sou · GUB355 · 2007-01-01 00:00:00 — Det införs en särregel om att bara ett försäkringsaktiebolag genom fusion får överta ett annat försäkringsaktiebolags samtliga tillgångar och skulder. Reglerna till skydd för bolagets borgenärer ges en annan utformning än i ABL. Dessa regler svarar mot dem som gäller för bankaktiebolag. Även om delning skall gälla för försäkringsaktiebolag, dock med avvikande förfarande- regler i enlighet med vad som föreskrivs för bankaktiebolag. Bestämmelserna om fusion mellan aktiebolag aktie- bolagslag har förts i huvudsak oförändrade över till 23 kap. ABL. Bestämmelserna hade reformerats genom lagstiftning som trädde i kraft . De ändringar som då företogs utgjorde en Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag anpassning till EG:s tredje bolagsdirektiv, det s.k. fusionsdirektivet (se prop. 1993/94:196). En fusion enligt allmän aktiebolagsrätt innebär att ett eller flera aktiebolags samtliga tillgångar eller skulder genom universalsucces- sion överförs på ett annat bolag som de förstnämnda bolagen upplöses utan likvidation. Lagen skiljer mellan två former av fusion. Den ena formen, absorption, innebär att ett aktiebolag (det överlåtande bolaget) går upp i ett annat aktiebolag (det övertagande bolaget). Det överlåtande bolaget upplöses och dess tillgångar och skulder övertas av det övertagande bolaget. Den andra formen av fusion, kombination, innebär att två eller flera överlåtande bolag förenas genom att de bildar ett nytt aktiebolag (det övertagande bolaget). De överlåtande bolagen upplöses sam- tidigt som deras tillgångar och skulder övergår på det övertagande bolaget. I 24 kap. ABL har införts bestämmelser om ett nytt rättsligt instrument, delning av aktiebolag. Delning kan ske genom att ett bolags samtliga tillgångar och skulder övertas av två eller flera andra bolag, varvid det överlåtande bolaget upplöses utan likvidation eller genom att en del av ett bolags tillgångar och skulder övertas av ett eller flera andra bolag utan att det överlåtande bolaget upplöses. Inom ramen för delningsförfarandet skall nya bolag kunna bildas. Eftersom samma slag av skyddsintressen gör sig gällande som vid fusion har förfarandet vid delning utformats på i allt väsentligt samma sätt som fusionsförfarandet. I den i avsnitt 9.5 omnämnda promemorian har föreslagits vissa ändringar i om fusion och delning. om fusion tillämpas även på bankaktiebolag. Dock förekommer särbestämmelser som är föranledda av det förhållandet att bankrörelse får drivas endast av företag som fått tillstånd till det. Eftersom ett erhållet tillstånd inte kan överlåtas på en annan juridisk person kan tillståndet inte heller övergå till det övertagande bolaget vid en fusion. En banks rörelse kan alltså inte genom fusion övertas av ett aktiebolag om inte det övertagande bolaget först erhåller ett eget tillstånd som ger bolaget rätt att driva den rörelse som bolaget övertagit genom fusionen. I lagen om bank- och finansieringsrörelse föreskrivs därför att bara ett bank- Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag aktiebolag får genom fusion överta ett annat bankaktiebolags samt- liga skulder och tillgångar (se prop. 1997/98:166 s. 159). Vidare gäller för bankaktiebolagen särskilda bestämmelser om förfarandet vid fusion. Det förfarande som tillämpas enligt allmänna regler har nämligen inte ansetts praktiskt genomförbart vid fusion på bankområdet (se prop. 1994/95:70 s. 133 f.). Vid bankrörelse skall den av bolagen godkända fusionsplanen ges in till för prövning av frågan om tillstånd att verkställa planen. Ärenden som är av principiell betydelse eller av särskild vikt prövas dock av regeringen. Vid fusion genom kombi- nation skall bolagen dessutom ansöka om verksamhetstillstånd och godkännande av bolagsordningen för det övertagande bolaget. Vid behandlingen av en ansökan om tillstånd att verkställa en fusions- plan skall prövas att bolagens borgenärer tillförsäkras en betryg- gande säkerhet, om ett sådant skydd behövs med