sou · GUB324 · 2007-01-01 00:00:00 — SBTP ska utges när den disponibla inkomsten understiger en tolftedel av 1,294 prisbasbelopp (detta motsvarar per må- nad ) för en ogift bidragstagare respektive en tolftedel av 1,084 prisbasbelopp (detta motsvarar ) för en gift bidragstagare efter det att en bostadskostnad upp till maximalt 6 050 respektive för en ogift respektive gift bidragstagare som fyllt har frånräknats. SBTP utges därvid som en utfyllnad upp till nämnda gränser. Den disponibla inkomsten utgörs av den bidragsgrundande inkomsten beräknad på samma sätt som gäller för BTP, dock med den skillnaden att avdrag ska göras för skatter m.m. Vidare påförs också en fiktiv inkomst på så sätt att man i beräkningen utgår från att bidragstagaren (före tillägget för förmögenhet) har en total in- komst motsvarande oavkortad garantipension eller garantiersätt- ning. Därutöver ska bostadstillägget läggas till. För de flesta pen- sionärer och yngre funktionshindrade finns det således en statligt garanterad miniminivå efter att bostadskostnaden är betald. En mindre grupp kan dock till följd av reglerna om fiktiv inkomst- beräkning, trots att SBTP utgår, hamna på en så låg nivå att per- sonen i fråga blir beroende av försörjningsstöd. redovisade utvecklingen av det eko- nomiska utfallet efter skatt inom pensionssystemet och konstaterade då att bostadstillägget ger en kraftig utjämning av inkomsterna mellan olika grupper, såväl mellan hög- och låginkomsttagare som mellan dem med låga inkomster.25 uppbar knappt en femtedel, ca 298 500, av ålderspensionärerna . Ålderspensionärerna är den största gruppen med BTP, av samtliga med BTP. Av dessa är 82 pro- cent kvinnor. Antalet personer med sjuk- eller aktivitetsersättning som uppbar BTP var ca 130 900.26 av de ensamboende 25Försäkringskassan, Redovisar 2005:4, Det ekonomiska utfallet inom det allmänna pensions- systemet . 26Försäkringskassan, Statistik 2005:3, Bostadstillägg till pensionärer m.fl. 1995–2004. äldre med hemtjänst har BTP jämfört av de samman- boende äldre med hemtjänst.27 Av de omsorgstagare som är helt befri- ade från avgift har BPT. av dem som är befriade från avgift och saknar förmögenhet har BPT.28 2.3.4.1Ekonomiskt bistånd enligt socialtjänstlagen Enligt 4 kap. 1 § SoL har den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt rätt till bistånd av försörjning (försörjningsstöd). Den en- skilde ska genom biståndet tillförsäkras en skälig levnadsnivå. Sådant försörjningsstöd lämnas enligt 4 kap. 3 § första stycket SoL för skäliga kostnader dels för livsmedel, kläder och skor, lek och fritid, förbrukningsvaror, hälsa och hygien samt dagstidning, tele- fon och TV-avgift, dels för boende, hushållsel, arbetsresor, hem- försäkring samt medlemskap i fackförening och arbetslöshetskassa, varvid skäliga kostnader för först nämnda utgifter ska beräknas enligt en för hela riket gällande norm (riksnormen). Om det i enskilt fall finns särskilda skäl, ska respektive får socialnämnden beräkna dessa kostnader till en högre respektive lägre nivå. Riksnormen för beräkning av skäliga kostnader grundar sig på senaste pris- och konsumtionsundersökningar och delas upp på olika hushållstyper och åldersintervaller. Riks- för ett hushåll utgör summan av de personliga kostnaderna för samtliga medlemmar i hushållet och de gemensamma hushålls- kostnaderna. Enligt 2 kap. 1 § andra stycket socialtjänstförordningen (2001:937) är kostnaderna beräknade enligt följande. Personliga kostnader för ensamstående, , respek- tive för sambor, . Gemensamma hushållskostnader i enper- sonshushåll, , respektive vid två personer i hus- hållet, . En förutsättning för rätt till ekonomiskt bistånd är att den enskilde inte själv kan tillgodose sitt behov. Enligt allmänna råd om ekonomiskt bistånd (SOSFS 2003:5) bör social- nämnden, när den gör en bedömning av om den enskilde har rätt till ekonomiskt bistånd, beakta kontanter, bankkonton och andra 27Socialstyrelsen, Avgifter inom äldre- och handikappomsorg, Lägesbeskrivning 