sou · GUB38 · 2007-01-01 00:00:00 — Till dessa omständigheter skulle det enligt regeringen läggas en be- tydande boendesegregation i kommuner, där majoriteten av de utlandsfödda och deras barn bor. Regeringen anförde att inte- grationspolitiken syftar till att bryta denna negativa utveckling genom åtgärder som gör att samhället tar tillvara befolkningens kompetens, oavsett kön, etnicitet och kulturell bakgrund. Regeringen uttalade att utgångspunkten för integrationspoli- tiken är att låta den mångfald som finns i samhället vara grunden för den generella politikens utformning, och att insatser för att stärka integrationen därför skett inom de flesta politikområden. Enligt regeringen var arbetsmarknads- och utbildningspolitiken av särskild betydelse för att bryta segregationen. Vidare var det en central aspekt att även anlägga ett könsperspektiv på integrations- politiken. I sina analyser och slutsatser anförde regeringen bl.a. att till- ståndet inom området inte var tillfredsställande i förhållande till de mål som beslutat. Regeringen uttalade att segregationen i det svenska samhället fortfarande var stor och att många människor med utländsk bakgrund upplevde det svenska samhället som diskriminerande och ställde krav på att större insatser görs för att alla skall behandlas lika oavsett kön, klass och etnisk bakgrund. Enligt regeringen krävs det ett långsiktigt arbete för att nå lös- ningar på segregation, utanförskap och etnisk diskriminering. Regeringen anförde därför att den skulle komma att fortsätta prioritera insatser som bidrar till en ökad integration och till att den etniska mångfalden i samhället tas tillvara. Arbetet med att införliva de integrationspolitiska målen inom olika sektorer skulle enligt regeringen ske med full kraft. Den etniska och kulturella mångfalden i samhället skulle främjas. Regeringen föreslog i sin proposition 2002/03:1 Budgetproposi- tionen att integrationspolitikens mål skulle tydliggöras och att den skulle formuleras enligt följande: Invandrare och nationella minoriteter –lika rättigheter, skyldigheter och möjligheter för alla oavsett etnisk och kulturell bakgrund –en samhällsgemenskap med samhällets mångfald som grund –en samhällsutveckling som kännetecknas av ömsesidig respekt för olikheter inom de gränser som följer av samhällets grundläggande demokratiska värderingar och som alla oavsett bakgrund skall vara delaktiga i och medansvariga för. Regeringen anförde att det i skrivelsen Integrationspolitik för 2000-talet (skr. 2001/2002:129, bet. 2001/02:SfU15, rskr. 2001/02:287) har redovisats hur integrationspolitiken utvecklats sedan de inte- grationspolitiska målen beslutades samt att det där aviserats att regeringen haft för avsikt att tydliggöra integrationspolitikens mål. Enligt regeringen borde begreppet tolerans tas bort för att tydligare markera att olikheter måste respekteras på lika villkor som det var angeläget att markera att respekten för etniska, religiösa och kulturella olikheter inte innebär att varje handling eller yttring som har sin grund i sådana olikheter är acceptabla i ett demokratiskt samhälle. Regeringen uttalade att en utgångspunkt självfallet måste vara att samhällets grundläggande värderingar skall gälla alla och att detta uttryckligen borde framgå av målen för integrationspolitiken. Vidare anförde regeringen att de yttersta gränserna i samhället sätts av landets lagar och att det till de grundläggande värdena också hör jämställdhet mellan könen samt respekt för de mänskliga fri- och rättigheterna. Med de föreslagna ändringarna markerades enligt regeringen därmed tyd- ligare att integrationsprocessen skall präglas av ömsesidig respekt för människors olikheter så länge inte dessa bryter mot samhällets grundläggande demokratiska värderingar. Regeringen konstaterade i sina analyser och slutsatser att det fanns en ökad medvetenhet om den etniska mångfalden i samhället och att den tillvaratas bättre . De insatser som gjorts hade emellertid enligt regeringen inte