sou · GUB377 · 2007-01-01 00:00:00 — Skolan kan ha både positiva och negativa effekter på ungdomars psykiska hälsa. En bedömning måste grundas på utvecklingen av enskilda aspekter som påverkar psykisk hälsa. Det finns anmärk- ningsvärt få uppgifter som är jämförbara . Särskilt anmärk- ningsvärd är bristen på jämförbara tester av elevernas skolresultat och andra kompetenser där utvecklingen går att följa . Inte heller ett uppmärksammat fenomen som mobbning går att följa . Detta är otillfredsställande efter- som det ofta krävs observationer för att klargöra om en förändring av betydelse har inträffat, se val av tidsperspektiv i kapitel 1. De fragmentariska uppgifter som föreligger ger en oklar bild av vilken betydelse skolan kan ha haft för den ökade psykiska ohälsan. Det finns inte belägg för att någon enskild aspekt har haft någon väsentlig inverkan. Genomgången visar dock att det finns ett flertal faktorer som främjar god psykisk hälsa och som skolan kan utveckla. Ett exempel på detta är att tillämpa de principer som ingår i begreppet fram- Faktorer främst knutna till det offentliga: betydelse för psykisk ohälsa Ett annat exempel är att brett sprida effektiva mobbningspreventiva program. Ungdomars kompetenser har effekt på psykisk hälsa, oberoende av ungdomarnas uppväxtfamilj och oberoende av deras sociala villkor som vuxna, se kapitel 7. Högskolan utvecklar ungdomars kompe- tenser och kan därför förväntas motverka psykisk ohälsa under levnadsloppet. Studierna kan dock vara ansträngande och kan därför riskera att utlösa psykiska problem. I ett läge då det är svårt för ungdomar att få arbete kan ungdomar också välja att studera enbart därför att bättre alternativ saknas. Sådana studier kan ha negativa effekter på den psykiska hälsan. Det är således svårt att bedöma de kortsiktiga effekterna av högskolestudier på psykisk hälsa. Andelen 25-åringar med påbörjad högskoleutbildning i har fördubblats , från år (188). Eftersom en omedelbar effekt på psykisk ohälsa är svår att bedöma går det inte att avgöra om ut- vecklingen bidragit till eller motverkat utvecklingen mot ökad psy- kisk ohälsa. Det som talar emot att högskolan haft en väsentlig be- tydelse är att ökningen av psykiska problem påvisas redan dvs. före högskolans början. Betydelse för psykisk ohälsa Arbetsmarknaden påverkar ungdomars psykiska ohälsa på flera olika sätt. Sambandet mellan arbetslöshet och psykisk ohälsa är väl belagt (189). Ungdomar som blir arbetslösa har också större risk att bli arbetslösa i vuxen ålder (190). Vidare finns en grupp ung- domar som vare sig arbetar, är arbetssökande eller studerar. Denna grupp har en påfrestande situation (191). Slutligen kan ungdomar som studerar oroas över möjligheterna att få arbete efter studierna. Ungdomar kan också studera mot sin vilja om det inte är möjligt att förvärvsarbete. Därför är det motiverat att analysera utvecklingen av såväl andelen förvärvsarbetande, arbetssökande som andelen som vare sig förvärvsarbetar eller är arbetssökande. Faktorer främst knutna till det offentliga: betydelse för psykisk ohälsa Flera av de ungdomar som har intervjuats lyfter fram problem med att få arbete, framförallt elever med utländsk bakgrund på gymnasiets yrkesförberedande program, se kapitel 4. Det är stressigt att tänka . Det finns inga jobb och inga bostäder. Man tror inte att man kommer att klara sig. Man orkar inte ens söka jobb eftersom alla säger att det inte finns några. Man oroar sig jämt. 1989 minskade ungdomars tillgång till förvärvsarbete, både bland 15–19-åringar, se figur 5.1, och 20–24- åringar, se figur 5.2. Utvecklingen påverkade kvinnor och män lik- värdigt. Därför redovisas de båda könen tillsammans. Figur 5.1 Utveckling i i ålder 15–av andel förvärvsarbetande, andel arbetssökande och andel ej i arbetskraften –2003 Ej i arbetskraften 15-19 år Faktorer främst knutna till det offentliga: betydelse för psykisk ohälsa Figur 5.2 Utveckling i i ålder 20–av andel förvärvsarbetande, andel arbetssökande och andel ej