sou · GUB345 · 2007-01-01 00:00:00 — Det måste också finnas tid till att ha sådana kontakter med aktörer utanför förskolan och skolan. I skrivs ibland om skolor som omorganiserat sin tid, bland annat i nr 3 2006 och Aktionsgruppen ser det som angeläget att uppmärksamma sådana försök mer för att få igång en diskussion och pröva modeller som bättre medger samverkan. På motsvarande sätt måste kulturlivet se över sin organisation för att kunna samverka med förskola och skola på ett för båda parter meningsfullt sätt. Ett sätt är att utveckla kulturpedagogiska enheter inom institutionerna och ge utrymme för kulturarbetare med de dubbla kompetenserna att vara både konstnär och pedagog. Sådana arbetssätt prövas på olika institutioner, bland annat har Dalateatern avslutat ett treårigt nationellt uppdrag för pedagogisk samverkan med skolorna i . Andra exempel finns inom museernas pedagogiska verksamhet. Sådana exempel borde lyftas fram och diskuteras gemensamt inom skolan och kulturlivet. 8.5.2Skriv in samverkan i kursplanerna Aktionsgruppen menar vidare att samverkan med det lokala och regionala kulturlivet också bör skrivas in i kursplanerna bland annat svenska, musik, bild och slöjd. Vid skolornas kvalitetsredovisningar bör skolbibliotekens och kulturlivets roll i lärandet finnas med som en bedömningsgrund. bör i dessa avseenden få ett uppdrag att samverka med Myndigheten för skolutveckling så att utvecklingsuppdrag och uppföljningskriterier överensstämmer. Bibliotek är inte inskrivna i kursplanerna för trots skrivningar om både skönlitteratur och informationssökning. Detta kan vara en del av förklaringen till att av eleverna i har tillgång till ett bibliotek som är bemannat mer än och att av de fristående skolorna helt saknar bibliotek. I bibliotekslagen slås fast i paragraferna 5, Förskolan, skolan och musik- och 8 och 9 att det ska finnas lämpligt fördelade skolbibliotek för att stimulera skolelevernas intresse för läsning och litteratur samt för att tillgodose deras behov av material i utbildningen. Grundskoleför- ordningen 1 kap. 4 § fastslår att bibliotekslagens bestämmelser om skolbibliotek ska följas av skolan. I regleringsbrevet till finns ett uppdrag att i sin utbildningsinspektion granska hur kommunerna lever upp till sitt lagstadgade ansvar beträffande skolbiblioteken och hur de används för att stärka elevernas lärande. Myndigheten för skolutveckling har ett uppdrag att stärka, sti- mulera och utveckla skolbiblioteken och det pedagogiska arbetet tillsammans med lärarutbildningarna. Eftersom arbetet med en ny skollag är långt framskridet, kan vi endast uttrycka vår förhoppning att skolbiblioteksfrågorna även lyfts fram i den nya lagen. Skolbiblioteksfrågorna bevakas av den Nationella skolbiblioteks- gruppen (), ett fristående nätverk av 14 organisationer och myndigheter som alla har intresse av att utveckla skolbiblioteken i . De skriver i sin information att utreder hur de ska tolka regleringsbrevets instruktioner i praktisk handling och att det råder oklarhet om tillsynsansvaret. Vidare konstaterar skolbiblioteksgruppen att skol- biblioteken hamnar mellan stolarna då kulturförvaltningarna be- höver spara och vill att skolan ska betala för sin del av verksam- heten vid de integrerade folk- och skolbiblioteken och skolbiblio- tekscentralerna vilket skolan å sin sida inte anser sig ha råd med. Aktionsgruppen anser därför att skolbiblioteken bör skrivas in som en resurs för lärandet i kursplanen för svenska andra ämnen. Om bibliotek finns med som ett kriterium vid skolornas kvalitets- rapportering skulle skolans ansvar förtydligas. 