sou · GUB352 · 2007-01-01 00:00:00 — 2 För kd har inget som kallas valmanifest eller -plattform återfunnits från valet utan jag har utgått från vad jag uppfattat motsvara detta, ett papper med titeln huvudfrågor valrörelse. 1988: Generös flyktingpolitik men flyktingfientlighet i periferin gjorde ju både och (citerade ovan) i TV-debatten, trots att åtminstone på annat håll kritiserade regeringen just för att inte föra en generös flyktingpoli- tik. Nedan citerar jag socialdemokraterna då de hävdade att i förhållande till sin folkmängd tog emot fler flyktingar än något annat land i . Även i det mer perifera materialet kan man skönja uttryck för både rättighets- och generositetsperspektiven, ofta i samma pro- gram och i relaterade skrivningar. I program En gene- rösare invandrar- och flyktingpolitik kan man till exempel se ett tyd- ligt rättighetsperspektiv i vissa formuleringar: Rättssäkerheten måste vara omutlig. Svensk lagstiftning och praxis måste garantera varje asylsökande en human och värdig behandling. användes ordet generös frekvent i dessa material. I socialdemokraternas material 20 frågor om invandrings- och flyktingpolitik och 20 svar bemöttes påståendet (materialets upp- läggning var att 20 olika påståenden eller frågor bemöttes eller besvarades) för en snål och ogenerös flyktingpolitik med: tar i förhållande till sin folkmängd emot fler flyktingar än något annat land i Antalet mottagna både när det gäller asyl- sökande och flyktingar ökar ständigt. Längre fram hävdades att: Svensk flyktingpolitik är ett uttryck för solidaritet och medkänsla med förföljda och utsatta människor som av politiska skäl inte kan eller vågar stanna i sitt hemland. () Vi ska föra en generös flyktingpolitik. Men spår av rättighetsperspektivet fanns i samma skrift: En noggrann prövning av varje ärende/asylärende/är nödvändig från rättssäkerhetssynpunkt. Hotperspektivet på flyktingpolitik uttrycktes inte någonstans. Däremot förhöll man sig uppenbarligen till andra aktuella diskus- sioner där man tycktes uppfatta att ett hotperspektiv existerade, till exempel i . I socialdemokraternas 20 frågor om invandrings- och flyktingpolitik och 20 svar bemöttes uttalandet ska inte behöva ta emot terrorister. Är vi hur släpphänta som helst? 1988: Generös flyktingpolitik men flyktingfientlighet i periferin ska inte ta emot terrorister. Kontrollen vid gränsen ska vara effektiv. Utredningarna som görs när någon söker uppehållstillstånd ska göras noggrant utan att rättssäkerheten ifrågasätts. Vi har samma rätt som andra stater att skydda oss från icke önskvärda personer. () Det är ett skamgrepp i den flyktingpolitiska debatten att sätta likhets- tecken mellan passlös och terrorist. Viss användning av metaforer tyder också på att hotperspektivet låg latent. I forskning om offentlig diskurs från flera länder har man pekat på att vattenmetaforer som strömmar och vågor används om flyktingar som kommer till ett land och på det sättet framställer flyktingar som lika önskvärda som en våldsam över- svämning (, 2004: 77). Detta slags metaforer förekom, fast sparsamt, i materialet. I folkpartimaterialet En generösare invand- rar- och flyktingpolitik talades om att en rännil av världens flyk- tingar kommer till och man nämnde spontanflykting- strömmar. Vpk använde i sin valhandbok både vattenmetaforer och metaforen om en börda: Bördan, när det gäller flyktingströmmarna, bärs huvudsakligen av fattiga och underutvecklade länder i tredje världen, medan de högt industrialiserade länderna i anstränger sig för att bygga upp vattentäta murar omkring sig för att skydda sig mot flyktingström- men. Sådana metaforer var inte specifika för valrörelsen. (2006: 186) ger exempel på metaforens användning i offentligt tryck , (2004, kapitel 5) ger exempel på denna metafors användning i nyhetsrapportering . Jag finner inget uttryck för något nyttoperspektiv. Men liksom hotperspektivet florerade det troligen på andra håll. I sin valhand- bok argumenterade vpk nämligen explicit