sou · GUB318 · 2007-01-01 00:00:00 — Gemensamma internationella operationer förekommer vidare inom ramen för t.ex. BSRBCCC (), varvid informationsutbyte avseende aktuella iakttagelser eller företeelser angående brotts- bekämpning och gränskontroll i anslutning till sjötrafiken sker tämligen formlöst. deltar tillsammans med , polisen och Åklagarväsendet i samarbetet inom regeringschefernas Task Force for combatting organised crime in the Baltic Sea region och dess operativa kommitté (OPC). Inom OPC bedrivs underrättelse- samarbete som syftar till att bekämpa gränsöverskridande brottslighet. har medverkat i flera expertgrupper rörande narkotikabrottslighet, miljöbrottslighet och illegal immigration. Samarbetet inom BSRBCCC är väl förankrat kring gräns- övervakningsfrågor i i sin helhet. Samverkan och informationsutbyte med andra myndigheter och organisationer BSRBCCC används ett kommunikationssystem (CoastNet) för utbyte och delgivning av strategiska och operativa underrättelser avseende fartyg och rapporter. skall även sjölägesinformation kunna utbytas med stöd av systemet. Systemet förvaltas och förs av det finska Gränsbevakningsväsendet. I systemet behandlas bl.a. uppgifter om misstänkta fartyg (list of suspicious ships), där varje land kan lägga in uppgifter om vissa fartyg. I anslutning till fartygen lämnas endast uppgift om vem som vill bli kontaktad om fartyget iakttas och inte uppgift om vilken brottslig verksamhet det misstänks finnas kopplingar till. EU har inrättat en gemenskapens gränsbyrå i , som samarbetar och utbyter information med. Kust- bevakningen har även åtkomst till , och genom att tillträda Europolkonventionen har åtagit sig att förse Europols informationssystem (EIS) med svenska under- rättelser. Eftersom ingår i Europol kommer myndigheten också att få åtkomst till systemet. Inom gemenskapen har vidare beslutats om inrättandet av ett gemensamt viserings- register som gränskontrollmyndigheterna i viss utsträckning kommer att få åtkomst till. har vidare, tillsammans med , deltagit i EU-samarbetet kring fiskerikontrollfrågorna. Deltagandet har främst ägt rum i förvaltningskommittén för fiske och vatten- bruk och expertgruppen för fiskerikontroll. samverkar också med gemenskapens Fiskebyrå i i . I sjösäkerhetsfrågor och miljöfrågor berörs också av verksamheten inom gemenskapens sjösäkerhetsbyrå (EMSA, ) i . fortsätter sitt deltagande i olika expertgrupper inom ramen för det internationella arbetet inom IMO, som är . Deltagandet har givit insyn i och möjlighet att påverka t.ex. utvecklingen inom sjöfartsskyddet. Nordiskt samarbete inom kustbevakningsområdet bedrivs också inom den nordiska . Vidare samverkar internationellt även vad avser miljöräddningstjänsten och miljöövervakningen i olika samverkans- forum mellan (HELCOM), de nordiska länderna () respektive i ett samarbete som berör (Bonnöverenskommelsen). 7Regler för behandling av person- uppgifter i brottsbekämpande verksamhet Polisens behandling av personuppgifter regleras av datalagen (1973:289), polisdatalagen (1988:622), polisdataförordningen (1999:81) samt lagen (1998:620) om belastningsregister, lagen (1998:621) om misstankeregister och lagen (2000:344) om Schengens informationssystem. Polisdatalagen utgår från personuppgiftslagen och innehåller endast de särbestämmelser som är nödvändiga för polisens verk- samhet. Polisdatalagen innehåller både allmänna regler om behand- ling av personuppgifter i polisiärt arbete och regler om vissa sär- skilda register. För sådan behandling av personuppgifter som sker med stöd av lagen om belastningsregister, lagen om misstanke- register eller lagen om Schengens informationssystem gäller inte polisdatalagen. Polisdatalagen gäller vid behandling av personuppgifter i polisens verksamhet för att förebygga brott och andra störningar av den allmänna ordningen och säkerheten, hindra störningar därav samt ingripa när något sådant inträffat eller bedriva spaning och utredning i fråga om brott som hör