sou · GUB373 · 2007-01-01 00:00:00 — SOU 2006:73 Avcivilisering och demonisering det. spenderar på den brottskontrollerande industrin, och för unga gettoinvånare tillhör statens mest bekanta ansikten polismannen, övervakaren och fängelsevakten (1996). För tredubblingen av antalet fängslade – från 494 1980 till över 1,5 miljoner år 1994 – har drabbat fattiga afroamerikaner särskilt brutalt: en svart man av tio mellan 18 och 34 är fängslad (jämfört med en vuxen av 128 för hela nationen), och så många som en av tre står under övervakning av det straffrättsliga systemet eller har varit häktad. De disciplinära funktioner som utförs av polis, straffrätts- och fängelsesystem har endast delvis ersatt de sociala underhållsfunktionerna, vilket innebär att den slutliga följden av denna statens samtidiga förstärkning-försvagning (Poulantzas 1978: 226) är en kraftig minskning av de statliga regleringarnas djup och bredd i stadskärnan. Det är till och med synligt i den allmänna ordningen, trots det gerillakrig mot stadens fattiga som utkämpas av polis och domstolar under täckmanteln kriget mot droger. Till och med i de delar av gettot där polisstyrkorna är i högsta grad synliga, kan det massiva polispådragets fångstnät helt enkelt inte kompensera att det sociala skyddsnätet rivits upp. Exempelvis ansåg att det var nödvändigt att skapa en egen, kompletterande, privat polisstyrka som kunde patrullera området kring the , landets mest ökända koncentrering av sociala härbärgen och socialt armod, trots att det finns en polisstation inuti själva bostadskomplexet. Och till och med då, kan polisen inte förse invånarna med minimal fysisk säkerhet (översteg andelen mord i den delen av 100 per 100 000 invånare; den högsta i staden), för att inte tala om att åstadkomma en noggrannare kontroll av de så kallade underklassbeteenden som oroar den politiska eliten och expertisen. Läget är sådant eftersom statliga nedskärningar i välfärden inte bara påverkar gettot genom att stympa de investeringar och inkomster som strömmar in i det, utan också, och mer betydelsefullt, genom att lösa upp hela det nät av indirekta sociala relationer (Calhoun 1991) som upprätthålls av offentliga inrättningar och av de privata organisationer som dessa i sin tur stöder. Ersättandet av den skenbara välfärdsstaten med fångvårdsstaten kan inte annat än att förstärka just den socioekonomiska instabilitet och det våld mellan människor som den är tänkt att mildra (Wacquant 1996). Avcivilisering och demonisering SOU 2006:73 hjälper oss sålunda att återbörda staten till analysen av sambandet mellan kast, klass och integritet i det amerikanska hypergettot. En undersökning av statens roll bör omfatta 1) alla regeringsapparaturens nivåer (federal, statlig och lokal) liksom gettoinvånarnas strategier och agerande gentemot dem, 2) inte endast antifattigdoms- och välfärdspolitik utan hela det register av statliga aktiviteter som påverkar den bristande jämlikhetens sociospatiala strukturer, inklusive kriminal- och fångvårdspolitik, 3) såväl det som offentliga myndigheter åstadkommer som det de misslyckas med, för staten formar urban marginalitet inte bara genom vad den låter göra utan också – och i fallet kanske mest avgörande – genom vad den (social- och rasselektivt) underlåter att göra. Genom att ta med in i mörka getto hävdar jag att de teoretiska modeller om gettots omvandling (och bortom det, om storstadssystemets omstrukturering) som utelämnar staten och dess organisationella kapaciteter, politik och diskurser, samt dess faktiska sätt att ingripa på gatunivå, gör så på bekostnad av att kunna avslöja de så tydligt politiska rötterna till mönstret bakom ras och klassuteslutning som dagens hypergetto är en konkret manifestation av. Och dessa teoretiska modeller löper också en betydlig risk att åberopas för att rekommendera ordinationer som inte kan åstadkomma mycket mer än att ex post facto legitimera den politik som dikterar urbant övergivande och underkuvande uppdämning