sou · GUB39 · 2007-01-01 00:00:00 — I andra stycket anges, att, om det i samband med varukontroll i övrigt påträffas föremål eller omständighet framkommer som kan vara av betydelse för Polisens brottsbekämpande arbete, får detta rapporteras till Polisen. Utredningen föreslår, att tullagens bestämmelse om kontroll av postförsändelser m.m. ändras till att få i stort samma innebörd som den bestämmelse som föreslagits i den nya lagen (3 kap. 1 §). Detta innebär, att bestämmelsen endast kommer att omfatta brev, dvs. försändelser i kuvert vilkas totalvikt inte överstiger ett kilo samt försändelser som sannolikt innehåller förtroliga meddelanden. Denna begränsning av kontrollmöjligheten skall även enligt be- stämmelsen omfatta sådana försändelser som nämnts ovan, vilka befordras med ett kurirföretag. En sådan försändelse får öppnas, om den finns hos , på ett utväxlingskontor eller hos ett kurirföretag, och det finns anledning att anta att den innehåller en vara för vilken deklarations- eller uppgiftsskyldigheten inte full- gjorts. Beslut om att öppna brev och andra försändelser som kan antas innehålla förtroliga meddelanden får fattas endast av en tjänsteman som förordnats för uppgiften av chefen för . Om försändelsen innehåller ett förtroligt meddelande, skall detta tillslutas och skickas vidare till mottagaren. Övriga försändelser, dvs. de som ingår i definitionen av brev och heller inte sannolikt innehåller förtroliga meddelanden, får kon- trolleras enligt de vanliga bestämmelserna om varukontroll. I bestämmelsen anges, vad som gäller för det fall att en försändelse öppnas med stöd av 11 §. Den ändring, som utredningen föreslår, består i att ordet postförsändelse bytas ut mot försändelse. Detta då bestämmelsen i 11 § även omfattar försändelser, som sänts via kurirföretag. Paragrafen innehåller tullagens bestämmelse om postspärr. Den ändring, som utredningens förslag innebär, är att ordet postkontor byts ut mott brevbärarkontor. Postens organisation har ändrats så, att några postkontor inte längre finns. I stället benämns denna funktion brevbärarkontor. Utredningen föreslår, att en ny bestämmelse, som motsvarar 4 kap. 2 § i förslaget till lag om kontroll av varor vid inre gräns, förs in i tullagen. Bestämmelsen innebär en befogenhet för att begära, att en viss försändelse som finns hos ett befordringsföretag överlämnas till verket samt en skyldighet för befordringsföretaget att lämna ut försändelsen. Bestämmelsen ger i första stycket befogenhet att be- gära, att en försändelse överlämnas till om det finns an- ledning att anta att försändelsen innehåller narkotika, som kan tas i beslag, och det är nödvändigt för att ett beslag skall kunna ske. En sådan begäran skall meddelas att gälla viss angiven, . Be- gäran får verkställas men skall prövas av chefen för eller verkets chefsjurist. I andra stycket anges att ett befordringsföretag på begäran skall överlämna en sådan försändelse till . Se vidare avsnitt 12.4.1. Paragrafen innehåller bestämmelser om transportföretags skyldig- heter att lämna uppgifter, angående bl.a. ankommande och avgå- ende transporter. Enligt förslaget skall paragrafen kompletteras med ett andra stycke, som anger att kurirföretag som befordrar brev eller andra försändelser som sannolikt innehåller ett förtroligt meddelande, skall vara skyldiga att ge tillgång till de uppgifter som företaget har angående de försändelser företaget befordrar. Denna ändring motsvarar vad som föreslagits i 4 kap. 4 § tredje stycket i förslaget till lag om kontroll av varor vid inre gräns. Av tredje stycket skall framgå, att uppgifter enligt första och andra styckena får begäras endast om uppgifterna kan antas ha be- tydelse för brottsbekämpande verksamhet. Detta inne- bär, att bestämmelsen inte kan användas för att tillgodose något annat informationsbehov inom . Bestämmelsen anger bl.a., att uppgifter som begärs enligt 23 § kan göras tillgängliga för genom terminalåtkomst. Utred- ningen föreslår, att bestämmelsen ändras på så sätt att ordet trans- portföretag i första stycket byts ut mot befordringsföretag. Enligt förslaget skall bestämmelsen även avse kurirföretag, vilka omfattas av begreppet befordringsföretag. 