sou · GUB399 · 2007-01-01 00:00:00 — Det är viktigt att dessa hjälpmedel utnyttjas på bästa sätt. Mål om konkurrensskade- avgift kan involvera många parter, och målen har en tendens att bli vidlyftiga och svåröverskådliga. Det är därför viktigt att företrädare för domstolarna i ett tidigt skede tar tag i handläggningen av målet. Exempelvis kan domstolen dela upp förberedelsen på olika frågor och utfärda riktade förelägganden till parterna. Domstolarna bör vara restriktiva med att bevilja anstånd. Vidare kan rätten tillställa parterna frågeförteckningar, och i allmänhet bör rätten, med par- ternas medverkan, göra en skriftlig sammanställning av parternas ståndpunkter. Vidare innebär de nya reglerna i att domstolen redan under förberedelsearbetet skall göra upp en tids- plan för handläggningen av målet. I omfattande mål kan det vara lämpligt att rätten redan i samband med utfärdande av stämning preliminärt bokar dagar för såväl sammanträde för muntlig förbe- redelse som huvudförhandling. Om domstol planerar målens handläggning i samråd med parterna, innebär detta att det blir svårare för parterna att därefter få anstånd och att begära att inpla- nerade förhandlingar skall ställas in. I de fallen så ändå sker blir det än lättare för domstol att avslå begäran. Domstolen kan vidare i kallelse till sammanträde för muntlig förberedelse erinra parterna om att de före sammanträdet skall sätta sig in i saken på sådant sätt att något ytterligare sammanträde för förberedelse inte behövs. En väl avvägd tillämpning av regler i framför allt förberedelsearbetet är en förutsättning för att åstadkomma ett rättssäkert, effektivt och ändamålsenligt förfarande i domstol. Över huvud taget synes rätten ha stora möjligheter att med en mer aktiv materiell processledning renodla tvistefrågorna och begränsa bevis- ningen i mål om konkurrensskadeavgift. Med hänsyn härtill torde det vara till fördel om det inom domstolarna diskuterades och utarbetades särskilda rutiner för hur mål lämpligen bör handläggas. Som framgått ovan sker ett sådant arbete kontinuerligt i Mark- nadsdomstolen. Detta bör ske även inom ramen för tingsrätts verksamhet. I ett sådant arbete bör också ingå att skapa rutiner för hur dessa kunskaper skall föras över till nya medarbetare. Systemet skulle tjäna på att även partsföreträdarna har och domstolarnas handläggning av konkurrensmål kännedom om sådana rutiner och blir upplysta om hur domstolen förväntar sig att målets förberedelse skall bedrivas.TPF70FPT Sammantaget anser vi att domstolarna bör vidta åtgärder för att höja kvaliteten på den formella och materiella processledningen. Här ger den berörda reformen av processen i allmän domstol nya verktyg. Närmare hur detta kvalitetshöjande arbete skall bedrivas i praktiken måste emellertid ankomma på domstolarna att avgöra. Enligt vår uppfattning bör domstolarna inte nöja sig med att enbart uppfylla de krav som regler ställer utan vidare- utveckla och förfina förberedelsearbetet med inriktning på de formella och materiella problem som kännetecknar konkurrens- målen. I det arbetet kan ingå ett ökat samarbete med parter som är frekvent förekommande i domstolarna.TPF71FPT Särskilt om förhören vid Uppgifter som ett vittne eller en part lämnat vid förhör hos bör få förebringas vid förhör i domstol, om den hördes uppgifter avviker från vad han eller hon tidigare anfört eller den som skall höras förklarar att han eller hon inte kan eller inte vill yttra sig. Som anförts tidigare får ålägga den som förvän- tas kunna lämna upplysningar i saken att inställa sig för förhör på tid och plats som verket bestämmer. Enligt kan det nuvarande systemet, där de sammanlagda handläggningstiderna blir långa, innebära bevis- svårigheter för verket. Det finns nämligen inga uttryckliga regler om att utskrifter eller upptagningar av förhör hållna under utred- ningen hos får åberopas som bevisning i dom- stol på det sätt som t.ex. en åklagare kan åberopa vad som sagts under en förundersökning. Av följer att bevis