sou · GUB3100 · 2007-01-01 00:00:00 — För- slaget bedöms omfatta mellan 10 000 och 15 000 personer med svårt psykiskt funktionshinder, varav flertalet redan nu torde ha beviljats sådan ersättning. uppskattas till , dvs. av den totala kostnaden för handikappersättningen. Huruvida en reell kostnadsökning kommer att uppstå är avhängigt av i vilken utsträckning uppmärksammat gruppen . Psykiatrisamordningen anser att förslaget inte bör medföra någon nämnvärd kostnadsökning. Psykiatrisamordningen har i kapitel 6 föreslagit en ny modell för rehabilitering av personer med psykiska sjukdomar/funktions- hinder. Modellen benämns Särskilt aktivitetsstöd för personer med psykiskt funktionshinder. Målgruppen är personer som har be- viljats aktivitetsersättning på grund av psykisk sjukdom och syftar till att på ett kraftfullt sätt samordna och tillgängliggöra samhällets samlade rehabiliteringsutbud till gruppen. Modellen innehåller flera olika delar. En del av Psykiatrisamordningens förslag innebär att 300 tjänster inrättas vid landets försäkringskassor med uppgift att ge personer som lider av psykisk ohälsa ett särskilt stöd till en effektiv rehabilitering. Ett genomförande av förslaget innebär en kostnad på . Psykiatrisamordningen föreslår att detta belopp reserveras inom utgiftsområde 22:2, Bidrag till arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd. I relation till det belopp som denna utgiftspost f.n. omfattar, , utgör de föreslagna en relativt blygsam andel. Till detta kommer att det finns skäl att anta att införande av nämnda koordinatorer innebär en inte oväsentlig avlastning i övriga delar av organisation. Förslaget innebär således inte krav på ytterligare medel. För att möjliggöra finansiering av särskilt aktivitetsstöd till per- soner under med psykiskt funktionshinder föreslår Psykiatri- samordningen att anslag 19:1, Sjukpenning och rehabilitering och 19:2, Aktivitets- och sjukersättningar m.m., successivt ökar med 2011. Även denna utgift torde rymmas inom ramen för nu- varande budgetram, men kräva en viss omfördelning av tillgängliga resurser. Förslaget innebär att kommunerna inte behöver svara för kostnaderna för meningsfull sysselsättning för yngre personer med psykiskt funktionshinder. Psykiatrisamordningens förslag om att vårdgarantin bör utvidgas till att även omfatta relevanta utredningar av psykiska sjukdomar och störningar medför inga särskilda kostnader för statens del. För landstingens del ligger uppgiften redan inom ramen för de åtagan- den som stadgas i gällande lagstiftning. Förslaget innebär således inte att några nya uppgifter tillförs landstingen utan endast krav på att en utredning inleds snabbare än vad som på sina håll är fallet. Psykiatrisamordningen föreslår också i kapitel 6 att ett lång- siktigt stöd på ges till fontänhus och till brukar- organisationernas verksamheter. Förslaget innebär att kommuner kan ansöka hos om bidrag till halva kostnaden för driften av fontänhus och brukarorganiserad verksamhet. Förutsätt- ning för bidraget är att kommunerna själva eller dessa tillsammans med svarar för återstående kostnader. Psykiatrisamord- ningen anser att kostnaden bör finansieras genom en överföring av från utgiftsområde 13, anslag 22:3, Köp av arbetsmarknadsutbildning och övriga kostnader samt från utgiftsområde 10, anslaget 19:1, Sjukpenning och rehabilitering m.m. Förslaget innebär en vinst för kommuner och eventuellt landsting på totalt , men framför allt en betydligt säkrare tillvaro för fontänhusen och brukarorganisa- tionernas stödjande verksamhet till personer med psykiskt funk- tionshinder. Psykiatrisamordningen har även föreslagit att 2 000 trygghets- och utvecklingsanställningar öronmärks för personer med psykiskt funktionshinder. För detta bör 1 000 nya OSA-anställningar och 500 trygghetsanställningar tillföras AMV. Dessutom bör 500 trygghetsanställningar som inte utnyttjas erbjudas personer med psykiskt funktionshinder. Tjänsterna bör tillföras AMV . Kostnaden