sou · GUB345 · 2007-01-01 00:00:00 — Det räcker inte att tala om kul- turvanor, vi måste inkludera medievanor och livsstilar när vi tittar på barn- och ungdomskulturen. Aktionsgruppen vill i det här kapitlet ge en bild av barns villkor . Den bilden ger grunden för våra ställningstaganden, analyser och förslag. Det finns nära 2 miljoner barn i och enligt SCB:s befolkningsstatistik 2003 är fördelningen i åtta riksområden: Målen för den svenska regionalpolitiken är att skapa förutsättningar för varaktig ekonomisk tillväxt, rättvisa och valfrihet så att levnadsvill- koren blir likvärdiga för medborgarna i hela landet () För att nå de regionalpolitiska målen krävs en helhetssyn med samordnade åtgärder inom en rad områden.1 Aktionsgruppens kartläggning visar att de kulturella villkoren inte är likvärdiga för alla barn och unga. Målet för barnkulturarbetet måste vara detsamma som regeringens mål för likvärdiga villkor för alla. Enligt ska barn ges inflytande över frågor som berör dem (artikel 12). Barnets rätt till vila, lek och fritid (arti- kel 31) innebär att barn har rätt till en miljö som är anpassad till deras behov av vila, lek och fritid. Aktionsgruppen har i det här arbetet samverkat med Rådet för arkitektur, form och design. I nätverksdiskussionerna blir kopp- lingarna mellan miljö och hälsa, fysisk aktivitet, lek, lärande och kultur mycket tydliga och vi ser med stort intresse fram mot arbe- tets utveckling och resultat. Under Barnkulturåret är detta ett om- råde som bör få ytterligare uppmärksamhet. Där finns naturliga kopplingar för att vidga kulturdiskussionen till att omfatta fler om- råden och frågor. Aktuella frågor kan vara det offentliga rummets utformning. Regeringen gjorde i skrivelsen om arkitektur, form och design (Skr. 2002/03:129) bedömningen att alla medborgare bör ha till- gång till offentliga rum för möten och sammankomster och för samhällelig gemenskap och synlighet. konstaterar man att en tilltagande privatisering och kommersialisering ägt rum av vår gemensamma miljö. Detta är förhållanden som är viktiga för barn och unga. Vilka signaler ger det till barn om hur samhällelig gemenskap och medborgarskap värderas och om vem som får lov att yttra sig i offentligheten? Hur får barn och unga och deras in- tressen och behov synas i stadsbilden? Hur påverkar den sexua- liserade reklamen barns och ungas självbild och bild av det andra könet? Hur uppfattas konsten i den offentliga miljön av barn och hur kan den utvecklas ur barns perspektiv? 1 Statsrådsberedningen, riktlinjer för kommittéarbetet, s. 68. Även kulturinstitutionernas miljö borde granskas ur barnper- spektiv. Känner sig barn verkligen välkomna och är den fysiska miljön och informationen tillgänglig, angelägen och begriplig också för mindre medborgare? Svenska barn är överlag nöjda med sin boendemiljö, visar en under- sökning som genomförde 20022. Cirka 1 900 barn i årskurs 2 9 svarade på en klassrumsenkät om hur nöjda de är med olika saker i sina liv. Drygt nio av tio svarade att de är nöjda med sin bostad och bostadens närmiljö. När det gäller trygghet är barnen dessvärre inte lika nöjda. Vart tredje barn som svarade på enkäten oroar sig för trafikolyckor och av barnen är rädda för att vara ute när det är mörkt. För att barn ska trivas i sin närmiljö är det viktigt att de får möj- lighet att berätta hur de vill ha det och vara med och diskutera vad som är en bra miljö ur deras synvinkel. Plan och bygglagen (SFS 1987:10) säger att de som har ett väsentligt intresse av ett planförslag ska få tillfälle att lämna synpunkter. Om en kommun till exempel planerar ett nytt bostadsområde eller en ny skola bör alltså de barn som berörs få möjlighet att yttra sig om de förslag som finns. Vem för deras talan i stadsplaneringen? Barn och unga har väldigt lite att säga till om när det gäller deras miljö. Det finns dock undantag. är en av de få myndigheter som arbetar aktivt med barnkonsekvensanalyser och barns och ungas delaktighet och det finns en arkitekturkonsulent i /som gör ett utomordentligt arbete. I samhällsplaneringen är antalet bilplatser per hushåll reglerat i detalj, liksom minsta tillåtna utrymme per gris i grisuppfödningen. Motsvarande bestämmelser för barn och deras fysiska miljö saknas i princip helt och hållet. Det är fullt tillåtet att starta skolor och förskolor som inte har någon gård. har projektgruppen Movium vid Sta- tens i ett nationellt samordnings- ansvar för kunskapsutveckling och kunskapsspridning som rör barns och ungas utemiljöer. 