skall läggas fram vid huvud- förhandlingen. Bevis genom vittne eller sakkunnig tas upp på så 70TP PT Jfr t.ex. de vägledningar för advokater och ombud som finns publicerade på EG- domstolarnas och på den brittiska specialdomstolens, Competition Appeal Tribunal, webb- platser 71TP PT Domstolsväsendet bedriver ett sådant arbete, se t.ex. Vad tycker brukarna? En intervjuundersökning om kvaliteten vid Hovrätten för (2006), Domstols- verket, Domstolsväsendets kvalitetsgrupp (2005) Att arbeta med kvalitet i domstolsväsendet och , Kvalitetsarbete i domstolsväsendet (2004). och domstolarnas handläggning av konkurrensmål sätt att vittnet eller den sakkunnige hörs. Bevisföring genom protokoll och andra handlingar från bevisupptagning utom huvudförhandling är tillåten endast i särskilt angivna fall.TPF72FPT Vid vittnesförhör får vad vittnet tidigare anfört inför rätta eller inför åklagare eller polismyndighet läggas fram endast när vittnets berättelse vid förhöret avviker från vad vittnet tidigare anfört eller när vittnet vid förhöret förklarar att han eller hon inte kan eller inte vill yttra sig. Detsamma gäller vid partsförhör.TPF73FPT Bestämmelsen är enligt sin ordalydelse tillämplig endast på utskrift från förhör inför domstol, åklagare eller polismyndighet. Även om Konkurrens- verkets förhörsutskrifter inte omfattas av bestämmelsen, före- kommer det att företrädare för anses oförhind- rade att, vid förhör inför domstol, som underlag för sina frågor läsa upp delar av förhörsanteckningar från förhör hållna under verkets utredning. Det får givetvis anses vara av vikt att vid förhör i domstol kan konfrontera hörda personer med vad dessa sagt tidigare under verkets utredning. Emellertid gör sig detta intresse gällande även för företagens vidkommande. Konkurrens- verkets talan i kartellmål bygger ofta på omfattande muntlig bevis- ning. I ett sådant mål kan verkets viktigaste bevisning bestå av förhör med företrädare för företag som beviljats eftergift eller ned- sättning av konkurrensskadeavgift. I sådana situationer kan det förväntas att andra berörda företag gör gällande att de personer som hörs på begäran av inte är trovärdiga, exempelvis då den i domstol avgivna berättelsen avviker från den som lämnats vid verket. Det kan också uppstå frågor hänförliga till förhören vid , såsom t.ex. att ledande frågor ställts, att den hörde personen förvirrats av tidigare ställda frågor eller att den hörde personen utsatts för otillbörliga påtryckningar. Oavsett skälen för att en part i ett mål enligt konkurrenslagen vill lägga fram uppgifter från förhör hållna under verkets utredningar kan det också sättas i fråga om inte domstolen , inom ramen för sin officialprövning i mål av förevarande slag, kan hamna i en situation där den måste tillåta att uppgifter från förhör hållna vid verket på något sätt läggs fram under rättegången. Med hänsyn till det anförda anser vi att även förhör hållna under utredningar bör få åberopas i domstol om berättelsen vid förhöret avviker från vad vittnet eller parten tidigare 72TP PT Se t.ex. 35 kap. 14 § 73TP PT 36 kap. 16 § andra stycket och 37 kap. 3 § första stycket och domstolarnas handläggning av konkurrensmål anfört eller när personen i fråga förklarar att han eller hon inte kan eller inte vill yttra sig. Lagtekniskt bör detta lösas på så sätt att det i konkurrenslagen införs en regel om att vid förhör i domstol med part eller annan får 36 kap. 16 § tillämpas i fråga om det som han eller hon har berättat vid ett förhör hos verket. Under utredningsarbetet har två advokater, som bl.a. uppträder som ombud i konkurrensrättsliga mål, i en artikel pekat på att dagens system kan locka företag att förhala processen i mål om konkurrensskadeavgift. Enligt dessa advokater skulle detta kunna motverkas genom att företag, vid förlust, får betala ränta på utdömda avgifter för stämning. Enligt advoka- terna motverkar ett sådant förslag att handläggningen i domstol förhalas av företag av rent finansiella skäl. De pekar också på att