sou · GUB314d2 · 2007-01-01 00:00:00 — I det maskinskrivna manuset till den svenska utgåvan tackar Manker ett antal sagesmän. De bestod förutom av lappfogdarna, avtackade i förordet, och lappbyarnas ordningsmän, namngivna i beskrivningarna av respektive lappbyar, framför allt av tillsynsmännen. Källorna rörande samernas vinterbetesmarker Manker särskilt att de ägnat hans kartor och anteckningar intresse och granskning.6 Man kan alltså räkna med att kartan 1945 var mer eller mindre sanktionerad av dem (se beträffande denna karta 7.7.8). utgavs i serien Acta Lapponica Skogslapparna i . Fältanteckningar av avslutade därmed ett omfattande forskningsarbete på ett angeläget område. Skogssa- merna hade länge varit sedda över axeln. Under utredningsarbetena ägnades de exempelvis ett ringa intresse. En attitydförändring kom med 1919 och lappkommittéer. Det var började sina fältstudier först i och sedan i och . De stora fältstudierna genomförde han –1956. Han kompletterade sina resultat genom studier i arkiv och bibliotek. Manker utarbetade noggranna kartor över varje skogssamebys betesområden. De omfattade även vinterbetena, men det var bara de normala betesområdena som karterades. Enligt kartorna gick de endast i undantagsfall nedanför lappmarksgränsen. Manker läg- ger emellertid alltid in en reservation. I öster sträcker sig lappbyn så långt som lapparna enligt sedvanerätt plägat utsträcka sina flytt- ningar skriver han. Formuleringen är hämtad ur de byordningar som utfärdade . När det gäller sedvaneområ- dets yttre gräns är man alltså endast i begränsad utsträckning hjälpt av Mankers annars så gedigna arbete. Grundläggande för utredningen har naturligtvis varit det offentliga trycket. Ståndsriksdagarnas protokoll trycktes till dess upphörande 1866. Äldre riksdagsprotokoll finns i utgåvor, men är tidsmässigt ännu inte heltäckande. Tvåkammarriksdagens riksdagsprotokoll började utges . Separata sak- och personre- gister till riksdagsprotokollen finns . Kommittébetänkanden finns , men bil- dade först en årlig nummerserie (, SOU). Äldre betänkanden kan ingå som bilagor till 6Nordiska museets arkiv, lapska avdelningen nr 1369, 1394, etnologiska undersökningen, frågelista 100. 7Ernst Manker, Skogslapparna i . Fältanteckningar av , serie Acta Lapponica XVIII (1968). SOU 2006:14 Källorna rörande samernas vinterbetesmarker Det gäller t.ex. lappkommittés betänkande. började utkomma i en sammanhäng- ande nummerserie 1825. Onumrerade författningar finns dock och framåt. Arkiven har försökt samla så fullständiga serier som möjligt och det finns också ett antal äldre lag- och för- fattningssamlingar som är mycket värdefulla (t.ex. av Modée, Stiernman m.fl.). Det är viktigt att komma ihåg att förordningar och kungliga resolutioner långt ifrån alltid kom ut i tryckt form. De kunde sändas som handskrivna brev, ofta via ett centralt verk, till de lokala myndigheter som berördes. Flera av de förordningar som gällde samer distribuerades på detta vis. Utmärkta register finns både till betänkanden och författningar. I stort sett alla principiellt viktiga regeringsbeslut om rennäringen bygger på ett förberedande kommittéarbete. Det finns ett femtiotal kommittéer fram till , som har behandlat frågor rörande samerna och renskötseln. En genomgång har gjorts av samtliga för att utröna vilka av dem som innehåller material rörande sedvanerätten och vinterbetesmarkerna. Det har visat sig vara fallet i följande kommittéer, som i mångt och mycket utgjort kärnan i utredningsarbetet. Kommitténs tillkomst och sammansättning har behandlats ovan i kapitlet om 1886 års renbeteslag (avsnitt 6.2). Själva lagen innehöll inga preciserade uppgifter om sedvaneområdets utsträckning, däre- mot förarbetena. Betänkandet, som var färdigt , innehöll en karta som endast hade till uppgift att visa lappbyarnas unge- färliga läge i förhållande till varandra och ger inte någon bild av sedvanemarkernas utsträckning (se karta 7.7.10). I