i arbetskraften –2003 Ej i arbetskraften 20-24 år Förlusten av förvärvsarbeten ekonomiska kris har inte återhämtats. Antalet förvärvsarbetande i hela åldersgruppen 15–var 716 1989 (192). , , var 428 000 förvärvsarbetande och , , var antalet i stort oförändrat, 433 000. Antalet förvärvsarbetande har således minskat med närmare 300 000. Det innebär att andelen 15–24-åringar i förvärvsarbete minskade från . Förändringarna av arbetsmarknaden har påverkat ungdomarna avsevärt mer än andra åldersgrupper. Antalet förvärvsarbetande i åldern 25–var 3 726 1989 (192). , , var 3 537 000 förvärvsarbetande och , , hade an- talet återgått till nivån före krisen 3 814 000. På grund av att be- folkningen ökat har andelen i förvärvsarbete dock sjunkit något också i denna åldersgrupp, från år . En ökad andel av ungdomarna står således utanför arbetskraften. Gruppen utgörs av ungdomar som studerar, är värnpliktiga, arbetar i eget hushåll eller inte deltar i någon organiserad verksamhet. I åldersgruppen 20–har andelen studerande fördubblats, se figur 5.3. Andelen som inte deltog i någon organiserad verksamhet har tredubblats med en ökning från , till . Faktorer främst knutna till det offentliga: betydelse för psykisk ohälsa Figur 5.3 Utveckling i i ålder 20–av andel i värnpliktstjänstgöring, andel som arbetar i eget hushåll, andel som studerar och andel som inte deltar i någon organiserad verksamhet –2003 I värnpliktstjänstgöring 20-24 år Arbetar i eget hushåll 20-24 år Ej i någon organiserad verksamhet 20-24 år Källa: SCB. En grupp ungdomar vill förvärvsarbeta men har inte fått tag på ett arbete. I åldersgruppen 20–har andelen ökat från år , se figur 5.4. Förändringarna är ännu tydligare för ungdomar i åldern 16–. Mellan och ökar denna grupp från till . Figur 5.4 Utveckling i i ålder 20–av andel som velat förvärvs- arbeta men som varit förhindrade, andel som är arbetsoförmögna, andel som ej velat och andel som både velat och kunnat förvärvs- arbeta –2003 Velat men förhindrade 20-24 år Ej velat arbeta 20-24 år Velat och kunnat arbeta 20-24 år Källa: SCB. Faktorer främst knutna till det offentliga: betydelse för psykisk ohälsa Förändringarna av ungdomarnas arbetsmarknadssituation har varit påtagliga i . Dessa förändringar är därför en tänkbar för- till den ökade psykiska ohälsan. För att pröva en hypotes om att den ökade förekomsten av psykiska symptom kan förklaras av förändringar på arbetsmarknaden har utvecklingen i några länder jämförts. En sådan analys kräver jämförbara uppgifter om arbets- marknad och om ungdomars psykiska hälsa under en följd av år. Uppgifter om arbetsmarknad föreligger i sammanställ- ningar (192) och i nationella källor. Uppgifter om stressrelaterade symptom föreligger i studien . I studien finns uppgifter om psykiska symptom bland 15-åringar i 11 länder /85– 2001/02. Uppgifterna presenteras i tabell 3.2. Dessa uppgifter har relaterats till arbetsmarknadsstatistiken. Femtonåringarna går i skolan. De har därför inte någon omedelbar koppling till arbets- marknaden. Däremot är det troligt att förekomsten av stressrelate- rade symptom påverkas av deras framtidsutsikter. kunde en femtonåring i efter årskurs 9 i skolan välja mellan att ta en anställning med lön eller att fortsätta i gymnasiet. är förvärvsarbete direkt efter inget alternativ. Ungdomar vet också att vare sig gymnasiestudier eller senare högskolestudier ger någon garanti för arbete. Utvecklingen av arbetsmarknaden i de 11 länderna presenteras för åldern 15–i tabell 5.3 och för åldern 20–i tabell 5.4. Som framgår har andelen förvärvsarbetande i båda åldersgrupperna sjunkit snabbare i än i något annat av de undersökta län- derna. Motsvarande ökning av gruppen utanför arbetskraften har också varit mer uttalad i än i de andra länderna. Det finns däremot inget tydligt mönster för andelen arbetslösa. I några länder med påfallande hög arbetslöshet i början av perioden, exempelvis , har gruppen öppet arbetslösa sjunkit påtagligt. Faktorer främst knutna till det offentliga: betydelse för psykisk ohälsa Tabell 5.3 Förändring i åldersgruppen 15–av andel förvärvsarbetande, andel arbetssökande samt andel ej i arbetskraften. Länderna är ordnade i samma följd som i tabell 3.1, dvs. i fallande ordning efter utveckling av besvär. Uppgifter från några länder saknas Förvärvsarbetande (%) Arbetssökande (%) Ej i arbetskraften (%) Källa: (192) Tabell 5.4 Förändring i åldersgruppen 20–av andel förvärvsarbetande, andel arbetssökande samt andel ej i arbetskraften. Länderna är ordande i samma följd som i tabell 3.1. Uppgifter från några länder saknas Förvärvsarbetande (%) Arbetssökande (%) Ej i arbetskraften (%) Källor: (192, 193) samt Scottish Executive (194) Welsh Assembly Government (195) (196) och Swiss Federal Statistical Office (197). Faktorer främst knutna till det offentliga: betydelse för psykisk ohälsa Det som utmärker den svenska utvecklingen är ett markant brott i samband med 1990-talskrisen. Utvecklingen i de andra länderna har vanligen varit mer jämn, exempelvis i , se figur 5.5. För- ändringarna har även varit mer påtagliga i jämfört med , trots att den ekonomiska krisen i var djupare än i , se figur 5.6. Ett viktigt skäl var att ungdomar i redan före krisen studerade i högre omfattning. Figur 5.5 Utveckling i i ålder 20–av andel förvärvsarbetande, andel arbetssökande och andel ej i arbetskraften –2003 Ej i arbetskraften 20-24 år Figur 5.6 Utveckling i i ålder 20–av andel förvärvsarbetande, andel arbetssökande och andel ej i arbetskraften –2003 Ej i arbetskraften 20-24 år Faktorer främst knutna till det offentliga: betydelse för psykisk ohälsa En jämförelse mellan utvecklingen av ökning av stressrelaterade symptom enligt tabell 3.2 och minskning av andelen som ej för- värvsarbetar och ej är arbetssökande (studerar m.m.) i åldern 20–enligt tabell 5.4 redovisas i tabell 5.5. Som framgår finns ett tydligt samband, uttryckt som korrelationskoefficient. Sambanden är tyd- ligast bland flickor och särskilt för förekomst av att känna sig nere. De flesta samband är statistiskt säkerställda minst på nivån p=0,05 (en korrelationskoefficient=0,29 motsvarar en statistisk säkerhet om ). Det är således osannolikt att sambanden uppstått av slump. Sambandet mellan ökning av att känna sig nere och minsk- ning av förvärvsarbetande flickor illustreras också av figur 5.7. Tabell 5.5 Korrelation mellan ökning av tre psykiska symptom i åldern mellan åren 1985/86 och /02 och ökning av andelen ungdomar i åldern 20–som ej är i arbetskraften enligt tabell 5.4 i 11 länder i inkluderande Har svårt att somna Figur 5.7 Samband mellan relativ ökning av andelen flickor som känner sig nere mer än en gång veckan i åldern mellan åren 1985/86 och /02 enligt tabell 3.2 och absolut ökning av andelen ungdomar ej i arbetskraften i åldern 20–enligt tabell 5.4 i nio länder i inklusive Relativ förändring av andel flickor som känner sig nere Källa: se tabell 3.2 och 5.4. Faktorer främst knutna till det offentliga: betydelse för psykisk ohälsa Den internationella jämförelsen av tidsförlopp visar på samband mellan utvecklingen av ungdomars möjligheter att förvärvsarbeta och utvecklingen av stressrelaterade symptom. I länder med mar- kant minskade möjligheter till förvärvsarbete har förekomsten av psykiska symptom ökat som snabbast. Av de 11 länder som ingår i jämförelsen är ledande i båda dessa avseende. Det är inte sannolikt att utsikterna på arbetsmarknaden direkt påverkar de 15 åringar som ingår i studien eftersom de inte räknar med att söka arbete . Däremot är det troligt att de kan uppleva det som påfrestande att inte se något al- ternativ till att gå i gymnasiet. Därtill kommer att gymnasiestudi- erna inte förefaller fungerar som avsett eftersom stora grupper () saknar slutbetyg från gymnasieskolan, trots att de varit inskrivna i denna skolform (151). Ökningen av stressrelaterade symptom i gymnasieåldern och där- efter ligger i samma storleksordning som för 15-åringarna. I dessa åldrar finns en direkt koppling till arbetsmarknaden. Svårigheter