det går att utveckla förslaget, t.ex. genom att ge företagen möjlighet att nedsätta yrkat belopp hos för att undvika att ränta skall utgå.TPF74FPT Enligt vår uppfattning kan det av såväl principiella som systema- tiska skäl sättas i fråga om ränta skall kunna utgå på en offentlig- rättslig ekonomisk sanktion. Varken på den straffrättsliga påföljden böter eller på andra sanktionsavgifter, som t.ex. miljösanktions- avgift, kan ränta utgå på de utdömda beloppen. Samma sak gäller för företagsbot som är en särskild rättsverkan av brott avsedd att drabba den som begått brott i näringsverksamhet.TPF75FPT Det kan också sättas i fråga om regeln kommer att få den av advokaterna eftersträvade effekten. Vi har tidigare pekat på att en rättegång om konkurrensskadeavgift innehåller vissa moment som inte kan förkortas särskilt mycket. Parterna måste få rimlig tid att lägga fram sin sak för domstolen. Vi har också gjort den bedöm- ningen att lösningen på vårt uppdrag att effektivisera förfarandet enligt konkurrenslagen förefaller utgöras av att genom olika refor- mer och förbättrade rutiner försöka få samtliga inblandade aktörer (såväl företrädare för och domstolarna som advokater) att fullgöra sina uppgifter på ett bättre och effektivare 74TP PT och , Är redo för en ?, 5:2005, s 6 f 75TP PT 36 kap. 8 § och domstolarnas handläggning av konkurrensmål Det är, i vart fall för oss, inte klart att den av advokaterna föreslagna lösningen är en användbar beståndsdel i en sådan hel- hetslösning. Dessutom förefaller den föreslagna regeln vara ett väl trubbigt instrument. Domstolen synes bara ha möjlighet att välja mellan att förordna om ränta eller att avstå från ett sådant förordnande. Med hänsyn till att mål om konkurrensskadeavgift ofta är omfattande och innehåller många parter finns det en uppenbar risk att den föreslagna regeln drabbar även ett företag som med de allra bästa avsikter försöker bidra till en renodlad och effektiv process i de fall där ett annat företag, eller , bär skulden till att processen tagit onödigt . Regeln ger inte heller möjlighet att beakta vad som förevarit i olika delar av processen. Sammanfatt- ningsvis anser vi att en regel med innebörd att ränta skall kunna utgå på utdömd konkurrensskadeavgift inte bör införas i konkurrenslagen. Däremot är advokaternas förslag intressant så till vida att det fäster uppmärksamheten på att det nuvarande systemet kan locka företag till att förhala processen. Vi har själva i vår genomgång av domstolarnas akter noterat att skriftväxlingen i målen om konkurrensskadeavgift ofta tenderar att bli svåröverskådlig och komplex. Parterna förefaller, i jämförelse med många andra måltyper, också ha större möjligheter att åberopa en mängd olika omständigheter till stöd för sin talan. Samma omständigheter åberopas också ofta i de olika delmoment som prövningen i dessa mål omfattar. Vid sådana förhållanden är det särskilt viktigt att domstolarna, inom ramen för sin processledning, kan få parterna att fokusera på de för bedömningen avgörande frågorna och inte mera perifera sådana. En förutsättning för ett sådant arbete är dock att det i förfarandet finns regler som syftar till att styra parternas agerande i önskvärd riktning. Normalt anses reglerna om rättegångskostnader ha just en sådan handlingsdirige- rande funktion. Med hänsyn härtill anser vi att det finns skäl att överväga en ändring av reglerna om rättegångskostnad i ärenden och mål enligt konkurrenslagen. och domstolarnas handläggning av konkurrensmål I såväl mål om konkurrensskadeavgift och företagskoncentration som de ärenden där , efter ett överklagande av verkets beslut, är motpart i tillämpas reglerna om rättegångskostnad i brottmål.TPF76FPT Detta innebär att om verket, helt eller delvis, förlorar målet, företag kan ha rätt till ersättning av allmänna medel för kostnad avseende ombudsarvode och bevisning. Av rättspraxis framgår att även kostnad avseende företagens eget arbete anses som en ersättningsgill kost- nad i detta sammanhang, samt