2005 s. 36 f. 28Socialstyrelsen, Avgifter inom äldre- och handikappomsorg, Lägesbeskrivning 2004 s. 20. tillgångar som denne förfogar över och som lätt kan realiseras. Ålderspensionärer bör dock, enligt de allmänna råden, kunna ha sparade medel upp till ett halvt basbelopp (detta motsvarar ) utan att det påverkar rätten till ekonomiskt bistånd. Behovet ska inte heller kunna tillgodoses på annat sätt och enligt allmänna råd bör socialnämnden tillsammans med den enskilde försöka klarlägga om t.ex. avgifter för sociala tjänster är korrekta i förhållande till den enskildes ekonomiska förhållanden och bör hänvisa den enskilde till att begära höjning av förbehålls- beloppet eller sänkt avgift när så är möjligt. I propositionen 2000/01:136, Äldreförsörjningsstöd, konstaterades i de allmänna utgångspunkterna att arbetet med ekonomiskt stöd till enskilda och familjer var en av de mest omfattande insatserna inom individ- och familjeomsorg, såväl till antal som till kostnader. En kategori som i ökad omfattning erhållit långvarigt försörjningsstöd enligt socialtjänstlagen , var vissa äldre personer som inte kvalificerat sig för en pension som ger en tillräcklig försörjning, då det krävdes bosättningstid i eller med ATP-poäng för rätt till oavkortad folkpension i det gamla pensionssystemet. Även i det reformerade ålderspensionssystemet fordras att den försäkrade varit bosatt i för rätt till oavkortad garantipension. Den stora gruppen inom denna kategori var utrikes födda personer som in- vandrat till . Ytterligare en grupp var personer med svensk bakgrund som till följd av bosättningsreglerna fick en otillräcklig pension eller ingen pension alls, då de återvände till i pensionsåldern efter att ha varit bosatta utomlands. Slutligen fanns det även ett mindre antal personer, som, trots att de uppfyllde bosättningskraven, ändå inte hade rätt till oreducerad folkpension, t.ex. personer som till följd av förtida uttag får en lägre folkpension. Gemensamt för dessa grupper var att de på grund av sin ålder som regel saknade eller hade små möjligheter att förbättra sin ekonomiska situation. Regeringen fann det viktigt att bryta utvecklingen där socialbidraget tenderat att bli en permanent försörjningskälla för vissa äldre personer och återställa socialtjäns- tens försörjningsstöd till att vara ett individuellt, behovsprövat bistånd som är föranlett av tillfälliga ekonomiska problem. Reger- ingen konstaterade även att kommunerna under då rådande för- hållanden fick ta ett ekonomiskt ansvar för en åldersgrupp som staten normalt sett borde ta ett ansvar för och att det var rimligt att staten skulle stå som garant för att dessa kan leva på en viss lägsta levnadsnivå. Försörjningen för dessa personer borde i stället tryggas genom socialförsäkringssystemet. Gällande pensionsregler ansågs dock böra ligga fast (a. prop. s. 13 ff.). Mot bakgrund härav före- slog regeringen att personer som är bosatta i ska, från och med den månad då de fyller , garanteras en viss lägsta levnads- nivå i form av ett äldreförsörjningsstöd. Detta av statsmedel finan- sierade, skattefria stöd regleras i en särskild lag, lagen (2001:853) om äldreförsörjningsstöd. Endast i de fall den stödberättigade inte har rätt till pension eller då pensionen är låg och försörjningen inte heller kan tillgodoses på annat sätt, kan äldreförsörjningsstöd utges. Äldreförsörjningsstöd är subsidiärt till andra förmåner inom pensions- och socialförsäk- ringssystemen såtillvida att det endast utges om den stödberätti- gade tar ut samtliga sådana förmåner som han eller hon har rätt till i form av inkomstgrundad ålderspension, garanti- pension, BTP eller SBTP. Liksom BTP betalas äldreförsörjnings- stöd ut efter ansökan hos . Genom äldreförsörjningsstödet ska den stödberättigade tillför- säkras en skälig levnadsnivå. Den skäliga levnadsnivån ska i likhet med vad som gäller vid beräkning av SBTP motsvara en tolftedel av 1,294 gånger prisbasbeloppet (detta motsvarar ) för den