8.7Lokala förutsättningar för samverkan mellan skola och kulturliv De lokala förutsättningarna och behoven är det som bestämmer vad, hur och hur mycket barn och unga får tillgång till kultur och eget skapande. Det går alltså inte att komma med generella regler för hur kultur i och utanför skolan ska organiseras. Varje kommun måste genom att se över och samordna sina insatser inom olika förvaltningar komma fram till hur kulturliv och skola ska kunna samverka på bästa sätt. Aktionsgruppen har därför valt att lista ett antal möjliga aktörer, goda exempel och förslag till ett statligt stöd Förskolan, skolan och musik- och till de regionala och lokala aktörerna att själva organisera arbetet på bästa sätt. De kommunala samordnarnas roll är att ha en samlad kunskap om det lokala och regionala kulturutbudet och de möjligheter som finns till samverkan för eget skapande inom och utom förskola och skola. Kulturombuden inom förskola och skola är kontaktpersoner mellan samordnaren och verksamheterna. Tillsammans kan de planera arbetet och genom samordnarens överblick kan ekono- miska och personella resurser utnyttjas på mest effektiva sätt. Oavsett vilka de övriga aktörerna är och oavsett hur man orga- niserar barnkulturen och kultur i skolan så går samordnarnas vik- tiga roll inte att komma förbi. Alla Aktionsgruppen varit i kontakt med på alla nivåer och i hela landet vittnar om att tjänster för samordning av barnkulturarbetet är en förutsättning för att utbud och samverkan ska fungera kontinuerligt. Sedan kan samordnarna ha olika titel som exempelvis kulturchef, kultursekreterare eller kulturadministratör, och sitta i olika förvaltningar eller organisa- tioner. Någon måste emellertid ha hög sakkompetens, kunskap om kommunen och regionen samt mandat, ekonomi och legitimitet att driva frågorna. I många kommuner har tjänsterna som samordnare dragits in av ekonomiska nedskärningar och medlen för kultur delats ut till förskolorna och skolorna att själva förvalta. Detta har fått till följd att färre föreställningar av teater, dans och musik nått ut då enskilda skolor sällan själva kan bekosta dyrare uppsättningar, särskilt inte om det också innebär kostnader för den besökande gruppens resor, boende och traktamente som tidigare delades genom samordnarens turnéläggning. På samma sätt har färre författarbesök och samverkan med konstnärer och kulturpedagoger kommit barnen till del i många kommuner då kostnaderna blir för höga för enskilda skolor och förskolor att bära. Därtill kommer att kulturombuden i förskolor och skolor bara i undantagsfall kan arbeta med kulturförmedlingen inom sin tjänst. Det innebär att möjligheterna till utveckling av verksamheten och den egna kompetensen är mycket begränsad vilket påverkar kvaliteten i arbetet och det utbud som når barnen. Det finns naturligtvis ett antal exempel där kommunernas organisation och samordning fungerar väl. har satsat på alla barns tillgång till kreativitet och egna skapan- de. Där sker samordningen genom en egen enhet i kommunen Förskolan, skolan och musik- och har arbetat före- dömligt med att stärka kulturombudens roll och kompetens. Samordnarna på nivå behöver i sin tur stöd av regio- nala samordnare för att satsade pengar och tjänster ska utnyttjas effektivt genom samarbete och samordning med andra kommuner i länet och regionen. Aktionsgruppen anser att staten bör stödja kommunernas verk- samhet med musik- och kulturskolor genom ett motivations- system som främjar utveckling. Genom att musik- och kultur- skolan uppfyller vissa krav som exempelvis låg avgift, olika konstområden eller utbud för bredare åldersgrupper, från för- skolan till gymnasiet, skulle ett statligt utvecklingsbidrag utgå. Det kan jämföras med stöd för läsfrämjande in- satser. Aktionsgruppen anser att en samverkan mellan musik- och kulturskolor, amatörföreningar och professionella utövare och kulturinstitutioner är ett viktigt utvecklingsområde som be- höver stöd från staten både i form av utvecklingsmedel och i form av uppmärksamhet och dialog. Aktionsgruppen anser att det bör tas ett helhetsgrepp för utbildningar av lärare i musik, teater, bild, dans, film etcetera inom de obligatoriska och frivilliga skolformerna. Aktionsgruppen anser att Musik- och Kulturskole- råd, SMoK, bör få ett fortsatt uppdrag att följa och dokumen- tera samverkan mellan kulturskola