hänsyn till de fusionerande bolagens ekonomiska förhållanden och om borge- närerna inte redan har en sådan säkerhet. Denna prövning ersätter förfarandet med kallelse på bolagens borgenärer enligt ABL, enligt vilket var och en av borgenärerna kan motsätta sig verkställandet av fusionsplanen. Även i fråga om delning gäller särregler för bankaktiebolag mot bakgrund av att förfarandet i ABL inte är anpassat för det stora antal insättare och andra borgenärer som normalt har förbindelser med en bank (se prop. 2005/06:25 s. 91 f.). Såsom vid fusion skall vid delning av bankaktiebolag ta till vara insät- tarnas och övriga borgenärers intressen. Det har emellertid bedömts mindre lämpligt att tillämpa samma beslutsordning som vid fusion. Om en sådan beslutsordning används när även andra aktiebolag än bankaktiebolag är inblandade i delningen skulle det i vissa fall innebära att måste ta till vara de intressen som borgenärer till aktiebolag som inte är bankaktiebolag har. Beslutsordningen vid delning liknar i stället den vid minskning av aktiekapitalet. Ordningen innebär bl.a. att när ett bankaktiebolag deltar i en delning ansökan prövas av allmän domstol. Att någon av bankaktiebolagets borgenärer motsätter sig ansökan innebär inte att ansökan skall avslås, om yttrande ger grund för att ge tillstånd. De ändringar av om fusion och delning som föreslagits har ansetts fordra en följdändring i 10 kap. 25 § lagen om bank- och finansieringsrörelse. Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag Bestämmelser om fusion för försäkringsaktiebolag finns i 15 a kap. FRL. Bestämmelserna infördes genom lagstiftning som trädde i kraft och som var föranledd av EG:s ovan nämnda fusionsdirektiv (se prop. 1994/95:27). För det fall att ett försäkringsaktiebolag vill överlåta hela eller delar av sitt försäk- ringsbestånd utan att fusionera är i stället bestämmelserna om frivillig överlåtelse av försäkringsbestånd i 15 kap. FRL tillämpliga. Möjligheten till fusion står inte öppen vid samgående mellan ett försäkringsaktiebolag och ett ömsesidigt försäkringsbolag. FRL:s föreskrifter om fusion överensstämmer i stora delar med allmänna regler om fusion. De avvikelser som förekommer svarar med endast något undantag mot särreglerna i lagen om bank- och finansieringsrörelse. Det förfarande som tillämpas enligt allmänna regler har inte heller vid fusion på försäkringssidan ansetts prak- tiskt genomförbart (se prop. 1994/95:70 s. 133 f.). I associationsrättspromemoria föreslogs att de särregler i fråga om förfarandet m.m. vid fusion som då tillämpades beträffande försäkringsaktiebolagen skulle gälla också fortsättningsvis. De särregler som gäller vid fusion på försäkringsområdet är motiverade främst av det förhållandet att försäkringsrörelse är till- ståndspliktig. har i skilda lagstiftningsarbeten godtagit sådana regler i såväl bank- som försäkringslag- stiftningen. Det saknas skäl att nu göra en annan bedömning. Med hänsyn till att motiven för särreglerna är väsentligen desamma inom nämnda finansiella områden bör de utformas i nära överens- stämmelse med varandra. Följaktligen skall föreskrivas att försäk- ringsaktiebolaget måste vara det övertagande bolaget om inte två bolag fusioneras genom kombination samt att en från ABL avvikande ordning för förfarandet skall tillämpas. Det bör här uppmärksammas att det förhållandevis smidiga fusionsförfarandet enligt 15 a kap. FRL från tillsynshåll har sagts böra tillämpas endast tillsammans med förfarandet vid bestånds- överlåtelse enligt 15 kap. samma lag. För att genomföra en fusion av två försäkringsbolag skulle det i så fall krävas att det ena av för- Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag säkringsbolagen först överlåter hela sitt försäkringsbestånd till det andra bolaget. Därefter skulle det överlåtande bolagets återstående tillgångar och skulder övertas av det övertagande bolaget genom fusion. Ett viktigt skäl för uppfattningen om en sådan lagtillämp- ning synes vara att kungörelseförfarandet