2 Hur kul är det på en skala? Resultat från undersökningen Rätten att komma till tals, rapporterar BR 2005:03. Aktionsgruppen har deltagit i flera nätverksträffar där barnens yttre och inre miljö är i fokus. I det tidigare nämnda regeringsuppdraget Goda matvanor och ökad fysisk aktivitet har påbörjat ett tvärsektoriellt och långsiktigt utvecklingsarbete om bland annat den bebyggda miljöns betydelse för fysisk aktivitet. I det nätverket och arbetet ingår en rad myn- digheter, högskolor och organisationer och stadsmiljön, barns lek- miljö samt gårdarna kring förskolor och skolor kommer att bely- sas. konstaterar att barn leker allt mindre ute i grupp och blir allt mer beroende av vuxna för att ta sig till och från lekplatser och aktiviteter. De blir därvid beroende av att vuxna har möjlighet att avsätta tid till att vara med ute och barnen får också ett mindre friutrymme att leka på egna villkor. För att barn (och äldre) ska utnyttja ett grönområde bör det ligga inom fem minuters promenad från bostaden, vilket för dem innebär inom en radie . I handlingsplan är en av de före- slagna insatserna att alla som bor i tätort får tillgång till en när- idrottsplats inom från bostaden och enklare anläggningar inom från bostaden samt att det ska vara möjligt och tryggt att ta sig dit med hjälp av kollektivtrafik. Aktionsgruppen menar att detta kan tjäna som diskussionsunderlag också för barns tillgång till lokaler för eget kulturutövande. Barn och unga tar ofta själva upp sin skolmiljö som ett av de var- dagsproblem som påverkar deras studieresultat, trivsel och hur de mår. I , Vill man gå på toa ligger man illa till svarar 800 elever i kontaktklasser på hur de har det i skolan. Undersökningen visar att få elever har varit med och haft infly- tande över till exempel schemaläggning, raster och skolmåltider. Smutsiga toaletter utan lås leder till att eleverna undviker att gå på toaletten under skoldagen. Stökiga lunchrum gör att man hoppar över lunchen. Mögliga duschar gör att inte alla duschar efter idrottslektionerna. Ett av förslagen i rapporten är att arbetsmiljölagen måste anpas- sas efter barns och ungas skolmiljö och omfatta även förskola och fritidshem. Skolans styrdokument speglar en kunskapssyn där elevernas eget kunskapssökande står i centrum, och ställer krav på ett förändrat och mer varierat arbetssätt i skolan. Den gamla skolans fysiska ut- formning gav stöd för katederundervisning enligt modellen en lärare en klass med skolgården som komplement. arbetar många skolor med mer flexibla arbetsformer, med skiftande grup- peringar av barn och vuxna. Skolans rumsliga utformning kan då vara antingen ett stöd eller ett hinder för sådana arbetssätt. För att kulturen och det egna skapandet ska kunna ha en integre- rad roll i skolans vardagsarbete behöver lokalerna vara utformade så att det finns utrymme för dans, teater och rörelse, tillgång till material och förutsättningar för bildarbeten och musikutövande, bibliotek med AV-medier och tekniska hjälpmedel för foto, film och bildredigering. Läroplanen för förskolan bygger på att barnen får använda sin närmiljö för att träna och utveckla olika sinnen. Läroplanerna för den obligatoriska skolan och gymnasiet ger förutsättningar för undervisning i arkitektur, samhällsplanering, form och design och Myndigheten för skolutveckling har tagit fram en kunskapsöversikt om samspelet mellan lärande och fysisk miljö i förskola och skola. Däremot finns inget lärarmaterial eller idé- och stödmaterial