att ersättning inte kan utgå för kost- nader som uppkommit för tiden innan väcker talan i målet.TPF77FPT En konsekvens av att reglerna om rättegångskostnad i brottmål tillämpas är att staten, förutom i vissa undantagsfall, inte kan erhålla ersättning för rättegångskostnader.TPF78FPT Reglerna om rättegångskostnad i ärenden och mål enligt konkurrenslagen bör ändras på så sätt att regler för tvistemål blir tillämpliga i stället för regler för brottmål. I konkurrenslagen bör emellertid införas en särskild regel som innebär att i mål om konkurrensskadeavgift och företagskoncentration endast kostnader som uppkommer i tiden efter det att gett part tillfälle att yttra sig över verkets utkast till stämningsansökan skall anses ersätt- ningsgilla. I konkurrenslagen bör föras in en särskild regel som innebär att, i de fall ett skadeståndsmål handläggs gemensamt med ett mål om konkurrensskadeavgift, den som för talan om skadestånd skall svara endast för den särskilda kostnad som denne orsakat. För sådan kostnad svarar inte . Av konkurrenslagens motiv framgår att den nu gällande ordningen avseende ersättning för rättegångskostnader ansetts vara en naturlig 76TP PT 31 kap. , se 64 § första stycket 1 konkurrenslagen jämförd med 18 kap. 16 § och 64 § första stycket 2 konkurrenslagen 77TP PT Bl.a. MD 2002:21 respektive MD 1999:17 och 2005:7 78TP PT 31 kap. 4-6 §§ som avser de situationer där staten förorsakats kostnader av andra parters vårdslöshet eller försummelse och domstolarnas handläggning av konkurrensmål följd av att regler för indispositiva tvistemål tillämpas beträffande rättegången.TPF79FPT Enligt 18 kap. 16 § rättegångs- balken skall nämligen, i mål där en myndighet för talan på det allmännas vägnar utan att talan avser att ta till vara statens eller någon annans enskilda rätt, brottmålsreglerna tillämpas i fråga om rättegångskostnader, om annat inte är föreskrivet. Bestämmelsen är avsedd att förstås så att reglerna för brottmål skall tillämpas i ett antal mer eller mindre udda mål som handläggs vid allmän domstol i den ordning som gäller för tvistemål och där en myndighet för talan.TPF80FPT Mål där en myndighet för talan om ett anspråk som påstås tillkomma staten synes däremot inte omfattas av bestämmelsen, oavsett om anspråket grundar sig på offentligrättsliga eller privat- rättsliga förhållanden.TPF81FPT Bestämmelsen i 18 kap. 16 § är emellertid inte att se som en föreskrift om hur ersättningsfrågan alltid bör vara ordnad när en myndighet för talan på det allmännas vägnar utan att talan avser att ta till vara statens eller någon annans enskilda rätt. Paragrafen gäller bara om inte annat är föreskrivet. Undantags- bestämmelser finns bl.a. i marknadsföringslagen där reglerna för tvistemål tillämpas i mål där för talan om förbud och ålägganden.TPF82FPT Däremot föreskrivs inget undantag i marknadsföringslagen för mål där för talan om marknadstörningsavgift, till följd varav ersättningsfrågan i detta fall regleras på samma sätt som enligt konkurrenslagen. I sammanhanget bör också noteras att inom EG-rätten huvud- regeln är att tappande part skall ersätta motparten för dess rätte- gångskostnader i mål där kommissionens beslut i ett konkurrens- ärende överprövas av förstainstansrätten eller . Det kan hävdas att principiella skäl talar för att den som åläggs att betala konkurrensskadeavgift, i likhet med den som döms till ansvar i ett brottmål, inte skall behöva betala statens kostnader för att driva målet. Vi kan dock konstatera att, utifrån vårt uppdrag att effektivisera förfarandet enligt konkurrenslagen, reglerna om ansvaret för rätte- gångskostnader framstår som en viktig beståndsdel i en helhets- lösning. Som nämnts ovan har från advokathåll påpekats att dagens system kan locka företag till att förhala processen. 