under allmänt åtal. Polisdatalagen innehåller även särskilda regler om behandling av uppgifter i kriminalunderrättelseverksamhet. Polisen har rätt att föra kriminalunderrättelseregister för att ge underlag för beslut om särskilda undersökningar avseende allvarlig brottslig verksamhet eller för att underlätta tillgången till allmänna uppgifter med anknytning till underrättelseverksamhet. För att kriminal- underrättelseregister skall få innehålla uppgifter som kan hänföras till enskild person krävs att uppgifterna ger anledning att anta att allvarlig brottslig verksamhet utövats eller kan komma att utövas och att den som avses med uppgifterna skäligen kan misstänkas för att ha utövat eller komma att utöva den allvarliga brottsliga verksamheten. Regler för behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet För att personuppgifter skall få behandlas i kriminalunder- rättelseverksamhet föreskriver lagen att en särskild undersökning skall ha inletts och det skall finnas anledning att anta att allvarlig brottslighet har utövats eller kan komma att utövas. och polismyndigheterna får ha direktåtkomst till kriminalunderrättelseregistren. Därutöver får uppgifter ur ett kriminalunderrättelseregister lämnas ut till , , eller om uppgifterna kan antas ha särskild betydelse för en pågående undersökning i myndig- hetens brottsutredande verksamhet eller för andra brottsbekämp- ande åtgärder. Polisdatalagen innehåller också särskilda bestämmelser om registret med uppgifter om DNA-analyser i brottmål, finger- avtrycks- och signalementsregistret samt . I sammanhanget bör också rekommendation (Recommendation No. R (87) 15) om användning av personuppgifter inom polissektorn beröras. Rekommendationen innehåller speciella dataskyddsregler för personuppgifter som förs av polismyndighet med hjälp av automatisk databehandling (ADB). Genom reglerna har man försökt finna en balans mellan å ena sidan den enskildes intresse av personlig integritet och å andra sidan samhällets intresse av att förhindra och bekämpa brott samt upprätthålla allmän ordning. Regleringen omfattar all insamling, lagring, användning och kommunikation av personuppgifter för polisändamål. Medlemsstaterna får utsträcka regleringen även till manuellt förda register. Det är emellertid inte tillåtet att flytta personuppgifter från ADB-register till register för att därigenom undgå rekommendationens reglering. Med polisregister avses i rekommendationen alla former av strukturerade personupp- gifter som förs av polismyndighet med syfte att förhindra och bekämpa brott samt upprätthålla allmän ordning. Polismyndig- heten skall anmäla sina register till dataskyddsmyndigheten. Endast sådana personuppgifter får samlas in som är nödvändiga för att förhindra en verklig fara eller bekämpa ett visst brott såvida inte den inhemska lagstiftningen godkänner att mer omfattande uppgifter samlas in. Om möjligt bör den enskilde informeras om att uppgifter samlats in om honom eller henne när det är till förfång för polisverksamheten. Lagrade uppgifter skall så långt det är möjligt vara riktiga och begränsade till sådant som är nödvändigt för att polismyndigheten skall kunna fullgöra sin lagstadgade uppgifter. Personuppgifter i polisregister får endast Regler för behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet användas för polisändamål och överföras från en polismyndighet till en annan om uppgifterna behövs av mottagaren för att förhindra eller bekämpa brott eller upprätthålla allmän ordning. För att den enskilde skall kunna utöva sina rättigheter skall det finnas en offentlig uppgift om befintliga polisregister. Den enskilde skall nämligen kunna få polisregisterutdrag och kräva att felaktiga uppgifter rättas eller tas bort. En begäran att få registerutdrag kan i princip vägras endast i två fall, nämligen om det krävs för att skydda vittnen eller polisinformatörer eller om det är oundgängligen nödvändigt för att utföra en lagstadgad polisuppgift. Den enskilde skall även