sou · GUB319 · 2007-01-01 00:00:00 — Språkförskolor, kallade te kohanga reo16, infördes där även kulturell maorisk identitet ingick som en del av verksamheten. fanns det 700 te kohanga reo–för- skolor och 10 000 barn deltog i verksamheten. Ett stort antal sko- lor har även startats för de maoriska barnen. gick drygt 29 000 barn (5–) i skola med maorisk tvåspråkighets- eller språkbadsprogram. Ungefär hälften av te kohanga reo-förskolorna finns i anslutning till annan maorisk verksamhet och största delen av arbetet sker på frivillig basis. Flertalet av de frivilliga är äldre maorier, eftersom ett krav är att volontärerna skall vara maorita- lande och kunna fungera som kulturella föredömen för barnen. 16 te kohanga reo har översatts till language nest, språknäste eller språkbo. Samiskan och samers språkliga behov Maoriska är officiellt språk i och sam- hällstjänster kan fås på maori. Punana Leo-modellen, , U.S.A. kunde av den ursprungliga hawaiianska befolkningen tala sitt traditionella språk och de flesta av talarna var . Väldigt få barn talade hawaiianska eller hade ens möjlighet att lära sig det. Hawaiianska hade inte undervi- sats i skolorna . Endast på en av öarna, Niihau, talades språket ute i samhället. Endast på några av öns förskolor, som drevs från privata hem, talade man hawaiianska. startades två förskolor i större städer, i och , och startades en förskola och årskurs 1 med språkbad. Tanken var att främja det hawaiianska språket och skapa en undervisningsmodell i syfte att uppnå tvåspråkighet. Undervisningen sker helt på hawaiianska i en helt hawaiiansk miljö. Föräldrarna skall själva delta i språkunder- visning för att kunna förstärka barnens språkutveckling och även delta i frivilligt arbete. finns det även språkbadsprogram i hela delstaten från förskola till årskurs 12. Från dessa olika modeller dras slutsatsen att följande gemensamma faktorer haft betydelse för revitaliseringsmodellernas positiva re- sultat: 1.Kopplingen mellan gruppens språk och kultur har fram- hävts. Urfolkens språk och kultur hänger intimt ihop med varandra och utgör olika delar av gruppernas kollektiva identitet. Att bara undervisa i urfolksspråket ger inte samma effekt, som om både gruppens kultur och identite- ten bejakas i undervisningen. Arbetet har präglats av att ge språket ett kulturellt sammanhang. Genom att förmedla den kulturella traditionen och urfolksidentitet till delta- garna har språket följt med på köpet. Genom att dess- utom använda skiftspråket i undervisningen har ett tidigare muntligt språk kunnat omvandlas till ett språk som kan an- vändas i undervisningssyfte. Samtliga program har gett barn Samiskan och samers språkliga behov möjlighet att vistas i en urfolksspråklig miljö där olika språkbadsmodeller använts. 2.Det lokala urfolkssamhällets stöd och deltagande. Hem- met och det lokala urfolkssamhället har avgörande bety- delse för språköverföringen. Det går inte att använda revi- taliseringsprogram som utformats utan att beakta lokal- samhällets och gruppens egna förutsättningar. I samtliga dessa program har det lokala urfolkssamhället aktiva stöd och deltagande spelat en avgörande roll för det lyckade re- sultatet. För att urfolkskulturen skall kunna överföras till barn behöver således kulturbärarna, vilket i allmänhet är de äldre stam- eller gruppmedlemmarna, delta aktivt i arbetet. 3.Urfolkens möjlighet att själva utforma och styra verksamheten. Samtliga revitaliseringsprogram har utfor- mats tillsammans med eller av urfolken själva. Urfolken har haft lokal kontroll över eller haft möjligheter att påverka undervisningssystemet. Därigenom har man kunnat finna okonventionella metoder som passat gruppens förutsätt- ningar och flexibla lösningar som gjort det lättare att lösa de problem som uppstått. 