för arbete med elever. Arkitekturkonsulenten i /och i är två aktörer som är resurser för skolorna och som bidrar till att barn och unga själva får arbeta med sin fysiska miljö på ett angeläget och spännande sätt. Barndomen är den tid i livet då man har samma behov som vuxna, men ingen makt att se till att man får sina behov tillfredsställda. Barnen är ständigt utsatta för de vuxnas tolkningar av vad det inne- bär att vara barn, vad som är bra och vad som är dåligt för dem, vad barnen bör och inte bör göra. Inte självklart kan de själva uttrycka sina åsikter och inte självklart blir de lyssnade på med allvar och intresse. Det är de vuxna som har tolkningsföreträde. Enligt Barn- ombudsmannens årsrapport saknas en fördjupad diskussion kring möjligheterna för olika grupper av barn och unga att utöva inflytande i dagens samhälle. Enligt rapporten finns det många grupper som av olika anledningar inte får möjlighet att göra sina röster hörda. Detta kan skapa en grogrund för utanförskap som bidrar till lidande för det enskilda barnet och till ett mindre demo- kratiskt samhälle. Enligt ska varje barn som är i stånd att bilda egna åsikter ha rätt att uttrycka dessa fritt i alla frågor som rör honom eller henne. Åsikterna ska tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. Barnet ges alltså inte rätt till själv- bestämmande, men han eller hon får rätt att bidra till besluts- underlaget vid beslut som rör honom eller henne. Att barnets åsikter ska ses mot bakgrund av hans eller hennes ålder och mog- nad ger vuxna en aktiv skyldighet att lyssna noga på barns åsikter och ta dem på allvar. Vuxna ska anpassa sitt sätt att lyssna efter barnets uttrycksmöjligheter. Även om ett barn har varit med och påverkat ett beslut så ligger ändå ansvaret för beslutet hos den vuxna. Ingen nedre åldersgräns finns för när barn får rätt att uttrycka sina åsikter. Barn kan bilda åsikter mycket . Det finns inte något krav på att barnet ska kunna tala för att han eller hon ska ha rätt att uttrycka sin åsikt. Detta kräver kunskap hos de vuxna i barnets omgivning som ska tolka barnets språk och signaler. Barn har ingen skyldighet att ha eller bilda en åsikt och ingen kan tvinga ett barn att avslöja sina tankar eller åsikter. Men det får inte fin- nas hinder för honom eller henne att uttrycka dem. (Ur Handledning för dig som vill arbeta med barns och ungas rättigheter. Barnombuds- mannen 2003). Alla vuxna har varit barn och alla bär på minnen och bilder av vad det är att vara barn. Hur man minns sin barndom, och hur mycket man minns av de känslor, tankar, glädjeämnen och tillkortakom- manden som uppfyllde en då är individuellt. För det lilla barnet är alla intryck nya och det har färre erfaren- heter att relatera intrycken till. Barnen behöver hjälp och stöd för att sovra i intrycken och se vad som är sant och falskt, pröva olika uttryck och gestaltningar och finna ut vad som är relevant för den egna utvecklingen. Kulturen är en viktig ingrediens i identitets- skapandet och barn och unga har behov av mångtydiga och asso- ciationsrika framställningar av de livsfrågor de brottas med. De behöver betydelsemättade och förtätade berättelser, inte platta budskap. De allra flesta barn och unga är solidariska med de vuxna i sin omgivning och försöker agera så att de vuxna blir nöjda. De tolkar de vuxna, gör efter och försöker likna dem. Barn måste bli sedda och uppmuntrade, bli tagna på allvar, få spegla sig i andra och ha positiva förebilder. Detta kräver närvarande vuxna som kan stödja barnets egna initiativ och uttryck som de vuxna kan för- medla sina kunskaper och erfarenheter. Det mesta skapandet sker i samspel med omgivningen. Familjen är den första och den vikti- gaste samspelsplatsen. Barn och föräldrar behöver mycket tid till- sammans och kulturaktiviteter som fungerar för alla tillsammans. Men föräldrarna kan inte stå för alla delar i barnens utveckling. Barnen själva söker andra förebilder för att finna sin egen identitet och kunskaper efter