och förskola/skola samt mellan det professionella kulturlivet, amatörkulturen och för- skolan/skolan. SMoK bör även i fortsättningen ansvara för statistik och annan uppföljning av musik- och kulturskolornas verksamhet. Musik- och kulturskolor, mk, finns i 282 kommuner. Samtliga erbjuder musikverksamhet, därtill har 133 dans, 116 har drama eller teater, 73 har bild, 25 har media och 47 har annat utbud till exempel nycirkus, keramik eller skrivarkurser. Endast åtta kommuner saknar musik- och kulturskola. var det totala antalet elever 363 000. Förskolan, skolan och musik- och I de allra flesta kommuner står många fler barn i kö för att få delta än som kan beredas plats. Det har gjorts en rad studier, utredningar och utvärderingar gällande musik- och kulturskolor runt om i landet. Aktionsgruppen har tagit del av några av dem och kan konstatera att det finns en stor medvetenhet om problem och svårigheter som det finns en hög ambitionsnivå och vilja till utveckling och samverkan. genom- förde 2003 en inventering av samtliga musik- och kulturskolor. Utredaren fann att mk har mycket olika förutsättningar när det gäller tydlighet i uppdrag från den politiska nivån, de har olika framtoning vad beträffar ämnesområdesinriktning, samverkan med den obligatoriska skolan och former för kompetensutveckling av personalen. Vad som förefaller vara gemensamt för skolorna är att de traditionella ensemblerna och därmed traditionella instrumenten prioriteras. deltog av regionens unga i den frivilliga avgiftsbelagda undervisningen. Positivt är det faktum att musik- och kulturskolorna har en förhållandevis stark förankring i kommunerna, de ger en gedigen grundutbildning för de barn som är intresserade av att bli yrkesmusiker, de utgör en möjlig resurs för både kommunernas kulturliv och utvecklandet av den obligatoriska skolan. Utredaren konstaterar vidare att det finns svagheter såsom att det råder obalans mellan det i högt prioriterade kulturarvet och dagens konstnärliga uttryck, det finns en bristande tillgänglighet för alla barn och unga, det råder brist på tydliga politiska uppdrag samt att det saknas uppdrag för högskolan att utbilda pedagoger till musik- och kulturskolorna. Den av regeringen tillsatta har i sina direktiv att belysa de kommunala musikskolornas betydelse för rekryteringsunderlaget och i sitt betänkande pekar man på att uppbyggnaden av den kommunala musikskoleverksamheten haft en närmast oöverskådlig betydelse för framväxten av allt fler, och allt bättre, svenska musiker. Vad och hur man spelar i har däremot förändrats så att antalet elever i symfoniorkestrar har minskat medan elevantalet har ökat i mindre ensembler. Den största ökningen har emellertid skett bland de grupper som spelar rock, pop och funk. Det finns ett sviktande underlag för vissa traditionella ensemble- former inom vilket säkert kommer få kon- sekvenser för de professionella orkestrarnas rekryteringsbas och för det framtida publikunderlaget. Att själv ha spelat klassisk musik Förskolan, skolan och musik- och ökar intresset av att ta del av den musiken och gå på konserter. Intresset för musik har alltså inte minskat men tar sig andra uttryck, och i det här sammanhanget är det vår uppgift att värna alla barns rätt att få pröva olika uttryck för att finna det som är den egna preferensen. 8.8.1Statligt stöd för att främja utveckling Från olika håll har framförts krav på en lagstiftning för musik- och kulturskolorna liksom det finns i våra nordiska grannländer. I stadgar Upplärningslagen § 13 6 att alla kommuner själva eller i samarbete med andra kommuner skall ha ett musik- och kulturskoleutbud till barn och ungdom, organiserat under Skol- verket och kulturlivet. I tillämpas ett statligt stödsystem som ger huvudman maximalt av lärar- lönerna. Aktionsgruppen anser inte att detta är relevant för . En lagstiftning är svår att formulera så att den inte fungerar som miniminivå som vissa kommuner skulle nöja sig med att nå upp till och en generell finansiering skulle utesluta andra aktörer som bedriver goda verksamheter. Aktionsgruppen anser att staten istället bör stödja genom ett motivationssystem som främjar utveckling. Genom att musik- och uppfyller vissa krav som exempelvis låg avgift, olika konstområden, utbud för barn och ungdomar 0 , skulle ett statligt utvecklingsbidrag utgå. Det kan jämföras med stöd för läsfrämjande insatser. 