sou · GUB390 · 2007-01-01 00:00:00 — Undantaget borde även omfatta opera- och balettföreställningar till följd av att de ofta hade en nära anknytning till teatrar. Departementschefen menade också, till skillnad från kommittén, att biografföreställningar även fortsättningsvis borde undantas från beskattning. Departementschefen uttalade dock att undantaget inte borde omfatta anordnande av konserter. Han ansåg att konserter ofta avsåg populärunderhållning på kommersiell basis och att det saknades skäl att genom mervärdesskattesystemet ha generella subsidier för sådan verksamhet. Det konstaterades att med den föreslagna utformningen skulle skatteplikt även föreligga för bl.a. cirkus- och danstillställningar. I betänkande 1989/90:SkU31 konstaterades emellertid att det i flera motioner framställts yrkanden om att även tillträde till cirkus och konserter borde undantas från beskattning. hade i sitt yttrande till ansett att kulturpolitiska skäl talade för att även konserter skulle undantas från beskattning och hade även erinrat om vikten av att cirkuskonsten främjades och menat att även tillträde till cirkusföreställningar skulle undantas från beskattning. ansåg mot bakgrund av vad Kultur- utskottet anfört att även konserter och cirkusföreställningar skulle undantas från den generella mervärdesskatteplikten. I Mervärdesskatten och EG (SOU 1994:88) konstaterade utred- ningen att det inte fanns någon motsvarighet i EG:s permanenta bestämmelser till det svenska undantaget. Undantaget borde därför upphävas. I den proposition som följde på betänkandet (prop. 1994/95:57, Mervärdesskatten och EG, s. 106) konstaterades att behovet av regelförändringar på bl.a. kulturområdet borde bli föremål för ytterligare överväganden. Regeringen uttalade därför att man avsåg att återkomma till i denna fråga. 1995/96:191 lämnade regeringen förslag om att införa skatteplikt på entréavgifter till biografföreställningar. Vid en tillämpning av skattesatsen beräknades detta vara kost- nadsneutralt för branschen. Regeln började gälla (SFS 1996:536, prop. 1995/96:191, bet. 1995/96:SkU28, rskr. 1995/96:290). Avseende frågan om beskattningen av tillträde till konserter, cirkus-, teater-, opera- eller balettföreställningar eller andra jäm- förliga föreställningar återkom regeringen med förslag i prop. Vissa gränsdragningsfrågor inom nuvarande lågmomsområde 1996/97:10 Mervärdesskatt inom kultur-, utbildnings- och idrottsom- rådet. I propositionen uttalades bl.a. följande (s. 33 34): Enligt EG-reglerna föreligger en generell skatteplikt för tillträde till teater- och filmföreställningar, opera- och konsertframföranden m.m. Endast kulturella tjänster som tillhandahålls av ett offentligrättsligt subjekt eller av ett kulturellt subjekt som erkänts av det allmänna får undantas från skatteplikten. Tanken bakom undantaget för kulturella tjänster som tillhandahålls av det allmänna etc. torde vara att man härigenom skulle kunna ringa in de verksamheter där inslaget av rent kommersiell nöjes- och underhållningsverksamhet kan bedömas som marginellt. Detta skulle kunna ske antingen genom att se till innehållet i verksamheten eller genom att knyta bedömningen till om verksam- heten understöds av det allmänna. En stor del av den verksamhet som i bedrivs på området sker med olika former av stöd från det allmänna. Bidragsnivåerna kan variera, och bidragsgivningen kan vara mer eller mindre kontinuerlig. Det finns emellertid också verksamheter som bedrivs helt utan stöd i denna form, och således på rent kommersiella villkor. Regeringen gör bedömningen att det skulle vara en betydande fördel om likformiga mervärdesskatteregler kan gälla för hela området. Därigenom undviks gränsdragningsproblem och man undviker att individuella beslut om bidragsgivning blir styrande för skattesituationen. Önskvärdheten av att mervärdesskattereglerna är utformade på ett konkurrensneutralt sätt gör också att åtskillnad inte bör göras mellan understödda respektive rent kommersiella subjekt. Regeringen föreslog därför att skatteplikt skulle införas generellt för tillträde till aktuella föreställningar. Regeringen föreslog att skattesatsen för tillträde till dessa föreställningar, i likhet med tillträde till biografföreställningar, skulle bestämmas till . Man konstaterade att den valda skattenivån skulle medföra att kommersiella verksamheter endast marginellt skulle påverkas av skattebeläggningen om hänsyn togs till den avdragsrätt för ingåen- de moms som skulle följa av skattebeläggningen. För att undvika konkurrenssnedvridningar kombinerades skatte- plikten med en avdragsbegränsning med hänsyn till erhållna bidrag. De nya reglerna trädde i kraft (prop. 1996/97:10, bet. 1996/97:SkU6, rskr. 1996/97:69, SFS 1996:1327). Med anledning av yrkanden i flera motioner föreslog skatte- utskottet i betänkandet 1999/2000:SkU21 Mervärdesskatt vid över- låtelse av och nyttjande av fastigheter, m.m. att ett tillkännagivande skulle riktas till regeringen. Tillkännagivandet gick ut på att regeringen skulle lämna förslag till sänkning av mervärdesskatten på djurparker från . Vissa gränsdragningsfrågor inom nuvarande lågmomsområde motiverades bl.a. med att det kunde synas rimligt att mervärdes- skatten för djurparksverksamhet inte skulle vara högre än den skattesats som gällde för museer med skattepliktig verksamhet. EG-rättsligt ansågs det vara möjligt att genomföra en sådan