vid fusion inte ger försäkringstagarna lika goda möjligheter att framställa erinringar som vid kungörelseförfarandet vid beståndsöverlåtelse. Enligt det sistnämnda förfarandet skall kungöra inne- hållet i en ansökan om beståndsöverlåtelse i Post- och eller lämplig ortstidning och där förelägga försäkrings- tagarna att anmäla om de har något att erinra mot ansökningen. Erinringarna utgör underlag för prövning av om försäkringstagarnas rätt försämras. Det har i en skrivelse till den då verksamma före- slagits sådana ändringar av fusionsreglerna att kan tillämpa dessa helt fristående från förfarandet vid bestånds- överlåtelse. Det kan visserligen hävdas att fusionsreglerna i FRL inte är helt anpassade till de särskilda förutsättningar som gäller för försäk- ringsrörelse samt kan man ha förståelse för uppfattningen att det gäldenärsbyte som en fusion innebär inte bör komma till stånd utan ett föreläggande till försäkringstagarna att yttra sig över fusionsplanen. Av de uttalanden som gjordes vid införandet av bestämmelserna om fusion för försäkringsaktiebolag framgår emellertid att dessa bestämmelser skall gälla vid sidan av reglerna för överlåtelse av försäkringsbestånd (se prop. 1994/95:70 s. 127 f.). Fusion skall följaktligen utgöra en till beståndsöverlåtelse alternativ metod för samgående mellan två försäkringsbolag. De nuvarande reglerna om fusion, vilka genom prövning tryggar borgenärernas ställning, bör därför inte kompletteras med bestämmelser från förfarandet vid bestånds- överlåtelse. För ett sådant ställningstagande talar även önskemålet om likartade fusionsregler på bank- och försäkringsområdet. Försäkringsaktiebolag bör liksom andra aktiebolag kunna ingå i en delning. Motiven för särreglering på försäkringsområdet utgör nämligen enligt utredningens bedömning inte hinder mot det. Bestämmelserna för försäkringsaktiebolag kan utformas i nära överensstämmelse med de föreskrifter som gäller för bankaktie- bolag. Även försäkringsaktiebolag har normalt ett så stort antal fordringsägare att avvikelser från ABL är nödvändiga. Skälen för en beslutsordning som liknar den vid minskning av aktiekapitalet och Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag inte den vid fusion motsvarar dem som anförts i förarbetena till banklagstiftningen. Utredningens förslag: om likvidation skall gälla för försäkringsaktiebolag. Utöver vad som gäller enligt de bestämmelserna skall allmän domstol besluta om likvidation om bolagets hela försäkringsbestånd har överlåtits, om ett tillstånd att driva försäkringsrörelse för bestämd tid har gått ut utan att nytt tillstånd har meddelats eller om tillståndet att driva försäk- ringsrörelse har återkallats utan att bolaget i stället fått tillstånd att driva annan tillståndspliktig finansiell rörelse. Vidare skall en ansökan om likvidation i vissa fall få göras av Finansinspektio- nen. Dessutom upptas den särregeln att beslut om att en likvidation skall upphöra och bolagets verksamhet återupptas inte får fattas, om bolagets tillstånd har återkallats. Gällande föreskrifter om värdering av tillgångar vid upprättande av kontrollbalansräkning i ett försäkringsbolag behålls. De nuva- rande bestämmelserna om allmänt ombud anpassas till mot- svarande reglering på bankområdet. Förbudet mot meddelande av nya försäkringar vid likvidation eller konkurs behålls. Även föreskrifter om överlåtelse av livförsäkringsbestånd vid sådana händelser skall gälla i fortsättningen. De nu gällande förfarande- reglerna anpassas till dem som gäller vid frivillig överlåtelse av försäkringsbestånd. Ett aktiebolag kan besluta att gå i likvidation utan att det finns någon skyldighet att göra detta (frivillig likvidation). Ett sådant beslut fattas av bolagsstämman. I några särskilda fall är bolaget skyldigt att gå i likvidation vare sig aktieägarna vill det eller inte (tvångslikvidation). I de fallen kan beslutet om likvidation fattas även av eller allmän domstol. Tvistiga ärenden prövas av domstol, medan frågor som inte är tvistiga hanteras av Bolags- verket. Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag Bestämmelserna om likvidation var för endast ett fåtal år sedan föremål för en allmän översyn (se prop. 2000/01:150). Ändringarna syftade huvudsakligen till att förtydliga de tidigare bestämmelserna, men de innehöll också vissa nyheter. Bl.a. upptogs nya bestämmel- ser om vilket underlag som skall finnas tillgängligt när bolags- stämman prövar en fråga om likvidation och en ny bestämmelse om vilka kvalifikationskrav som skall gälla för en likvidator. Bestämmelserna om likvidation och konkurs i ABL har med hänsyn till den i tiden näraliggande översynen i allt väsentligt getts samma innebörd och utformning som bestämmelserna reform. För bankaktiebolagen gäller allmänna regler om likvidation och konkurs, dock med vissa tillägg. Till en början anges ytterligare en grund för tvångslikvidation, nämligen att bolagets tillstånd att driva bankrörelse har återkallats utan att bolaget i stället fått tillstånd att driva annan tillståndspliktig finansiell rörelse. Bestämmelsen inne- bär bl.a. att ett bankaktiebolag vid en återkallelse kan undvika likvidation genom att gå över från att driva bankrörelse till att driva exempelvis finansieringsrörelse i samma juridiska person (se prop. 2002/03:139 s. 539). Bestämmelsen infördes på inrådan av Lagrådet (se prop. 1997/98:166 s. 193 och prop. 2000/01:150 s. 122). Vidare föreskrivs att får ansöka om likvidation, om vissa angivna grunder för tvångslikvidation före- ligger. Av en annan särregel framgår att likvidationsplikten på grund av utebliven årsredovisning m.m. är knuten till de bestäm- melser i lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag som i detta hänseende gäller för bankaktiebolag. Dessutom gäller att något beslut om att en likvidation skall upp- höra och bankaktiebolagets verksamhet återupptas inte får fattas, om bolagets tillstånd att driva bankrörelse har återkallats. De båda sistnämnda bestämmelserna tillkom på inrådan av Lagrådet vid den översyn av de allmänna bestämmelserna om likvidation som ledde till lagändringar (se prop. 2000/01:150 s. 121 f.). Eftersom vid reform var registreringsmyndighet för banker kom otvistiga ärenden om likvidation av bankaktiebolag att inledningsvis hanteras av inspektionen. lagänd- ringar är dock registreringsmyndigheten densamma för banker och Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag allmänna aktiebolag (se härom prop. 1999/2000:131). har registeransvaret och därmed uppgiften att behandla de likvidationsärenden rörande banker som tidigare handlade. När ett bankaktiebolag har försatts i konkurs, skall Finans- inspektionen förordna ett allmänt ombud. Denne skall som konkursförvaltare delta i konkursboets förvaltning tillsammans med den eller de förvaltare som utses enligt konkurslagen. om likvidation och konkurs finns i 14 kap. Dessa bestämmelser avviker i flera avseenden från ABL:s före- skrifter därom. En viktig skillnad är att för försäkringsbolag gränsen för när tvångslikvidation skall ske går då aktiekapitalet understiger en tredjedel av det registrerade aktiekapitalet. För de allmänna aktiebolagen gäller likvidationsplikt redan då halva aktie- kapitalet är förbrukat. Även reglerna om rådrumsfrist och kapita- lets återställande skiljer sig åt i de olika lagarna. Vidare innehåller FRL några grunder för tvångslikvidation som inte har motsvarighet i allmän bolagsrätt. Dessutom finns i FRL särbestämmelser om att kan göra anmälan till rätten om att det skall förordnas att ett bolag skall gå i likvidation, att inspektionen skall kallas av rätten när likvidationsfrågan prövas, att inspektionen kan göra anmälan om utseende av likvidatorer och har rätt att förordna en egen likvidator. Enligt FRL är det rätten som har att förordna att ett försäkringsaktiebolag skall gå i likvidation. Beträffande sådana frågor finns - såsom i allmän bolagsrätt - alltså inte någon uppdelning mellan domstolen och registreringsmyndigheten. I 