ha rätt att överklaga ett avslagsbeslut. Datakvaliteten skall fortlöpande kontrolleras i ett polisregister. Särskilda krav ställs också på datasäkerheten, bl.a. skall det föras ett loggregister.1 Polisdatalagen har varit föremål för utredning och Polisdata- utredningen lämnande sitt betänkande Behandling av personuppgifter i polisens verksamhet (SOU 2001:92). Utredningens förslag bereds alltjämt inom och ännu har något förslag till ny lagstiftning inte lagts fram för . för enligt lagen (1998:621) om misstankeregister ett särskilt nationellt register över personer som är skäligen misstänkta för brott. Syftet med registret är att tillgången till sådana uppgifter för bl.a. polis-, skatte- och tullmyndigheter skall underlättas för att dessa myndigheter skall kunna samordna förundersökningar och förebygga, upptäcka och utreda brott. På begäran av bl.a. polis-, skatte-, tull- eller åklagarmyndighet skall lämna ut uppgifter ur misstankeregistret och dessa myndigheter får också ha direktåtkomst till registret. En myndighet som har rätt att få uppgifter ur registret skall i varje särskilt fall noga pröva behovet av information. En begäran om att få ta del av uppgifter ur registret får göras endast om skälet till det uppväger den olägenhet det innebär för den som berörs. I lagen (1998:620) om belastningsregister finns särskilda bestäm- melser om det som förs av Rikspolis- 1 Uppgifterna om rekommendationen är hämtade från , Datalagen med kommentarer, 1989, s. 40 f. Regler för behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet styrelsen, som också är personuppgiftsansvarig för behandlingen av personuppgifter i registret. innehåller information om personer som har dömts för brott i och om svenskar som har dömts för brott utomlands. Registret förs bl.a. för att ge information om sådana belastningsuppgifter som behövs i verksamhet hos polis-, skatte- och tullmyndigheter för att förebygga, upptäcka och utreda brott samt hos för beslut om förundersökning och åtal samt för utfärdande av strafföreläggande. skall på begäran lämna ut uppgifter i belast- ningsregistret till ett begränsat antal myndigheter, bl.a. polis-, skatte-, tull- eller åklagarmyndighet, som också får ha direkt- åtkomst till registret enligt regeringens förordnande i 19 § förord- ningen (1999:1134) om belastningsregister. Direktåtkomsten skall begränsas till att endast gälla sådana uppgifter som myndigheterna har rätt att få enligt lagen om belastningsregister eller tillhörande förordning. En myndighet som har rätt att få uppgifter ur registret skall i varje särskilt fall noga pröva behovet av information. En begäran om att få ta del av uppgifter ur registret får göras endast om skälet till det uppväger den olägenhet det innebär för den som berörs. Enligt 7 kap. 17 § sekretesslagen (1980:100) gäller absolut sekre- tess för uppgifter i belastningsregistret och de sekretessbrytande bestämmelserna i 14 kap. sekretesslagen är inte tillämpliga. På grund härav är den särskilda lagstiftningen om belastningsregister uttömmande när det gäller vem som får ta del av uppgifter eller utdrag ur registret. Det betyder bl.a. att i princip inte har rätt att få del av särskilda registerutdrag ur belastnings- registret, utan endast kan få ut uppgifter när det är nödvändigt för polisens verksamhet med stöd av 1 kap. 5 § sekretesslagen. Till skillnad från vad som gäller för belastningsregistret är den särskilda lagstiftningen om misstankeregister inte uttömmande när det gäller vilka myndigheter som kan få del av uppgifter. I lagen finns en bestämmelse som anger att uppgifter får lämnas ut i vissa andra fall i enlighet med vad som framgår av 14 kap. sekretesslagen (1980:100). Andra myndigheter, t.ex. , kan alltså få del av information med stöd av sekretesslagens bestämmelser. Kustbevak- ningen har emellertid, till skillnad från de nämnda polis-, skatte-, tull- eller åklagarmyndigheterna, som har direktåtkomst till Regler för behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet registret, endast möjlighet att få ut uppgifter ur misstankeregistret efter en sekretessprövning i det enskilda fallet. har i anledning av myndighetens begränsade möjligheter att få ut uppgifter ur misstanke- och belastnings- registren gjort en framställan till regeringen om ändring av förord- ningen som reglerar respektive register för att ge direktåtkomst till registren i myndighetens verksamhet med att förebygga, upptäcka och utreda brott. Framställan behandlas inom . för med stöd av lagen (2000:344) om Schengens informationssystem ett register som utgör den svenska nationella enheten av databasen informationssystem (SIS). Registrets syfte är att vara ett hjälpmedel för de andra Schengen- staterna att göra framställningar hos om bl.a. omhänder- tagande av personer och om dold övervakning eller särskilda kontrollåtgärder. I lagen finns bestämmelser om vilka uppgifter som får förekomma i registret och om vem som har rätt att få ut uppgifter ur registret. Sådan rätt har bl.a. polismyndigheter, och . Lagen innehåller också en begränsande regel i fråga om vad uppgifter får användas till. En svensk myndighet får nämligen inte utnyttja en uppgift i registret för något annat syfte än det som den registrerade Schengenstaten har angivit vid registreringen, om inte den staten samtycker till att uppgiften används för andra ändamål. I lagen anges vilka kategorier av efterlysningar m.m. som skall finnas i SIS och vilka åtgärder som får begäras. SIS skall innehålla framställningar om bl.a. omhändertagande av en person som efterlysts för överlämnande eller utlämning, att en person skall nekas tillträde till eller uppehållstillstånd i Schengenstaterna (spärrlista), lämnande av uppgift om uppehållsort för en person som har anmälts försvunnen eller tillfälligt omhändertagande av en person med hänsyn till dennes eller någon annans säkerhet. I lagen regleras vidare vilka personuppgifter som får finnas i registret. I SIS får endast namn, särskilda bestående fysiska kännetecken, födelsedatum och födelseort, kön, medborgarskap, om personen är beväpnad eller kan tillgripa våld, syftet med framställningen samt begärd åtgärd föras in. Regler för behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet Registret skall endast innehålla uppgifter som har behandlats av behöriga myndigheter i Schengenstaterna, i enlighet med respektive stats nationella lagstiftning. får registrera upp- gifter i SIS endast om behandling av motsvarande slag av uppgifter är tillåten enligt personuppgiftslagen, polisdatalagen eller annan svensk författning. har direktåtkomst till uppgifter ur registret när myndigheten utför gränskontroller eller bistår i sådan verksamhet, och när utför undersökningar och andra kontrol- ler än gränskontroller i sin verksamhet för att förebygga och utreda brott. har direktåtkomst till . Slutligen gäller att en svensk myndighet inte får utnyttja en uppgift i registret för något annat syfte än det som den registrerade staten har angett vid registreringen. Polismyndigheterna är passmyndigheter inom riket och Rikspolis- styrelsen skall enligt passförordningen (1979:664) föra ett centralt passregister. På begäran från bl.a. polismyndigheter, och skall lämna ut uppgifter i form av fotografisk bild av enskild från registret. 7.2Lagen om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet hantering av personuppgifter och annan information regleras, förutom av personuppgiftslagen, genom särskild registerlagstiftning dels för den brottsbekämpande verksamheten, dels för annan verksamhet som verket bedriver. Behandlingen av uppgifter i den brottsbekämpande verksam- heten reglerades tidigare i lagen (2001:85) om behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet. Lagen har varit föremål för översyn i betänkande brottsbekämpning Integritet – Effektivitet (SOU 2002:113). Regeringen har därefter i proposition 2004/05:164 om brottsbekämpning – Effektivare uppgiftsbehandling lämnat förslag till en ny lag om