sou · GUB352 · 2007-01-01 00:00:00 — Den hemspråksundervisning som barnet har rätt till måste organiseras så att inte obligatoriska ämnen blir lidande, och kommunerna bör kunna samarbeta sinsemellan och med invandrarorganisationer för att ge möjlighet till eftermiddagsskolor och lördagsskolor. I Invandrarprogram anas en än mer restriktiv hållning till hemspråk: Träning och undervisning i hemspråk bör dock begränsas till förskolan samt låg- och mellanstadiet. Den får inte inkräkta på den ordinarie un- dervisningen. En striktare tillämpning av regeln att hemspråket skall vara det språk som talas i hemmet måste ske. 1991: Generös flyktingpolitik mot beskrivningen av flyktingar som hot försvarade hemspråket båda åren men under perio- den backade partiet från ett mer långtgående krav på hemspråk som obligatoriskt ämne, vilket uttrycktes i valhandboken : Den socialdemokratiska regeringen tillsammans med har föreslagit att hemspråksundervisningen ska lyftas bort fån ordina- rie skolschema, dvs. förläggas till barnens fritid. VPK tar bestämt av- stånd från det förslaget. Invandrarbarnens rätt till det egna modersmålet måste säkras. () Ingen ifrågasätter det självklara med att det svenska språket är obliga- toriskt för svenska barn. Samma självklarhet måste prägla inställningen till invandrarbarnens rätt till sitt modersmål. Modersmålsundervis- ningen ska vara obligatorisk. Obligatoriekravet saknades i valhandboken . Även cen- tern backade i försvaret av hemspråksundervisningen. 1988 var de det enda parti som nämnde frågan i sitt valprogram, där man häv- dade att invandrarbarnens språkutveckling måste uppmärksam- mas genom väl utbyggd hemspråksundervisning. I Invandrarpoli- tiskt valprogram för valperioden –1991 var man explicit: Tvåspråkiga barn måste få hemspråksträning redan under tidig barn- dom. Det stärker deras möjligheter till goda språkkunskaper både i sitt modersmål och i svenska. Längre fram i programmet sade man: Centen accepterar inte att hemspråksundervisningen ska ske utanför den ordinarie timplanen under invandrarelevens fritid. Det kan även- tyra hemspråkets betydelse och status. 1991 hade man för det första tagit bort hemspråkets omnämnande ur valmanifestet. För det andra hade man i Invandrarpolitiskt val- program 1991–1994 tagit bort kravet på hemspråk på ordinarie skoltid och hävdade bara att: Hemspråksundervisningen inte får försämras. Det är en samhällseko- nomisk fördel om många människor är flerspråkiga. Sammantaget hade alltså en tydlig omsvängning skett mellan valrö- relsen 1988 och 1991 i hemspråksfrågan: alla partier från vilka jäm- förbara dokument återfunnits intog en mer restriktiv hållning vid den senare tidpunkten. 1991: Generös flyktingpolitik mot beskrivningen av flyktingar som hot Invandrare och kriminalitet, bidrag och hiv Ny Demokrati förknippade alltså flyktinginvandringen med krimi- nalitet och reste kravet på utvisning för grova brott. Varken i folk- partiets valhandbok eller kopplades invandring eller flyktingpolitik till kriminalitet. Men i avsnittet in- gick den ovan citerade passusen om lagar och regler som inte hade någon motsvarighet 1988. tog alltså även de upp kravet på att öka möjligheten att utvisa utländska medborgare som begått brott. Detta krav fanns dock inte formulerat i partiets invandrarpolitiska handlingspro- gram. Det är möjligt att det kastades in på ett sent stadium i en broschyr som troligen nådde fler läsare än det mer omfattande handlingsprogrammet. Kds hävdade i sitt Invandrar- och minori- tetspolitiskt handlingsprogram att starka insatser behövde göras för att föräldragenerationen invandrare skulle bibringas goda kunskaper i svenska och om det svenska samhällets grundläggande normer och lagar. I övrigt har jag inte hittat någonting i materialet från varken 1988 eller 1991 som kopplade samman flyktingar eller invandrare med kriminalitet. Ny Demokrati drev alltså också bidragsfrågan och hävdade att flyktingmottagandet var mycket dyrt. Detta var man