79TP PT Prop. 1992/93:56 s 116 och 2001/02:167 s 86 ff 80TP PT , , Del 1, s 18:71 f 81TP PT NJA 2001 s 288 82TP PT 55 § marknadsföringslagen och prop. 1994/95:123 s 155 ff och domstolarnas handläggning av konkurrensmål förhåller sig med den saken framstår det som otillfredsställande från effektivitetssynpunkt att bara en part, dvs. staten företrädd av , kan åläggas ansvar för motpartens rättegångs- kostnader. Vid våra kontakter med olika intressenter har fram- hållits att behovet av förberedelse i mål om konkurrensskadeavgift ofta är mycket stort. Domstolarna har också kritiserats för brister i sin formella och materiella processledning som de själva har framhållit att det är särskilt svårt att utöva sådan processledning i mål om konkurrensskadeavgift. En bidragande orsak till detta kan vara att den omständigheten att regler för indis- positiva tvistemål tillämpas beträffande rättegången innebär att domstolen berövas de flesta maktmedel som erbjuder för att driva förberedelsearbetet framåt.TPF83FPT I indispositiva tvistemål är det i stort sett endast reglerna om fördelningen av ansvaret för rättegångskostnader som erbjuder en reell möjlighet för domstolen att sanktionera parternas uppträdande i processen. Vid sådana förhållanden är det olyckligt att det nuvarande regel- verket innebär att denna sanktionsmöjlighet är begränsad så till vida att endast en av parterna kan tillerkännas ersättning för rätte- gångskostnader, och att den enda egentliga sanktionsmöjlighet som i praktiken står till buds mot denna part är att begränsa ersätt- ningen för det fall parten vinner målet. Från våra utgångspunkter förefaller en ordning där reglerna om rättegångskostnad i tvistemål tillämpas i många avseenden vara att föredra framför den nuvarande ordningen. Huvudregeln om förlorande parts kostnadsansvar samt reglerna om kostnadsansvaret vid s.k. onödig rättegång och i de fall där en part vinner endast delvis bör utgöra viktiga incitament för parterna att sträva efter renodlade processer som är fokuserade på de för bedömningen avgörande frågorna.TPF84FPT Därtill kommer att kostnader även innan målet anhängiggörs vid domstol kan vara ersättningsgilla, om de varit skäligen påkallade för att ta till vara partens rätt. Detta sammantaget med reglerna om kostnadsansvaret vid onödig rätte- gång bör kunna förmå företag att i större utsträckning medverka i förfarandet vid . Över huvud taget är det önsk- värt med en ökad kostnadsmedvetenhet hos parterna. Dessutom skulle en sådan ordning innebära att det klarare framgår vad som gäller i kostnadshänseende i vissa mer eller mindre säregna situa- 83TP PT 42 kap. 11-12 och 15-15 a §§ , jfr 43 kap. 10 § som torde ha ett begränsat värde i indispositiva tvistemål 84TP PT 18 kap. 1 och 3-4 §§ och domstolarnas handläggning av konkurrensmål tioner, t.ex. i fall där återkallar sin talan med anledning av att ändamålet med verkets talan eller beslut förfallit.TPF85FPT I sammanhanget är det också av betydelse att ett kostnadsansvar för statens kostnader i ärenden och mål enligt konkurrenslagen, till skillnad från vad som skulle vara fallet om motsvarande regler skulle tillämpas i brottmål, drabbar rättssubjekt som i normalfallet har ekonomiska förutsättningar att bära en sådan ersättnings- skyldighet och att systemet i övrigt bygger på just ekonomiska sanktioner. Det torde vara ovanligt att ingriper mot företag som inte har ekonomisk förmåga att utge ersättning för verkets kostnader i händelse av förlust i en efterföljande dom- stolsprocess. Över huvud taget är det svårt att på konkurrens- rättens område finna några allvarliga invändningar mot att företag som förlorar ett ärende eller mål enligt konkurrenslagen åläggs ansvar för rättegångskostnader, så länge syste- met ger en motsvarande ersättningsskyldighet för staten i de fall verket förlorar målet. Vi har vidare tidigare pekat på värdet av att företag som drabbats av överträdelser gör gemensam sak med , bl.a. av det skälet att detta kan utgöra ett kvalitativt resurstillskott. Förutom den av oss föreslagna åtgärden syftande till att göra kumulation möjlig av skadeståndsmål och mål om konkurrens- skadeavgift innebär den omständigheten att tvistemålsreglerna tillämpas ytterligare incitament