av det svarta (under)proletariatet – en politik som bär det huvudsakliga ansvaret för de utslagnas fortsatta försvårande omständigheter i städer. Översättning från engelska: 56 SOU 2006:73 Avcivilisering och demonisering Referenser , 1990, Streetwise: Race, Class and Change in an , : . Auletta, 1982, The Underclass, : . , 1980, Le Nord et le midi. Contribution a une analyse de leffet Montesquieu, Actes de la recherche en sciences sociales 35 (november): 21–25. Boltanski, 1987 (1981), The Making of a Class: Cadres in , : . Boskin, 1986, Sambo: The and Demise of An American Jester, : . Bourgois, 1989, In search of : culture and ideology in the crack economy, Contemporary Drug Problems vinter: 631–632. Bourgois, 1992, nuit dans une shooting gallery: enquête sur le commerce de la drogue à East , Actes de la recherche en sciences sociales 94 (vår): 59–78 (engelsk övers. Just another night in a shooting gallery, Theory, 15–2 (): 37–66). Bursik, R.J. & H.G. Grasmick 1993, Economic deprivation and neighbourhood crime rates, 1960–1980, and 27–2: 263–283. Calhoun, 1991, Indirect relationships and imagined communities: largescale social integration and the transformation of everyday life, i Social Theory for a , red. , : Westview Press, s. 95–121. 1986, The American Millstone: An Examination of the Nations Permanent Underclass, : Contemporary Books. 1991a, 849 Homicides Place 1990 in a Book, . 1991b Protesters to save their schools, , del 2, s. 1, 10. , 1990, : Excavating the Future in , : Verso. , & Cayton, 1962 (1945), : A Study of in a , : and Row, 2 delar, ny utökad utg. 57 Avcivilisering och demonisering SOU 2006:73 Dubin, . 1987, Symbolic slavery: black representations in popular culture, Social Problems 34(2): 122–140. Dubrow , 1989, Living in the war zone: mothers and young children in a public housing development, Child Welfare 68(1): 8. , 1987, Profiles in poverty: an ethnographic report on inner-city black youth, paper som presenterades på , , oktober. Duster,1988, Social implications of the New black underclass, The 19(3): 2–9. Duster,1978 (1970), What Is Sociology? , 1994, The Civilizing Process, övers. , & , MA: Blackwell. Freidenberg, J. (red.) 1995, The Anthropology of Lower Income : The Case of East , of Sciences 749, . 1991, The dangers of the underclass: its harmfulness as a planning concept, i People, Plans and Policies: Essays on Poverty, Racism, and , : , s. 328–343. 1995, The War Against the Poor: The Underclass and Anti-Poverty Policy, : Basic Books. Geremek, 1976, Les marginaux parisiens aux XIVe et XVe siècles, : Flammarion. Gibbs, Jewelle (red.) 1988, , and in : An Endangered Species, : . Jencks, , (red.) 1991, The , , DC: . 1989, The Underclass, Hearing Before of the , , , DC: US Government Printing Office. 1974, The : Historical Origins of Racism in the , : . 1988, , migration, and emerging urban mismatches, i M. H. McGeary & L. E. (red. ), and Poverty, , DC: , s. 148–198. SOU 2006:73 Avcivilisering och demonisering , 1989, The Undeserving Poor: From the War on Poverty to the War on Welfare, : Pantheon. Kotlowitz, 1991, There Are No Chidren Here, : Doubleday. Kozol, , Savage Inequalities: Children in Schools, : Crown Books. , 1986, The origins of the underclass, The Monthly (juni): 31–55. , 1982, African culture and U.S. slavery, i (red. ), Global Dimensions of the African Diaspora, , DC: , s. 128–129. Magnet, 1987 underclass: what to do, , : 130. , 1991, The urban underclass, (17): 445–466. Massey, , 1993, American Apartheid: Segregation and the Making of the Underclass, , MA: . Mauss, 1968, Essais de sociologie, : Editions de Minuit/Points. , 1985, Beyond Entitlement: The Social Obligations of Citizenship, : . , , 1976, From Plantation to Ghetto, : and . Mennell, 1990, Decivilizing processes: theoretical significance and some lines of research, International Sociology 5(2): 205–223. 