4.Tydliga tvåspråkiga mål. I revitaliseringsprogrammen har mål satts upp för att uppnå tvåspråkighet och läs- och skrivkunnighet i både urfolks- och majoritetsspråket. Vid utformandet av programmen har man tagit hänsyn till bl.a. tvåspråkighetsforskning. Dessa program har haft mycket tydliga tvåspråkighetsmål baserade på forskning rörande tillägnelse av språk, jämfört med andra urfolksprogram. Samtliga program har även riktat in sig på att fånga in de allra yngsta medlemmarna. Språkinsatser har satts in redan i förskolan och undervisning för att stödja utvecklingen av urfolksspråket har givits åtminstone till årskurs fem. I den maoriska gruppen har man kunnat konstatera att eleverna förlorar tillägnade språkkunskaper i urfolksspråket, om språkstödet inte ges även i skolan. 5.Undervisningsmaterial har tagits fram på urfolksspråket. Eftersom det inte funnits undervisningsmaterial på dessa språk har mycket tid ägnats åt att utveckla sådant material som kan användas av grupperna. Utan sådant material skulle formell undervisning inte varit möjligt. Samiskan och samers språkliga behov En mycket viktig del av revitaliseringsprogrammen har varit att ge föräldrarna verktyg för att kunna stödja barnens språkutveckling. Språ- ket som undervisas i förskolan och skolan måste förstärkas i hemmet, för att aktiv tvåspråkighet skall kunna uppnås. Föräldrarnas roll och deltagande har därför varit mycket aktivt genom språkkurser, deltagande i skolarbetet, ut- vecklande av arbetsmaterial och att bistå som hjälplärare. Dessa program har varit framgångsrika därför att föräld- rarna inte givit upp. Samtliga revitaliseringsprogram har uppnått positiva resultat. An- delen förstaspråkstalare har ökat och dessa hotade urfolksspråks möjligheter att överleva har stärkts. Programmen har på ett positivt sätt även påverkat elevernas skolresultat. Tvåspråkighet har kunnat uppnås och barnen har klarat sig bra i skolan. Andelen elever som hoppar av highschool har minskat bland Cree, Hualapai och hawa- iianska elever sedan programmen infördes. Barnens urfolksidentitet har stärkts och stoltheten över det egna kulturella arvet har höjts. I samtliga grupper tros bristande kulturell identitet och utanförskap föranleda sociala problem, vilket man kunnat motverka genom re- vitaliseringsprogrammen. Majoritetssamhället har kunnat bistå ur- folken med tryggad finansiering, bistånd av språkforskare och språklig sakkunskap samt pedagogisk lärarutbildning. 8.6Positiva erfarenheter från revitalisering av samiskan Många projekt för att revitalisera det samiska språket har genom- förts av eldsjälar på det lokala och regionala planet i de nordiska länderna. Utan dessa viktiga insatser skulle sannolikt språkbytes- processen gått ännu längre på många orter. Det största hindret mot att vidta större revitaliseringsprojekt är i allmänhet bristen på finansiering och bristen på fasta strukturer för att bedriva ett långsiktigt revitaliseringsarbete. Det räcker således inte att vidta några mindre projekt på det lokala planet för att en verklig vändning av språkbytesprocessen skall kunna åstadkommas. Det krävs långsiktigt, samordnat och medvetet arbete på flera plan för att det skall lyckas. I andra länder talar man om mycket långa tidsperspektiv för att kunna revitalisera urfolksspråk. Samiskan och samers språkliga behov delegation som presenterade sitt förslag till handlingspro- gram för revialisering av urfolkspråk och urfolkskulturer i talar om ett 100-års perspektiv.17 Jag väljer att beskriva två större insatser rörande samiska språket närmare för att åskådliggöra de tankegångar och förslag som läm- nas senare i detta slutbetänkande och för att visa vilka möjligheter som finns. För samerna själva är dessa tankegångar inga nyheter, däremot känner majoritetssamhället sällan till vilka möjligheter som finns. Samisk språk- och kultursita, norra På finsk sida har man –2004 genomfört ett större revitaliseringsprojekt rörande det samiska språket och kulturen. Projektet och kultursita18 i Enontekiö, Enare, Sodankylä och Utsjoki kommuner har drivits av finska och med finansiellt stöd av , i Lapp- lands län och de berörda kommunerna.19 Över 300 personer har deltagit i