ensam om i valretoriken. Det påpekades från flera håll att det bidrag partiet sannolikt syftade på, ett bidrag till inköp av möbler för nyanlända flyktingar, redan var avskaffat. Bland annat tog sig i en folder kallad Försvara toleransen! an påståendet att flyktingar skulle få särskilda bidrag till möbler och förklarade att de numera fick lån. I samma broschyr invände man mot påståendena att de som fick politisk asyl inte var riktiga flyktingar och att flyktingpolitiken skulle kosta 40 miljarder. Vad gäller sammankopplingen av flyktingar och hiv har jag bara funnit den i Ny Demokratis retorik. Övriga partier berörde inte frågan vare sig 1988 eller 1991, åtminstone inte i det direkt flyk- ting- eller invandrarrelaterade materialet. Men inte heller bemötte man Ny Demokratis retorik i något material jag funnit. 1991: Generös flyktingpolitik mot beskrivningen av flyktingar som hot Hur ställde sig övriga partier till Ny Demokratis krav på en minsk- ning av flyktingmottagandet? Flyktingpolitiken var ju starkt kon- troversiell redan i valrörelsen . I båda valrörelserna fick social- demokraterna motta kritik från andra partier. Flera hävdade att rättssäkerheten för flyktingar hade urgröpts och möjligheterna till asyl försämrats. var i valhandböckerna från både 1988 och 1991 starkt kritiskt mot regeringens flyktingpolitik. Här var kraven detaljerade. De skiljde sig något åt mellan de båda åren eftersom regeringen förändrat politik och praxis i vissa avseenden men den genomgående linjen, enligt vilken generositet och rättssäkerhet krävdes, var oförändrad. Förslagen 1991 pekade mot en ökad flyk- tingmottagning, som då man krävde att så kallade de facto flyk- tingar åter skulle få laglig rätt till skydd. I sammanhanget påpekade man att 1990 hade gett färre uppehållstill- stånd än 1989, till vilket man var kritisk. På denna punkt gick folk- partiet med andra ord direkt emot Ny Demokratis krav på att färre flyktingar skulle få uppehållstillstånd. hade om något skärpt tonen i sin kritik av reger- ingens restriktiva asylpolitik i valhandboken . Men man krävde inte explicit, såsom , en utvidgning av grunden för uppe- hållstillstånd även om man protesterade mot inskränkningar i asyl- politiken. Däremot kritiserades i En fråga om människovärde sådana åtgärder som ledde till att färre flyktingar fick uppe- hållstillstånd. Kds sade sig i sitt valmanifest under kommande mandatperiod vilja upphäva de begränsningar i asylrätten som infördes (dvs. åter acceptera också flyktingliknande skäl och krigsvägran som grund för asyl). Några kända miljöpartister hävdade på den 10/9 att flyktingpolitik var inhuman och att landet kunde ta emot fler flyktingar. däremot protesterade inte mot regeringens restriktivare flyktingpolitik. Vad gäller hade några skrivningar ifråga om flyk- tingpolitiken ändrats mellan Program för invandrar-, flykting- och minoritetsfrågor 1988 och Invandrarprogram 1991. Men ingen änd- ring pekade mot en mer restriktiv hållning i flyktingpolitiken 1991. 1991: Generös flyktingpolitik mot beskrivningen av flyktingar som hot Inget parti anslöt sig därmed till Ny Demokratis krav på färre flyktingar in i . Fyra partier, , , och , kritiserade i stället regeringen för sådana åtgärder som hade lett till minskad flyktingmottagning och krävde att skulle ta emot fler flyktingar. Såsom i det föregående valet var de kategorier som benämndes in- vandrare, flykting och svensk viktiga. I många sammanhang omtalades de som separata grupper, även om materialet också inne- håller exempel på då invandrare explicit räknades till svens- karna. Förutom den hårda sorteringen i dessa kategorier framstår inte valmaterialet som specifikt distanserande. Ett program från framstår i sammanhanget som mer distanserande, då det gjorde en stor affär av och också problematiserade kulturella skillnader mellan invandrare och svenskar. Ifråga om synen på flyktingpolitik var den påtagliga skillnaden mot valrörelsen att Ny Demokrati fört in hotperspektivet, även