1996, Search and Destroy: African-American Males in the , : . & Castells, (red.) 1991, : Restructuring , : . , 1984, Losing Ground: American Social Policy, 1950–1980, : Basic Books. , 1989, The alienated poor are devastating inner city. Is the same happening here?, (), : 26, 39, 43. , 1962, Challenge to Affluence, : Pantheon. Avcivilisering och demonisering SOU 2006:73 NACCD 1989, The : The 1968 Report of the National Advisory Commission on Civil Disorders, : Pantheon. Poulantzas, Nicos 1978, LEtat, le pouvoir et le socialisme, : Presses de . & Sawhill, 1988, Defining and measuring the underclass, 7 (vinter): 316–325. Rieder, , Canarsie: Italians and Jews of against Liberalism, , MA: . Sassen, 1989, Citys informal economy, i , . (red. ), The Informal Economy, : , s. 60–77. Sassen, 1990, Economic restructuring and the , 16: 465–490. Sayad, Adbelmalek 1986c, Couts et profits de limmigration: les présupposés politiques dun débat économique, Actes de la recherche en sciences sociales (61) mars: 79–82. 1977, The underclass, Time, : 14–15. Wacquant, 1992, Pour en finir avec le mythe des cités-ghettos, Les Annales de la recherche 52 (september): 20– 30. Wacquant, 1994, The new urban color line: the state and fate of the ghetto in post-fordist , i (red. ), Social Theory and the Politics of Identity, : , s. 231–276. Wacquant, 1996, De létat charitable à létat pénal: notes sur le traitement politique de la misère en , Regards sociologiques 11: 30–38. Wacquant, 1997a, Three pernicious premises in the study of the American ghetto, Research 21–2 (juni), Events and Debate: 341– 353. Wacquant, 1997b, Negative social capital: state breakdown and social destitution in urban core, (specialnummer om Spatial Segregation, Concentration, and Ghetto Formation) 13(1): 25–40. SOU 2006:73 Avcivilisering och demonisering Weiher, 1991, The Fractured Metropolis: Political Fragmentation and Metropolitan Segregation, : . , 1987, The Truly Disadvantaged: The , the Underclass and Public Policy, : . , 1991, Studying inner-city social dislocations: the challenge of public agenda research, 56(1): 1–14. , 1996, When Work Disappears, : . 1989, The Cocaine Kids: The Inside of a Teenage Drug Ring, Reading, MA: . 3 Invandraren, förorten och maktens rumsliga förankring Berättelser om vardagsrasism personlig prolog Jag kliver in i butiken, en lagom stor och ganska exklusiv affär i den vita innerstaden. Jag börjar titta runt efter en vinterjacka medan jag känner föreståndarens bevakande blick genomborra min rygg. Hon håller sig i närheten av mig och låtsas göra något. frågar hon mig, med barnslig ton: vill du ha något här? Har du hittat något du gillar?. Som om hon pratade med ett vilsekommet barn. Som en spontan reaktion svarar jag nej, jag vill inte ha något härifrån och lämnar butiken hastigt. Förbannad och förolämpad irrar jag länge runt ändamålslöst i en omgivning som plötsligt känns främmande. Det är inte svårt att gissa att det var min hud och hårfärg som signalerade en fara, något som hon måste avvärja på något sätt eller skydda sig mot. Min färg förknippad med brott och problem motiverade att det var ok att behandla mig hur som helst. Jag var ju bara en invandrare i hennes ögon. Färgen som en markör för min icke-svenska härkomst och i hennes ögon även för mina personliga egenskaper och min rumsliga tillhörighet talade om för henne var jag inte skulle vistas och vilka rum jag inte fick beträda. Den fysiska kroppen utgör på det viset en symbolisk gräns, ett kännetecken, en kod, en representant för en annan rumslig sfär. Varje gång den tänjer på gränserna och beträder andra sfärer blir den genast igenkänd och avvisad som en inkräktare. Utifrån en diskurs om definieras rätt och fel, tillhörighet och icke-tillhörighet, vi och de andra. För att få vara med måste man se ut på ett visst sätt, ha en viss färg, ett visst namn, en viss härkomst, religion, klass, ett visst kön, osv. Det är ett led i reproduktion och försvar av existerande maktstrukturer. Exkluderingen sker ofta inte direkt och dramatiskt utan snarare genom små, subtila och indirekta