alltid varit tillräckligt effek- tiva och de avsedda resultaten hade inte alltid uppnåtts. Regeringen anförde att skillnaderna mellan invandrare och infödda fortfarande var oacceptabelt stora samt att arbetet med att få fullt genomslag för de integrationspolitiska målen var en lång process. Hur väl integrationen lyckas skulle enligt regeringen avgöras av faktorer såväl på individnivå som på samhällsnivå. Enligt regeringens be- dömning fanns det inga skäl till förändringar av den huvudsakliga inriktningen på integrationspolitiken. Regeringen uttalade därför att integrationspolitiken även i fortsättningen skulle inriktas på att Invandrare och nationella minoriteter skapa förutsättningar för egen försörjning och delaktighet, att värna grundläggande demokratiska värderingar och att verka för kvinnors och mäns lika rättigheter. Vidare uttalade regeringen att olika åtgärder skulle vidtas inom flera samhällsområden. Särskilda satsningar skulle genomföras för att öka sysselsättningen bland invandrare samt för att förbättra undervisningen i svenska och ansträngningarna för att motverka etnisk diskriminering och främja etnisk mångfald i arbetslivet skulle intensifieras. Former och metoder för validering av utländsk yrkeskompetens skulle utveck- las. Myndigheternas ansvar för integrationspolitiken skulle tydlig- göras och uppföljande och utvärderande roll skulle underlättas. Uppväxtvillkoren för barn och ungdomar och jämställdhet mellan kvinnor och män skulle uppmärksammas mer. Insatserna mot rasism och främlingsfientlighet skulle effektiviseras och förstärkas. En tydligare betoning skulle göras på att integration är en process som sker både på individuell och samhällelig nivå och att grundläggande värderingar som bygger på mänskliga rättigheter måste gälla för alla i en samhällsgemenskap. Denna inriktning på integrationspolitiken skulle enligt regeringen få genomslag redan vid introduktionen av nyanlända invandrare och den skulle göras med ett medvetet könsperspektiv. I sin proposition 2004/05:1 Budgetpropositionen fann regeringen att resultatbedömningen visat att klyftorna mellan utrikes och inrikes födda fortfarande var stora inom ett flertal områden och att alla inte hade samma möjligheter trots omfattande insatser. Enligt regeringen var det också tydligt att utrikes födda kvinnor hade det sämre ställt än utrikes födda män på många om- råden. Ett skäl som anfördes till detta var att utrikes födda kvinnor fick en sämre introduktion än utrikes födda män vilket enligt regeringen också delvis kunde förklara skillnaderna i sysselsättning mellan utrikes födda kvinnor och män. Vidare anförde regeringen att sysselsättningen minskat både för utrikes födda och hela den arbetsföra befolkningen samt att minskningen i sysselsättningen bland utrikes födda är större än bland inrikes födda. En viktig faktor av stor betydelse för sysselsättningen bland utrikes födda var enligt regeringen vistelsetiden i landet. Skillnader- na i sysselsättning mellan inrikes och utrikes födda personer Invandrare och nationella minoriteter förklarades enligt regeringen också av den diskriminering som fanns i det svenska samhället samt av de brister som fanns inom introduktionen av nyanlända invandrare. Regeringen anförde att personer med utländsk bakgrund fort- farande var underrepresenterade vad gäller valdeltagande, politiska förtroendeuppdrag och medborgerligt deltagande. Att öka andelen personer med utländsk bakgrund på dessa områden var enligt regeringen en viktig och angelägen uppgift för såväl integrations- som demokratipolitiken. Regeringen uttalade därför att den i samverkan med bl.a. riksdagspartierna och samt skulle fortsätta arbetet med att öka kunskapen om hinder och möjligheter för personer med utländsk bakgrund att delta i den politiska processen. 