i det centrala materialet. Detta tycks dock inte ha påverkat de övriga partiernas retorik i flyktingpolitiska frågor. I det mest publika materialet gjordes bara övergripande markeringar utifrån vad som förefaller vara ett generositetsperspektiv. I de mer speciali- serade programmen fanns liksom i valrörelsen också i vissa fall tydliga uttryck för ett rättighetsperspektiv. Nyttoperspektivet fanns ingenstans uttryckt men argumentationen emot det tyder på att det florerade i sammanhang utanför det här studerade. Diskriminering och rasism uppmärksammades men förklaring- arna var i allmänhet otydliga. Det fanns dock enstaka exempel på såväl utpräglade strukturella analyser som på ett fördomsperspektiv och dessutom koppling av främlingsfientlighet till att invandrare var bidragsmottagare och att det fanns de bland dem som utförde kriminella handlingar. De subjektspositioner som tilldelades svenskar respektive in- vandrare och flyktingar var relativt varierade. Svenskar som hjälpare och omhändertagare av eller värdar för flyktingarna före- kom ett flertal gånger, alltså en gynnsam och god subjektsposition. Men svenskar tilldelades också subjektspositionen som mötande och samverkande med de inflyttade och som mottagare av sådant 1991: Generös flyktingpolitik mot beskrivningen av flyktingar som hot de förde med sig. Tillsammans med dem sågs de som relaterade till politiska och andra system. De centrala aktörerna, det vill säga de som direkt uttalade sig, var även i denna valrörelse enbart etniska svenskar. En nyhet i partile- darutfrågningarna var att kända svenskar fick ställa frågor. Av dessa bör någon eller ett par personer ha uppfattats som invandrare från andra västeuropeiska länder. Vad gäller nedvärdering förknippade Ny Demokrati invand- rare med problem och obehagligheter. Flyktingar eller kanske in- vandrare generellt förknippades av partiet även med kriminalitet. Sådana inslag förekom inte i valrörelsen . Något annat som skiljde sig från den tidigare valrörelsen vara att två andra partier gjorde vaga kopplingar i enstaka skrivningar mellan invandrare och förtryck av kvinnor och barn. Enligt den typologi jag använder skulle dessa uttryck knappast kvalificera som diskriminerande. För det först var det inte fråga om explicita generaliseringar om grupper av människor. För det andra kan de associationer som gjordes mel- lan invandrare eller flyktingar och negativt värderade fenomen knappast sägas ha varit ett mönster i valdiskursen, utom för Ny Demokrati. Men den kritiska och ifrågasättande attityd gentemot framför allt flyktingar som fördes in på den centrala valagendan var något nytt jämfört med . I övrigt associerades flyktingar även i denna valrörelse med vattenmassor, det vill säga potentiellt farliga företeelser, något som förmodligen var etablerat i den offentliga debattens uttryckssätt . Objektifiering förekom inte heller valdiskurs såsom den representeras i det insamlade materialet. Ny Demokrati före- slog temporära uppehållstillstånd för flyktingar, att hemspråket inte längre skulle bekostas med allmänna medel och att bosätt- ningsbidrag till nyanlända flyktingar skulle ersättas med lån, nå- gonting som dock redan var genomfört eller beslutat. Om något av detta kan kallas förslag till negativ särbehandling beror av hur jämförelsen med andra grupper görs. Vidare krävde Ny Demokrati utvisning av utländska medborgare för grova brott och ut- tryckte i ett av sina material att det skulle bli lättare att utvisa ut- ländska medborgare som dömts för brott. Om den relevanta jämfö- relsen är människor bosatta i , innebär dessa förslag an- tingen krav på negativ särbehandling eller ett stöd för sådan befint- lig praxis. Vad kan sägas om Ny Demokratis inflytande på övriga partiers retorik i valrörelsen? För att kunna diskutera denna fråga har jag 1991: Generös flyktingpolitik mot beskrivningen av flyktingar som hot jämfört hur partierna ställde sig till de frågor som specifikt berörde invandrare och flyktingar, som