8.8.2Behov av gemensam lärarutbildning Många lärare i estetiska ämnen i grund- och gymnasieskolan, inte minst i musik, kommer direkt från musik- och , då en samverkan ofta sker om tjänster. För att underlätta samverkan mellan förskolan, den obligatoriska skolan, gymnasieskolan å ena sidan och musik- och å den andra är bör utbildningen av lärare för musik- och kulturskolorna omfattas av en statlig reglering i likhet med utbildningen för övriga skolformer. Musik- högskolorna behöver stöd när det gäller utformning och innehåll i utbildningen. Utan styrdokument blir det svårt att kontrollera Förskolan, skolan och musik- och kvaliteten på utbildningen. Det medför också en osäkerhet inför kommande förändringar inom högskolan. Musikhögskolorna i har utbildat den kategori lärare som arbetar inom musik- och . Det är speciellt viktigt att uppmärksamma de kompetensbehov som finns inom den icke statligt reglerade musik- och . Musik- lärarna inom har andra behov av fördjupning inom till exempel ett instrument än musiklärarna i den obligatoriska skolan – deras utbildning kan alltså behöva ha ett delvis annat innehåll än utbildningen av lärare för den obligatoriska skolan. Inom lärarutbildningen finns på vissa lärarhögskolor också möjligheter att fördjupa sig inom ett estetiskt ämne, till exempel teater. En särskild utbildning för film- eller teaterlärare finns dock inte. Aktionsgruppen anser att det bör tas ett helhetsgrepp för utbildningar av lärare i musik, teater, bild, dans, film etcetera inom de obligatoriska och frivilliga skolformerna. 8.8.3Främja samverkan med skola och kulturliv Målet för kommunens arbete borde vara att alla barn ska få en god och allsidig grundundervisning i skolan och att de som vill ska ha möjlighet att utveckla sig vidare . Detta borde vara ett gemensamt intresse för förskola, den obligatoriska skolan, gym- nasieskolan och musik- och . För att ett samarbete mellan skolformerna ska underlättas krävs möjligheter till gemen- samma fortbildningar och skolledarutbildningar. En speciell skol- ledarutbildning för musik- och ledare bedrivs av Kommuner och Landsting och SMoK. Denna utbildning skulle då samordnas med den statliga skolledarutbildningen. Aktionsgruppen har tagit del av några kommuners uppdrags- skrivningar och avtalsskrivningar med sina kulturskolor som visar på nytänkande. Myndigheten för skolutveckling har givit SMoK ett uppdrag att kartlägga musik- och kulturskolors samarbete med förskola, grundskola och gymnasieskola för att få en nationell bild av nuläget och inventera hinder och möjligheter för utveckling av ett ökat samarbete mellan de två skolformerna. Uppdraget kommer att rapporteras och blir då ytterligare en viktig pusselbit till helheten. Mötet med förebilder är viktigt och kopplingen mellan musik- och kulturskolor, amatörkulturen och Länsmusiken och andra läns- Förskolan, skolan och musik- och institutioner måste stärkas. och har båda gjort enkätundersökningar hos sina respektive medlemmar och fått de samstämmiga svaren att det finns mycket lite samverkan mellan de professionella orkestrarna å ena sidan och och amatörorkestrarna å den andra. bör i dialog med de regionala huvudmännen se över förordningarna till länsinstitutionerna där samverkan med och amatör- kulturen bör skrivas in i de fall där det inte redan finns och former- na för dokumentation och återrapportering utvecklas. Konstnärer och kulturarbetare kan vara gästlärare eller artists in under olika perioder, samarbeten med institutioner och fria kultur- utövare kan prövas och gemensamma konstnärliga utvecklings- arbeten