handlingar, ständigt och överallt förekommande. De blir till slut en naturlig del av vardagen. Invandraren, förorten och maktens rumsliga förankring SOU 2006:73 Inledning I detta kapitel diskuteras individuella erfarenheter av vardagsrasism. Föreställningar om och relationer till invandrare är alltid förknippade med rumsliga sfärer som är relaterade till olika grader av makt och inflytande på både global och nationell plan. Invandraren och förorten är väldigt tätt kopplade till varandra. Det är två stigmatiserade kategorier som i den allmänna uppfattningen och i den offentliga diskursen är förknippade med sociala och kulturella problem. Jag kommer att diskutera förort i en mer symbolisk mening och inte i dess fysiska mening. Centrala för denna framställning är erfarenheter av vardagsrasism och det sätt de drabbar individer i deras vardag. Syftet är framför allt att lyfta fram och synliggöra dessa företeelser genom olika exempel. Dessa diskuteras som både ett medel för och också en konsekvens av rumslig separation. Berättelserna tillhör tio kvinnor och män som har bott i . Merparten av intervjuerna gjordes under 20002002 och ingick i en större studie. Samtliga intervjupersoner härstammar från miljöer och är utbildade. Många har högskoleutbildning från ursprungsländerna. De är flyktingar från , och , samtliga kurdisktalande. Vidare, har jag använt mig av ett antal citat ur olika radioprogram och tidningsartiklar. Det är bevisat och inte minst från officiellt håll erkänt att rasism och diskriminering mot invandrare förekommer i samhällets alla institutioner (Se bland annat tre nyutkomna : de los och (red.) 2005, Kamali 2005b, 2005, samt tre rapporter från integrationsverket: 2004, de los och 2002, integrationsbarometer 2004). Min ambition är därmed inte att argumentera för att rasism och diskriminering förekommer utan snarare att lyfta fram individuella erfarenheter av dessa företeelser och i synnerhet av rasismens vardagliga uttrycksformer. Vardagsrasismens exkluderande och diskriminerande praktik och dess bidrag till den rumsliga och hierarkiska indelningen av samhället står i fokus i denna framställning. Det är trots allt denna dolda och kanske på lång sikt mest skadliga formen av rasism som inte är så känd och erkänd. Den handlar inte om skinnskallars dramatiska våldsaktioner utan om subtila och ibland till synes små, betydelselösa, oskyldiga vardagshandlingar som gärna bagatelliseras även av de som utsätts för dem. Som Pred (2000) konstaterar har rasism i den populära 64 SOU 2006:73 Invandraren, förorten och maktens rumsliga förankring föreställningen ofta associerats med våld och provokationer utförda av extremhögern. har dock enligt honom funnits clear signs that a new sensitivity to more widespread forms of racism was beginning to emerge. That racially inspired petty acts of everyday and innumerable intolerance and discrimination were becoming less and less easy to avoid acknowledging in some measure. (Pred 2000: 270). När orten blir förort: Utestängningsaktioners mentala och rumsliga gränsdragningar Förort i den symboliska mening som används här primärt står för en slags påtvingad och tillskriven position i samhället. I svensk kontext står ordet framför allt för icke-svenska, invandrartäta områden och därmed för utanförskap, fattigdom, segregation och marginalisering. Att vissa områden kallas för förorter utgörs inte enbart av deras geografiska läge och för att de ligger i städernas utkanter. Den benämningen är snarare normativt och bär en viss mening inom sig. Förorter är inte förorter bara för att de ligger där de ligger utan framför allt för att de befolkas av vissa grupper/kategorier av människor. Dessa människor ofta är stigmatiserade och befinner sig i samhällets utkanter och som invandrare även utanför den nationella gemenskapen. Till exempel kallas och i inte för förorter trots att de kan betraktas som förorter i geografisk bemärkelse medan , och gör det. Till skillnad från de tre sistnämnda