14 kap. 2 § FRL finns bestämmelser om värderingen av vissa tillgångar och skulder i kontrollbalansräkningen. Vid beräkningen av det egna kapitalets storlek skall inom linjen en post tilläggas som utvisar den ökning av tillgångarnas sammanlagda värde som skulle följa, om de redovisades till försäljningsvärdet med avdrag för de förväntade försäljningskostnaderna. För sådana anläggningstill- gångar som undergår fortlöpande värdeminskning skall värdet dock tas upp till anskaffningsvärdet minskat med erforderliga av- och nedskrivningar, om det därigenom erhålls ett högre värde. Bestämmelserna avser att förhindra att ett bolag tvingas i likvida- tion i de fall då det har dolda reserver av sådan storlek att det i Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag verkligheten inte föreligger ekonomisk grund för tvångslikvidation (se prop. 1981/82:180 s. 279 f.). Beträffande vissa värdehandlingar, bl.a. sådana som används för skuldtäckning, ges ytterligare möjlig- heter till avvikelser från vanliga regler. Enligt 14 kap. 7 § FRL skall om det behövs förordna en likvidator att tillsammans med de övriga likvidatorerna genomföra likvidationen. Om det är ett livförsäkringsbolag som gått i likvidation skall en sådan likvidator alltid förordnas. När ett försäkringsbolag är i konkurs kan enligt 14 kap. 21 § FRL förordna ett allmänt ombud. Avser konkursen ett livförsäkringsbolag skall ett allmänt ombud alltid förordnas. Denne skall bl.a. se till att försäkringstagare kommer i åtnjutande av den förmånsrätt som följer av försäkringsavtalen (14 kap. 24 § FRL). I 14 kap. 23 och 26-28 §§ FRL ges slutligen vissa för likvidation och konkurs gemensamma bestämmelser. Dessa innehåller till en början ett förbud för försäkringsbolag i likvidation eller konkurs att meddela nya försäkringar, dock att under bolagets likvidation sådana livförsäkringar som föranleds av gällande försäkringsavtal får meddelas (23 §). När ett livförsäkringsbolag har gått i likvida- tion eller försatts i konkurs skall beståndet av livförsäkringar om möjligt överlåtas till en eller flera andra försäkringsgivare (26 §). Ett avtal om överlåtelse skall godkännas av för att bli giltigt. Om inspektionen anser att ett sådant avtal skall god- kännas, skall inspektionen kungöra avtalets innehåll och förelägga försäkringstagarna och andra ersättningsberättigade på grund av försäkringar att anmäla om de har något att invända mot avtalet (26 a §). skall godkänna avtalet om den över- tagande försäkringsgivaren har en erforderlig kapitalbas (26 b §) Om inte försäkringsbeståndet överlåtits från likvida- tions- eller konkursbeslutet får tillgångarna säljas och medlen för- delas mellan försäkringstagarna. Över avvecklingen och fördel- ningen skall upprättas en plan, som skall godkännas av Finansin- spektionen (27 §). Av de livförsäkrings- och återbäringsbelopp som förfallit till betalning före beslutet om likvidation eller konkurs skall så mycket betalas ut som skulle ha betalats om likvidationen eller konkursen inte inträffat. Av sådana belopp som förfaller till betalning efter likvidations- eller konkursbeslutet får endast betalas ut så mycket att övriga livförsäkringstagares rätt inte försämras (28 §). Enligt förslaget i associationsrätts- promemoria skulle allmänna aktiebolagsrättsliga regler om likvida- Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag tion och konkurs gälla även för försäkringsbolag. Vissa särregler ansågs emellertid motiverade. Sålunda skulle grund för tvångs- likvidation föreligga om hela försäkringsbeståndet överlåtits, om en koncession som beviljats för en bestämd tid gått till ända utan att någon ny koncession beviljats och om koncessionen förklarats för- verkad. Vidare ansågs gällande bestämmelser om värdering vid tvångslikvidation böra behållas samt föreslogs att vad som i den allmänna aktiebolagslagen föreskrevs om handläggningen av lik- vidationsärenden hos i stället skulle gälla . Slutligen föreslogs att de särskilda be- stämmelserna i 14 kap. 21, 