mot ett sådant perspek- tiv: Flyktingfrågan får aldrig göras till en arbetsmarknadsfråga. Vi ska inte ta emot flyktingar bara när vi behöver dem som arbetskraft. Perspektiv på diskriminering och rasism Det ligger nära till hands att tänka sig att händelserna i skulle ha motiverat partierna, som ju explicit tog avstånd från det som hände där, att lyfta in frågan om rasism och så kallad främlingsfi- 1988: Generös flyktingpolitik men flyktingfientlighet i periferin entlighet som en valfråga. Så var alltså inte fallet i det centrala val- materialet. Men i det mer perifera materialet förekom resonemang om dessa fenomen, om än knapphändiga. Ofta framgick inte hur man såg på orsakerna till rasism och diskriminering, eller som vilken sorts fenomen man förstod dem, men där så var fallet var det alltid fråga om ett fördomsperspektiv: Främlingsfientlighet får näring ur okunnighet och rädsla. Därför är kunskap och kontakt våra viktigaste medel. (En generösare invandrar- och flyktingpolitik, fp) Fördomar och rasism har ofta sin grund i bristande kunskaper och vanföreställningar av olika slag. (20 frågor om invandrings- och flyktingpolitik och 20 svar, s) Dock anfördes inte enbart information och attitydpåverkan som medel mot diskriminering och rasism: tillsättandet av en ombuds- man mot etnisk diskriminering och lagstiftning på området nämn- des också. Men inget pekar mot att man betraktade diskriminering eller rasism som djupgående eller strukturella samhällsproblem. Detta, liksom temat den generösa flyktingpolitiken, förklarar till stor del hur man framställde relationerna mellan oss och flyk- tingarna och invandrarna, ämnet för nästa avsnitt. Den enda gång invandrare nämndes som grupp i det centrala valmaterialet var i en mening i valprogram som talade om invandrarbarn och hemspråksundervisning3. Flyktingar före- kom lite fler gånger och några formuleringar relaterade flyktingarna till oss. En liten rännil av alla flyktingar kommer till vårt land. Självklart skall vi erbjuda dem en och ge dem nya livschanser. (Det behövs både hjärta och hjärna i politiken, valmanifest fp) De flyktingar vi tar emot ska snabbt få möjlighet till egen försörjning genom arbete. (Valprogram 1989–1991, c) 3 Hemspråk kallas numer modersmål. 1988: Generös flyktingpolitik men flyktingfientlighet i periferin så länge det finns flyktingar måste vi ställa upp och ge dem en fri- stad (Valmanifest, mp) Det vi gjorde, eller borde göra, gentemot dem, flyktingarna, var med andra ord att erbjuda dem en , ge dem nya livschan- ser, samt ta emot dem. Vi var i relationen alltså givare av något gott (och livschanser) och de mottagare av detta goda. Vi var också mottagare, fast i en annan mening, av dem: vi var värdarna och de gästerna. I det mer perifera materialet fanns fler formuleringar av intresse. Också här finner man i flera fall relationen mellan mottagaren och den som tas emot. Relationen mellan den som omhändertar och den som blir omhändertagen uttrycktes också: Så tar vi hand om dem som kommer hit. (Flyktingar och invandrare, folder, s) I förra kapitlet har jag redan visat hur omhändertagandeperspekti- vet i några fall i ett socialdemokratiskt studiematerial blev så fram- trädande att föräldra-barnrelationen framstår som en rimlig meta- for. I en annan relation som uttrycktes var vi att likna vid före- tagsledaren som importerar (eller väljer att inte importera) arbets- kraft. I nedanstående citat bör man också lägga märke till nyttoper- spektivet på invandrare och flyktingar: vi bör ta vara på de resurser som finns bland dem: Enligt vår mening ska vi inte importera arbetskraft till . Vi bör istället bättre ta vara på de resurser som redan finns bland invandrare och flyktingar. (Invandrarpolitiskt valprogram 1988–1991, c) I studiematerialet uttryckte socialdemokraterna ett liknande före- tagsledarperspektiv: hade vi en fri invandring till – tid- vis rekryterade vi till och med invandrare som arbetskraft. I ovanstående relationer är den svenska subjektspositionen antingen överordnad flyktingens/invandrarens, som en förälder är överordnad ett barn eller en företagsledare överordnad de anställda, eller så är den god, som en värd eller som en givare av goda gåvor. 