16.3Förslag till ändring i lag (1998:506) om punkt- skattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och mineraloljeprodukter Paragrafen innehåller bestämmelser, vilka ger befogen- het att undersöka och i vissa fall öppna postförsändelser för att kontrollera om de innehåller alkohol- eller tobaksvaror. Paragrafen innehåller i tredje stycket även bestämmelser, angående befogenhet att ta om hand varor som mottagaren saknar rätt att föra in i landet. Utredningen förslår, att bestämmelsen ändras på så sätt att den även skall omfatta försändelser, såsom paket och brev, som finns hos ett kurirföretag. Enligt förslaget skall därför ordet postförsän- delser i första stycket bytas ut mot försändelser. I andra stycket skall anges, att försändelser får öppnas också om de finns hos ett kurir- företag. I tredje stycket skall ordet postförsändelse bytas ut mot för- sändelse. Förslaget innebär, att punktskattekontroller i fortsättningen skall kunna göras även hos kurirföretag. Mot bakgrund av bl.a. in- ternethandeln med alkohol förefaller en sådan kontrollmöjlighet vara högst befogad. I bestämmelsen anges, vad som skall gälla beträffande beslut om att öppna brev och andra sådana försändelser som kan antas innehålla förtroliga meddelanden. Utredningen föreslår, att bestämmelsen ändras så att den om- fattar samma typer av försändelser, som omfattas av förslaget till lag om kontroll av varor vid inre gräns och förslaget till lag om änd- ring av tullagen. Enligt förslaget skall således beslut om att öppna, dels försändelser i kuvert vars vikt inte överstiger ett kilo, dels andra försändelser som sannolikt innehåller förtroliga meddelan- den, endast få fattas av tjänsteman som förordnats för uppgiften av chefen för . Paragrafen innehåller bestämmelser om protokoll, som skall föras över undersökning som görs i samband med att en försändelse öppnas enligt 1 §, och vad som skall framgå av protokollet. Utredningen föreslår här, att ordet postförsändelse byts ut mot försändelse i och med att förslaget även omfattar försändelser som sänds via kurirföretag. Paragrafen innehåller bestämmelser om när en vara får tas om hand. Utredningen föreslår, att ordet postförsändelse även här byts ut mot försändelse, då förslaget även omfattar försändelser som sänds via kurirföretag. 16.4Förslag till lag om ändring i lagen (2000:1225) om straff för smuggling Bestämmelsen anger, när någon skall dömas för smuggling. I första och andra styckena anges, när smugglingsbrott begåtts i samband med att någon underlåter att anmäla en vara till tullbehandling eller i samband med tullbehandlingen lämnar oriktig uppgifter eller un- derlåter att lämna föreskriven uppgift och därigenom ger upphov till fara för att införseln fullföljs i strid med förbudet eller villkoret. I tredje stycket räknas i fem punkter upp övriga fall, när en person skall dömas för smuggling. Bestämmelserna i tredje stycket är inte kopplade till anmälningsplikten. Paragrafens fjärde stycke innehåller kopplingen till inregränslagen och anger enligt nu gällande lydelse följande. I de fall bestämmelserna om tullbehandling inte är tillämpliga vid införsel från eller utförsel till ett annat EU-land, gäller vad som anges i första och andra styckena angående tullbe- handling i stället förfaranden enligt lagen (1996:701) om Tullver- kets befogenheter vid gräns mot annat land inom Europeiska unio- nen. Enligt utredningens förslag skall anmälningsskyldigheten tas bort. Detta innebär, att den koppling som finns till smugg- lingslagen försvinner. Fjärde stycket skall därför utgå. Utredningen föreslår i stället, att en ny bestämmelse införs i 3 § tredje stycket, som en ny punkt, av vilken följande framgår. För smuggling skall dömas också den som uppsåtligen i annat fall, än vad som angetts i 1–5, för in en vara från