6.3Mediesituationen för invandrare och nationella minoriteter, m.m. fram till har antalet utrikes födda personer i princip fördubblats, från drygt 500 000 till cirka 1,1 miljoner personer, och tillhör numera ett av världens mer mång- etniska samhällen. Summan av antalet personer som är utrikes födda och inrikes födda med båda föräldrarna födda utomlands uppgår till av den svenska befolkningen. Om utgångspunkten i stället är utrikes födda och inrikes födda med minst en förälder född utomlands uppgår antalet personer till av den totala befolkningen. SOU 2006:8 Invandrare och nationella minoriteter Tabell 6.1 Befolkning efter utrikes och inrikes födda, åldersgrupp, år och kön Utrikes född med bosättningstid Utrikes född med bosättningstid Inrikes född med utrikes födda Invandrare och nationella minoriteter Som framgår av tabellerna 6.2 och 6.3 kommer de utrikes födda och de utländska medborgare som är bosatta i från ett stort antal länder. Det framgår också att antalet personer från respektive land varierar kraftigt. Tabell 6.2 Utrikes födda efter födelseland SOU 2006:8 Invandrare och nationella minoriteter Invandrare och nationella minoriteter SOU 2006:8 Invandrare och nationella minoriteter Invandrare och nationella minoriteter Källa: SCB. Utländska medborgare efter medborgarskapsland SOU 2006:8 Invandrare och nationella minoriteter Invandrare och nationella minoriteter SOU 2006:8 Invandrare och nationella minoriteter Invandrare och nationella minoriteter Förbundsrep (Väst) SOU 2006:8 Invandrare och nationella minoriteter Källa: SCB. Av tabell 6.4 framgår bl.a. att en majoritet av de personer som är utrikes födda och inrikes födda med utrikes födda föräldrar är bosatta i storstadslänen. Tabell 6.4 Befolkning efter län, utrikes och inrikes födda, år och kön Utrikes född med bosättningstid 0 i Utrikes född med bosättningstid eller mera i Inrikes född med utrikes födda föräldrar Utrikes född med bosättningstid 0 i Utrikes född med bosättningstid eller mera i Inrikes född med utrikes födda föräldrar Utrikes född med bosättningstid 0 i Utrikes född med bosättningstid eller mera i Inrikes född med utrikes födda föräldrar Invandrare och nationella minoriteter SOU 2006:8 Utrikes född med bosättningstid Utrikes född med bosättningstid Inrikes född med utrikes födda Utrikes född med bosättningstid Utrikes född med bosättningstid Inrikes född med utrikes födda Utrikes född med bosättningstid Utrikes född med bosättningstid Inrikes född med utrikes födda Utrikes född med bosättningstid Utrikes född med bosättningstid Inrikes född med utrikes födda Utrikes född med bosättningstid Utrikes född med bosättningstid Inrikes född med utrikes födda Utrikes född med bosättningstid Utrikes född med bosättningstid Inrikes född med utrikes födda SOU 2006:8 Invandrare och nationella minoriteter Utrikes född med bosättningstid Utrikes född med bosättningstid Inrikes född med utrikes födda Utrikes född med bosättningstid Utrikes född med bosättningstid Inrikes född med utrikes födda Utrikes född med bosättningstid Utrikes född med bosättningstid Inrikes född med utrikes födda Utrikes född med bosättningstid Utrikes född med bosättningstid Inrikes född med utrikes födda Utrikes född med bosättningstid Utrikes född med bosättningstid Inrikes född med utrikes födda Utrikes född med bosättningstid Inrikes född med utrikes födda Invandrare och nationella minoriteter SOU 2006:8 Utrikes född med bosättningstid Utrikes född med bosättningstid Inrikes född med utrikes födda Utrikes född med bosättningstid Utrikes född med bosättningstid Inrikes född med utrikes födda Utrikes född med bosättningstid Utrikes född med bosättningstid Inrikes född med utrikes födda Utrikes född med bosättningstid Utrikes född med bosättningstid Inrikes född med utrikes födda Utrikes född med bosättningstid Utrikes född med bosättningstid Inrikes född med utrikes födda Utrikes född med bosättningstid Utrikes född med bosättningstid Inrikes född med utrikes födda SOU 2006:8 Invandrare och nationella minoriteter Utrikes född med bosättningstid Utrikes född med bosättningstid Inrikes född med utrikes födda Tabell 6.5 visar demografin länsvis för personer som är utrikes födda samt deras