projektet. Det långsiktiga målet för projektet har varit att trygga samernas möjligheter att även kunna leva ett liv som ett folk utan att behöva assimileras i majoriteten, och från sina egna utgångspunkter kunna bevara sitt språk, sin kultur och sina egna traditioner. Projektet har strävat efter att ge samer, som förlorat eller riskerar att förlora det samiska språket och den kulturella kopplingen till gruppen, möjligheter att återta språket och kulturen samt att stärka samiska familjers nätverk. Verksamheten har bedrivits på samiska (den varietet som talas på orten) på fem platser med hjälp av projektledare och frivilliga äldre samer. De frivilliga har även deltagit i skolans verksamhet för att förmedla samiska kunskaper till barnen. har haft barnfamiljer och äldre som sär- skilda målgrupper för verksamheten och aktiv uppsökande verk- samhet har bedrivits för att få med de som kan tänkas vara intresse- rade. Den viktigaste målgruppen har varit barnfamiljerna, eftersom föräldrarnas språkliga val är av avgörande betydelse språkets beva- 17Task Force on Aboriginal Languages and Cultures: Towards A New Beginning – A Foundational Report For A Strategy To revitalize First Nation, Inuit and Métis Languages And Cultures, . 18Ordet sita betyder grupp av samefamiljer som följs åt vid flyttningar. (), Sijda/sijte betyder också sameby. 19Finska / Sámediggi: Saamelaisten kieli ja kulttuurisiida-hankeen loppuraportti, . Samiskan och samers språkliga behov Verksamheten har syftat till att stärka det samiska språket i hemmet och stödja föräldrarna i överföringen av språket och kultu- ren. Många barn och yngre samer har svårt att utveckla en samisk identitet om de inte får stöd i detta. För att klara samhällets krav och förväntningar bättre, väljer många ungdomar majoritetssprå- ket. Kultursitorna har även samarbetat med förskolor och skolor för att stödja de samiska barnens och ungdomarnas språk- och identitetsutveckling. Den andra målgruppen, äldre samer, har setts som en viktig re- surs som kulturbärare och förmedlare av det samiska språket till yngre samer. Genom att det traditionella livet i storfamiljer med nära släktband har förändrats, känner många äldre samer stor en- samhet. Kultursitan har fungerat som ett sätt att involvera de äldre i samisk verksamhet och även som ett socialt nätverk till stöd för de äldre. Kultursitans personal har kunnat bistå de äldre med olika praktiska saker. Genom verksamheten har man även verkat för att förbättra de äldres välbefinnande genom social samisk gemenskap och deltagandet har inneburit skapandet av nya sociala relationer och mindre ensamhet. Språk- och kulturkompetens har förmedlats av äldre samer till yngre samer. Resultaten av kultursita-projektet visar att man ge- nom detta 3-åriga program lyckats öka användningen av samiska både i och utanför hemmet. Verksamheten har utgjort en helt sa- miskspråkig miljö där deltagarna kunnat öva sitt språk. Kopplingen till den samiska kulturen har förstärkts genom att enskilda fått del av traditionell kunskap och genom samvaron med olika åldrar. Deltagarna uppger sig värdesätta det samiska språket och kulturen mer och för många har den samiska identiteten stärkts. Detta har även stärkt deltagarnas motivation att förbättra samiskan och att använda språket mer. Deltagarna har även blivit mer medvetna om tvåspråkighetens betydelse och fått konkreta verktyg för att kunna uppnå detta. Barn och ungdomar känner sig numera mer delaktiga i det samiska lokalsamhället och vågar visa att de är samer. Samiskan och samers språkliga behov Sydsamisk språkrevitalisering vid Svahken sijte I det sydsamiska området på norsk sida pågår ett språkmotiver- ingsprojekt vid Elgå oppvekstsenter i Engerdal, Hedmarks fylke.20 I denna förskola och skola går bl.a. sydsamiska barn från same- byn/reindriftssamfunnet Svahken sijte. Norska stödjer det 5-åriga projektet, som påbörjades . Målet har varit att stödja förskolebarns språkutveckling i syd- samiska och därigenom