betänkandet ingår emellertid de första mera utförliga beskrivningar som finns av samernas flyttningsområden i landets olika delar. En viktig fråga är naturligtvis varifrån betänkandets uppgifter kommit och hur tillförlitliga de är. Källorna rörande samernas vinterbetesmarker konseljakten är fullständigt bevarad.8 De handlingar som finns kvar gör det dock sannolikt att uppgifterna inhämtades från kronofog- dar och länsmän. Handläggningen framgår av den förfrågan som de kommitterade sände ut till kronogogdar och länsmän i angående vid hvilka af länets renbetesfjell det förhållande eger rum, att lapparne för vintern söka bete åt renarne utanför fjellets område. Svaren sändes över till kommittén och finns bevarade i kommittéarkivet. Liknande för- frågningar har säkert sänts ut till kronobetjäningen i övriga län, även om de inte är bevarade. Betänkandets beskrivningar av de olika samebyarnas vinterbe- tesland redovisas närmare nedan i den topografiska redovisningen (se kapitel 9). Vid remissbehandlingen av förslaget till reviderad renbeteslag 1898 skrev kronofogden i Västra fögderi att han god- tog sedvanerätten som princip, men han hade följande invändning att göra: Ett i mina ögon stort fel i lagförslaget, likasom i den nu gällande lagen är, att bestämd föreskrift saknas, om hvilka de trakter äro, som lap- parne efter gammal sedvana hafva besökt. En på förhand gjord utredning härom hade måhända varit förenad med ej så ringa besvär, men fördelarne deraf, att dessa områden varit på förhand kända och bestämda, synes mig så stora, att de mera än motväga nämnda olägen- het. Såsom §n nu är formulerad måste man förutsätta, att lappen, innan han begagnar sig af sedvanerätten, icke blott sjelf skall vara öfvertygad om sin rätts tillvaro, utan äfven veta med sig, att han är i stånd att lagligen bevisa densamma, hvarför erfordras en kännedom om våra processuella bestämmelser, som man näppeligen skall kunna fordra af detta naturbarn. Detta var nog så sant, men det låg inte inom kommitténs mandat eller möjlighet att utarbeta exaktare gränsbestämningar. I allt vä- sentligt accepterade lappkommitté den redovisning av be- tesområden som kommitté framlagt. Vissa ansträngningar att självständigt undersöka saken gjordes dock. Kommittén höll sammanträden med bofasta och samer i , , , , och , där en del viktiga nya 8 Äldre kommittéarkiv nr 34, konseljakt (RA). Källorna rörande samernas vinterbetesmarker Dessa redovisas längre fram i den topografiska redovisningen (se avsnitt 9).9 När unionen mellan och upplöstes 1905 och norr- männen hotade med totalt stopp för samiska flyttningar över grän- sen blev frågan om följderna politiskt högaktuella i vårt land. Även den sociala frågan medverkade till detta. I 1906 och var samernas sociala situation ett viktigt debattämne. Inrikespolitiska och utrikespolitiska omständigheter samverkade på detta sätt till ett omfattande utredningsarbete under de två följande decennierna. Ett stort antal kommittéer och kommissioner tillsat- tes. De har efterlämnat ett omfattande material till belysning bl.a. av frågan om vinterbetesmarkernas omfattning. beslut , alltså redan innan Karlstadskonventionen undertecknades , tillsattes en kommission med uppgift att undersöka samernas från och sommarflyttningar till amt och delar av Nordlands amt i . Kommissionen gjorde en månadslång resa i området 1906. Dess enda efterlämnade resultat var en tryckt berättelse om resan. Den speglar endast förhållandena i och är därför av ringa intresse i detta sammanhang. Viktigare är den svensk-norska renbeteskommission som till- sattes . Den hade som huvuduppgift att undersöka de nordsvenska samernas flyttningsvägar såväl i som i (amt). Undersökningen byggde huvudsak- ligen på intervjuer. Man utarbetade ett frågeformulär i 79 punkter varav följande berörde frågan om vinterbetena: 10) Å hvilka särskilda trakter uppehåller Ni Eder om vintern med Edra renar. 