Ny Demokrati drev, med ställ- ningstaganden i motsvarande texter från valet . Det visade sig att alla partier från vilka jämförbara dokument kunde analyseras hade intagit en mer negativ eller åtminstone re- striktiv hållning till hemspråk 1991 jämfört med . Denna om- svängning kan dock inte säkert förklaras med att man följt efter Ny Demokrati. Uppenbarligen existerade kritik mot hem- språket och man kan ha förhållit sig till en allmän trend i debatten snarare än till Ny Demokratis valretorik. Detta är den troligare förklaringen. Förmodligen var också delar av det material jag be- handlat här redan färdigt när Ny Demokrati dök in i valrörelsen. Ny Demokrati förde också in kopplingen mellan flyktingar och kriminalitet valdiskurs. Men partiet var inte först i svensk offentlig debatt med att göra denna koppling. I 20 frågor om invandrings- och flyktingpolitik och 20 svar hand- lade två av de frågor som socialdemokraterna ansåg sig behöva be- svara om flyktingar och kriminalitet: Det är bara halvkriminella och lycksökare som kommer hit för att tära på den svenska välfärden. Det är högst legitimt att söka sig till ett annat land för att få bättre levnadsförhållanden – man är inte brottsling eller lycksökare för det. Dessutom svarade man på påståendet ska inte behöva ta emot terrorister. Är vi hur släpphänta som helst? Inte heller denna fråga var alltså ny på den offentliga agendan 1991 utan uppe till de- batt . Det nya i valrörelsen var att Ny Demokrati tydligt sammankopplade flyktingar med brott och förde in frågan på den centrala valagendan. Här följde inte övriga partier efter. Men jag har inte heller i materialet funnit några avståndstaganden från Ny Demokratis retorik på denna punkt. Inte heller ifråga om kritiken av bidrag till flyktingar, flyktingin- vandringens kostnader eller sammankopplingen av hiv och invand- rare, följde övriga partier efter. tycks i någon mån ha argumenterat mot Ny Demokrati vad gällde bidrags- och kost- nadsfrågorna. Inget tyder alltså på att partiets hållning i den del av flyktingpolitiken som gällde hur många som skulle få stanna i drog de övriga partierna med sig. Krav på en minskning av flyktinginvandringen hade ju redan hörts i den offentliga debatten och regeringen hade med stöd av 1991: Generös flyktingpolitik mot beskrivningen av flyktingar som hot Det skäl som regeringspartiet självt gav till detta var en ökad tillströmning av flyktingar. Även i tidigare forskning har påpekats att Ny Demokrati inte initierade flyktingmotståndet eller kritiken av invandringspolitiken även om man gjorde något nytt genom att föra in detta motstånd på de centrala valarenorna 1991. Ny Demokrati bildades också då fler svenskar än menade att tog emot för många invandrare (Rydgren, 2005: 38). Ge- nom Luciabeslutet hade redan viktiga restriktioner i asylpoli- tiken genomförts, långt före Ny Demokratis bildande. 4Val 1994: Stramhet gentemot de många Valet 1991 hade förändrat den parlamentariska situationen: miljö- partiet åkte ut men in kom i stället två högerpartier, Kristdemokratiska Samhällspartiet men också det helt ny- bildade Ny Demokrati. Samtliga sittande riksdagspartier utom gick bakåt. Socialdemokraterna gjorde sitt sämsta val , vilket bäddade för skiftet till en borgerlig koalitionsre- gering. Denna var en minoritetsregering bestående av , , och , med moderatledaren som statsminister. De tre oppositionspartierna var soci- aldemokraterna, och Ny Demokrati. Regeringen hade –1994 fått söka stöd av olika partier. Ny Demokrati hade röstat för Bildts regeringsdeklaration. gick den svenska ekonomin in i en kraftig låg- konjunktur. 