för de nya OSA-anställningarna kan kost- nadsberäknas till och de nya trygghetsanställ- ningarna till . Totalt bör således AMV tillföras till anslaget 22:2 Bidrag till arbetslöshets- ersättning och aktivitetsstöd. Villkorat statsbidrag till landsting och kommuner Psykiatrisamordningen föreslår i kapitel 12 att samhällets insatser till människor med psykiska sjukdomar och psykiskt funktions- hinder förstärks genom ett riktat statsbidrag till landsting och För erhållande av bidraget, som föreslås uppgå till , krävs enligt förslaget att landsting och kommuner har avtalat om sitt samarbete kring människor med psykiska sjukdomar och psykiskt funktionshinder, att samråd har ägt rum med brukarorganisationerna om hur medlen skall användas samt att grundläggande uppgifter om verksamheten har lämnats till nationella register. Forskningen inom området psykisk hälsa är eftersatt och behöver förstärkas. Psykiatrisamordningen har i kapitel 11 föreslagit en sju- årig forskningssatsning som omfattar 2015. Medlen bör disponeras av Vetenskaps- rådet för forskning inom området psykisk hälsa. Psykiatrisamordningen har även föreslagit att 100 miljoner kro- nor avsätts för utvecklingsarbete på nationell nivå under nämnda period. Medlen skall användas för att bygga upp nationella register över området psykisk ohälsa när det gäller såväl lands- tingens som kommunernas verksamhet. Medlen skall också använ- das till att bygga upp nätverk kring olika frågor, utarbetande av handlingsprogram, större utbildningsinsatser m.m. Medlen bör disponeras av En mindre del bör kunna användas av Kommuner och Landsting när det gäller utvecklings- insatser främst inom områden som samverkan, ledarskap och orga- nisation. Kostnaden för förslaget om studierektorer för att stimu- lera yngre läkare att välja det psykiatriska området, , bör också finansieras inom dessa medel. En del av medlen, , bör disponeras av brukar- och anhörignätverket för att detta skall kunna fungera som en aktiv dialogpartner till bl.a. och verka för att stärka brukarinflytandet i verksamheter som riktar sig till målgruppen samt delta i arbetet mot stigmatisering. Psykiatrisamordningen föreslår också att avsätts för gemensam kun- skapsutveckling om rehabilitering för psykiskt funktionshindrade och att dessa medel förvaltas av den styrgrupp som diskuterats i kapitel 6. 17.3Konsekvenser för kommunernas och landstingens självstyrelse Bedömning: Psykiatrisamordningens förslag innebär ingen änd- ring av landstingens och kommunernas ansvar för personer med psykiskt funktionshinder. Förslaget om ett nationellt ställnings- tagande för en modell med tidiga och samordnade insatser till barn och ungdomar innebär att staten tar ställning till hur verk- samheten skall organiseras inom kommuner och landsting. Förslaget innebär en kvalitetshöjning som i enlighet med finan- sieringsprincipen åtföljs av ett föreslaget resurstillskott. Nationell psykiatrisamordning bedömer att förslagen inte föränd- rar gällande ansvarsförhållanden mellan staten, landstingen och kommunerna. Förslagen har utformats i syfte att göra den statliga styrningen mer konsekvent, samordnad och ändamålsenlig. Detta har utvecklats i kapitel 12 och kommer till uttryck bl.a. genom förslaget att ska anta mål för hela området, att uppfölj- ningen ska förbättras och att framtida resurstillskott ska vara villkorade. Förslaget i kapitel 14, som innebär att kommuner och landsting blir skyldiga att ingå överenskommelser på vissa områden, har utformats med utgångspunkt från principen att staten ska undvika detaljstyrning av kommuners och landstings verksamheter. Skyl- digheten att sluta överenskommelser mellan huvudmännen kom- mer enligt förslaget att framgå av hälso- och sjukvårdslagen och socialtjänstlagen. Förslaget till innehåll i överenskommelserna ska ses som modell för hur krav kan ställas på gemensamt ansvars- tagande utan att det föreskrivs precis på vilket sätt ansvarstagandet ska ske. Flera av förslagen syftar till att