1988: Generös flyktingpolitik men flyktingfientlighet i periferin Det fanns också enstaka exempel på relationsbeskrivningar där invandrarna var givarna, i detta fall även lärarna och vi de mer passiva mottagarna och eleverna: Också på de mänskliga relationernas område har invandrarna bidragit genom att föra in nya dimensioner på vår syn på medmänniskor, på släkt och vänner. Där har vi att lära från deras många olika kulturer. (En generösare invandrar- och flyktingpolitik, fp) Det kunde också vara så att vi behövde invandrarna: Vi skulle inte klara oss utan våra invandrare. (Rubrik i Flyktingar och invandrare, folder s) Det finns också enstaka exempel då rättighetsperspektivet i flyk- tingfrågan slog igenom i en relation där vi befann oss i subjekts- positionen att vi var skyldiga flyktingar något: har vi skyldighet att bereda åt den som är flykting (, fp) Även om det alltså fanns exempel på olika slag av relationer så var den där vi är givare och värdar den som oftast uttrycktes. Det rimmar väl med de ofta återkommande resonemangen om en generös flykting- och invandrarpolitik. Starkare genomslag för rättighetsperspektivet skulle gett fler exempel som det sista citatet där vi står i skuld till en rättighetsinnehavare, en alls inte lika behaglig subjektsposition som den generösa givarens. Diskursiv diskriminering i valrörelsen ? Att rösterna hos människor som inte allmänt räknas som svens- kar var exkluderade från den centrala valdiskursen är tydligt. De partiledare och journalister som framträdde hade svenskklingande namn, talade svenska utan brytning och var nästan säkert uppvuxna i : de uppfattades som etniska svenskar. Man skulle kunna tänka sig att invandrare var uteslutna som adressater av materialet. Att flyktingar är det i den mån de diskute- ras som en potentiell grupp (vi ska ta emot framtida flyktingar) är inte förvånande: de är inte väljare i och valmaterialet rik- tar sig till väljare. En stor andel av dem som betraktades som 1988: Generös flyktingpolitik men flyktingfientlighet i periferin invandrare var dock väljare: de som var svenska medborgare hade rösträtt i alla val och personer som inte var medborgare men som bott i hade rösträtt till kommunal- och landstingsval.4 Ett enstaka mycket tydligt exempel på att flyktingar eller invandrare inte var tänkta som adressater var socialdemokrater- nas diskussionsunderlag om invandring, flyktingpolitik och flyk- tingmottagande, som utkom med kanske inte hade någon direkt koppling till valrörelsen. En diskussionsuppgift löd: Vad är din egen attityd till invandrare och flyktingar? Varför tycker du som du gör? Hade man tänkt sig att invandrare kunde ha intresse av att delta i en studiecirkel om svensk flyktingpolitik hade man kunnat tillägga frågorna Vad är din egen attityd till svenskar? Varför tycker du som du gör? I socialdemokraternas handledning för valarbetare nämnde man i stället ett speciellt cirkelmaterial för invandrarna som ABF tagit fram. Denna cirkel sades ta upp det svenska demo- kratibegreppet, grundfakta om , svensk historia, hur det politiska ansvaret är fördelat samt praktiska frågor inför valet och man påpekade att det var viktigt att stimulera invandrarna att delta i cirkelverksamheten. Invandrare var alltså inte adressater när diskussionen gällde svensk flyktingpolitik, men de fick gärna lära sig mer om . Eftersom invandrare knappt omnämndes var de inte heller värde- rade i det centrala materialet. Jag har inte heller funnit exempel på nedvärderande formuleringar i det mer perifera materialet, där mer sades om invandrare och flyktingar. Det gjordes inte speciellt många generaliseringar om personer i dessa grupper, i bemärkelsen att man uttalade sig om deras egenskaper eller typiska beteenden. Då det gjordes, var det fråga om