1992 inträffade den dramatiska period då , som svar på spekulation mot kronan i ett antal steg höjde räntan till rekordet . Sedan släppte man kronkursen fri. slöt regeringen en krisuppgörelse med socialdemokraterna. Hets mot flyktingar och invandrare, hårdnande politik Utöver denna ekonomiska dramatik fick den borgerliga regeringen hantera stor dramatik i frågor som rörde flyktingar och invandrare. Den första omskakande händelsekedjan stod Lasermannen för. Hans första skott föll alltså före valet . Från denna tidpunkt tills han greps mördade han en person och skadade tio. Polisen jagade denne potentielle seriemördare som satte skräck i allmänheten, framför allt i den del som såg sig som möjliga offer, mörkhåriga människor i . På flera håll togs initiativ där invandrade personer som jobbade en- samma, till exempel i kvällsöppna butiker, fick sällskap av frivilliga. 1994: Stramhet gentemot de många Flera stora demonstrationer och manifestationer mot rasism genomfördes runt om i landet, inklusive en invandrarstrejk i feb- ruari 1992. Tumult och slagsmål utbröt i den 30 no- vember 1991 då organiserade högerextremister och skinnhuvuden drabbade samman med antirasistiska motdemonstranter. Stäm- ningen blev alltmer uppjagad då det ena av Lasermannens attentat följde på det andra och tog till det i då unika greppet att hålla ett tal till nationen i TV i februari 1992.1 En andra omständighet som troligen uppfattades som dramatisk var det stora antalet asylsökande från krigen i . 1989 hade antalet asylsökande alltså ökat kraftigt, för att ligga på en någorlunda nivå till 1991. Den ursprungliga propositionen från den socialdemokratiska regeringen om förändringar i flykting- politiken drogs tillbaka efter valet och Bildt deklarerade att den striktare praxis som införts inte längre var nödvändig. Men steg antalet asylsökande från strax över 27 000 till 84 000 1992, det största antalet sedan . Det politiska sva- ret blev införandet av temporära uppehållstillstånd och av visum- tvång för jugoslaviska medborgare . Detta satte stopp för kosovoalbanernas möjlighet att ta sig till och söka asyl. Men eftersom situationen i Bosnien förvärrades, minskade inte antalet asylsökande. infördes visumtvång även för medborgare i Bosnien-Hercegovina.2 Troligen var 1990-talets första år en period av speciellt stark fi- entlighet mot flyktingar och mot den invandrade delen av befolk- ningen i . För det första förekom flera anmärkningsvärda handlingar i den offentliga sfären och inom det politiska etablisse- manget. Invandrarministern polisanmäldes av flera personer efter att i TV ha uttalat att det fanns något i deras kultur som gjorde de kosovoalbanska flyktingarna mer benägna för stöld än andra flyktinggrupper. Detta uttalande följde på att ett moderat kommunalråd i krävt kollektiv utvisning av alla kosovoalba- 1Stycket bygger bland annat på , 2004. Det var som den folkpartistiska kulturministern, med ansvar för invandringsfrågor, gjorde ett beramat framträdande i Folkets hus i i . Tillsammans med statsministern och en lokal socialdemokratisk politiker besökte hon ett möte där den ena efter den andra av mötesdeltagarna ställde kritiska frågor om varför polisen inte gjorde tillräckligt för att fånga Lasermannen, och om rasism och diskriminering i . När ministern började känna sig pressad föreslog hon mötet att man skulle brista ut i allsång, vilket först orsakade total häpnad, därefter ilska bland mötesdeltagarna. 2 Stycket bygger på Abiri, 2000: 20. 1994: Stramhet gentemot de många ner på en flyktingförläggning i kommunen sedan några cykelstölder och snatterier inträffat i området.3 Mediebevakningen av flyktingfrågor och sådant som ansågs be- röra invandrare var troligen också speciellt negativ . En undersökning visar hur den del av nyhetsflödet i pressen vid en bestämd period som hade att göra med invandrare och flyktingar dominerades av tre teman. För det första flyktinginvandring och de lagliga åtgärder som vidtagits i relation till den, för det andra enskilda avvisningsärenden, för det tredje in- vandrade personers brottslighet. I det första fallet förknippades invandringen med ett hot utifrån. I det andra slaget av artikel låg sympatin visserligen på den utvisningshotades sida (ofta en liten flicka) men flyktingen framställdes som ett offer, med mycket be- gränsad handlingskraft, en tvetydig