ett annat land inom Europeiska unionen i strid med ett särskilt föreskrivet förbud mot eller villkor för inför- sel. Förslaget innebär, att överträdelser av införsel- och utförselre- striktioner i fortsättningen kan straffas enligt 3 § tredje stycket smugglingslagen, i stället för som tidigare 3 § första eller andra stycket. Se vidare avsnitt 10.4. Enligt förslaget skall ett nytt stycke, som hänvisar till lagen (1973:980) om transport, förvaring och förstöring av införselregle- rade varor, läggas till paragrafen. Av texten skall, framgå att angå- ende åtgärder som får vidtas vid införsel av en vara som enligt sär- skild författning inte får föras in i landet eller för vilken särskilt föreskrivet införselvillkor inte är uppfyllt finns bestämmelser i den ovan nämnda lagen. Se vidare avsnitt 10.5. Paragrafen innehåller straffbestämmelser för oaktsamhetsbrotten olovlig införsel och olovlig utförsel. I tredje stycket anges , att i de fall bestämmelserna om tullbehandling inte är tillämpliga vid utförsel till ett annat EU-land gäller, vad som anges i andra stycket 1. angående tullbehandling i stället förfaranden – dvs. anmälnings- plikten – enligt lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen. Av 1 framgår, att för olovlig utförsel döms också den som av grov oakt- samhet i samband med utförsel från landet av en vara underlåter att anmäla varan till tullbehandling eller underlåter att lämna föreskri- ven uppgift vid tullbehandling och därigenom ger upphov till fara för att sådant förbud eller villkor som avses i 3 § tredje stycket 1, eller den bestämmelsen tillsammans med 6 § överträds. Utredningen föreslår att tredje stycket av bestämmelsen tas bort, eftersom anmälningsplikten enligt inregränslagen utgår. Oaktsam- hetsbrotten kommer även fortsättningsvis att vara straffbelagda även vad gäller varuförflyttningar över inre gräns. Detta framgår av paragrafens första stycke, som innehåller en koppling till 3 §. Paragrafen innehåller bestämmelser angående förundersökning. Av första stycket framgår bl.a., att får fatta beslut om att in- leda förundersökning enligt 23 kap. angående brott enligt smugglingslagen eller andra brott, som avses i 1 § andra stycket smugglingslagen. Enligt utredningens förslaget skall första stycket kompletteras med en bestämmelse, som gör det möjligt för att anlita biträde av . Vidare ger försla- get befogenhet att uppdra åt tjänsteman vid Kustbevak- ningen att vidta viss åtgärd, som hör till förundersökningen, om det är lämpligt med hänsyn till åtgärdens beskaffenhet. Av tredje stycket framgår, att när en förundersökning leds av en åklagare får åklagaren anlita biträde av , samt att åklaga- ren får uppdra åt tjänsteman vid verket att vidta viss åtgärd som hör till förundersökningen, om det är lämpligt med hänsyn till åtgär- dens beskaffenhet. Utredningen förslår, att bestämmelsen ändras, så att åklagaren även ges möjlighet att anlita biträde av Kustbevak- ningen och att uppdra åt dess tjänstemän att vidta viss åtgärd som hör till förundersökningen, om det är lämpligt med hänsyn till åt- gärdens beskaffenhet. Särskilt yttrande av experten En av grundstenarna i den Europeiska unionen är den inre markna- den med fria rörligheten mellan medlemsstaterna för bl.a. varor. Det innebär att varor som huvudregel skall kunna föras över grän- serna mellan medlemsstaterna (inre gräns) utan att enbart därför bli föremål för kontroller eller andra formaliteter. Det skall i princip inte vara någon skillnad mellan att föra en vara mellan två punkter i en medlemsstat eller mellan två medlemsstater. Detta kommer i enligt dess lydelse enligt Amster- damfördraget till uttryck artikel 28 (i ursprungliga lydelse, artikel 30) avseende införsel till en medlemsstat från en an- nan medlemsstat och i artikel 29 (ursprungligen, artikel 34) avse- ende utförsel från en medlemsstat till en annan. I artikel 30 (ursprungligen artikel 36) ges ett undantag. Bestämmelserna i artiklarna 28 och 29 skall inte hindra sådana förbud