egen lust och intresse. Barn och unga till- bringar också en stor del av sin vardag på olika institutioner. Det är samhällets uppgift att organisera sig så att barnen har kompetenta och engagerade vuxna i sina olika verksamheter som kan stödja, uppmuntra och inspirera. , och Barnens rätt i samhället rapporterar alla att fler och fler barn upplever sig inte ha god kon- takt med och stöd av närvarande vuxna. Aktionsgruppen menar att detta är förödande inte bara för de enskilda barnen utan för demo- kratins utveckling. Barn och unga kan inte påverka sin situation så att de får tillgång till fler engagerade vuxna och meningsfulla verksamheter. Barns och ungas inflytande över sin vardag och över samhällsutvecklingen behöver stärkas och föreslår i årsrapporten att varje kommun skapar forum eller mötesplatser för perso- ner under för att ge dem möjligheter att framföra synpunkter på kommunens verksamhet. Man kan göra tankeexperimentet för hur samhällsplanering, förskola, skola och fritid skulle se ut om barn från årskurs 1 hade rösträtt. En av grundprinciperna i är kapitel 2 som säger att varje barn ska tillförsäkras alla de rättigheter som anges i barn- konventionen oavsett barnets eller dess föräldrars eller vårdnads- havares ras, hudfärg, kön, språk, religion, politiska eller annan åskådning, nationella, etniska eller sociala ursprung, egendom, funktionshinder, börd eller ställning i övrigt. Varje barn har alltså rätt till exempelvis kultur, så som den rätten är uttryckt i artikel 31. accepterar inte heller regionala olikheter. Barn får inte diskrimineras på grundval av var de bor. gäller alla barn som befinner sig i landet, inklusive flyktingbarn, asylsökande barn, barn till personer som tillfälligt arbetar i landet och sådana barn som befinner sig illegalt i landet. av alla barn i har utländsk bakgrund, det vill säga är födda utomlands eller har föräldrar som båda är födda utomlands. Enligt SCB:s Barn och deras familjer 2002 har 262 115 barn i utländsk bakgrund. Vi kan konstatera att det inte finns någon enhetlig och odiskuta- bel definition av vare sig kultur, kulturell mångfald eller mång- kultur. har i sin omvärldsanalys 2005 valt att använda begreppet kulturell mångfald för att beskriva ett kulturliv som dels präglas av ett rikt utbud med många kulturella uttrycksformer, dels är tillgängligt för så många som möjligt oberoende av kön, ålder, utbildning, etniskt ursprung eller bakgrund i övrigt. För en för- djupad analys och diskussion hänvisar vi den intresserade läsaren till den rapport som tagits fram av Mångkulturellt centrum, Tid för mångfald (Pripp, 2004) och Agenda för mångkultur, programförklaring och kalendarium för Mångkultur- . I omvärldsanalys skriver man att det finns skillna- der mellan olika gruppers kulturvanor, men att man tror att utbild- ningsnivå och ekonomiska förutsättningar är minst lika viktiga bestämmande faktorer som etnisk bakgrund eller geografiskt ursprung. Problemen man pekar på är snedrekryteringen till de konstnärliga högskolorna och att mångfaldsfrågan är lågt priorite- rad inom institutionernas organisation liksom i produktioner och publikarbete. I programkatalogen för finns en mängd aktiviteter listade som ändå pekar på stort engagemang. Många av dessa aktiviteter vänder sig också till barn och unga. En av de problematiska aspekterna med etnicitetsbegreppet är svårigheterna att finna avgränsade, homogena etniska grupper. Många barn och unga har flera olika etniska, alternativt nationella, ursprung som de är uppvuxna, och i flertalet fall även födda, i . Aktionsgruppen menar att när vi talar om barn- och ungdoms- kultur vill vi göra det utifrån varje barns lust och intresse. Vi måste vara medvetna om olika barns behov för att praktiskt kunna underlätta deras deltagande. Varje barn har rätt att pröva olika kre- ativa uttryck och att välja att fördjupa sig utifrån intresse. För alla, men speciellt för barn och unga, är förebilder viktiga och det är viktigt att alla grupper får synas inom alla