11) Hafva Ni och Edra föräldrar alltid haft vinterviste i de i svaret under 10) nämnda trakter? I motsatt fall, hvar har vinterbete förr sökts och hvad är orsaken till förändringen? 12) Hvar uppehålla sig de öfriga af lappbyn med sina renar? 13) Hafva de 9 Kommitté för revision av gällande lagbestämmelser angående lapparnas rätt till renbete 1895 (ÄK 39, RA) konseljakt (RA). Källorna rörande samernas vinterbetesmarker alltid uppehållit sig på de i svaret till 12) nämnda trakter? Om ej hvar- est uppehöllo de sig förut? Kommissionen genomförde inte mindre än 172 intervjuer med såväl samer som bofasta. Förhören hölls när samerna var i amt och protokollen publicerades i ett betänkande 1909.10 Detta är en viktig källa till kunskap om vinterbetena i även om man skall vara observant på att den endast avser fjällsamer, inte skogssamer. Resultaten av undersökningen redovi- sas i kapitel 9. Ett intressant sidoresultat av arbetet inom kommissionen var den historiska dokumentsamling rörande de norsk-svenska samers flyttningar över gränsen, som utarbetades av professor i och rektor . Qvigstad i . Den utgavs i tryck i Kristiania och i . 7.6.3.2Skiljedomstolen (voldgiftsretten) 1909 Enligt konventionen mellan och art. 2 mom. 3 och kompromissen undertecknad i Kristiania skulle en skiljedomstol (voldgiftsrett) tillsättas för att döma i renskötselkonflikter mellan länderna. Enligt kon- ventionens artikel 4 skulle respektive lands regeringar utse var sin ledamot. Från norsk sida förordnades stiftsamtmand och från svensk sida justitierådet . Dessa i sin tur utsåg professor () till ordförande. Parterna fick anlita advokater och experter som företrädde deras intressen vid rätten. Därutöver förordnades ett antal juridiska rådgivare och sakkuniga, varav flera kom att spela en viktig roll i de följande årens utredningsarbeten. Domstolen sammanträdde första gången i . blev även fortsättningsvis sammanträdes- plats. Förhandlingarna pågick mellan och . Protokollen återger fräna debatter mellan svenska och norska delegater och är ur den synpunkten av stort principiellt intresse. Man enades om att en ny renbetes- kommission skulle tillsättas med uppdrag att undersöka betesför- 10 af 1907, Protokoll öfver de af kommissionen i amt hållna förhör jämte register och det till grund för förhören liggande frågefomulär (1909). 1907 arkiv (YK 1765, RA). Källorna rörande samernas vinterbetesmarker hållandena i de nordligaste socknarna i och i amt och delar av Nordlands amt. Skiljedomstolens arbete avstannade i avvaktan på undersöknings- resultaten. undertecknades en konvention angå- ende inledande av förhandlingar med rörande flyttlapparnas rätt till renbete m.m. I samband med det förklarades skiljedoms- domstolen vilande. Skiljedomstolens arkiv finns på svenska och inne- håller framför allt protokoll och korrespondens.11 Vol. 6 innehåller renbeteskommissions intervjuer med gårdsägare i amt och lappar som flyttade dit. De har utgivits i tryck. Dessutom utgavs förhandlingsprotokollen i skriften Voldgiftssag mellem og angående renbeite (Kristiania 1910). Som bilaga till förhandlingarna utgavs också ett tryckt arbete av renarne och deras lefnadsvanor (1909) som är egendomlig och tidstypisk bl.a. genom att författaren genom skallmätningar på renar vill särskilja skogsrenen från fjällrenen som en särskild ras. undersökningar skulle enligt direktiven omfatta och socknar samt av socken med de områden som ligger ovan- för en linje dragen från Parkajoki by till Kärendöjärvi, därifrån till , vidare till och längs landsvägen till socken- gränsen mot . Avgränsningen torde motsvara vad man uppfattade som renbetesmarkerna för fjällsamebyarna i de nordli- gaste delarna av . Kommissionen hade en mer naturvetenskaplig inriktning än sin föregångare. Huvuduppgiften var att undersöka de botaniska förut- sättningarna för renbete på ömse sidor om gränsen. Eftersom skiljedomstolen önskade en ledning som var oberoende av partsin- tressena hämtades ordföranden, suppleanten för denne samt