utöka antalet förstaspråkstalare. Förhopp- ningen är att barnen genom detta skall tillägna sig sydsamiska innan de börjar skolan. Initiativet har kommit från lokalt engagemang och från människor som själva har barn i förskoleåldern. Projektet har utgått från de lokala förutsättningarna. Till stöd för projektet har man haft samiska institutioner såsom samiska högskolan och språkvetare och lingvister. Föräldrarna vill att barnen skall bli aktiva talare av sydsamiska. Lokalsamhället har ställt sig positiv till detta och förskolan och skolan stödjer denna strävan. Nya metoder har fått utarbetas i skolan för att kunna ge barnen aktiv tvåspråkighet. I Svahken sijte talar en del av far- och morföräldrargenerationen sydsamiska. De har lärt sig sydsamiska som barn, men de kan i all- mänhet inte skriva på samiska. Föräldragenerationen har en del kunskaper i sydsamiska eftersom de lärt sig en del i hemmet och även haft det som ämne i skolan. De är i allmänhet inte aktiva talare av sydsamiska. En del har själva gått i sameskolan i . Flera av föräldrarna har i vuxen ålder gått på kurs för att lära sig mer sydsa- miska. I förskolan har man strävat efter att ge de sydsamiska barnen mycket tid och möjligheter att nyttja samiskan (en språkbadsmo- dell). Detta har ofta handlat om arbete i mindre grupper. Särskilda samiska språkrum har skapats där språket använts konsekvent. Det har t.ex. varit ett särskilt rum på förskolan, kallad , där barnen alltid talar sydsamiska. På samma sätt har barnen vid utomhusvis- telse alltid talat sydsamiska i torvkåtan. På detta vis har vissa rum och situationer på ett naturligt sätt förknippats med språket. Sam- tidigt har vissa i personalen konsekvent talat sydsamiska med bar- nen. 20 Projektet har beskrivits av i ett föredrag Eit sørsamisk språkvitaliserings- projekt vid Samisk høgskoles/allaskuvllas konferens overføring av samiske språk, Kautokeino, 12–. Samiskan och samers språkliga behov Barnen som deltagit i projektet är på god väg att bli aktiva talare av sydsamiska. De barn som börjat skolan har haft bättre förutsätt- ningar för undervisningen i och på sydsamiska. Antalet skolbarn i området som läser sydsamiska i skolan har ökat och detta har tol- kats som ett intresse för återtagande av sydsamiskan. Det finns, enligt min bedömning, mycket goda förutsättningar för att kunna genomföra liknande insatser och uppnå goda revitalise- ringsresultat även i . De samiska språkcentra som föreslås i avsnitt 12 skulle kunna utgöra navet i det långsiktiga revitalisering- sarbetet som samerna själva efterfrågar. Med en sådan modell skulle flera av de faktorer som visats sig vara framgångsrika kunna använ- das även i , bl.a. –en stark koppling mellan det samiska språket och kulturen, –det samiska lokalsamhället skulle ges möjlighet att delta i ut- formningen och ledningen av revitaliseringsarbetet, –de lokala samiska behoven skulle styra innehållet i revitalisering- sarbetet, –det lokala stödet, deltagandet och engagemanget skulle utgöra kärnan i verksamheten, –samiska familjer och föräldrar skulle kunna få stöd i arbetet att fostra aktivt tvåspråkiga barn med en stark samisk identitet, och –äldre samers kultur- och språkkompetens skulle kunna använ- das för att stödja och bistå de yngre samernas återtagande av samiskan. Mot bakgrund av det som anförts i detta avsnitt drar jag slutsatsen att beslutsamma aktiva åtgärder krävs för att bryta och vända den pågående språkbytesprocessen. En aktiv revitalisering av syd- och lulesamiskan är fortfarande möjlig, om åtgärder vidtas omgående på samhälls-, grupp- och individnivå. Även nordsamiskan är hotad och Samiskan och samers språkliga behov åtgärder behövs för att stärka dess fortlevnad. En stark språklig medvetenhet och vilja att stärka och återta samiskan finns hos sa- merna. Förutsättningarna för en lyckad revitalisering finns således. Ett passivt svenskt förhållningssätt i nuvarande situation skulle stå i strid med åtagandena enligt minoritetskonventioner. Jag