på nationell nivå stödja landsting och kommuner att uppfylla sitt uppdrag. Detta gäller t.ex. förslaget i kapitel 12 att ska ge ett mera kraftfullt stöd till utvecklingen. Inom det barn- och ungdomspsykiatriska området föreslås en modell för hur tidiga insatser till barn och ungdomar kan orga- niseras. Psykiatrisamordningen anser det ska ske ett ställnings- tagande för modellen på nationell nivå, antingen genom att de medel som avsätts inom området riktas till verksamheter som arbetar enligt modellen, eller genom ett avtal mellan staten och Kommuner och Landsting. Förslaget innebär att staten delvis tar ställning för hur kommuner och landsting ska organisera sina verksamheter på ett visst begränsat område. Att förbättra samhällets insatser till barn och ungdomar är av ett betydande nationellt intresse och kraftiga och samordnade insatser över hela landet är därför nödvändigt. I enlighet med finansieringsprincipen har Psykiatrisamordningen också föreslagit ett resurstillskott inom området. har i beslut om tilläggsbudget tagit ställning för ett sådant resurstillskott. 17.4Konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet Bedömning: De förslag och bedömningar som har redovisats i detta betänkande syftar till att bättre tillgodose behovet av psykiatrisk vård och omhändertagande för personer med psykisk sjukdom och/eller psykiskt funktionshinder. Det finns starka skäl att utgå ifrån att ett genomförande av förslagen leder till positiva brottspreventiva effekter. Brottsutvecklingen har totalt sett varit relativt under det senaste årtiondet mätt i antal anmälda brott. har en viss omfördelning skett inom denna totala ram. Antalet brott mot liv och hälsa, framför allt i form av misshandel och andra våldsbrott, har ökat . Flertalet av dem som begår våldsbrott är påverkade av alkohol och/eller droger i någon form. har möjligheterna att bedriva en restriktiv alkohol- politik minskat, bland annat som en följd av internationaliseringen. Drogmissbruket har sannolikt ökat, åtminstone ibland yngre. Detta talar för att en fortsatt ökning av våldsbrotten inte är osannolik. Det finns inget som talar för någon tydlig förändring när det gäller den psykiska sjukligheten. Andelen personer med psykos- sjukdom uppgår till , varav en fjärdedel lider av schizofreni. De gärningsmän som lider av en allvarlig psykisk stör- ning svarar för en relativt liten del av den totala brottsligheten, men bland dem som är psykiskt sjuka är kriminaliteten högre än i andra grupper. Särskilt ogynnsamma förhållanden råder då psykisk sjuk- lighet kombineras med alkohol- och/eller annat drogmissbruk. Inledningsvis redovisades att antalet vårdplatser inom psykiatrin har minskat väsentligt. Även antalet platser för missbruksvård har minskat. Mellan 1994, när SiS tog över LVM-vården, och 2005 minskade antalet platser vid LVM- hemmen från 941 till 327. Fler personer med avvikande beteende och betydande problem har därmed kommit att få större rörelse- frihet, vilket också har ställt ökade krav på den öppna psykiatriska vården, missbruksvården och . Toleransen hos allmänheten gentemot personer med avvikande våldsbeteende har inte ökat som en konsekvens av att fler personer med psykisk sjukdom eller funktionshinder rör sig i samhället. Snarare har ökade krav på samhällsskydd mot avvikande personer, särskilt psykiskt störda, och mot återfall i brott samt allmänt sett hårdare tag mot lagöverträdare rests. I den mån som nya uppmärk- sammade brott sker, kommer sannolikt nya krav på skärpning av regler för permission och frigång, längre straff etc. att aktualiseras. Samtliga nu diskuterade förhållanden pekar mot ett ökande behov av vård, behandling och omhändertagande av personer som lider av psykisk sjukdom eller som av annan anledning uppvisar ett avvikande beteende med våldstendenser. Inom psykiatrin sker ett fortgående utvecklingsarbete. Nya diagnostiska metoder liksom nya behandlingsmetoder och läkemedel har tillkommit. Utveck- lingsarbetet och