sek- reteraren från . Den förstnämnde var statsgeologen i Fin- land V. Tanner. Kommissionen följdes under fältarbetena av två biträdande lappar som hämtades från Enare socken i norra land. 11 Skiljedomstolen i renbetesfrågan (YK185a, RA). Källorna rörande samernas vinterbetesmarker Även om kommissionens huvuduppdrag var naturvetenskapligt gjordes intervjuer med fjällsamer, skogssamer och bofasta. Under resorna fördes dagliga protokoll som lästes upp för kommissionens ledamöter för godkännande. På särskild karta som medfördes påfördes successivt uppgifter om de olika betesom- rådena. Kommissionens arbete präglades av ordförandens grund- lighet och vetenskapliga bakgrund. Sedan undersökningarna slutförts skulle kommissionen till skil- jedomstolen insända fem exemplar av såväl protokoll som karta över betesförhållandena. Ett exemplar av vardera finns i kommitté- arkivet.12 Protokollen är ett under av prydlighet och noggrannhet. De utgavs i tryck 1912. Sammantaget rör det sig om sex band omfattande nästan 2 000 sidor jämte fyra kartor. Del I innehåller kommissionens utlåtande samt en karta över vinterbetesområdena i två nordliga socknar.13 Därjämte ingår i kommitté- arkivet ett 30-tal detaljkartor som visar flyttningsvägarna 1909– 1910 för ett urval av de intervjuade samerna. undertecknades en svensk-norsk konvention. Innebörden i den var att särskilda delegerade från och skulle utses för att sinsemellan överlägga om och till sina respektive regeringar avge förslag till en slutlig konvention. Denna delegation beslutade i sin tur att utse en renbeteskommission med uppgift att ytterligare detaljgranska renbetena i de nordligaste delarna av och . Särskilt var det förhållandena man var intresserad av. Det poängterades att kommissionens uppgift endast var av teknisk och praktisk natur. Den skulle inte syssla med rättsliga frågor, vilka i stället skulle behandlas av renbetesdelegationen. Ordförande blev återigen statsgeologen från . Därutöver ingick 16 olika experter varav fem var samer. Protokoll skulle liksom renbeteskommission föras och godkännas dagen därpå. Lapparnas viktigaste uttalan- den skulle protokollföras men var ej bindande för kommissionen. När upplysningar inhämtades från bofasta eller lappar, skulle sek- reteraren i protokollet anteckna vederbörandes namn, ålder, lev- 12Renbeteskommissionen 1909 arkiv (YK 185b, RA). 13Renbeteskommissionens af 1909 handlingar I – VI (1912). Källorna rörande samernas vinterbetesmarker nadsställning och hemvist. Det skulle vidare anges om deras upp- gifter grundade sig på egna iakttagelser eller, om så inte var fallet, vad kunskapen grundade sig på. Kartor skulle upprättas över betes- och skogsförhållanden, flyttningsvägar, egendomsförhållanden m.m. Kommissionens protokoll och handlingar utgavs –1917 i 18 band (varav band I var delat på tre band) om 6 750 sidor.14 Ett av banden innehåller enbart kartor, 17 stycken. De avser uteslutande betesförhållanden inom amt och är därför av ringa intresse för denna utredning. Vissa värdefulla upplysningar om själva renskötseln ingår dock. Kommissionens arkiv finns på i , men delar av det verkar vara integrerade renbetesdelegerades arkiv. Renbetesdelegation hade som nämnts till uppgift att utarbeta för- slag till en gemensam norsk-svensk renbeteskonvention. Parterna fick utse tre delegerade vardera. Några egna undersökningar tycks delegationen inte ha organiserat. Däremot ingår i dess arkiv på ett omfattande, men disparat, historiskt utrednings- material som delegationen själv beställt eller som vid senare ord- ningsarbeten tillförts arkivet, ibland på osäkra grunder.15 Delar av materialet är av stort värde och har använts i denna utredning. Till de viktigare handlingarna hör ett antal kartor över flyttningsvägar och betesområden –1913 (se avsnitt 7.6.4 och karta 7.7.1–5). De utgör en del av de undersökningar som genomfördes –1916 och som kom att utgöra ett viktigt förspel till lappkommittés arbete. När dessa undersökningar slutförts och renbetes- kommission avslutat sina arbeten 1917 utarbetade renbetesdelega- tionen ett förslag till konvention angående flyttlapparnas rätt till renbetning (tryckt 1919). För- slaget antogs av i och i . Kon- ventionen undertecknades . 