23, 24 och 26–28 §§ FRL om allmänt ombud och överlåtelse av livförsäkringsbestånd vid likvidation eller konkurs m.m. skulle behållas. Utredningen delar uppfattningen associationsrätts- promemoria att det inte finns skäl att ha mindre stränga regler om kapitalförlust för försäkringsaktiebolag än för allmänna aktiebolag. Liksom för andra aktiebolag bör alltså för försäkringsaktiebolag gälla likvidationsplikt när halva aktiekapitalet gått förlorat. Utred- ningen ansluter sig också till en del andra av bedömningarna om särbestämmelser i associationsrättspromemorian, såsom att de för försäkringsbolag särskilda fallen av tvångslikvidation bör gälla även i fortsättningen. Fallet att verksamhetstillståndet har återkallats bör dock utformas i enlighet med regleringen för bankaktiebolag. Således skall vid återkallelse av ett tillstånd att driva försäkrings- rörelse beslut om likvidation fattas endast om bolaget inte fått till- stånd att driva annan tillståndspliktig finansiell rörelse. I enlighet med vad som gäller på bankområdet bör en ansökan om likvidation kunna göras också av . Vidare bör liksom på banksidan den särregeln upptas att beslut om att en likvidation skall upphöra och bolagets verksamhet återupptas inte får fattas, om bolagets tillstånd har återkallats. Från har framhållits vikten av att man behåller nuvarande bestämmelser om värdering av tillgångar vid upprättande av kontrollbalansräkning i ett försäkringsaktiebolag. Dessa bestämmelser har visserligen inte några motsvarigheter i lagen om bank- och finansieringsrörelse, men det beror på att värderingsreglerna i den särskilda redovisningslagstiftningen inte är Associationsrättsliga särregler för försäkringsaktiebolag desamma för kreditinstitut och försäkringsbolag. Utredningen delar tillsynsmyndighetens uppfattning i den här behandlade frågan. Den nuvarande möjligheten för att förordna en likvidator kan knappast längre motiveras. Det finns nämligen goda skäl att utgå från att de likvidatorer som utses av rätten kan fullgöra sina uppgifter utan biträde av en likvidator som valts av . Den bedömningen förstärks av det förhål- landet att det beträffande kreditinstituten saknas en motsvarande möjlighet för inspektionen. Det bör här uppmärksammas att likvi- datorerna i ett försäkringsbolag också i fortsättningen skall stå under tillsyn i enlighet med föreskrifterna i 19 kap. 14 § FRL. Det kan vidare ifrågasättas om en särskild ombudsman numera behövs vid sidan av de konkursförvaltare som förordnas av rätten. I enlighet med bedömningen i fråga om likvidatorer kan det förut- sättas att den som utses till förvaltare i ett försäkringsbolags konkurs har tillgång till den kompetens som erfordras för boutred- ningen och för tillvaratagandet av försäkringstagarnas rätt. Allmänt ombud skall emellertid förordnas också när ett kreditinstitut för- sätts i konkurs; på banksidan är regeln obligatorisk. Frågan om ett slopande av det särskilda ombudsmannainstitutet bör därför lämpligen prövas mera ingående i ett för bank- och försäkrings- rörelse gemensamt sammanhang. Det förtjänar här att framhållas att nämnda bestämmelser inte är nödvändiga på grund av på insolvensområdet (se prop. 2005/06:37 s. 27). I avvaktan på en övergripande prövning av ombudsmanna- institutet bör nuvarande bestämmelser ändras endast delvis. Genom lagändringar som trädde i kraft gäller förmånsrätt för fordringar på grund av alla försäkringsavtal (se a. prop. s. 44 f.) Med en på så sätt heltäckande förmånsrätt finns det inte längre skäl att särbehandla livförsäkringsrörelse vid förord- nande av ett allmänt ombud. I enlighet med regleringen på bank- området bör följaktligen ett sådant ombud i fortsättningen alltid utses vid ett försäkringsbolags konkurs. Bestämmelserna om allmänt ombud på försäkringsområdet bör också i övrigt överens- stämma med ombudsmannareglerna för kreditinstitut. Det finns goda skäl att behålla nuvarande förbud mot medde- lande av nya försäkringar efter beslut om likvidation eller konkurs.