många eller en del, aldrig hela 4 Flera av citaten ovan, då vi svenskar relaterades till invandrare, tyder på att de senare inte tänktes vara adressater. Att man talar om invandrare kan dock inte automatiskt utläsas som att de senare inte är tilltalade. Det talas också om till exempel barnfamiljer och pensionärer och att dessa inte skulle vara adresserade som väljare är mycket osannolikt. Frågan är dock om dessa grupper omtalades på samma klara sätt åtskiljda från dem som är vi som i flera av citaten ovan. Jag har gjort stickprov ur valmaterial som handlar om frågor specifikt relaterade till bestämda grupper (ungdomar, pensionärer) och tycker mig se vissa tecken på att dessa i högre grad framstår som adressater. Här skulle dock behövas en systematisk jämförelse för att slutsatser skulle kunna dras. 1988: Generös flyktingpolitik men flyktingfientlighet i periferin Det var ibland, men inte alltid, probleminriktade generali- seringar. I En generösare invandrar- och flyktingpolitik sades till exempel både att det i många invandrargrupper är vanligt att kvinnorna har ingen eller låg utbildning, och att många invand- rarkvinnor har såväl god utbildning från hemlandet som tillfreds- ställande arbeten i . hävdade i sitt invandrarpoli- tiska valprogram att många invandrare är småföretagare eller egenföretagare inom servicesektorn och att flera grupper bland den invandrade arbetskraften behöver vidareutbildning eller omskol- ning. Ingen av de förekommande generaliseringarna var direkt negativ och några positiva. Man kan dock tänka sig att stereotyper, om än i detta fall inte negativa, växer fram, till exempel av invandraren som (potentiell) småföretagare. Motsvarande stereotyper förekommer knappast om majoritetsbefolkningen: alla vet att den ägnar sig åt vitt varierande aktiviteter och att några vill vara småföretagare, andra inte. Jag har alltså också sett till de frågor eller problemkomplex till vilka invandrare och flyktingar associerades för att pröva frågan om negativa associationer genererades i materialet. De samman- hang där invandrare eller flyktingar omtalades i det centrala materialet begränsade sig till två: dels till kommentarer till flyk- tingmotståndet i eller generellt avståndstagande från rasism, dels till allmänna uttalanden om att ska föra en human och generös invandrar- och flyktingpolitik. Ett enda undantag från begränsningen till dessa två områden var frågan om hem- språksundervisning, vilken nämndes i valmanifest. Flyktingar eller invandrare associerades med andra ord dels till generös flyktingpolitik, dels till ett klart negativt värderat pro- blemkomplex, nämligen rasism/främlingsfientlighet/flyktingmot- stånd. Men eftersom det i detta specifika fall var de själva som ansågs utsatta för en orättvisa vars upphov tillskrevs vissa svens- kar, karaktäriserar jag inte detta som ett inslag i en nedvärderande diskurs: jag tror inte att negativa associationer till flyktingar eller invandrare genereras på detta sätt. De frågor som kopplades till flyktingar och invandrare i det mer perifera materialet var asylrätt, behandlingen av asylansök- ningar och av asylsökande i , flyktingmottagande, mål för flyktingpolitiken, rasism och främlingsfientlighet och diskrimine- ring, äldre invandrares behov, invandrarkvinnornas situation, invandrare och flyktingar på arbetsmarknaden, svenskstudier för invandrare, hemspråksundervisning, stöd till invandrares kul- 1988: Generös flyktingpolitik men flyktingfientlighet i periferin turyttringar, invandrares behov ifråga om barnomsorg och sjuk- vård, invandrares trossamfund, invandrarföreningar, flyktingbar- nens situation, skola, invandrare som småföretagare, samt invandrares rösträtt i olika val. De övergripande frågor som dis- kuterades kan sägas vara främst hur svenska myndigheter skulle behandla asylsökande och hur den invandrade delen av befolk- ningen skulle kunna hjälpas genom speciella åtgärder på olika av livets områden. Kanske fanns en omhändertagande attityd i