föreslår därför en rad åtgärder i syfte att uppnå de nödvän- diga effekter som beskrivit ovan i avsnitt 8.4. Åtgärder på samhälls- , grupp- och individnivå behöver sättas in parallellt så att de kan förstärka varandra och en större effekt kan uppnås. För att åstadkomma en ytterligare statushöjande effekt på sa- miskan, föreslås i avsnitt 10 en geografisk utvidgning av förvalt- ningsområdet till det sydsamiska området. Det skulle på ett ome- delbart sätt stärka samtliga samiska varieteter i området och det skulle särskilt revitalisera sydsamiskan. I anslutning till detta för- slag rörande förvaltningsområdet lämnas, förutom de förslag som lämnats i delbetänkandet, ytterligare förslag för att förbättra den nuvarande implementeringen av minoritetsspråkslagstiftningen. För att uppnå en förbättring i genomförandet bör ges en lagstadgad uppgift att verka som ansvarsmyndighet när det gäller det samiska förvaltningsområdet. Förslag till åtgärder med revitaliserande effekt lämnas i –avsnitt 12 rörande det samiska språkarbetet, samisk språkvård och förbättrade möjligheter att följa upp genomförandet av mi- noritetsspråkslagstiftningen. Det språkbevarande arbete som bedriver och dragit upp riktlinjerna för i handlings- planen för språkarbetet behöver konkretiseras och förverkligas på det lokala och regionala planet, –avsnitt 13 rörande undervisning i och på samiska och även rö- rande de övriga nationella minoriteterna eftersom samtliga na- minoritetsbarns rättigheter reglerats i samma regelverk, och –avsnitt 13 rörande vuxna samers möjligheter att återta och för- bättra sina kunskaper i samiska, och i –avsnitt 14 rörande olika typer av insatser för barn och ungdo- mar som syftar till att stärka barns kulturella urfolks- eller mi- noritetsidentitet och stödja deras språkutveckling i minoritets- språket. Samiskan och samers språkliga behov Förslag till åtgärder i syfte att synliggöra det samiska i samhället lämnas i avsnitt 15. I allt det arbete som görs för att stödja det samiska språket bör ytterligare förstärka det gränsöverskridande samarbete med respektive . Regeringen bör därför omgående inleda ett nära samarbete med de norska och finska regeringarna för att i nära samarbete med Sametingen hitta lösningar som gynnar och förstärker revitaliseringen av samiskan. 9Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket Enligt tilläggsdirektiven skall utredarens analys omfatta en bedöm- ning av kommunala och statliga förvaltningsmyndigheters samt domstolars möjligheter och beredskap att, , hantera en utvidgad lagstiftning om rätt att använda samiska vid enskildas kontakter med myndigheten eller domstolen. Analysen skall även omfatta kommunernas möjligheter och beredskap att erbjuda förskoleverksamhet och äldreomsorg helt eller delvis på samiska. Det geografiska området benämns enligt direktiven som det sydsamiska området och utgörs av och samt delar av och . För de sistnämnda har utredningen identifierat , , och kommuner. Gränserna för de olika samiska språk- varieteterna följer dock inte kommungränser och den samisk- språkiga förekomsten är på flera platser blandad mellan de olika språkvarieteterna. och kommuner representerar här områden för språkövergångar till de nordliga varieteterna. Det bör påpekas att det samlade området för denna utredning inte kan betraktas som en slutgiltig avgränsning av eventuella förvaltnings- områden för samiska. Områden utanför denna gränsdragning åter- står att utredas. Utredningen har begärt yttranden från de allra flesta förvalt- ningsmyndigheter och domstolar samt besökt ett urval av kommu- ner och en länsstyrelse för uppföljande samtal. Utredningen har begärt att få in skriftliga yttranden från samtliga 27 kommuner inom ovan angivet område. I begäran om yttrande har en allmän beskrivning av nuvarande lagstiftning lämnats och Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket kommunerna har hänvisats till utredningens hemsida för ytterligare bakgrund och fakta. Utredningen