födelseregion. Av tabellerna 6.6 och 6.7 framgår vidare antalet personer som är utrikes födda eller utländska med- borgare inom respektive A-region i . A-regionerna mot- svarar blockregionerna i Presstödsförordningen, se avsnitt 6.3.4. Tabell 6.5 Befolkning efter län, födelseregion, år och kön Invandrare och nationella minoriteter SOU 2006:8 SOU 2006:8 Invandrare och nationella minoriteter Invandrare och nationella minoriteter SOU 2006:8 SOU 2006:8 Invandrare och nationella minoriteter Invandrare och nationella minoriteter SOU 2006:8 SOU 2006:8 Invandrare och nationella minoriteter Utrikes födda efter region A-13 //A-region A-28 /Lunds/A-region A-29 Ystads/A-region Invandrare och nationella minoriteter SOU 2006:8 A-43 /Åmåls A-region A-52 /Faluns A-region A-68 /Bodens A-region Uppgifterna avser förhållandena för valt/valda år enligt den regionala indelning som gäller året därpå. Källa: SCB. SOU 2006:8 Invandrare och nationella minoriteter Utländska medborgare efter region A-13 //A-region A-28 /Lunds/A-region A-29 Ystads/A-region A-43 /Åmåls A-region Invandrare och nationella minoriteter SOU 2006:8 A-52 /Faluns A-region A-68 /Bodens A-region Uppgifterna avser förhållandena för valt/valda år enligt den regionala indelning som gäller året därpå. Källa: SCB. Invandrare och nationella minoriteter Tabell 6.8 redovisar befolkningen efter födelseregion och grund för bosättning. Tabell 6.8 Befolkning efter födelseregion, grund för bosättning, år och kön Invandrare och nationella minoriteter SOU 2006:8 Källa: SCB. 6.3.2Tidigare utredningar och kartläggningar SOU 2002:27 Mål i mun. Förslag till handlingsprogram för svenska språket. överlämnade språket (KU 2000:03) sitt slutbetänkande SOU 2002:27 Mål i mun. Förslag till handlingsprogram för svenska språket. Kommittén hade i uppdrag att lägga fram ett förslag till handlingsprogram för svenska språket i syfte dels att främja svenska språkets ställning, dels att alla i – oavsett språklig och social bakgrund – utifrån sina förutsättningar skall ges likvärdiga möjligheter att tillägna sig svenska språket. Enligt kommittén behövdes ett handlingsprogram för svenska språket därför att språksituationen i har förändrats. Det anfördes att engelskan fått en allt starkare ställning internationellt Invandrare och nationella minoriteter och därigenom också blivit ett allt viktigare språk inom , att blivit ett allt mer mångspråkigt land, framför allt genom invandring men också genom att fem språk fått ställning som nationella minoritetsspråk, samt att kraven på en god förmåga att använda språket i både tal och skrift generellt ökat i samhället. Kommittén strävande efter att de förslag som lades fram skulle säkerställa att svenska skall vara ett komplett och samhällsbärande språk, att den offentliga svenskan skall vara korrekt och välfunge- rande och att alla skall ha rätt till språk: svenska, modersmål och främmande språk. I den del av kommitténs arbete som rörde det mångspråkiga hade kommittén grundhållningen att det fanns behov av ett gemensamt språk – svenskan – för att kunna bejaka och dra nytta av den rikedom ett mångspråkigt och multi- kulturellt samhälle erbjuder. Enligt kommittén måste därför alla kunna tillägna sig svenskan, utveckla sitt modersmål och få till- räckliga kunskaper i engelska. I det handlingsprogram som kom- mittén föreslog ingick en rad åtgärder för att främja fort- satta utveckling som ett mångspråkigt samhälle. Åtgärder skulle vidtas för att förändra attityderna till svenska språket och olika språkliga varieteter i positiv riktning. Åtgärder skulle vidtas för att stärka den nordiska språkgemenskapen. Minoritets- och invandrar- språken i borde stödjas. Åtgärder skulle vidtas för att stödja tillgången till medier på minoritets- och invandrarspråk. Tecken- språkets ställning skulle klarläggas. Åtgärder skulle vidtas för att stärka och utveckla teckenspråket. Slutligen skulle de moderna språkens ställning inom svensk utbildning stärkas. Kommittén ansåg att staten borde