att få arbete leder till att fler studerar vilket medför att etableringen som vuxen förskjuts uppåt i ålder (198). Detta innebär exempelvis att ekonomin är sämre än om den unge hade inkomst från förvärvs- arbete vilket gör det svårare att få egen bostad. Sådana förändringar medför sannolikt påfrestningar. Det saknas dock direkta belägg för en sådan uppfattning. Det är en relativt liten grupp ungdomar som är arbetslösa. För- klaringen till den ökade psykiska ohälsan knyts därför inte till denna grupp. Förändringarna av arbetsmarknaden kan ha medfört att fler anställa ungdomar har arbeten de är överkvalificerade för. Detta kan innebära en påfrestning som leder till mer ängslan och oro. Något stöd för denna hypotes har dock inte påvisats i ULF-materialet (199). En avgörande fråga är om det påvisade sambandet mellan de all- männa utsikterna på arbetsmarknaden och stressrelaterade symptom också är ett orsakssamband. Den främsta metoden för att påvisa orsakssamband är att genomföra experiment, se kapitel 2. Det går uppenbart inte att göra i analyser av samhällsfaktorer. Den typ av studie som därnäst har högst bevisvärde är s.k. longitudinella studier där samma individ följs . Sådana undersökningar går inte heller att genomföra eftersom frågan gäller möjligheten att få arbete av livet då det är tänkbart att börja arbeta Faktorer främst knutna till det offentliga: betydelse för psykisk ohälsa men den unge ännu inte övergått till arbetslivet. Därför måste analysen bygga på jämförelser olika årskullar emellan. Om för- ändringar påvisas, vilket är fallet, är en möjlig förklaring att årskullarna efterhand skulle ha blivit allt mer benägna att utveckla psykiska problem. Det är troligt att så är fallet. Frågan diskuteras i kapitel 9. Däremot är det mindre sannolikt att en sådan tendens skulle förklara det starka samband som påvisats mellan utvecklingen av arbetsmarknad och utveckling av symptom i de 11 länder som ingår i den internationella analysen. Från arbetskraftundersökningarna framgår utvecklingen av förvärvs- arbete av olika omfattning, se figur 5.8. Andelen ungdomar som haft någon form av deltidsarbete har varit relativt oförändrad –2005. Minskningen gäller enbart heltids- arbete. Figur 5.8 Utveckling i i ålder 16–av andel i arbete som vanligen arbetar 1–, 20–och 35 tim- mar eller mer –2003 Källa: SCB. Samma bild framträder för utvecklingen av fast respektive tidsbe- gränsad anställning, se figur 5.9. Faktorer främst knutna till det offentliga: betydelse för psykisk ohälsa är relativt oförändrade medan minskningen gäller de fasta anställningarna. Utveckling i i ålder 16–av andel fast anställda, tids- begränsat anställda, och företagare eller medhjälpande familjemed- Företagare+medhj fam medl 16-24 år Tidsbegränsat anställda 16-24 år Fast anställda 16-24 år Källa: SCB. I ULF-undersökningarna finns flera frågor om arbetsmiljö för åldersgruppen 16–(14). Några frågor gäller fysisk arbetsmiljö. –81 till 2003 noteras oförändrade förhållanden eller förbättringar. Det främsta undantaget är en ökning av arbete än som ökar från . Studien innehåller också frågor om den psykiska arbetsmiljön. –87 ökar andelen ungdomar som anger psykiskt ansträngande arbete från . Andelen som anger jäktigt och enformigt arbete ökar från . arbetsmiljöundersökningar innehåller fler frågor av liknade karaktär men täcker endast perioden –2003. Frågor om psykisk arbetsmiljö har relevans för detta uppdrag. Det är dock svårt att tolka uppgifterna i om psykiskt ansträngande arbete eftersom de beskriver upplevelse av miljön och inte faktiska förhållanden. Om den psykiska hälsan har försämrats är det troligt att fler upplever arbetet som psykiskt ansträngande, även om de faktiska villkoren är oförändrade. Det är därför svårt att klargöra orsak och verkan. Faktorer främst knutna till det offentliga: betydelse för psykisk ohälsa I kapitel 9 diskuteras modernitet och senmodernitet. Ett väsentligt drag i senmoderniteten är en minskad förutsägbarhet (200). Denna