kan initieras och genomföras liksom samverkan mellan olika konstformer. Aktionsgruppen anser att SMoK bör få ett fortsatt uppdrag att följa och dokumentera samverkan mellan kulturskola och för- skola/skola samt mellan det professionella kulturlivet, amatör- kulturen och förskolan/skolan. Aktionsgruppen anser att musik- och är en god utgångspunkt för att utveckla den kommunala verksamheten för att tillgodose barns möjligheter till kreativt skapande. Mk har genom sitt samverkansorgan , SMoK, ett aktivt forum för utvecklingsfrågor. Musik- och har etablerade samverkansformer med framför allt grundskola och gymnasieskola men i några fall också förskola och vuxna och SMoK är engagerade i utvecklingsarbeten genom Myndigheten för skolutveckling rörande exempelvis funk- tionshindrade barns deltagande i och när det gäller it och kommunikation i undervisningen. Mk kan genom sin utbred- ning, bredd, organisation och legitimitet vara en bas för kommu- nernas satsningar på barns och ungas eget skapande. Kultur- skolorna kan alltså vara grunden i det lokala arbetet. vet vi att många kulturskolor arbetar med en pedagogik och ett för- hållningssätt som inte svarar mot de behov barn och unga har av att själva vara delaktiga, aktiva och medskapande. Verksamheten har många utmaningar att möta för att kunna Förskolan, skolan och musik- och ge lika förutsättningar att delta oavsett social och etnisk bak- grund, kön och funktionshinder vara angelägen och aktuell, bejaka barns och ungas eget intresse liksom att särskilt uppmärksamma de kultur- yttringar som missgynnas ur ett marknadsperspektiv etablera arbetsformer som främjar ett undersökande och skapande arbetssätt som bygger på lust som man bejakar kunskap och fördjupning. I svaren på den enkät Aktionsgruppen sände till ordförande i utpekas musik- och som den viktigaste utvecklingsfrågan tillsammans med ökad tillgäng- lighet och ungas egen delaktighet. På frågan vilken samverkanspart som är viktigast för utvecklingen av barn- och ungdomskulturen listas utöver musik- och också föreningar och orga- nisationer, förskola/skola, förvaltningar, länsinstitutioner, studie- förbund och fria kulturutövare. Detta, menar , är ett tecken på att mk är en av flera aktörer i kommunernas barnkulturutbud som var och en har sin nisch och målgrupp och en samordning mellan dessa skulle sannolikt öka möjligheten för fler barn att få tillgång till kultur- utövande och ge en effektivare användning av de lokala resurserna. Faktorer som tradition, vana, ekonomi, kunskap om verksam- heten och tillgänglighet bör vara det som bestämmer barnets deltagande, inte intresse, lust och behov. Det finns alltså flera aktörer i kommunerna som bör vara delaktiga i utvecklingen av kommunens barnkulturarbete. Musiken har en helt dominerande ställning inom musik- och kulturskolorna även om en utveckling pågår från musik- till kultur- skola i allt fler kommuner. Att bryta musikens dominans har visat sig vara en lång process och för att ha möjlighet att nå alla barn och tillgodose deras behov och intressen är det viktigt att också beakta andra aktörer i kommunerna där andra konstformer och arbetssätt finns. Förskolan, skolan och musik- och Förutom musik- och finns andra viktiga aktörer som bör vara med i utvecklingen av kommunens barnkulturarbete så- som barnkulturcentrum, bibliotek och skrivarverkstäder, medie- verkstäder och regionala resurscentrum för film och video, för- eningar, kyrkornas kulturverksamhet och studieförbunden, lokala kulturinstitutioner, centrumbildningarna och det fria kulturlivet. Arbetet bör innefatta samverkan med förskolor och skolor liksom utveckling av den frivilliga verksamheten. Därtill kommer ett antal nya aktörer som är på väg att växa och etablera sig såsom hem- slöjdsrörelsens Slöjdklubbar, Komtek som är kulturskola inom teknik och design, olika berättarnätverk, Cirkusringarna, Jam och Plural, Unga arrangörer, Ung Kultur Möts som vill verka utan föreningsorganisation samt