orter där det bor invandrare och en och annan resurssvag svensk, bor i och medelklass svenskar och en och annan välbärgad invandrare. Med andra ord associeras i en svensk kontext ordet förort med de andra, de som inte riktig tillhör orten, gemenskapen, samhället. har boendesegregation i fått en etnisk dimension (Kamali 2005b: 16). Klass och etniskt utanförskap och underläge sammanfaller i förorter och bildar en ny typ av klassammansättning. Klass och etniska strukturer och relationer korsar igenom varandra och förstärker utanförskapet och underläget i förorten. Denna text lyfter fram och diskuterar vissa av de diskurser och praktiker som utestänger och marginaliserar förortens invånare (riktiga och/eller föreställda) och skapar mental och rumslig separation och rumslig hierarki. Denna rumsliga separation kan ses 65 Invandraren, förorten och maktens rumsliga förankring SOU 2006:73 både som mål och som medel i detta sammanhang och i båda fallen bidrar den till att skapa osynliga murar som utestänger de andra från att dela rummet med oss. Det omfattande system av diskurser och praktiker som genererar en rumslig separation baserad på föreställda etniska och rasmässiga gränser i staden är teoretiserad genom begrepp som stadens rasifiering (För mer diskussion se 1997 och 2005). Mekanismerna bakom stadens rasifiering är enligt (2005) många, därtill hör olika former av stigmatisering och exkludering av de bostadsområden där invandrare bor. I denna kamp om social makt är makten över rummet väldigt central. En viktig aspekt av rum och rumslighet är enligt Massey (1999) just dess koppling till social makt. Hon talar om rumsligt förankrad social makt (spatialized social power) och menar att det är maktrelationer i konstruktionen av rumslighet snarare än rumsligheten själv som måste uppmärksammas. (Ibid.: 291). Det är denna aspekt som jag försöker lyfta fram i detta kapitel genom att synliggöra de små vardagspraktiker som, genomsyrade av en asymmetrisk maktrelation, genererar rumslig separation genom gränsdragningar mellan vi och de invandrade andra utifrån stereotypa föreställningar och kategoriseringar. Detta ska också ses inom ramen för en exkluderingsprocess som i slutändan resulterar i ett A- och B-lag inom samhället när det gäller tillgång till resurser, makt och inflytande. Denna process av rumslig separation går hand i hand med och förutsätter en process av mental separation. Den mentala separationen möjliggörs bland annat via diskurser och praktiker som skapar otherness (annanhet)TPF 1 FPT via en föreställning om de andra som allt som vi inte är. Den mentala separationen legitimerar, motiverar och banar väg för separata, hierarkiskt ordnade rum. Därmed exkluderas och utesluts de andra ur gemenskapen och utvisas till utkanter av samhällets mentala, sociopolitiska och fysiska rum. I ett reportage i 1 på kanal rapporterades om kommuns projekt i . Som ett exempel på de områden som ingick i kommunens projekt i syfte att byggas om och ändra image nämnde reportern , en invandrartät förort i TP 1 PT Det finns ingen exakt motsvarighet för denna term i det svenska språket. I den svenskspråkiga litteraturen använder man sig av olika termer. Jag anser att termen annanhet är den som mest fångar upp innehållet i termen otherness och därmed ligger den närmast. Jag låter ändå originalet vara med eftersom jag ser inte översättningen som helt tillfredsställande. SOU 2006:73 Invandraren, förorten och maktens rumsliga förankring . Hon sade bland annat att har varit grogrund för sociala och kulturella problem. Jag tar mig friheten att anta att hon syftade på invandrarna, den absolut största majoriteten i när hon talade om kulturella problem. Denna problematisering av invandrare och invandrarkulturer i media är inget nytt. Det har diskuterats av många forskare. Medierna med sin definitionsmakt är bland de viktiga aktörerna i skapandet av problembilder i samhället. (se bland annat Nemati 1998, 1990, 1996, 1998, 2004). Det är