konstområden, på scenerna och i böckerna. tillsammans med människor med internationell bakgrund, både professionella och amatörer, unga och gamla, som är Södertäljebor. Det har varit en självklarhet eftersom är mångkulturellt. Cirkus Cirkör har artister från hela världen. Som del av lokalsam- hället och som förebilder, inte minst för flickorna, är de båda sceninstitutionerna ovärderliga. Dessutom är det är viktigt med internationella gästspel också inom barnkulturen. Att bredda rekryteringen till och utbudet i är en stor utmaning som allt fler kulturskolor antar. För att vidga del- tagandet i och nå barn och unga utan erfarenhet av institutionaliserat kulturutövande krävs sannolikt att man har fått pröva på det inom den obligatoriska skolan och därmed blivit för- trogen med uttrycket. Man behöver förebilder, lärare och deltagare som eleven kan identifiera sig med, arbetssätt som inspirerar och en kostnad som inte är för hög. Dessutom har många barn, speciellt flickor, en begränsad rörelsefrihet och då behövs det att kultur- skolan ligger nära hemmet och i en lokal som upplevs som legitim av föräldrarna. Vi måste kunna erbjuda kulturell mångfald och låta barnen välja utifrån intresse och lust. De unga hämtar inspiration och erfarenhet från en global arena genom media, internet, kamrat- kontakter och egen och andras bakgrund. Ett kreativt och tillåtande arbetssätt skulle kunna innebära att nya konstyttringar får utvecklas och synas. Det kräver att alla barn får tillgång till kre- ativa rum, verktyg och handledning. Den litteratur som ges ut på våra invandrarspråk och natio- nella minoritetsspråk är inte särskilt omfattande och har stora svå- righeter att nå ut till sin målgrupp och dess förmedlare. Mer sam- ordning och utökat stöd av samhället skulle ha stor betydelse för att lyckas med detta. En hel del insatser görs redan, till exempel genom den omfattande presentationen i barnboks- katalog, men mycket mer skulle behöva göras. Aktionsgruppen ser med tillfredsställelse att regeringen i proposition 2005/06:2 avser att ge i uppdrag att samla in och publicera information om barn- och ungdomsböcker på andra språk än svenska. De lokala biblioteken har också ett stort ansvar att se till att bokbeståndet är anpassat till lokalbefolkningens sammansättning. Glädjande är den satsning på moderna klassiker från hela världen som nu fått i uppdrag att ta fram och som Myndigheten för skolutveckling fått i uppdrag att sprida i skolorna. stadgar i artikel 30 att i de stater där det finns etniska, religiösa eller språkliga minoriteter eller personer som till- hör en urbefolkning ska ett barn som tillhör en sådan minoritet eller urbefolkning inte förvägras rätten att tillsammans med andra medlemmar av sin grupp ha sitt eget kulturliv, att bekänna sig till och utöva sin egen religion eller att använda sitt eget språk. I artikel 17 (om massmediernas roll) står det dessutom att kon- ventionsstaterna ska: (d) uppmuntra massmedier att ta särskild hänsyn till de språkliga be- hoven hos ett barn som tillhör en minoritetsgrupp eller en urbefolk- ning. Målet för den svenska minoritetspolitiken är att skydda de natio- nella minoriteterna och stärka deras möjligheter till inflytande, samt att stödja de historiska minoritetsspråken så att de hålls levande. nationella minoriteter är samer, sverigefinnar, tornedalingar, romer och judar. Minoritetsspråken är samiska, finska, meänkieli, chib och jiddisch. Grunden för mino- ritetspolitiken finns i regeringens prop.1998/99:143 Nationella minoriteter i . Det finns inga exakta siffror över hur många barn som tillhör någon av de nationella minoriteterna i , eftersom det inte är tillåtet att samla in statistik över etnisk tillhörighet. Men det finns uppskattningar. Siffrorna nedan har vi hämtat ur Barnombuds- mannens faktasamling Upp till 18, . Det finns uppskattningsvis 3 000–4 000 barn med samiskt ursprung i . Förbundsordföranden i Sáminuorra, i , skriver till Aktionsgruppen att den samiska kulturen och den