vidta åtgärder för att bl.a. främja produktion och distribution av tidskrifter på samiska, finska, meänkieli, chib och jiddisch. Enligt kommittén skulle en förbättrad tillgång till tidskrifter på det egna modersmålet bidra till att bevara den språkliga mångfalden i och stärka minoriteternas möjligheter till inflytande i samhället. Kommittén föreslog att gavs i uppdrag att i samarbete med språkvården och undersöka vilka behov av statligt stöd som finns inom området mot bakgrund av de resultat som framkom genom kartläggning Minoriteternas medier. I fråga om massmediernas språk fann kommittén att medie- området förändrats radikalt. I det handlingsprogram kommittén föreslog för att främja en korrekt Invandrare och nationella minoriteter och välfungerande svenska inom medieområdet ingick att åtgärder skulle vidtas för att dels stärka svenskans ställning inom utbildning och fortbildning av journalister och informatörer, dels främja en god utveckling av mediespråket. Kommittén anförde att medierna och det språk som dessa använder är en central del av den offentliga språkmiljön och att de svarar för en stor del av det offentliga språk som vi möter i vardagen. Vidare framhöll kommittén att det är viktigt att alla har möjlighet att följa debatten i medierna samt att medierna har en avgörande betydelse för ett öppet och demo- kratiskt samhälle. Journalisterna identifierades av kommittén som en nyckelgrupp i sammanhanget. Under sitt utredningsarbete fann kommittén inte några belägg för att det skulle råda stora problem inom medierna när det gäller språket men kommittén ansåg att undervisning i svenska skulle ges en starkare ställning inom jour- nalistutbildning och den presenterade olika förslag för att åstad- komma detta, bl.a. att moment av svenska borde införas i jour- nalistutbildningen och att utbudet av fortbildningskurser i svenska borde vidgas. I sammanhanget pekade kommittén på vikten av att den fortbildande verksamheten vid Fojo (journalister) kunde utvecklas och att den även fortsättningsvis skulle inriktas på kurser i svenska. Genom beslut (Ku2001/1542/Me) uppdrog rege- ringen åt att kartlägga och analysera situationen för medier som riktar sig till främst invandrare och nationella minoriteter i . Regeringen uttalade följande: Förekomsten av fria och oberoende medier är av största vikt i ett demokratiskt samhälle. av information är ofta avgörande när det gäller vår möjlighet att bilda oss en uppfattning inom olika områden. En mångfald av medier är en förutsättning för att människor med olika bakgrund och med olika intressen skall kunna delta i det offentliga samtalet. Som en del av det svenska medieland- skapet finns en rad tryckta publikationer som främst riktar sig till olika invandrar- och minoritetsgrupper. Det finns även radio- och tv- verksamheter i public servicekanalerna, i flera närradiostationer och i lokal-tv-kanaler i kabelnäten som främst riktar sig till dessa grupper. Ofta sker produktionen av företrädare för olika invandrar- och mino- ritetsgrupper. saknas en samlad bild av de medier som främst riktar sig till invandrare och minoriteter. I syfte att öka kun- Invandrare och nationella minoriteter skapen om området bör situationen för dessa medier kartläggas och analyseras. Kartläggningen skulle enligt vad som angavs i regeringens uppdrag inriktas på dagstidningar, tidskrifter radio och tv, men även publicering på Internet borde ingå. Kartläggningen borde främst belysa området ur ett produktionsperspektiv, ett användarperspek- tiv och ett ekonomiskt perspektiv. Kartläggningen borde även innehålla en genomgång av olika gruppers behov av nyheter och annan information och hur dessa behov tillgodoses. Det borde ock- så redovisas vilka statliga och andra bidrag som fanns och vilka dagstidningar och tidskrifter inom kategorin invandrar- och mino- ritetstidningar som får stöd. Likaså borde det framgå vad som krävs för att bevilja stöd och hur bedömningen görs. Med utgångspunkt i kartläggningen borde en behovsanalys