roll. Det fanns alltid en svensk hjälpare, till exempel en kvällstidning, som trädde in för att rädda den lilla flickan kvar till , landet som flyter av mjölk och ho- nung. I det tredje fallet förknippades givetvis invandrare med kriminalitet (, 1998). chefredaktör fick avgå sedan tidningen producerat en löpsedel med rubriken !, vilket sades vara vad en majoritet av de tillfrågade i en intervjuundersökning önskat – dem var flyktingar eller invand- rare. Den rasistiska högerextremismen gjorde sig också gällande . I hade den dominerats av BSS, Bevara Svenskt. Ur denna rörelse bildades alltså Sverigede- mokraterna 1988, för att därefter uppleva en stark tillväxt. Partiet ställde upp i kommunalvalet på ett tiotal orter 1991 men fick man- dat endast på två av dessa, troligen mycket beroende på att deras potentiella väljare i stället sökte sig till Ny Demokrati. följde en nedgång för då förbindelserna med den öppet fascistiska extremhögern, såsom VAM, Vitt Ariskt Mot- stånd, blev tydlig (Lodenius & , 1994: 338–340). 1990–ökade antalet attentat mot flyktingförläggningar och enskilda in- vandrare ytterligare. begicks 117 attentat mot flyktingförläggningar och 151 attentat mot invandrare utanför för- läggningarna. Däremot minskade mediernas intresse för attentat mot flyktingar, utöver det stora intresset för Lasermannen, (Ibid.: 295–297). 3 Stycket bygger på , 2004. 1994: Stramhet gentemot de många Greven och betjänten snubblar Etablissemangskritiken var fortfarande ett viktigt inslag i Ny Demokratis retorik. I ett informationsblad kallat -94 INFO från sades: Att bli vald till politiker är ett hedersuppdrag och inte en post där det gäller att sko sig själv och sina polare på skattebetalarnas pengar. får inte vara en skyddad verkstad för en stor mängd röstbo- skap som dresserats att kunna trycka på tre knappar, JA, NEJ eller AVSTÅR. Det finns riksdagsledamöter, som suttit på sina häckar i plenisalen ! Vad de har gjort för sina väljare och för ? Det kan inte jag och många andra svara på. Men, som visas nedan, rådde inte enighet i partiet om det etablis- semangskritiska och populistiska inslagets roll i partiet. I övrigt var kritiken mot flyktingpolitiken ett viktigt inslag i partiets retorik . Ny Demokratis sönderfall inleddes kort efter valet . Rydgren (2005) förklarar sönderfallet med främst två faktorer: bristen på organisatorisk stadga och att väljarna, på grund av den ekonomiska krisen , rörde sig bort från Ny Demokratis politik. Klassiska höger-vänsterfrågor blev viktigare under krisen som andelen invandrar- och invandringskri- tiska väljare var ungefär lika hög 1994 som 1991. En majoritet av partiets väljare var dessutom EU-motståndare medan partiets led- ning (med sin nyliberala inriktning) förespråkade medlemskap. Den politiska utvecklingen gjorde det med andra ord svårare för partiet att vinna väljare med samma budskap som 1991. fanns dubbla splittringstendenser inom partiet: både mellan partiledning och medlemmar och inom partiledningen. Motsättningar uppstod kring organisatoriska frågor då medlemmar fann partiet för toppstyrt. Konflikten trappades upp och ledde till såväl uteslutningar som fraktionsbildning. Partiet drabbades också av flera avhopp av riksdagsledamöter. vidgades sprickan mellan och . Förutom maktkamp är en tolkning av detta att uppfattade att efter inträdet i inte längre brydde sig om att prata som folk utan tonade ner eller övergav den populis- 1994: Stramhet gentemot de många Medan var öppen för samarbete med regeringspartierna gällde för fortfa- rande drag under galoscherna som huvudprincip oavsett taktiskt läge. Medan var beredd att följa opinionssvängningen en bit vänsterut i till exempel inställningen till den offentliga sektorn, men mot slutet av mandatperioden drev invandrar- och invandringskritiken allt hårdare, var inställd på att hålla fast vid den nyliberala politiken. lade också större vikt vid att stödja den borgerliga regeringen. backade partiet kraftigt i opinionsmätningarna.