som är ogift respektive en tolftedel av 1,084 gånger prisbasbeloppet (detta motsvarar ) för den som är gift. Denna nivå har bedömts rimlig för att tillförsäkra den enskilde en grundläggande försörjning och så- ledes möjliggöra för äldre personer att kunna få sina behov till- godosedda både vad gäller de nödvändiga vardagsutgifter som ingår i den schabloniserade riksnormen och för skäliga kostnader för hushållsel, hemförsäkring, läkarvård och läkemedel upp till hög- kostnadsskyddet, viss tandvård samt skäliga kostnader för resor samt nyanskaffning av möbler och husgeråd (a. prop. s. 26). Den stödberättigade ska vidare tillförsäkras medel för att täcka en skälig bostadskostnad, dvs. som inte överstiger för den som är ogift och för den som är gift. För var och en av de boende i tvåbäddsrum i särskild boende- form ska en bostadskostnad som uppgår till högst per månad anses som en skälig bostadskostnad. Såsom gäller beträf- fande BTP lämnas äldreförsörjningsstöd inte för särskilt boende i flerbäddsrum eller för sådan bostadskostnad som fastställs med be- aktande av den stödberättigades inkomst. Äldreförsörjningsstödet motsvarar det belopp varmed den stöd- berättigades inkomster efter avdrag för skälig bostadskostnad under- stiger en skälig levnadsnivå, allt räknat . Storleken av det äldreförsörjningsstöd som lämnas beror på den stödberättigades inkomster och om den stödberättigade är gift är det makarnas sam- lade ekonomiska situation som avgör rätten till äldreförsörjnings- stöd. Beträffande beräkning av boendekostnader och inkomster tillämpas bestämmelserna i på motsvarande sätt för äldre- försörjningsstödet; vad gäller inkomsten med det tillägget att om SBTP eller bostadsbidrag utbetalats, ska också detta räknas som inkomst. I de fall den som är berättigad till äldreförsörjningsstöd har be- hov av ekonomiskt stöd utöver vad som tillgodoses inom äldreför- sörjningsstödet, är han eller hon hänvisad till att söka ekonomiskt bistånd hos . Införandet av äldreförsörjningsstödet medförde således inte någon förändring av yttersta ansvar för medborgarnas försörjning (a. prop. s. 27). uppbar ca 11 300 personer äldreförsörjnings- stöd.29 Sedan äldreförsörjningsstödet infördes har antalet äldre som uppbär ekonomiskt bistånd nästan halverats. uppbar sammanlagt ca 10 900 personer ekonomiskt bistånd under året.30 Motsvarande siffra var 15 100 och av dessa var det ca 4 800 personer som fick ekonomiskt bistånd under åtminstone en månad och fick äldreförsörjningsstöd. har från ett antal kommuner efterfrågat infor- mation om tänkbara orsaker till detta. Beträffande korttidsbero- ende av socialbidrag (1–3 månader) handlar det om extra kostnader i form av tandvård, läkarvård m.m. och kan även avse dubbelhyra och flyttkostnader i samband med flytt till exempelvis särskilt boende och i många fall avser det också begravningskostnader. När det gäller långtidsberoende har kommunerna som vanligaste orsak uppgett att hushållet består av, förutom äldreförsörjningsstöds- tagaren, vuxna personer som saknar försörjning eller av minderåriga barn. Några kommuner uppger också att socialbidrag 29Försäkringskassans statistik beträffande pension, . 30Socialstyrelsen, Ekonomiskt bistånd årsstatistik (Socialtjänststatistiken 2005:7). har betalats ut i avvaktan på handläggning av ansökan om pensionsförmån.31 det år han eller hon fyller kan den som är funktionshindrad, oavsett sina ekonomiska förhållanden i övrigt, under vissa förutsättningar ha rätt till handikappersättning enligt lagen (1998:703) om handikappersättning och vårdbidrag. Det gäller den som för avsevärd tid har fått sin funktionsförmåga nedsatt i sådan omfattning att han eller hon i sin dagliga livsföring behöver mera tidskrävande hjälp av annan, för att kunna förvärvs- arbeta behöver fortlöpande hjälp av annan, eller i annat fall har betydande merutgifter. Med avsevärd tid menas att stödbehovet måste föreligga under . Vidare måste funktionshindret ha uppkommit före 65-årsdagen. Handikappersättning