forskningen har medfört bättre förståelse för de psykiska störningarnas orsaker och verkan samt lett till bättre möjligheter att behandla störningarna. Insatserna i samband med utskrivning och uppföljning av utskrivna patienter har intensifie- rats på många håll. Denna utveckling kommer sannolikt att fort- sätta. Program för adekvat omhändertagande och stöd både när det gäller att lindra och att bota den psykiska sjukdomen eller stör- ningen, eller minska det aktuella drogmissbruket, utvecklas och implementeras nu inom den psykiatriska vården. Programverksam- heten inom kriminalvården och rättspsykiatrin tar också sikte på att reducera risken för återfall och utgör därmed en motvikt till övriga ovan diskuterade förhållanden. De åtgärder som Psykiatrisamordningen föreslår i detta betän- kande, samt i det betänkande Vård och stöd till psykiskt störda lagöverträdare (SOU 2006:91) som har överlämnats till regeringen, bör, utöver att lindra den psykiska störningen, minska risken för att patienter som har varit i kontakt med den psykia- triska vården skall komma att begå brott eller återfalla i brott av allvarligt slag. Av särskilt intresse är härvid Psykiatrisamordningens förslag att rättspsykiatrin bör ta ett utökat ansvar för riskbedöm- ningar inom sjukvårdsområdet och även svara för kunskapsöver- föring till andra områden, t.ex. den allmänna psykiatrin, primär- vården och när det gäller identifiering och omhänder- tagande av utåtriktat aggressiva personer. Det är givetvis av största vikt att dessa patienter kan identifieras och tas om hand på rimligt sätt så att brottslig handling så långt möjligt kan förebyggas. Det finns starka skäl att anta att ett förbättrat omhändertagande inom den psykiatriska vården där psykiatriska problem och missbruksproblem behandlas och där kraftfulla insatser görs för att de patienter som skrivs ut från vården kan tas om hand på ett genomtänkt, strukturerat och samordnat sätt i samverkan mellan rättspsykiatrin, psykiatrin, och andra berörda organisationer, medverkar till att andelen brott som begås till följd av psykisk sjukdom eller störning efter hand kan komma att minska märkbart. är det viktigt att komma ihåg att hur man än räknar så är den andel av samtliga brott som kan kopplas till förekomsten av psykisk sjukdom eller psykisk störning mycket liten. Någon genomgripande effekt på den totala brottsligheten i landet torde inte kunna utläsas i brottsstatistiken till följd av Psykiatrisamordningens här framlagda förslag. Psykiatrisamordningen bedömer att de framlagda förslagen inte har några uppenbara konsekvenser för jämställdheten mellan män och kvinnor och inte heller för att nå de integrationspolitiska målen. Inte heller har förslagen några mätbara regionalpolitiska effekter. Bedömning: En nationell tioårig plan för psykisk hälsa bör tas fram. En sådan plan samt en nationell utvecklingsstrategi med mål och inriktning för samhällets insatser för personer med allvarlig psykisk sjukdom eller psykiskt funktionshinder bör antas av . Förslagen som rör förändringar i lagstiftningen och att särskilda statliga medel avsätts för vård, stöd och rehabilitering av psykiskt sjuka och funktionshindrade bör kunna genomföras . Förslag och bedömningar som inte kräver förändrad lag- stiftning eller omfördelning av resurser mellan stat, landsting och kommuner bör genomföras utan dröjsmål. De uppdrag till olika myndigheter och utredningar som Psykiatrisamordningen föreslagit bör kunna lämnas utan föregående remissbehandling i regleringsbrev eller som särskilda uppdrag till berörda myndig- heter. För många psykiskt sjuka och personer med psykiskt funktions- hinder är situationen otillfredsställande när det gäller insatser för vård, stöd och rehabilitering som Psykiatrisamordningen upp- märksammat talar för att åtgärder såväl av lagstiftningsnatur som av finansiellt stöd behöver sättas in möjligt. En nationell tioårig plan för psykisk hälsa som kan antas av , bör tas fram. bör då även kunna