14Renbeteskommissionens af 1913 handlingar I – XVIII. 1914–1917. 15Renbetesdelegationens av 1913 arkiv (YK 1766 (RA). Källorna rörande samernas vinterbetesmarker 7.6.4Undersökningarna 1912–1916. Ett förspel till lappkommitté Till 1908 inlämnades en motion (nr 163) som gällde lap- parnas sociala situation. I den hemställdes att ville i skrifvelse till Kungl. Maj: t anhålla, det Kungl. Maj:t täcktes låta utreda och taga under ompröfning, hvilka åtgärder som böra vidta- gas för att dels vidmakthålla, värna och trygga den nomadiserande lappbefolkningens tillvaro och främja renskötselns utveckling och dels förhjälpa den öfriga lappbefolkningen ur dess betryckta ställ- ning och bereda den lämpliga existensmöjligheter, samt för Riksda- gen framlägga de förslag, hvartill en dylik utredning och pröfning kunna gifva anledning. Motionen behandlades av Första kammarens tillfälliga utskott nr 1 (utlåtande nr 9) och Andra kammarens tillfälliga utskott nr 4 (utlåtande nr 6). översände slutligen en skrivelse (nr 113 i Riksdagstrycket) till Kungl. Maj:t av i stort sett samma lydelse som motionen. Skrivelsen behandlades i statsrådet (. dep:s protokoll detta datum, ärende nr 32). I departementet kopp- lades den samman med en skrivelse från i . I denna beskrevs de jämtländska lapparnas beträngda läge. Det påpekades bl.a. att antalet renskötande samer halverats och att dessa nu endast utgjorde av den samiska befolkningen. Renstammen hade också kraftigt deci- merats. uppfattning var att renskötseln med tiden helt skulle upphöra men anhöll att Kungl. Maj:t ville vidta åtgärder för att göra övergången till andra näringsgrenar så lite smärtsam som möjligt. Motionen och skrivelsen från föranledde chefen för att hos regeringen ansöka om bemyndigande att i och för utarbetande af program för sådana förberedande undersökningars bedrifvande till öfverläggning inför mig (få) kalla högst fem i frågan sakkunniga personer. Detta beviljade reger- ingen enhälligt. Ärendet togs åter upp i statsrådet (Civildep:s prot., ärende nr 25). Av protokollet framgår att de fem personer som kallats var biskopen i stift , landshövdingarna i , i och i samt gruvdisponenten vid Källorna rörande samernas vinterbetesmarker i , filosofie doktor . Enligt pro- tokollet hade de sakkunniga utarbetat en skrift innehållande ett program för de kommande utredningarna. Programmet ingår för- modligen i konseljakten, men denna har tyvärr ej återfunnits på sin plats. Av texten i statsrådsprotokollet framgår dock att programmet gick ut på att införskaffa uppgifter dels rörande antalet lappfamil- jer, lapparnas ålder m.m., deras utbredning och sysselsättning, dels rörande den omfattning i hvilken lapparna åtnjöte fattigvårdsun- derstöd och arten af understödet, dels antalet nötkreatur, hästar, får och getter, som ägdes af lappbefolkningen inom , dels om det af motsvarande boskap i den del af och , som låge ofvanför odlingsgränsen, dels angående de skadeersättningar som af lapparna –1908 utbe- talts för de skador, som deras renar förorsakat inom riket, dels ock i fråga om lapparnas förhållanden och lefnadsvillkor i allmänhet. Därjämte skulle länsstyrelserna i , och anmodas att verkställa renräkningar inom sina respektive län. Slutligen skulle disponent få i uppdrag att låta verkställa biologiska undersökningar inom renskötselområ- det. Programmet var som synes ambitiöst. tillkom en annan fråga som också krävde undersökningar, nämligen konventionsför- handlingarna med . Utrikesministern, under vilkens ansvar förhandlingarna från svensk sida fördes, menade att det tillgängliga faktaunderlaget var för dåligt. Civilministern var av samma upp- fattning och påpekade att flera utredningar som berörde