utges alltid till den som är blind, döv eller gravt hörselskadad om blindheten, dövheten eller hörselskadan inträtt . Alltefter hjälpbehovets omfattning eller merutgifternas storlek utgör handikappersättning för år räknat 69, av prisbasbeloppet, vilket motsvarar 27 393, 21 041 eller . Med hjälp i den dagliga livsföringen bör enligt Riksförsäkrings- verkets allmänna råd avses behov av personlig omvårdnad samt behov att få hjälp med matlagning, bäddning, städning och annat hushållsarbete (RAR 2002:9). Om funktionsförmågan är nedsatt i sådan omfattning att den funktionshindrade behöver hjälp i sin dagliga livsföring minst , anses hjälpen vara mera tidskrävande och kan grunda rätt till handikappersättning. Om det finns ett uttalat behov av tillsyn och ständig uppsikt ska detta beaktas oberoende av tvåtimmarsregeln efter prövning i varje en- skilt fall (prop. 1977/78:100, bilaga 8, s. 53). Betydande merutgifter till följd av funktionshinder kan ensamma grunda rätt till handikappersättning. Enligt allmänna råd bör merutgifterna uppgå till av prisbasbeloppet för att anses vara betydande. Gränsvärdet för rätt till handikappersättning på av prisbasbeloppet bör be- stämmas till av detta belopp. På samma sätt bör gräns- värdet för handikappersättning på av prisbasbeloppet 31 , Äldreförsörjningsstöd, rapport dnr 97164-2005. bestämmas till av detta belopp (RAR 2002:9). Det finns varken i författning eller i förarbetena någon precisering av vad som avses med merkostnader. I förarbetena anges bl.a. att det vid bedömningen bör tas hänsyn både till funktionshindrets be- skaffenhet och till den försäkrades personliga förhållanden. De utgifter som till följd av den försäkrades speciella behov anses som rimliga och motiverade ska beaktas (a. prop. s. 54). Vid bedöm- ningen av rätt till handikappersättning förordar Riksförsäkrings- verket att hänsyn tas till de merutgifter den funktionshindrade har i den mån inte andra samhällsåtgärder kompenserar dessa (Riksför- säkringsverkets vägledning 2003:2 med hänvisning till prop. 1974:129 s. 70). I ett genomfört projekt kring vilka mer- utgifter som täcks av handikappersättningen initierat av Försäk- ringskassan konstaterades att den kartläggning och analys som gjorts visade att begreppet merutgifter i handikappersättningen är otyd- ligt.32 Beträffande merkostnader för mat anges i de allmänna råden angående handikappersättning endast att kostnader för särskild kost med anledning av ett funktionshinder bör godtas som mer- utgifter om sådan kost ordinerats av läkare, dietist eller motsvaran- de sakkunnig (RAR 2002:9). Handikappersättning kan begränsas till . Behovet av handikappersättning ska omprövas i samband med beslut om sjuk- ersättning eller aktivitetsersättning och när den som uppbär handi- kappersättning beviljas ålderspension eller garantipension. Om- prövning ska också ske när förhållanden som påverkar behovet av handikappersättning har ändrats. 32 , Analyserar 2005:9, Merutgifter i handikappersättningen. 3.1Matavgifterna inom kommunernas äldre- och handikappomsorg Det lagstadgade minimibeloppet, som utgör grunden i förbehålls- beloppet, har huvudsakligen beräknats med ledning av uppgifter från hushållsbudget avseende hushållskostnader för ensamboende och sammanboende personer . Det avser således schabloniserade s.k. normalkostnader och inte enskil- da äldres faktiska levnadskostnader. Beloppet omfattar bl.a. livsmedel för alla måltider. Som närmare redogjorts för i avsnitt 2.2.5.3 får kommunen minska minimi- beloppet i skälig omfattning om någon kostnadspost ingår i kom- munens avgift för t.ex. särskilt boende. I förarbetena angavs som exempel att om kost ingår i avgiften för en ensamstående, äger kommunen rätt att , beräknat utifrån hushålls- budget, minska den enskildes minimibelopp med (prop. 2000/01:149 s. 41). Detta motsvarar de sammanlagda schablon- beloppen för livsmedel för man respektive kvinna delat med två samt med tillägg om för ensamhushåll. I propositionen