anta en nationell utvecklingsstrategi med mål och inriktning för vård, boende, sysselsättning och delaktighet i samhället för människor med allvarlig psykisk sjukdom och psykiskt funktionshinder. Psykiatrisamordningens bedömning är att förslagen till lagstift- ningsmässiga förändringar och ekonomiska tillskott bör kunna genomföras efter sedvanlig remissbehandling och beredning. Vissa av de föreslagna åtgärderna kommer således av formella och praktiska skäl inte att kunna genomföras om- gående. Det finns emellertid inget som hindrar att en rad av de föreslagna åtgärderna kan vidtas redan nu utan att förändringar i lagstiftningen behöver inväntas. Tvärtom är det angeläget att det utvecklingsarbete som pågår i många landsting och kommuner t.ex. i syfte att förbättra samverkan och samordningen mellan de olika verksamheterna får fortsätta. Med stöd av de bedömningar som Psykiatrisamordningen redovisar i detta betänkande och i det tidi- gare delbetänkandet Vård och stöd till psykiskt störda lagöver- trädare (SOU 2006:91) finns ett brett underlag för lokala initiativ och diskussioner redan nu när det gäller att utstaka färdvägen mot målet att förbättra situationen för personer med psykisk sjukdom och psykiskt funktionshinder, liksom när det gäller insatser inom området psykisk ohälsa i stort. Ytterligare underlag tillkommer när resultatet av den ovan diskuterade hälsoplanen och utvecklingsstra- tegin föreligger 2008. har fått ett särskilt uppdrag att ta över vissa av Nationella psykiatrisamordningens uppgifter när Psykiatrisamord- ningen avvecklas . Det är till som de pågående, ännu inte avslutade projekt som initierats av Psykiatrisamordningen skall avrapporteras. Inom har en särskild enhet närmast under verksledningen byggts upp för att ta hand om de frågor som övertas. Psykiatrisamordningen har lämnat förslag till ett antal uppdrag som enligt Psykiatrisamordningen behöver fördelas till olika myn- digheter enligt följande. ges i uppdrag att tillsammans med Kommuner och Landsting arbeta fram ett gemensamt program inom området psykisk hälsa som stöd för gemensamma insatser för utbildning och planering för kommuner och landsting. ges i uppdrag att tillsammans med andra be- rörda aktörer skapa en gemensam utvecklingsplan med rikt- linjer och förhållningssätt för hur tvångsvården bör bedrivas med inriktning mot att så långt möjligt undvika tvångsåtgärder. ges i uppdrag att ansvara för att ett antal ut- vecklingsinsatser görs inom området psykisk ohälsa med sär- skild inriktning mot allvarliga psykiska sjukdomar och psykiskt funktionshinder. ges i uppdrag att stödja metodutveckling och implementering, sprida information om arbetssätt samt stimu- lera verksamheterna till ökad aktivitet inom brukarinflytande- området. , samt ges i uppdrag att inrätta en gemensam styrgrupp för att över- vaka, stödja och styra samhällets samlade satsning på förbättrad rehabilitering till personer med psykiskt funktionshinder. I gruppen bör även Kommuner och Landsting samt brukarorganisationerna ingå. , och ges i uppdrag att analysera skillnader i insatser för rehabilitering mellan män och kvinnor. ges i uppdrag att bedöma kostnaderna för och övriga konsekvenser av att personkrets 3 får tillgång till insatsen daglig verksamhet enligt LSS. ges i uppdrag att stödja utvecklingen av hjälpmedel för personer med psykiskt funktionshinder. Myndigheten för handikappolitisk samordning (HANDISAM) ges i uppdrag att samla, sprida och informera om exempel på hur samhället kan anpassas för personer med psykiskt funktionshinder. En särskild utredning ges i uppdrag att utforma en ansvars- garanti för personer med missbruk och samtidig psykisk sjuk- dom med syfte att säkerställa att planering och vård- och stödinsatser kommer till stånd i rimlig tid. En särskild utredning eller ges i uppdrag att belysa frågorna om hur reglerna om dokumentation och jour- nalföring försvårar huvudmännens möjligheter till samlokalise- ring och integrering av olika