har begärt att få svar på följande frågor: Är det möjligt att få förskola och/eller äldreomsorg helt eller delvis på samiska i kommunen eller planeras sådan verk- samhet? Om sådan verksamhet finns, beskriv den. Finns det personal inom förskolan, äldreomsorgen och den kommunala förvaltningen som talar samiska? Har kom- munen tidigare gjort någon kartläggning av om det finns sådan personal? Har kommunen mött intresse eller önskemål om service på samiska från samiska kommuninvånare? I så fall på vilket sätt? Har kommunen upprättat någon handlingsplan eller vidtagit några andra åtgärder med anledning av den nationella minori- tetspolitiken? Om kommunen skulle bli skyldig att tillhandahålla sådan ser- vice på samiska som ges i nuvarande förvaltningsområde, bedömer ni att det skulle innebära ytterligare kostnader för kommunen? Om svaret är ja, uppskatta hur stora kostnads- ökningar det skulle kunna bli frågan om? Kommunerna har även haft möjlighet att lämna andra synpunkter som de tyckt varit betydelsefulla. Av röstlängden till framgår att det finns samisk befolkning i samtliga de kommuner som uppmanats att yttra sig. Yttranden har inkommit från 21 kommuner. En del kommuner har valt att inte svara på utredningens frågor och inte lämnat något ytt- rande alls.1 kommun avstår från att yttra sig då det enligt kommunens mening inte finns något uttalat behov av samisk ser- vice inom förskoleverksamhet och äldreomsorg. När det gäller dessa kommuner har utredningen ingen möjlighet att bedöma kommunernas faktiska beredskap inför en möjlig utvidgning, vilket är olyckligt. Utredningen har dock genom besök inhämtat syn- punkter från och kommuner. kommun har som enda kommun direkt avvisat tanken på att ingå i ett utvidgat förvaltningsområde för samiska. Kommunen anför att man ytterst sällan mött önskemål eller intresse för service 1 , , , , och har inte svarat. Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket på samiska samt att man inte kan sägas tillhöra det sydsamiska området. Några allmänna reflektioner som kan göras med anledning av kommunernas yttranden. Det framgår att vissa kommuner, i likhet med förhållanden i beträffande finska språket, har begränsade kunskaper om den svenska minoritetspolitiken och dess syfte. Med några få undantag ser man inte riktigt kommunens roll inom politikområdet. Kunskaperna om den nationella minori- tetspolitiken och internationella åtaganden måste generellt förbättras, vilket även påpekats i delbetänkandet. Någon synlig sammanblandning mellan minoritetspolitikens syften och de integrationspolitiska målen framgår dock inte. Inga intresseavvägningar redovisas mellan den samiska befolkningens behov av samhälleligt stöd och andra minoriteters behov av stöd. Genomgående hänvisar kommunerna till att efterfrågan saknas på samiskpråkig service för myndighetskontakter och för rena ser- vicefunktioner, t.ex. inom äldreomsorg. En kommun menar att det är svårt att se behovet av sydsamiska som språk vid kommunens myndighetsutövning. En annan kommun beskriver situationen så här: De som kan samiska använder svenska som modersmål. Av yttrandena framgår att ingen kommun har gjort en kartlägg- ning av den samiska befolkningens behov i förhållande till de mino- ritetspolitiska målen. Det finns heller inga handlingsplaner eller liknande dokument för den samiska befolkningen eller minoritets- politiken i allmänhet. Det innebär, enligt min mening, att det är svårt för kommunerna att uttala att det inte finns några reella behov bland den samiska befolkningen, eftersom någon kartlägg- ning inte gjorts. Uppfattningen att det finns en bristande efter- frågan på samiskspråkiga tjänster kan ifrågasättas till viss del, efter- som ingen har frågat samerna själva. Om det inte heller finns någon lagstadgad rätt till viss service på samiska, är det inte många som skulle efterfråga det. Språkmedvetna föräldrar efterfrågar möjlig- heten att få förskola på samiska, om de känner till reglerna för modersmålsstöd.