framhålls att normalkonsumtionen för yngre personer dock är högre och därmed även kostnaderna. Kommuner- na ska därför förbehålla yngre personer med funktionshinder ett högre belopp för livsmedelskostnader och vägledande för beräk- ning av denna merkostnad bör även i detta fall vara Konsument- verkets livsmedelskostnader för olika åldersgrupper (a. prop. s. 41). Två tredjedelar av kommunerna hade lagt fast ett högre minimibelopp för yngre personer med funktionshinder.1 1 , , Redovisning och jämförelser med tidigare studier s. 11. Beträffande livsmedel fanns det tidigare inte någon ytterligare åldersuppdelning i beräkningarna för personer . har beräknat skäliga kostnader för mat för två äldre åldersgrupper; 61–samt . Jämfört med har kostnaderna ökat i samtliga åldersgrupper. Även kostnadsskillnaderna mellan olika åldersgrupper har blivit större. Förändringar av kostnadsskillnaderna mellan könen har skett i båda riktningar. Förändringarna förklaras av att har gjort en översyn av beräkningarna, som grundas på nya nordiska näringsrekommendationer , nya matsedlar samt pris- mätningar genomförda under år 2005.2 I beräk- ningar för har kostnaderna för livsmedel för äldre angivits enligt följande (siffror inom parentes): (– : ) (– : ) Kostnaderna för dagens olika måltider fördelar sig på frukost , lunch , mellanmål och middag 40 %.3 har inte ansett sig kunna ange hur merkostnaden för färdiglagad mat i fortsättningen ska beräknas, utan har överläm- nat frågan till rättstillämpningen.4 Kommuner och Lands- ting har konstaterat att flertalet av dem som bor i särskilt boende eller har hemtjänst i ordinärt boende är samt att det blir mer gynnsamt för brukarna att beräkna den standardiserade livsmedelskostnaden utifrån schablonbeloppen för denna ålders- grupp än att utgå från samtliga fyra belopp avseende personer och äldre.5 Ovanstående föranleder inte några förslag från utredningens sida. 2Socialstyrelsen, Meddelandeblad . 3Konsumentverket, på pengarna 2006 och Skäliga levnadskostnader (2004:10). 4Socialstyrelsen, Meddelandeblad . 5Sveriges Kommuner och Landsting, Cirkulär 2005:115. 3.1.2Avgifterna för färdiglagad mat6 Beräknade på samma sätt som i propositionen 2000/01:149 uppgick de schabloniserade livsmedelskostnaderna för en äldre ensam- stående person till . i minimi- beloppet är emellertid inte beräknad att täcka kostnaden för mål- tider som den enskilde köper via i ordinärt eller särskilt boende eller liknande (a. prop. s. 59). var mediankost- naden för färdiglagad mat i ordinärt boende per måltid för huvudmålet, vilket blir ca enbart för huvud- målet för den som får detta färdiglagat . I särskilt boende tas som regel i stället ut en månadskostnad för samtliga mål och var medianavgiften för kost i särskilt boende . Det är dock ganska stor spridning mellan kommunernas uttag av matavgifter. För huvudmåltid i ordinärt boende hade av kommunerna en avgift lägre än och hade en avgift högre än . Figur 3.1 Andel kommuner efter avgift för huvudmålet, hemlevererad mat, (kostnad per dag) i ordinärt boende, i intervaller; , , (%) Källa: , , Redovisning och jämförelser med tidigare studier. Framförallt i särskilt boende är det stora beloppsmässiga skillnader mellan vad en enskild får erlägga i matavgift beroende på vilken 6 Uppgifterna i detta avsnitt är hämtade från , , Redovisning och jämförelser med tidigare studier s. 8 och s. 18 ff. kommun han eller hon är bosatt i. I särskilt boende hade av kommunerna en månadsavgift högre än och högsta redovisade avgift var . Lägsta redovisade avgift var . Figur 3.2 Andel kommuner efter avgift för mat i särskilt boende (kostnad ), i intervaller; , , (%) Källa: , , Redovisning och jämförelser med tidigare studier. –2005 har det skett en successiv höjning av de genomsnittliga matavgifterna. Mellan sänktes livsmedelsposten enligt hushållsbudget något. sänkte av kommunerna mat- avgiften i ordinärt boende och av kommunerna behöll avgiften oförändrad. av kommunerna höjde avgiften eller