mot eller restriktioner för import, export eller transitering som grun- das på hänsyn till allmän moral, allmän ordning eller allmän säkerhet eller intresset att skydda människors och djurs hälsa och liv, att bevara växter, att skydda nationella skatter av konstnärligt, historiskt eller ar- keologiskt värde eller att skydda industriell och kommersiell ägande- rätt. Sådana förbud eller restriktioner får dock inte utgöra ett medel för godtycklig diskriminering eller innefatta en förtäckt begränsning av handeln mellan medlemsstaterna. har allt sedan landet blev medlem i EU haft särskilda be- stämmelser om kontroller vid inre gräns under åberopande bl.a. av artikel 30. När den lagstiftning som reglerar dessa frågor nu skall ses över är den grundläggande frågan, vilket utrymme för kontrol- ler vid inre gräns som artikel 30 ger. Det finns inte ett självklart och entydigt svar på den frågan . Det finns ett utrymme för att göra olika tolkningar. I artikel 28 och 29 talas om kvantitativa restriktioner vid import respektive export samt åtgärder med motsvarande verkan. Detta leder tankarna till införsel och utförsel i samband med handel. Av- slutningen i artikel 36 förstärker det intrycket. De kontroller som utförs med stöd av bestämmelserna om befogenheter vid inre gräns har naturligtvis inte till syfte att hindra den legala handeln. Det är den illegala trafiken som man vill stoppa. Den illegala trafiken gömmer sig dock i den legala vilket innebär att kontrollåtgärder även kommer att påverka de legala varuflödena och resandeström- marna. Bestämmelserna talar enbart om restriktioner och bestämmelser med motsvarande verkan. I bestämmelserna nämns inte kontroller som sådana. Ett sätt att närma sig innebörden i artikel 36 är att utgå från uppräkningen i artikeln för att avgöra vilka områden som överhuvudtaget kan bli föremål för en restriktion eller ett förbud. Ett andra steg blir då att utifrån behov och proportionalitet avgöra vilka åtgärder, såsom en gränskontroll eller annan gränsformalitet, som kan vara godtagbara. Att en restriktion grundar sig på ett syfte som anges i artikel 30 är första steget. Nästa steg är att se om ett tillräckligt gott skydd kan uppnås på annat sätt än genom en gränsformalitet. Om så inte är fallet måste även avvägas om nyttan och behovet står i proportion till intrånget i det enskilda fallet och i den grundläggande principen om fri rörlighet. Detta är i princip hur utredningen har tittat på olika områden som skulle kunna vara aktuella för kontroller vid inre gräns. Utred- ningen har dock enligt min mening inte alltid gått tillräckligt djupt i denna granskning. För att göra en tillräckligt djup analys skulle mer tid behövas. Enligt min uppfattning kan man inte heller stanna vid att titta på varje enskild fråga för sig. Man måste även titta på helheten och därvid kan en enskild fråga, som sedd för sig kan framstå som fullt motiverad, få ses i ett annat ljus. En annan utgångspunkt som jag finner naturlig mot det åtagande som medlemskapet innebär är att strävan måste vara att ha ambitionen att minska antalet åtgärder som innebär inskränk- ningar i den fria rörligheten. har varit medlem i EU . Den tendens som synes finnas är att det kommer önskemål om att på olika sätt utvidga möjligheterna till kontroller vid inre gräns. En sak som gör det svårt att få ett grepp om vad dagens lagstift- ning innebär i fråga om området för kontroller vid inre gräns är att man måste gå två steg för att komma fram till vilka restriktioner som omfattas av kontrollen. Inregränslagen anger bara avseende vilka varugrupper införsel- och utförselrestriktioner får kontrolle- ras. Man måste gå vidare till annan författning för att se vilka re- striktioner som faktiskt finns. Det innebär att det inte enbart ut- ifrån inregränslagen går att bedöma om de svenska bestämmelserna står i överensstämmelse med gemenskapsrätten. I vilken mån de svenska bestämmelserna står i överensstämmelse med gemenskaps- rätten kan därigenom också förändras