för företag att intervenera i verkets processer. Med en sådan ordning skulle nämligen intervenienten, till skillnad från vad som ansetts vara fallet i dagens system, ha rätt till ersättning för sina rättegångskostnader.TPF86FPT Dessutom är dessa regler förhållandevis förmånliga så till vida att de ger rätt till full ersättning för egna kostnader, medan ansvaret för motpartens kostnader är begränsat till de särskilda kostnader som orsakats av interventionen. Enligt vår uppfattning bör således en regel införas i konkurrens- lagen med innebörd att regler för tvistemål skall tillämpas beträffande rättegångskostnader i ärenden och mål enligt konkurrenslagen. Skäl att tillämpa en sådan ordning enbart i mål om konkurrensskadeavgift saknas. Regeln bör göras generellt tillämplig. En konsekvens av vårt förslag är att i de fall uppträder som kärande även kostnader som uppkommit i tiden före det att målet anhängiggjorts vid domstol 85TP PT MD 2005:28 86TP PT 18 kap. 12 § , jfr t.ex. MD 2001:4 och domstolarnas handläggning av konkurrensmål kan vara ersättningsgilla. Vid överklagande av verkets beslut kan däremot ersättning utgå endast för kostnader som uppkommit i tiden efter beslutet. I mål om konkurrensskadeavgift och företagskoncentration bör dock kostnadsansvaret begränsas, eftersom det annars skulle kunna hävdas att samtliga de kostnader som är att hänföra till utredning skulle vara ersättningsgilla. Det skulle ge orimliga resultat. Ett kostnadsansvar bör i sådana mål inte kunna uppkomma för någon part för kostnader som uppstått innan i någorlunda konkreta ordalag presenterat vad det lägger företagen till last. I enlighet med våra tidigare övervä- ganden åstadkommer man därmed också en tydligare skillnad mellan vad som kan betecknas som en utrednings- och en process- fas hos verket. Med hänsyn till det anförda bör således en särskild regel införas i konkurrenslagen med innebörd att endast kostnader som uppkommit i tiden efter det att gett part tillfälle att yttra sig över verkets utkast till stämningsansökan skall kunna vara ersättningsgilla. För att inte åstadkomma en ordning där det med hänsyn till ansvaret för rättegångskostnader är ofördelaktigt för den som yrkar skadestånd att få sitt mål kumulerat med ett mål om konkurrens- skadeavgift bör i sådana fall den partens kostnadsansvar regleras på liknande sätt som vid intervention. Sålunda bör i konkurrenslagen föras in en särskild regel som innebär att, när ett skadeståndsmål handläggs gemensamt med ett mål om konkurrensskadeavgift, den som för talan om skadestånd skall svara endast för den särskilda kostnad som denne orsakat. För sådan kostnad svarar inte . Detta innebär att den som för talan om skadestånd har rätt till full ersättning för egna kostnader, medan ansvaret för motpartens kostnader är begränsat till sådana kostna- der som vederbörande har orsakat. Ansvaret för motpartens rätte- gångskostnader innefattar således dels de särskilda kostnader som uppkommit genom målet om skadestånd, dels de kostnader som part själv orsakat genom brister i sin processföring eller på annat sätt.TPF87FPT I sammanhanget kan påpekas att motsvarande regler gäller för målsägande som har biträtt ett allmänt åtal eller som i ett mål om sådant åtal för talan om ett enskilt anspråk mot den miss- tänkte.TPF88FPT 87TP PT Se 18 kap. 3 och 6 §§ 88TP PT 31 kap. 11 § och domstolarnas handläggning av konkurrensmål Det finns anledning att påpeka att vi under utredningsarbetet övervägt behovet av en särskild regel i konkurrenslagen beträffande ansvaret för rättegångskostnader som skulle innebära att företagen inte har rätt till ersättning för rättegångskostnader om de vinner målet på grund av en omständighet som de borde ha framfört till före stämning. Det uppenbara syftet med en sådan regel skulle vara att styra företagens agerande i sådan riktning att deras ståndpunkter blir kända för verket på ett tidigare stadium, och att därmed skulle ha ett bättre besluts- underlag när ansökan om stämning upprättas.