behandling av Regler för behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet uppgifter i brottsbekämpande verksamhet. Lagen, som trädde i kraft , ersätter den tidigare lagen. Den nya lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet utgör, enligt regeringen, en anpassning till den tekniska utvecklingen och de ökade kraven på effektivitet inom . De nya bestämmelserna innebär bl.a. att får bättre möjligheter att i sin brottsbekämpande verksamhet använda sig av information som finns i tulldatabasen (databas över uppgifter lämnade i tulldeklarationer) samt att i större omfattning än utnyttja informationsteknik i samarbetet med andra brottsbekämpande myndigheter. Lagen gäller i stället för personuppgiftslagen och innehåller hänvisningar till de bestämmelser i personuppgiftslagen som skall vara tillämpliga på brottsbekämpande verksamhet. För den verksamhet som bedriver och som inte utgör brottsbekämpning finns bestämmelser om behandling av uppgifter i tulldatabasen och om behandling av uppgifter i andra fall i lagen (2001:185) och förordningen (2001:646) om behandling av uppgifter i verksamhet. Uppgifter får enligt lagen behandlas bl.a. för ändamålen bestämmande, redovisning och betalning av tullar, skatter och avgifter samt för övervakning, revision och kontrollverksamhet. 2004/05:164 om brottsbekämpning – Effektivare uppgiftsbehandling har även ett sekundärt ändamål införts med innebörden att uppgifter som insamlats för de nämnda primära ändamålen även får behandlas för att tillhandahålla information som behövs i brotts- bekämpande verksamhet.2 Varken eller någon annan brottsbekämpande myndighet får ha direktåtkomst till tulldatabasen, men det finns inga särskilda bestämmelser i lagen eller förordningen som begränsar möjligheter att lämna ut uppgifter från databasen till andra myndigheter. Tillämpningsområde m.m. (1–6 §§) Lagen gäller vid behandling av personuppgifter i den brottsbekämpande verksamheten och tillämpas på all behandling av personuppgifter som är helt eller delvis automatiserad samt viss strukturerad behandling. 2 Se prop. 2004/05:164 s. 98 ff. och 128 samt SFS 2005:790. Regler för behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet detsamma som i personuppgiftslagen, nämligen all slags informa- tion som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. Utanför lagens tillämpningsområde faller, förutom behandling av personuppgifter inom den fiskala verksamheten, även behand- ling av personuppgifter i samband med de interna och admini- strativa åtgärder som kan förekomma i verksamhet. Bestämmelserna om ändamål, ansvar för utförd behandling och gallring samt de specifika bestämmelser som avser tullbrotts- databasen är tillämpliga också på uppgifter om juridiska personer. Vidare är bestämmelserna i lagen generella, vilket innebär att om inte annat stadgas så gäller bestämmelserna för all behandling av uppgifter i den brottsbekämpande verksamheten, oavsett om det gäller e-post, enskilda tjänstemäns promemorior som upprättats i ordbehandlingsprogram, mindre register som används tillfälligt i underrättelseprojekt eller större register och datorsystem som används gemensamt i den brottsbekämpande verksamheten. För de sistnämnda fallen, t.ex. behandling i gemensamma underrättelseregister och ärendehanteringssystem, finns det utöver de generella bestämmelserna särskilda bestämmelser avseende behandling i den gemensamma databasen för brotts- bekämpande verksamhet, tullbrottsdatabasen. Lagen gäller i stället för personuppgiftslagen (1998:204) och innehåller hänvisningar till de bestämmelser i personuppgiftslagen som skall vara tillämpliga på brottsbekämpande verksamhet. Ändamål (7–9 §§) I lagen anges de särskilda ändamål för vilka uppgifter får behandlas i brottsbekämpande verksamhet. Uppgifter får behandlas om det behövs för att förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller beivra visst brott, eller fullgöra det arbete som är skyldigt att utföra enligt lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete. Med behandling för att förhindra eller upptäcka brottslig verk- samhet åsyftas det som normalt kallas underrättelseverksamhet, dvs. arbete med insamling, bearbetning och analys av information för att komma åt brottslig verksamhet när det inte finns konkreta misstankar om att brott redan begåtts. Regler för behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet Uppgifter som behandlas för något av dessa ändamål får även behandlas när det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i författningsreglerad brottsbekämpande verksamhet hos , polismyndigheterna, Ekobrottsmyndighet- en, , och . I lagen anges uttömmande för vilka ändamål uppgifter får behandlas. Utöver nämnda ändamål får uppgifter endast behandlas för att lämnas ut till och regeringen samt, i den utsträck- ning uppgiftsskylighet följer av lag eller förordning, till andra. Att uppgifter får lämnas ut enligt t.ex. tryckfrihetsförordningen följer av grundlags allmänna företräde och genom en uttrycklig hänvisning till 8 § första stycket personuppgiftslagen, där det anges att bestämmelserna i denna lag inte tillämpas i den utsträckning det skulle inskränka en myndighets skyldighet enligt 2 kap. tryckfrihetsförordningen att lämna ut personuppgifter. Personuppgiftsansvar (10 §) är personuppgiftsansvarigt för den behandling av personuppgifter som myndigheten utför, om inte annat framgår av särskild lag eller förordning. Motsvarande ansvar gäller för behandling av uppgifter om juridiska personer. Behandling av känsliga personuppgifter (11 §) Uppgifter om en person får inte behandlas enbart på grund av vad som är känt om personens ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackförening, hälsa eller sexualliv. Sådana känsliga uppgifter får dock behandlas om det är absolut nödvändigt som komplement till behandling på annan grund eller om det sker i en handling som kommit in till i ett ärende. Behandling av uppgifter för att förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet (12–13 §§) I lagen anges en noggrann begränsning av de personer om vilka uppgifter får behandlas i arbete med att förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet. Regler för behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet den särskilda ändamålsbestämmelsen i 7 § 1. Enligt bestämmelsen får uppgifter om en person behandlas om denne skäligen kan misstänkas för att ha utövat eller komma att utöva verksamhet som antingen innefattar brott för vilket är föreskrivet fängelse eller verksamhet som innefattar brott och som sker systematiskt. Härmed innefattas uppgifter om personer som misstänks utöva allvarlig brottslighet eller misstänks vara delaktiga i en organiserad brottslig verksamhet, utan att brottsligheten i det enskilda fallet kan kategoriseras som allvarlig.3 Vidare får uppgifter som avser transportmedel, varor eller hjälpmedel som kan antas ha samband med den ovan nämnda brottsligheten behandlas under förutsättning att de inte direkt kan hänföras till en person. Uppgifterna kan exempelvis avse regi- streringsnummer för ett fordon, men får alltså inte avse t.ex. namn eller personnummer. Under vissa förutsättningar får även uppgifter om icke misstänkta personer behandlas. Uppgifter om en person som kan antas ha samband med brottslig verksamhet får nämligen ske i ett ärende som rör viss preciserad verksamhet som innefattar brott för vilket är föreskrivet fängelse , eller viss preciserad verksamhet som innefattar brott och som sker systematiskt. Med viss preciserad verksamhet menas att ärendet måste ha en viss förbestämd omfattning, genom att det fokuserar på ett visst fenomen eller beteendemönster. Detta måste framgå av ärendet genom någon slags dokumentation, t.ex. i form av en ärende- mening eller liknande.4 När det gäller uppgifter om personer som inte själva är misstänkta för brottslig verksamhet gäller vidare att endast de personer som arbetar med ärendet får ha direkt tillgång till uppgifterna.