utan att inregränslagen änd- ras. Varugrupperna innebär en begränsning av vilka införsel- eller utförselrestriktioner som kan beslutas i annan författning och där- igenom få effekten att en gränskontroll för det syftet kan utföras. Varugrupperna innebär däremot inte en garanti för att alla restrik- tioner som avser en i inregränslagen uppräknad varugrupp står i överensstämmelse med gemenskapsrätten. Jag delar utredningens uppfattning att dagens metod har fördelar som gör att det bör behållas men får konstatera att det ibland kan göra att det är svårt att se om det är det berättigade i va- rugruppen som sådan eller i enskilda restriktioner som man i ett enskilt fall har att överväga. Narkotika har en särställning i fråga om kontroller vid inre gräns. Det torde råda en överväldigande enighet om att restriktio- ner avseende införsel eller utförsel av narkotika är ett sådant syfte som omfattas av artikel 30. Den allmänna acceptansen för att så- dana kontroller genomförs torde vara mycket stor och innefatta tämligen genomgripande intrång. Att det är befogat med sådana kontroller styrks även av de stora mängder av narkotika som fak- tiskt tas i samband med kontroller vid inre gräns. Befogenheter för kontroller vid inre gräns på de grunder som gäller i syfte att stoppa införsel eller utförsel av narkotika måste ses som godtagbart. har ett åtagande kopplat till undantaget avseende snus. Åtagandet innebär att skall förhindra att snus förs från till sådana medlemsländer där snus inte är tillåtet. Möjlig- heter till en effektiv kontroll vid inre gräns är närmast en förutsätt- ning för att kunna leva upp till det åtagandet. Beträffande tobak finns dels en åldersgräns vid införsel dels i förhållande till vissa medlemsstater en beskattning av viss privat- införsel. Sammantaget finns det tillräckliga skäl att låta kontrollbefogen- heterna vid inre gräns även omfatta tobaksvaror. Det är dock också naturligt att behandla kontroller avseende andra droger. Till den del dessa kontroller skulle avse beskattning av privatin- försel finns det en administrativ kontroll i botten. I övriga fall är kontrollerna i allt väsentligt avsedda att upptäcka brott. Beträffande hundar, katter och illrar, finns bestämmelser om att djurpass skall medföras när sådana djur förs mellan medlemsstater. Det är rimligt att en kontroll får göras av att det finns ett djurpass för sådana djur, i fall där djuret kan observeras bli medfört vid in- resa eller utresa över inre gräns. Förutsättningarna för en kontroll av djurpass skiljer sig något från förutsättningarna för kontroll på selektiv grund avseende narkotika, alkohol eller tobaksvaror. Dessa kontroller bör därför regleras var för sig, såsom utredningen också föreslår avseende kontroll av djurpass. Kontrollen av djurpass utgör en form av kompensatorisk åtgärd. Om det inte redan finns kontroller även på annan plats bör det övervägas om inte sådan kontroller bör införas. I dagens lista över varugrupper finns en punkt som behandlar djur och djurprodukter. I punkten utvecklas att det dels rör sig om kontroller utifrån att djuret eller djurprodukten kan misstänkas vara smittat med sjukdom eller på annat sätt hälsofarligt, del utifrån misstanke att medföljande dokument är ofullständiga eller felak- tiga, att erforderliga dokument saknas eller att de villkor som i öv- rigt gäller för införseln inte är uppfyllda. Jag är osäker på om det här avses egentliga införselrestriktioner eller om det är frågan om dokument som utgör kompensatoriska åtgärder (eller om det är båda delarna). Om det är frågan om egentliga restriktioner som skall kontrolle- ras vid inre gräns kan detta tekniskt lösas genom att helt enkelt skapa varugruppen djur och djurprodukter. Enligt dagens lydelse skulle kontroller utifrån den varugruppen inte få göras på selektiv grund, utan först vid särskild anledning misstänka. Jag kommer lite längre fram att föreslå en kontrollmöjlighet avseende vissa varu- grupper som kräver mer än selektiv grund. Är det