säkerligen andra som verkar lokalt. De olika aktörerna måste föra gemensamma diskussioner om de gemensamma barnens liv, kreativa utveckling och lärande. Det finns bland landets kommuner ett antal olika modeller för hur man samverkar mellan skolan och det professionella kultur- livet. Aktionsgruppen har använt sin webbplats för att lyfta fram goda exempel och göra dem synliga för den egna kommunens in- vånare och för att verka som idégivare för andra. I Aktions- gruppens kartläggning finns också de olika myndigheternas, kultur- institutionernas och fria kulturutövarnas arbete beskrivet. Hur arbetet ska utformas är beroende av de förutsättningar och behov som finns i kommunen och regionen. Det första som behöver göras för att stärka arbetet med kultur för barn och unga är därför att göra en noggrann inventering av vilka aktörerna är och på vilket sätt var och en kan ingå i det helhetstänkande som är nödvändigt för att tillgodose alla barns rätt till kultur och eget skapande. Utifrån den inventeringen kan sedan en handlingsplan upprättas för kommunens samlade, långsiktiga arbete med barnkulturen så att resurserna utnyttjas på bästa tänkbara sätt. I regeringens proposition Lära, växa, förändra regeringens för- slag om framtidens folkbildning, prop. 2005/06:192 föreslås att sta- tens stöd till folkbildningen ska bidra till att dess organisationer kan vara en lokal och regional drivkraft för den folkliga kulturen. Verksamheten bidrar i hög grad till att bredda kulturintresset i samhället samt till att öka delaktigheten och främja människors kulturupplevelser och eget skapande. Regeringen skriver i propo- sitionen att ett vidgat samarbete på lokal nivå mellan kulturinsti- Förskolan, skolan och musik- och tutioner, amatörorganisationer och folkbildningen skulle verksamt kunna bidra till att de kulturpolitiska målen förverkligas. Aktionsgruppen menar att studieförbundens verksamhet på många håll skulle kunna vara viktig också för barns och ungas eget skapande trots att ordet barn inte nämns i propositionen. 9.1Ett handslag med barnkulturen Aktionsgruppen konstaterar i sin kartläggning att den offentligt stödda barnkulturen är underdimensionerad och ojämlikt fördelad. För hela kulturområdet gäller att det finns stora behov av ytter- ligare medel. Aktionsgruppen ser därför inte någon möjlighet att föreslå omfördelningar inom befintliga ramar. Den kraftiga satsning som gjorts inom idrottsrörelsen för att nå nya grupper har varit mycket framgångsrik och har inneburit att många fler barn och unga har fått pröva på olika idrotter. Sats- ningen har möjliggjorts genom att medel tillförts från . I har man ett system där av avkast- ningen från Norsk Tipping A/S går till idrotten och till kulturen. Aktionsgruppen anser att den svenska satsningen på Ett handslag med idrotten och den norska modellen för fördelning av spelöverskottet är goda förebilder att åstadkomma den önskade förstärkningen inom barnkulturen. I Budgetpropositionen 2003/04:1 utgiftsområde 2, kapitlet 17 Tillsyn av spelmarknaden, finns som mål angivet att överskottet från spel bör värnas och vara förbehållet det allmänna eller allmän- nyttiga ändamål. Ett grundbelopp tillfaller statskassan. Resterande medel delas enligt ett vinstdelningssystem där av över- skottet öronmärks för barn- och ungdomsverksamhet bland annat inom områdena idrott, friluftsliv, kultur, samhällsliv och livsåskåd- ning. Dessa medel kanaliseras till föreningslivet via och via . Resterande av överskottet fördelas så som beslutar. Beloppet varierar beroende på utfallet från spelmark- naden. lämnar regeringen förslag till om hur dessa medel från ska fördelas. Ur dessa medel har Ett handslag med idrotten fördelats sedan projektets start . I Budgetpropositionen (prop. 2005/06:1) anges att ligger bidraget till Ett handslag med idrotten på . Ytterligare 60 miljoner går till och 744 000 till kulturändamål. Resterande 230 miljoner går till statskassan. är för satsningen Ett handslag med idrotten.