tendens är tydlig inom arbetslivet (201). Ett av många uttryck för denna trend är de allt mer frekventa omorganiseringarna. Enligt ULF-undersökningarna har andelen ungdomar i åldern 16–som anger att arbetsplatsen har omorganiserats under de senaste 12 må- naderna ökat från –(14). Omorganisationer utgör en tydlig påfrestning för de anställda (202). Den ökade oförutsägbarheten inom arbetslivet kan bidra till ökad psykisk ohälsa. Det är dock svårt att isolera de aspekter arbetslivet står för från den allmänna trend till oförutsägbarhet som diskuteras i kapitel 9. Ekonomi och materiella tillgångar Betydelse för psykisk ohälsa Det finns ett flertal internationella studier som påvisar samband mellan ekonomiska svårigheter bland unga och förekomst av psy- kiska problem (203). Svenska studier av barn och unga tyder dock på att sambanden mellan ekonomi och hälsa är oklara (204–206). Enligt en internationell systematisk översikt förefaller inte heller ekonomiska faktorer ha haft någon väsentlig betydelse för den för- sämrade psykiska hälsan (107). Det finns dock en svensk studie av barn som tyder på att barn i familjer med dålig ekonomi har mer stressrelaterade symptom (207). Uppgifterna om ekonomi i denna studie grundar sig dock inte på inkomstuppgifter utan i stället på att föräldrarna angivit att de har bristande kontantmarginaler. En sådan brist kan både förklaras av att familjen har små ekonomiska resurser och av familjens sätt att hantera befintliga resurser. Studien klargör inte vilken tolkning som är den rätta. De ungdomar som går på högskola, och som har intervjuats, framhåller dock att ekonomin är den främsta källan till stress, se kapitel 4. Andelen fattiga bland ungdomar i åldern 16–som ej bor kvar i föräldrahemmet har nästan fördubblats från 19,1 pro- cent år (14). Faktorer främst knutna till det offentliga: betydelse för psykisk ohälsa Detta är sannolikt en underskattning av för- ändringen eftersom ungdomar som bor kvar i föräldrahemmet inte ingår i denna statistik och denna grupp sannolikt har ökat . Många unga tvingas uppbära långvarigt ekonomiskt bistånd (so- cialbidrag). av alla biståndstagare är . I åldern 18–lever nästan var tionde person på bistånd (208). Den ogynnsamma utvecklingen i ungdomsgruppen kan sannolikt helt tillskrivas minskad förvärvsverksamhet i åldersgruppen. Antalet förvärvsarbetande i hela åldersgruppen 15–var 716 1989 (192). , senare, har antalet förvärvsarbetande minskat med närmare 300 000 till 433 000. undersökningarna redovisar även utvecklingen av materiella tillgångar för ungdomar i åldern 16–(14). –1981 till 2004 har tillgång till bil minskat något från medan tillgång till båt i stort varit oförändrad och till- gång till husvagn och fritidshus har ökat. Inte bara de genomsnittliga inkomsterna utan även spridningen av inkomster i befolkningen har betydelse. Om samma ekonomiska resurser fördelas mer ojämnt kan detta bidra till ökad ohälsa. Det mått på fördelning av inkomster som brukar användas är den s.k. ginikoefficienten. Separata uppgifter för ungdomsgruppen saknas. Däremot finns uppgifter för befolkningen som helhet. Ett lågt värde visar på en jämn fördelning av inkomster i befolkningen. Gini- koefficienten var som lägst 1982, steg fram för att där- efter börja sjunka (209). Förändringarna i fördelningen har främst rört den tiondel av befolkningen som har de högsta inkomsterna. Förändringarna inom övriga grupper har varit relativt små. har ungdomars ekonomi försämrats. Den försämrade ekonomin är sannolikt till stor del orsakad av ung- domars minskade möjligheter till förvärvsarbete. Det är svårt att särskilja ekonomins specifika betydelse i ett land som där samband mellan ekonomi och hälsa är relativt svaga på grund av de väl utvecklade sociala skyddsnäten. Faktorer främst knutna till det offentliga: betydelse för psykisk ohälsa Betydelse för psykisk hälsa Tillgång till bostad är avgörande för individens välfärd. Den som inte har en bostad med drägliga boendeförhållanden har svårt att