samiska histo- rien är en osynliggjord del av kulturarv: Det är svårt att få en stark samisk identitet när man redan som barn känner sig ifrågasatt och inser att det inte finns utrymme för ens egen kultur och historia i skolan. pågår en positiv utveckling som få utomstående känner till. Intresset att lära sig uttrycka sig på samiska och lära sig mer om samisk historia, kultur med bland annat traditio- nell jojk och traditionella levnadssätt har ökat markant . Antalet barn med tornedalsfinsk barkgrund uppskattas till cirka 10 000. Tornedalsteatern är en dynamisk institution som kallar sig själva för en mångkonstnärlig scen i en levande minoritetskultur. Sedan starten har den vuxit till en folkrörelse med stort förtroende hos befolkningen i . Teatern har synliggjort den tornedalska kulturen och stärkt det egna språkets (meänkieli) status. Verksamheten erbjuder både amatörverksamhet (där olika medier och konstnärliga uttryck an- vänds), utbildning (förskola- skola, gymnasium och vuxenutbild- ning), professionella produktioner (pedagoger och konstnärer som arbetar gränslöst) och internationellt utbyte med andra språkliga minoriteter. I barn- och ungdomsverksamheten möts man både på skoltid och . Tillsammans med kultur- och erbjuds intresserade barn och ungdomar möjligheter att utveckla sitt eget skapande. En verksamhet som berör flera av minoritetsspråken i norr är Barnens polarbibliotek. Barnens polarbibliotek är en webbplats som samlar information om den regionala barn- och ungdomslitte- raturen runt (). Barnens polarbibliotek har som utgångspunkt men är tänkt att stimulera barn och unga inom hela , såväl som andra Polarområden. Projektet startade med stöd från och 1998 1999 ut- vecklades verksamheten med stöd från bland andra , EU:s Arianeprogram och läns lands- ting. Visionen är att skapa ett tvärvetenskapligt projekt som byggs upp och utvecklas utifrån aktuell forskning i ett nära samarbete med universitet, forskningscentra, barn och pedagoger, profes- sionella konstnärer, författare med flera i regionen. I bor uppskattningsvis 90 000 barn med finsk bakgrund. Hälften av alla sverigefinnar är bosatta i . har inrättat ett finskt språk- och kulturcentrum. Uusi teatteri Nya finska teatern i är ett nystartat teater- projekt med stöd från . i är huvudman för projektet. Uusi Teatteris produktioner turnerar som uppsökande verksamhet runt om i landet där sverige- finns och teatern har ett samarbete med Väst- manlands länsteater. Med den strategiska placeringen i har man goda möjligheter att nå och nås av publiken i och utöver detta har man även en turnerande verksamhet. I bor uppskattningsvis 8 000 romska barn . 2004 invigdes Romskt kulturcentrum i . ska synliggöra romsk kultur och arrangerar bland annat utställ- ningar, föreläsningar och musikevenemang, samt kurser i olika romska språk och romsk hantverkstradition. Syftet är att utveckla ett centrum för att göra barn och unga mer stolta över sin etniska tillhörighet, och vidareutveckla det romiska arvet. och Romska kulturcentrumet genomför verksamheter för barn och unga, som till exempel sago- berättande, romsk musik, dockteater, film, dans och romsk matlag- ning. Detta var ett av de första projekten inom regeringens sär- skilda satsning på barns- och ungas kulturengagemang som fick stöd 2005. Projektet omfattar cirka 70 förskolor och barn i grund- skolans årskurs 0 6. Även i finns ett romskt kultur- centrum. Ungdomssektionen inom den judiska gruppen har ett omfattande föreningsliv. Det finns ett tiotal aktiva föreningar med ett utbud för barn och ungdomar 10 . Judiska församlingens centrum i fungerar som ett allaktivitetshus. 2005 har fått stöd från för ett projekt där ungdomar ska erbjudas skrivarkurser, teater och musik i syfte att öka intresset för jiddisch och jiddischkultur. fördelar stöd till nationella minoriteters språk och kultur. Enligt riktlinjerna ska prioritet ges åt insatser av strukturell karaktär samt projekt med inriktning på barn och unga. 2005 har fördelats.