i stället frågan om kompensatoriska åtgärder vore det kanske naturligare att reglera detta på ungefär samma sätt som frå- gan om möjlighet att stoppa misstänkt smittbärare. I mitt förslag nedan har jag valt att lägga in en paragraf utifrån antagandet att detta är frågan om kompensatoriska åtgärder jämförliga med ledsa- gardokument vid transport av punktskattebelagda varor. behöver dock mer belysning och förslaget till paragraftext är på första utkastsnivå. Utredningen föreslår att vissa uppräknade arter av djur tas bort från listan över varugrupper avseende vilka kontroller vid inre gräns skall vara möjliga, dock att reptiler skall stå kvar till del dessa är fö- remål för handel. Utredningen ser inte något alternativ till en kon- troll vid inre gräns. Just genom att frågan är begränsad till handel förefaller det för mig rimligt att tro att det faktiskt skulle finnas andra sätt att kontrollera en sådan införsel. Med tanke på de be- gränsningar som finns i möjligheterna till kontroll av varuflödet över inre gräns är det rent av nödvändigt med andra metoder för kontroll, även om det skulle finnas gränskontroller, om en effektiv kontroll skall kunna uppnås. I brist på klarhet i fråga om behovet lämnar jag reptilerna utanför i mitt förslag. Det kan dock konstate- ras att om man skulle finna skäl att i enlighet med vad anfört tidi- gare införa varugruppen (djur och djurprodukter) så skulle det även omfatta reptiler. En mindre ingripande åtgärd än kontrollbe- fogenheter skulle kunna vara en anmälningsskyldighet till Jord- bruksverket om reptiler i visst antal påträffas vid en kontroll i annat syfte. Genom att den tidigare anmälningsskyldigheten tas bort blir det svårt att betrakta kontrollerna som administrativa (med vissa un- dantag såsom beskattning av privatinförsel av tobaksvaror och kontrollen av djurpass). Det blir nu tydligt att kontrollerna avser att upptäcka brott. Några övriga områden där det kan anses som proportionellt med kontroller som är så långtgående att de motsva- rar husrannsakan enbart på selektiv grund eller på grunden anled- ning anta har jag svårt att se. Det bör dock finnas ett utrymme även för kontroller för vissa andra syften men då på en högre misstanke- grad. Lämpliga nivåer kan därvid vara anledning anta för att stanna och ställa frågor samt skälig misstanke för åtgärder motsvarande hus- rannsakan (en alternativ lägre misstankegrad skulle kunna vara särskild anledning misstänka som används avseende djur). Skälig misstanke skulle sätta kontrollerna på en nivå som i huvud- sak överensstämmer med kontroller inne i landet. Det finns dock en viktig skillnad. En kontroll vid inre gräns enligt ovan skissad modell kan börja som en narkotikakontroll på selektiv grund som till följd av vad som framkommer under kontrollen övergår i en kontroll för annat ändamål baserat på en under förfarandet upp- kommen skälig misstanke. Genom detta kommer utrymmet för kontroller vid inre gräns likafullt att vara större än för motsvarande kontroller inne i landet. Den ovan skissade modellen ställer större krav på den som skall utföra en kontroll. Det finns ett tydligare behov av att veta varför man gör en kontroll och vilken grund man i den givna kontrollen står på. Detta ser jag dock som något övervägande positivt. Ur en annan synvinkel finns en risk för ett missbruk. Den som vill genomföra en kontroll som kräver skälig misstanke och som inte har tillräckligt underlag för en sådan misstanke kan naturligtvis frestas att inleda med en påhittad narkotikakontroll. Så får det na- turligtvis inte gå till. Motsvarande risk har utredningen dock redan fört in genom att föreslå att skall anmäla brottsmiss- tanke som uppkommit vid kontroll och att tulltjänstemannen i vissa fall får hålla kvar en misstänkt tills polis kommer. Naturligtvis finns även här en risk att någon kan göra en påhittad narkotika- kontroll när syftet egentligen är att utföra en kontroll avseende ett brott för vilket inte har befogenheter att göra kontrol- ler.