materialet som skulle kunna tolkas som nedvärderande. tycks denna attityd förankrad i uppfattningen att det fanns specifika svårigheter som uppstår för människor som flyr eller mer frivilligt flyttar till ett annat land och att det nya landet rimligtvis borde hjälpa till att utjämna skillnader mellan invandrade och infödda. Jag finner inte att de associationer som uppstår är nedvärderande. I det centrala materialets knapphändiga referenser till invandrare och flyktingar fanns knappast rum för några objektifierande resonemang. Vad gäller flyktingpolitiken, så som den diskuterades i det mer peri- fera materialet, anlades alltså inget nyttoperspektiv: det handlade om generositet och i viss mån om rättigheter men inte om ifall flyktingar var nyttiga för . Det fanns däremot spår av ett sådant synsätt när invandring på andra grunder diskuterades. Flertalet partier hade känt sig manade att berätta att invandrarna varit till stor nytta i och att invandringen bidragit till allehanda positiva värden. Här var det helt säkert så att man förhöll sig till en diskussion där invandrare beskylldes för att vara en ekonomisk börda eller på annat sätt onyttiga för det svenska samhället. hävdade exempel- vis i En generösare invandrar- och flyktingpolitik att invandrare inte varit en belastning för det svenska samhället utan en enorm nationell tillgång. Resonemanget utvecklades och exemplifieras bland annat med att i hög grad är bemannad av invand- rare. Ett av citaten i avsnittet Vi och dom uttrycker också ett sådant nyttotänkande genom att tala om hur vi ska ta vara på invandrares och flyktingars resurser. Resonemang av detta slag är inte objektifierande i bemärkelsen att invandrarna ses som verktyg som kan användas enbart utifrån något tänkt nationellt behov. Men att man över huvud taget påpe- 1988: Generös flyktingpolitik men flyktingfientlighet i periferin kar att invandrarna är nyttiga för en tänkt nationell gemenskap berättar att detta är en grupp invånare i om vilka det är legitimt att diskutera ifall de är till nytta eller inte och att man för- håller sig till förda sådana resonemang. Jag vill dock understryka att jag uppfattar partiernas positiva resonemang som ett defensivt svar på sådana resonemang som redogjorts för i början av kapitlet, en- ligt vilka det till exempel hävdades att flyktingar kostade för mycket, vilket kunde gå ut över pensionärer och andra. Förslag som pekar mot negativ särbehandling Det förekom en lång rad förslag till hur asylsökande, flyktingar som fått asyl, invandrare och invandrares barn skulle behand- las. kan de betraktas som förslag till särbehandling men ofta är det fråga om åtgärder som avsåg föra dessa personer upp till samma nivå i samhället som andra svenskar. Vad gäller behandlingen av asylsökande uttryckte framför allt , men i viss mån även , kritik mot den av reger- ingen förda, och som man hävdade, försämrade flykting- och asyl- politiken. I detta sammanhang formulerades ett flertal förslag som inte kan uppfattas som något annat än förslag till att förbättra flyktingarnas situation. talade i En generösare invand- rar- och flyktingpolitik om allvarliga rättssäkerhetsproblem förknip- pade med behandlingen av asylsökande. Man krävde till exempel att regeringen skulle häva det viseringstvång som införts för flyktingar från och . Vidare föreslogs bland annat utökad rätt till offentligt biträde för asylsökande, att beslut i asylärenden alltid måste motiveras och att handläggningstiderna i asylärenden skulle kortas. framstod inte som kritiska mot regeringens flyk- tingpolitik. I deras Program för invandrar-, flykting- och minoritets- frågor framfördes vad som troligen var ett inlindat förslag till en konkret försämring för flyktingar som fått uppehållstillstånd, näm- ligen att de för sin varaktiga bosättning skulle erhålla lån på för- månliga villkor. Troligen menade man att sådana lån skulle ersätta det dåvarande systemet med ett bidrag till bosättningen som inte behövde betalas tillbaka. Den