förhållandena förutsätter att sökanden har tillfredsställande syn och i övrigt uppfyller de medicinska krav som är nödvändiga med hänsyn till trafiksäkerheten. Körkortsingripande Om det visar sig att den som fått körkort inte uppfyller de ställda kraven kan ett körkortsingripande ske enligt 5 kap. Ett sådant ingripande sker genom återkallelse av körkortet eller genom varning. Ett körkortsingripande med anledning av brottslig gärning ska grunda sig på en lagakraftvunnen dom, ett godkänt strafföreläggande, ett godkännande av ordningsbot eller ett beslut om åtalsunderlåtelse enligt 20 kap. eller motsvarande bestämmelse i annan författning. Återkallelse av körkort Enligt 5 kap. 3 § ska ett körkort återkallas under vissa förutsättningar. Om körkortshavaren har brutit mot 4 § eller 4 a § trafikbrottslagen (rattfylleri respektive grovt rattfylleri) eller motsvarande bestämmelser i lagen (1990:1157) om säkerhet vid tunnelbana och spårväg eller järnvägslagen (2004:519) ska körkortet återkallas enligt 3 § 1. Är det fråga om opålitlighet i nykterhetshänseende och körkortshavaren på denna grund inte bör ha körkort, ska körkortet återkallas enligt 5 kap. 3 § 5. Ett körkort ska återkallas tills vidare i avvaktan på ett slutligt avgörande av återkallelsefrågan om det på sannolika skäl kan antas att körkortet kommer att återkallas villkorligt eller slutligt. Om beslutet grundas på misstanke om brottslig gärning, ska beslutets giltighetstid begränsas enligt vad som gäller för spärrtid. Varning Enligt 5 kap. 9 § körkortslagen kan körkortshavaren som ett alternativ till körtkortsåterkallelse få en varning om han gjort sig skyldig till rattfylleri och alkoholkoncentrationen under eller efter körningen inte har uppgått till i blodet eller till per liter i utandningsluften. Varning kan komma i fråga endast om den av särskilda skäl kan anses vara en tillräcklig åtgärd. Begränsningen vid alkohol i blodet innebär att varning inte kan komma i fråga vid grovt rattfylleri. Spärrtid Vid körkortsåterkallelse ska det enligt 5 kap. 6 § bestämmas inom vilken ett nytt körkort inte får utfärdas (spärrtid). Spärrtiden ska vara lägst en månad och högst . Om körkortet återkallats på grund av grovt rattfylleri ska spärrtiden bestämmas till lägst . Frågan om nytt körkort efter återkallelse får enligt 5 kap. 13 § inte prövas innan giltighetstid för återkallelse tills vidare eller spärrtid har löpt ut. Villkorlig körkortsåterkallelse Den som dömts för rattfylleri till följd av alkoholförtäring har enligt lagen (1998:489) om försöksverksamhet med villkorlig körkortsåterkallelse möjlighet att ansöka om rätten att köra ett körkortspliktigt fordon under viss angiven tid (villkorstid) och på vissa villkor. Till ansökan ska fogas ett läkarintyg enligt särskilt formulär, ett avtal om leverans, inmontering av alkolås och hyra av alkolås samt en förklaring i vilken sökanden förklarar sig villig att följa de särskild villkor för fortsatt innehav av förarbehörighet som gäller enligt lagen. slutbetänkande SOU 2006:72 Sid 62 (128) Om ansökan bifalles ska körkortshavaren under en villkorstid av iaktta villkoret att inte köra andra körkortspliktiga fordon än sådana som är utrustade med ett godkänt alkolås iaktta meddelade föreskrifter om installation, användning och kontroller av alkolås genom läkarintyg regelbundet styrka nyktert levnadssätt iaktta föreskrifter som meddelats med stöd av lagen om försöksverksamhet och de krav som i övrigt gäller för fortsatt körkortsinnehav. Ändringsbehov avseende rättsregler vid rattfylleri m.m. Överväganden Huvudregeln enligt 5 kap. 3 § körkortslagen (1999:488) är att ett körkort ska återkallas om körkortshavaren har gjort sig skyldig till rattfylleri eller grovt rattfylleri. Som nämnts kan varning som alternativ till återkallelse komma i fråga endast om alkoholkoncentrationen understiger i blodet eller per liter i utandningsluften och om varning av särskilda skäl kan anses vara en tillräcklig åtgärd. Enligt statistik blev 5 899 körkort återkallade 2005 på grund av rattfylleri som enda orsak. I delbetänkandet redovisade utredningen som sin principiella uppfattning att den som dömts för rattfylleri och på grund av detta fått sitt körkort återkallat ska kunna återfå rätten att köra endast på villkor att alkolås används. Behovet av ett sådant villkor har starkt understötts i de reaktioner som utredningen fått på förslaget under arbetet med slutbetänkandet.