klara övriga delar av livet, t.ex. utbildning och arbete. Bostaden är också allmänt relaterad till det mentala välbefinnandet. Vidare är en egen bostad en viktig del av etableringen i vuxenvärlden. Det är dock svårt att isolera betydelsen av boende från individernas ekonomi. Historiskt har låg bostadsstandard haft stor betydelse både för fysisk och mental hälsa. Evidens saknas dock för att de skillnader i boendestandard som finns i har någon väsentlig bety- delse för hälsan (210). I SCB:s levnadsnivåundersökningar redovisas bostadsstandard efter två mått på trångboddhet, fler än två boende, alternativt fler än en boende per rum, kök och vardagsrum oräknade (14). Enligt båda dessa mått har andelen trångbodda ungdomar i åldern 16–i stort varit oförändrad . Ungdomar bor dock kvar hos föräldrarna i betydligt större om- fattning . Andelen ungdomar i åldern 21–som eta- blerat sig på bostadsmarknaden sjönk kraftigt . hade omkring hälften av 21–25-åringarna etablerat sig på bostadsmarknaden i landets tillväxtregioner. hade andelen i nästan halverats – från 48 pro- cent till . Nedgången i etableringstakten har varit lika snabb i och andra regioner med höga och medel- höga bostadspriser (211). Dessa förändringar har både samband med ungdomarnas försäm- rade ekonomi och med det minskade utbudet av bostäder lämpade för ungdomar. har bostadsbyggandet varit mycket lågt, och nybyggnationen har skett i allt mindre utsträckning som hyresrätter. Hyresrätterna har också minskat på grund av att de omvandlades till bostadsrätter. Även saneringen av det äldre bo- stadsbeståndet har minskat andelen små hyresrätter som tidigare kunde fungera som första bostad för ensamstående ungdomar (198). Faktorer främst knutna till det offentliga: betydelse för psykisk ohälsa Det är oklart om förändringen av ungdomars boende har påverkat utvecklingen av deras psykiska hälsa. Ungdomar bor kvar längre hos föräldrarna . Det är möjligt att ungdomarna upplever detta som en påfrestning. Vi har dock inte funnit undersökningar av re- presentativa urval av ungdomar som visar att ungdomar i allmänhet upplever det som negativt att bo kvar hos föräldrarna. I intervjuerna framför många ungdomar uppfattningen att stress är vanligare i större städer, se kapitel 4. I ULF-undersökningarna går det att jämföra sex typer av boendeort. I hela den vuxna befolk- ningen var besvär av ängslan, oro eller ångest 1,6 gånger vanligare i jämfört med norra glesbygden. var sådana besvär endast 1,2 gånger vanligare i . Liknande utveckling gäller för sömnsvårigheter. var sömnsvårigheter 1,4 gånger vanligare i jämfört med norra glesbygden. Skillnaderna var i stort eliminerade . Socialt mindre gynnade individer har ofta sämre hälsa. De bor också ofta i bostadsområden där även grannarna är mindre gynnade. Ett flertal analyser har publicerats där man försökt särskilja bostads- områdets betydelse. De flesta studier tyder på att risken för psy- kiska problem är högre för boende i socialt utsatta områden (212–215). Två arbeten har dock publicerats där bilden kompliceras. I en brittisk studie av tonåringar fann man inget samband mellan stressrelaterade psykiska problem och bostadsområdets socioeko- nomiska karaktär (216). I en holländsk studie fann författarna positiva effekter av segregation på ungdomars livskvalitet (217). Det innebär att de ungdomar som bodde i områden där andra hade lägre eller högre socialt status än de själva, upplevde sämre livs- kvalitet, jämfört med ungdomar som bodda i mer homogena om- råden. Resultaten från de olika studierna förefaller således delvis att motsäga varandra. Bostadssegregationens grundläggande mönster förefaller i vara grundlagt (218). Faktorer främst knutna till det offentliga: betydelse för psykisk ohälsa fördjupning av segregationen skett så att befolkningen i låginkomst- dominerade bostadsområden har blivit fattigare och i höginkomst- områden rikare. under den ekonomiska krisen, ökar andelen låginkomsttagare i områden präglade av mycket låga inkomster (218).