för olika verksamheter göras. Analysen kunde t.ex. behandla behovet av ny teknik, utbild- ning, lokaler, samarbete med andra och marknadsföring. Slutligen borde en analys göras av invandrar- och minoritetsmediernas be- tydelse för ökad integration och för att motverka fördomar och rasism. presenterade resultatet av sitt arbete i sep- tember 2002 genom rapporten . Kartläggning och analys av situationen för medier som främst riktar sig till in- vandrare och nationella minoriteter i . Utredningen behand- lade massmedier för etniska och språkliga minoriteter i , däribland nyhetstidningar, tidskrifter, radio, tv och Internet på olika nationella och invandrade minoriteters språk samt svenska. Utredningen behandlade främst medier som drivs och produceras inom minoritetsgrupperna. Ägare till dessa kunde vara en organi- sation, ett religiöst samfund eller ett privat företag. Även och program på minoritetsspråk eller svenska riktade till dessa grupper behandlades. Kartläggningen visade att det i fanns minst 120 tidningar, fem lokal-tv stationer, cirka 250 närradioproducenter och cirka 40 webb- platser/nättidningar som producerades av minoritetsgrupper på det egna språket eller svenska (alternativt engelska). Utredningen ansåg att även tidningar, tidskrifter och radio- och tv-program som produceras på svenska om invandrarnas för- hållanden eller i syfte att informera om och debattera invandrar- och minoritetsfrågor kunde sägas tillhöra gruppen minoriteternas medier. Dessa fanns också med i utredningens enkätmaterial och Invandrare och nationella minoriteter sammanställningar men analyserades inte djupare. Utredningen gjorde en avgränsning mot alla de tidskrifter samt radio- och tv- program som i första hand fokuserade på invandrarnas och flyk- tingarnas ursprungsländer och förhållandena där med tanke på en svensk publik. För begreppet etnisk minoritet angav två alternativa definitioner. Den objektiva definitionen av en minoritet angavs vara mindretal i förhållande till majoriteten. Det uttalades att utländska medborgare som är bosatta i befinner sig i minoritet i förhållande till de svenska medborgarna, men att bosätt- ning och medborgarskap är endast två kriterier som används vid bestämning av vilka personer som tillhör en etnisk eller språklig minoritet. Andra möjliga kriterier som lyftes fram var språk, härstamning, etnisk tillhörighet, trosuppfattning, etc. Den andra definitionen, en subjektiv definition, angavs vara självkategorise- ring, innebärande att endast de som själva anser sig tillhöra en viss minoritet utgör minoriteten. fann att medier på det egna språket tycktes ha stor betydelse för de flesta grupper och konstaterade att mino- ritetsmedier som produceras i utgör en del av den svenska demokratin med samma betydelse som svenska medier för infor- mation, nyhetsförmedling, intern debatt och diskussioner kring allmänna samhällsfrågor. Enligt ansåg de flesta tillfrågade att det var av särskild betydelse att få information på det språk de behärskade bäst, samt nyhetsförmedling och debatt som utgår från de egna referensramarna och gruppens gemensamma erfarenheter och bakgrund. Problemet med svenska nyhetsmedier angavs vara att de ofta utgår från att publiken har kunskaper och erfarenheter som minoriteterna inte har. missade svenska redaktioner aspekter och fakta som var intressanta för invandrare eller minoriteter. Många uttryckte besvikelse och stark kritik mot svenskspråkiga medier, vilka ansågs måla en alltför mörk bild av minoriteterna och uppförstora negativa händelser och företeelser i den egna gruppen. Några intervjuade personer sade att de upplevde att de svenska medierna medverkade till att stöta ut dem från samhället. Den generella mediebilden uppfattades vara ett samhälle som består av vi och dem där invandrarna själva upplevde sig tillhöra dem, dvs. de som varken tillhörde den primära mål- gruppen eller människor vars förhållanden ansågs intressera huvud- delen av publiken. Invandrare och nationella minoriteter