svenska flyktingpolitiken hade ju varit i kraftigt blåsväder före valrörelsen och regeringspartiet hade att bemöta å ena sidan kritiken från och andra om att den förda politiken var 1988: Generös flyktingpolitik men flyktingfientlighet i periferin inhuman och företedde brister i rättssäkerheten och å andra sidan en flyktingfientlig opinion som hävdade att man tog emot för många och fel flyktingar. Socialdemokraterna argumenterade följd- riktigt i sitt material åt båda hållen. Gentemot den första typen av kritik hävdade man till exempel att flyktingpolitiken inte alls var snål eller inhuman (se t.ex. 20 frågor om invandrings- och flyktingpolitik och 20 svar). Går man med på oppositionens kritik måste man konstatera att regeringspartiet genom sin argumentation stödde en försämrad be- handling av asylsökande. Men hur grym en sådan behandling än må vara, måste det inte vara fråga om det som här kallas diskrimine- ring, negativ särbehandling. Eftersom asylsökande per definition befinner sig i ett särskilt läge jämfört med landets bofasta invånare är det svårt att avgöra vad som skulle vara särbehandling, eller rät- tare sagt, hur den relevanta jämförelsen skulle göras. I valmaterialet framfördes också en rad mer eller mindre kon- kreta förslag som rörde invandrarnas situation i . Det kunde handla om att invandrare borde erbjudas kompletterande utbildningar, att invandrare som inte var svenska medborgare skulle få rösträtt även till riksdagsval, att förskolan borde främja tvåspråkighet, att kunskap i minoritetsspråk borde vara merite- rande för dem som söker jobb i omsorg och sjukvård, att bibliote- ken borde ha ett allsidigt utbud av litteratur på invandrarspråk, att förutsättningarna för värdering av utländska examina på olika sätt borde förbättras, att skulle öka sin flerspråkiga ser- vice eller att samhället skulle stödja invandrarorganisationerna. Över lag förefaller förslagen välmenande och de pekar inte mot nå- gon negativ särbehandling. De kategorier som benämns invandrare, flykting och svensk omtalades ofta i materialet. Av många formuleringar framgick att invandrare och svensk var två ömsesidigt uteslutande kategorier. Det fanns dock enstaka exempel på att dessa kategorier också kunde betraktas som överlappande. Materialet speglar den distansering i en allmän offentlig debatt där gruppen invandrare var benämnd med ett sub- stantiv. Materialet var knappast distanserande i bemärkelsen att det i övrigt skulle framställa dessa invandrare som annorlunda på nå- 1988: Generös flyktingpolitik men flyktingfientlighet i periferin got annat sätt än vad som ligger i själva invandrarskapet. Enstaka formuleringar pekade dock ut olikhet. I materialet samsas generositets- och rättighetsperspektiv på flyktingpolitik hos partierna. I det mer centrala valmaterialet var frågor relaterade till flyktingar och invandrare över huvud taget perifera. De resonemang som återfinns inskränkte sig till av- ståndstagande från utvecklingen i , ofta just genom att man mot ställde den generösa flyktingpolitiken. Talet om en ge- nerös flyktingpolitik liknar ett mantra i det centrala materialet. I det mer perifera valbudskapet var rättighetsperspektivet ofta tydli- gare utvecklat. Här återfanns också avståndstaganden från såväl hot- som nyttoperspektivet, vilket visar på en medvetenhet om dessas existens utanför valrörelsen. Vissa metaforer pekar också mot ett latent hotperspektiv. Det fanns ett avståndstagande från rasism och diskriminering. De formuleringar som gjordes tyder på en förståelse av dessa fe- nomen som orsakade av i första hand fördomar och bristande kun- skap. De subjektspositioner som kom till uttryck mellan oss, svens- karna och invandrare eller flyktingar var varierade och i vissa fall var de jämbördiga, i något fall var vi även mottagare av gåvor och elever till dem som invandrat. Men den vanligaste relationen var den mellan svenskarna som givare, värdar eller omhändertagare, medan flyktingarna var mottagarna och gästerna.