samernas förhållanden redan pågick inom hans område. Det var uppenbart att det behövdes en samordning och en gemensam ledning.16 Den som fick uppdraget att svara för denna ledning var landshövdingen i , . Han skulle, som det står i protokollet ensam i enlighet med närmare före- skrifter och anvisningar af vederbörande departementschef verk- ställa utredning af lapparnas förhållanden inom , Väs- terbottens och . Till den ändan bemyndigades von 16 protokoll nr 65 (RA). Källorna rörande samernas vinterbetesmarker att tillkalla de sakkunniga som han för uppdragets genomfö- rande ansåg sig behöva. Även i detta fall saknas konseljakt. skötte utredningsuppdraget vid sidan av tjänsten som landshöv- ding, varför det vidare arbetet inte heller kan följas genom länssty- relsens diarier och protokoll. Lyckligtvis har han dock i länsstyrel- searkivet efterlämnat sin privata kopiebok från det aktuella året.17 I denna bok ingår en kopia av skrivelse till chefen för mentet, , av vilken framgår att uppdragit åt ynglingarna , och att verkställa undersökningar i och rapporterade, att dessa nu var slutförda. Undersökningarna – dvs. intervjuerna, för- hören som man sade – hade omfattat 80 lappar, därav 72 fjällappar och åtta skogslappar. Intervjuerna hade skett i hufvudsaklig öfve- rensstämmelse med ett af mig fastställdt formulär, heter det i skri- velsen. En bild av hur arbetet bedrevs kan man få av en skrivelse från till landshövdingen i (i samma kopiebok). I denna meddelar att jägmästaren och fil. kand. skulle genomföra en enquête bland jämtlandslap- parna, särskilt med hänsyn till de förestående underhandlingarna med . ber kollegan i att se till att lappfogden bistår intervjuarna i den mån så är erfor- derligt. Han ber honom också formulera ett rekommendations- brev som dessa kan ha med sig. Så hade man gjort i , och det hade haft god verkan. I ett brev – – ger landshövding instruktioner till , som uppmanas att samarbeta nära med jägmästare och att arbeta snabbt. Han påpekar att lapparna är misstänksamma, och att det därför är viktigt att klargöra för dem, att det är för deras eget bästa som undersökningarna genomförs. och beviljade regeringen ytterligare medel för att slutföra och slutredovisa undersökning- arna. Särskild tyngdpunkt lades på . Framför allt , och var engagerade. (ärende nr 54 detta datum) slutredovisade , som blivit civilminister, inför statsrådet de undersökningar han ansvarat för. Alla personer som medverkat redovisas. 17 länsstyrelses landskanslis arkiv, vol. G XXV: 2 (HLA). Källorna rörande samernas vinterbetesmarker lic. , lappfogden i Norr- bottens län , jägmästaren , fil. (som svarat för statistiska undersökningar), fil. , fjärdingsmannen E. A. samt jägmästaren . Ersättningar utgick även till biträden bl.a. arbetsbiträden för renskrivning och kartrit- ning m.m. åt de sakkunniga. Av de anlitade utredarna är några värda att särskilt framhållas, inte därför att de var obefläckade av sin tids rasistiska och kulturhierarkiska föreställningar om samerna, utan därför att de genom ett engagerat arbete skaffade sig stora kunskaper om samiska förhållanden och därigenom påverkade den samepolitik som kom att föras: var kanske den av dessa personer som kom att få det största inflytandet på de två närmast följande decenniernas samepolitik. Han var född och inskrevs vid universi- tet 1906 där han avlade examen i ämnena geologi-mineralogi, bota- nik, geografi, antropologi och logik, finsk-ugriska språk (lule- lapska) samt zoologi. I sistnämnda ämne disputerade han för dok- torsgraden , mitt under pågående utredningsarbeten. hade han tillsammans med biologerna och anlitats av disponent vid för genomförande av biologiska studier i fjälltrak- terna. Han upprättade, bl.a. tillsammans med docent . , kartor över renbetesförhållanden i och norra delen av som bifogades en inlaga till skiljedomstolen av 1909.18 Han spelade en ledande roll i undersökningarna 1912–1916. –1919 var han lappfogde i .