verksamheter. En särskild utredning bör omgående tillsättas om huvudmän- nens möjligheter att tillsammans bedriva verksamhetsuppfölj- ningar och göra gemensamma behovsinventeringar såvida detta inte löses genom de förslag som lämnar . En särskild utredare bör se över omfattningen av och möjliga lösningar på problemet med att vissa psykiskt funktions- hindrade personer med våldsproblematik inte kan förordnas god man eller förvaltare trots att de har behov av sådan. En särskild utredare ges i uppdrag att analysera villkoren för sociala kooperativ och lämna förslag till en modell för att sociala kooperativ ska kunna utvecklas på ett för målgruppen ändamålsenligt sätt. , , ges i uppdrag att utreda möjligheten att tillskapa en nationell kommission för händelseanalys och gemensam utredning när en ung människa tagit sitt liv. ges i uppdrag att tillsammans med Social- styrelsen, Kommuner och Landsting att formulera konkreta och uppföljningsbara mål för de delar av barnpoli- tiken som rör barns och ungdomars hälsa. Statskontoret ges i uppdrag att föreslå en modell för hur de medel som staten avsätter till kommuner, landsting, och Kriminalvården för vård till personer med missbruk kan användas mer effektivt och mer långsiktigt. Uppdraget bör baseras på en översyn av vilka medel som fördelas inom området. ges i uppdrag att utforma och driva en stra- tegisk forskningssatsning inom området psykisk hälsa/ohälsa. Psykiatrisamordningen anser att samtliga dessa uppdrag bör kunna ges till respektive myndighet och organisation utan föregående remissbehandling inom ramen för de årliga regleringsbreven för , alternativt , eller som särskilda uppdrag. För några av de angivna föreslagna uppdragen har Psykiatrisamordningen för- ordat att särskilda utvecklingsmedel avsätts. De angivna uppdragen torde dock ligga inom ramen för respektive myndighets ansvars- områden och kunna påbörjas utan ytterligare ekonomiskt stöd utöver vad som redan tidigare beslutats. Utöver de nämnda uppdragen till myndigheter och utredningar har Psykiatrisamordningen även föreslagit att regeringen tar ini- tiativ till en översyn av lagen om psykiatrisk tvångsvård (LPT) för att anpassa lagen till de förändringar som skett inom vårdområdet . En sådan översyn kan med fördel påbörjas utan dröjsmål. Psykiatrisamordningen anser att staten bör sluta en överenskom- melse med Kommuner och Landsting att tillsammans med Kriminalvården, och utarbeta ett nationellt handlingsprogram för personalrekrytering inom området vård, stöd, behandling och rehabilitering vid psykisk ohälsa. Avslutningsvis kan det finnas skäl att erinra om att Psykiatri- samordningen i delbetänkandet Vård och stöd till psykiskt störda lagöverträdare (SOU 2006:91) har föreslagit att en organisations- kommitté bör tillsättas med uppgift att analysera vissa frågor som gäller den föreslagna myndigheten för nationell sam- ordning av rättspsykiatrisk utredning och vård. Kommittén före- slogs även analysera de praktiska och legala förutsättningarna för införande av ett nationellt register för rättspsykiatrisk vård. Psykiatrisamordningen förordade också i delbetänkandet att en interimistisk organisation borde tillsättas omgående för att inten- sifiera det pågående och föreslagna utvecklingsarbetet när det gäller omhändertagandet av psykiskt störda lagöverträdare i avvaktan på att den nationella samordningsmyndigheten etablerats. I delbetän- kandet förordar Psykiatrisamordningen ett ställningstagande till de förslag som tidigare framlagts av i be- tänkandet Psykisk störning, brott och ansvar (SOU 2002:3). 19.1Förslaget till lag om ändring i 7 kap. 7 § sekretesslagen (1980:100) Förslaget, som innebär att samma sekretessregler skall gälla hos , och domstol när det gäller aktivitetsstöd för psykiskt funktionshindrade som gäller för andra ekonomiska förmåner, har diskuterats i kapitel 6. 19.2Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) 3 kap 6 § Bakgrunden till förslaget har diskuterats i kapitel 5.