alltså invånarna i en ort och deras position i makthierarkin inom samhället som avgör huruvida den orten betraktas och kallas för förort (underförstått fattig, problematisk och mångkulturell) eller för ett välbärgat, medelklassområde (underförstått vit och svenskt). Dessa får sedan på olika sätt olika prägel och identitet som rum för vissa kategorier av människor och inte andra. I gemenskapens förort I finns det redan en föreställning om invandrare, en i överlag negativ föreställning framför allt när det gäller invandrare från och i synnerhet de från muslimska länder. Detta framgår av ett antal forskningsrapport och däribland fyra nyutkomna sådana. Integrationsbarometern 2004, och tre SOU-rapporter (de los och (red.) 2005, Kamali 2005b, 2005) bekräftar förekomsten av strukturell diskriminering på grund av religion, ursprung och hudfärg. I sina möten med möter invandrare enligt dessa rapporter ofta vardagsrasism, diskriminering och segregation. Åtskillig vetenskaplig forskning lyfter fram rasism, exkludering och marginalisering som invandrare i väst möter. Koloniala föreställningar som inte försvann med den formella avkoloniseringen fortfarande präglar sociala relationer genom att bland annat konstruera idén om invandrare som problem, som samhällets andra och göra de till objekt för olika former av kontroll och åtgärder. (Se bland annat de los and Wingborg 2002; and 2002; and 2004; McEachrane & (eds.) 2001; 2001; Nemati 1998; 2002; 1996, 1998; 2004; and Schierup 1991; Tesfahounay 1998; de los , and Mulinari (eds.) 2003; Pred 2000; de los and Kamali 2005; ) En hierarki av mobiliteter tillsammans med geopolitisering av migration inom en 67 Invandraren, förorten och maktens rumsliga förankring SOU 2006:73 global makthierarki är bland de viktiga aspekter av stratifieringen i det nuvarande globala samhället och som påverkar invandrarnas vardagsliv . , och (1995) menar att gränser mellan och resten av världen ständigt förstärks och nu mer än söker legitima åtgärder för att hålla ut vågen av främlingar. Åtgärder för att exkludera andra går hand i hand med konstruktionen av kulturell, religiös eller rasmässig otherness (annanhet) (Ibid.: 5). De argumenterar för att rasistisk nationalism samlar krafter i det nuvarande genom en defensiv diskurs som konstruerar ett rent , fri från alla främlingar och ociviliserade element (Ibid.: 8). Diskursen om medlemskap i demonstrerar mycket väl denna process. En del av de argument som förs mot ett Turkiskt medlemskap bygger på rent rasistiska föreställningar. Dessa argument exkluderar också på samma gång ett stort antal av invandrade invånare. Till exempel, sa den före franska presidenten dEstaing i ett tal följande: admitting would be the end of Union because unlike other members and candidates has a different culture, a different approach, a different way of life. It is not a European country. (2003: 198). Ett annat exempel är , en tysk kristdemokratisk politiker som öppet deklarerade: Europe is a community that is based on western values. As a community of shared values, Europe has to deal with the question of its borders. These borders must be based on shared values, culture and history. membership would breach these borders. (2003: 74). Alltså, som Morely och Robins (1995) argumenterar är inte enbart en geografisk plats utan också an idea inextricably linked with the myths of Western civilisation and grievously shaped by the haunting encounters with its colonial Others. (Ibid. 1995: 5). Idén om svenskhet och icke-svenskhet måste ses inom ramen för denna process. Den handlar också i slutändan om tillgång till privilegier, resurser. Idén om svenskhet kan som (2005) argumenterar spåras till olika politiska intressen: Ingen vet eller kan veta vad svenskheten är, men skilda politiska krafter kämpar 68 SOU 2006:73 Invandraren, förorten och maktens rumsliga förankring om att föreslå hur den skall föreställas – för att slå vakt om den rådande fördelningen av privilegier. (Ibid.: 180).