mer. I särskilt boende var det av kommunerna som antingen sänkte matavgiften, behöll avgiften oförändrad eller höjde avgiften med högst . av kommunerna höjde avgiften eller mer. 3.2Det aktuella problemet med matavgifter 3.2.1Låginkomsttagare kan inte tillgodogöra sig det förhöjda förbehållsbeloppet Maxtaxereformen har gett ett ökat skydd för omsorgstagare som har fördyrade matkostnader därför att de t.ex. får sitt huvudmål hemlevererat via eller får sin mat via vårdgivaren i sär- skilt boende. Som redovisats i avsnitt 2.2.5.3, ska kommunen vid beräkning av avgiften för hemtjänst m.m. beakta den enskildes eventuella merkostnader för bl.a. färdiglagad mat. Om omsorgs- tagaren har sådana merkostnader ska kommunen därför i regel höja förbehållsbeloppet med skillnaden mellan den avgift kommunen tar ut för maten och schabloniserade kostnadspost för livsmedel. På så sätt kompenseras den enskilde för den mer- kostnad som måltidsavgifterna innebär. Reglerna har emellertid inte i alla fall inneburit att de enskildas totala avgifter sänkts. Som ovan redovisats blev genom lagändringar olika boendeformer inom äldreomsorgen i princip jämställ- da i avgiftshänseende. Kommunerna fortsatte dock i stor utsträck- ning att i boendeformer med heldygnsomsorg, liksom man tidigare gjort, slå samman avgifterna för omvårdnad, mat och bostad till en helinackorderingsavgift. Uppgifter från SCB:s studier om hus- hållens ekonomi (HEK) tyder på att hade nästan hälften av alla bosatta i särskilt boende heldygnsomsorg och av dessa betalade en sådan helinackorderingsavgift och betalade en avgift inkluderande vård, omsorg och kost men beta- lade boendet separat.7 Maxtaxereformen innebar inte något hinder för att fortsätta härmed. Om kommunen väljer ett taxe- system där t.ex. kostnaden för mat ingår i hemtjänstavgiften eller i en helinackorderingsavgift i särskilt boende måste denna kostnad dock rymmas inom högkostnadsskyddet (prop. 2000/01:149 s. 44 f.). Denna begränsning av möjligheten att ta ut avgifter har sannolikt utgjort ett kraftigt incitament för kommunerna att dela upp avgiften i hemtjänstavgift, avgift för kost samt boendeavgift eller hyra. Samtliga kommuner som tidigare tillämpade någon variant av helinackorderingsavgift har lagt avgiften för maten och bo- endet utanför hemtjänstavgiften.8 Detta är en av de ändringar som 7Socialstyrelsen, Uppdrag att följa upp och utvärdera socialtjänstlagens nya bestämmelser om avgifter för äldre- och handikappomsorg s. 8. 8Socialstyrelsen, Uppdrag att följa upp och utvärdera socialtjänstlagens nya bestämmelser om avgifter för äldre- och handikappomsorg s. 8. kommunerna efter lagändringarna har vidtagit i sina taxesystem, vilka har lett till att vissa omsorgstagare har fått högre samman- tagna kostnader för mat och hemtjänst . Att vissa om- sorgstagare skulle få höjda avgifter var i och för sig inte heller något som stod i strid med tanken bakom maxtaxereformen. Ett syfte med avgiftsreformen var dock att omsorgstagare med låga inkomster skulle få ett bättre skydd mot för höga avgifter, men den nämnda förändringen har lett till problem för en del av dessa. I vissa fall får enskilda inte tillräckliga medel över för att det ska räcka till såväl färdiglagad mat som andra levnadskostnader. Detta gäller de fall då den enskilde har så låg inkomst att han eller hon inte har möjlighet att tillgodogöra sig ett förhöjt förbehållsbelopp. Då hjälper det inte att förbehållsbeloppet höjs utöver det belopp för livsmedel som är inkluderat i minimibeloppet och att avgiften för hemtjänst och dagverksamhet sätts ned till . Vid ett negativt avgiftsutrymme saknar det ju betydelse att förbehålls- beloppet höjs, eftersom en sådan höjning endast innebär att det negativa avgiftsutrymmet ökar. Problemet uppkommer eftersom kommunernas avgifter för färdiglagad mat vanligen är betydligt högre än de livsmedelskostnader som beräknar och som minimibeloppets nivå utgår från. 3.2.2Omsorgstagare i särskilt respektive ordinärt boende9