ned- sättning. biföll utskottets förslag om att ge regeringen ett tillkännagivande med ovan angiven innebörd (rskr. 1999/2000:245). Som en följd av tillkännagivande föreslog regeringen i prop. 2000/01:23 Sänkt mervärdesskatt på tillträde till djurparker m.m. att mervärdesskatten på entréavgifter till djurparker skulle sänkas från . I propositionen uttalas att målsättningen även fortsättningsvis bör vara att verksamhet som har omfattande kommersiella nöjesinslag i regel inte skall medges reducerad skattesats. Med anledning av en hemställan från om sänkt moms på verksamhet i nöjespark konstaterade regeringen att nöjesparkerna huvudsakligen bedriver kommersiell nöjes- och underhållnings- verksamhet. Regeringen var inte beredd att medge avsteg från tillämpning av normalskattesatsen för sådan verksamhet (s. 14) Den genomgång av problem som gjorts i delbetänkandet visar att det förekommit en del avgränsnings- och tillämpningsproblem med anledning av bestämmelsen om reducerad skattesats på tillträde till konserter, cirkus-, biograf-, teater-, opera- eller balettföreställ- ningar. Inom detta område har i huvudsak följande framkommit: Det har funnits problem med att bedöma om en viss till- ställning överhuvudtaget skall omfattas av den reducerade skattesatsen.48 Problem har också funnits med att avgöra vilken skattesats som skall användas när ersättningen berättigar deltagarna till att utnyttja olika tjänster som vid ett separat tillhandahållande skall beskattas med olika skattesats.49 I sådana situationer upp- kommer frågan om tjänsterna skall beskattas var för sig eller 48Exempel på detta är RÅ 2003 ref. 24 (MTV-galan), Kammarrätten i dom den 30oktober 2001 (trolleriföreställning) och beslut (medeltida marknad). 49Exempel på detta är förhandsbesked (matmässa där även artistframträdande förekom), Kammarrätten i dom (entré- avgift till festivalområde) samt förhandsbesked (entréavgift till en nöjesanläggning där även artistframträdande förekom). Vissa gränsdragningsfrågor inom nuvarande lågmomsområde om någon av tjänsterna kan anses underordnad den andra tjänsten. Företrädare för olika typer av verksamheter har framfört att det är orättvist att inte deras verksamheter beskattas med reducerad skattesats. Det gäller bl.a. danstillställningar, kabel-tv och nöjesparker. Det har framförts att bestämmelsen om avdragsbegränsning i 8 kap. 13 a § ML medför komplikationer. En mer omfattande redogörelse för de synpunkter och problem som redovisats finns i delbetänkandet i kap. 5.4.2 samt bilaga 2. Verksamheter som bedrivs av science center och har behandlas ovan under avsnitt 4.3. Två remissinstanser har framfört argument för att dansbands- arrangemang skall beskattas på samma sätt som konserter. Önske- målen om att dansarrangemang skall jämställas med konserter har av en remissinstans använts som exempel på den utveckling som uppkommer i ett system där reducerade skattesatser används. I svar på den förfrågan utredningen skickat till organisationer inom kultursektorn har KLYS framfört synpunkter på gränsdrag- ningen mellan entréavgifter till konsert respektive danstillställning. De anser att skillnaden i beskattning är orättvis samt att det finns ett uppenbart gränsdragningsproblem som ökat. De renodlade danstillställningarna som var vanliga har ersatts av evene- mang som framstår som blandade och ur mervärdesskattesynpunkt mer svårdefinierade. Även Svenska Artisters och Musikers tar upp ett exempel på inkonsekvent behand- ling och gränsdragningsproblem som avser dansband.50 anger gränsdragningen mellan entrén till ett artistiskt framträdande () och entrén till dansbandstill- ställningar () som ett exempel på ett gränsdragningsproblem. 50 I bilaga 4 i utredningens delbetänkande finns en utförlig redogörelse för de lämnade svaren. Vissa gränsdragningsfrågor inom nuvarande lågmomsområde I ett ärende som överlämnats till utredningen från Finans- departementet (dnr Fi 2002/3114) har , , och framfört synpunkter avseende moms i kultursektorn. Bland de synpunkter som framförts är att lågmomsområdet bör utvidgas så att det omfattar fler olika kulturella arrangemang, såsom danstillställningar och nöjesparker.51 Vid besök samt och i skrivelser till utredningen har som tidigare bedrev en kommersiell dansloge framfört att skattesatsen för till- träde till danstillställningar borde sänkas till . De skäl som anges är bl.a. att samma skattesats som vid andra kulturella evene- mang bör användas. Vidare skulle en sänkning ge ekonomiska förutsättningar för att kommersiellt anordna danstillställningar. Kommersiella arrangemang har haft en konkurrensnackdel gent- emot ideella föreningar som är befriade från mervärdesskatt. Det har också framförts att har en tolkning av kulturbegreppet som innefattar dans. I ett ärende som överlämnats till utredningen från Finans- departementet (Fi2006/3151) har museets vänner framfört ett yrkande om att stödja och kultur- förklara dansbandsmusiken samt att slopa dansbandsmomsen. Skillnaden i beskattning mellan inträde till konserter och dans- tillställningar har tagits upp i flera motioner bl.a. i några som behandlas i 2001/02:SkU18 där tillkännagivandet av en översyn av skattesatserna återfinns. I 2001/02:Sk299 och 2001/02:Sk483 efter- lyses en utredning om att införa en renodlad kulturmoms som även innefattar dans. I motion 2001/02:Sk205 framförs också att mer- värdesskatten på dans bör sänkas. Det argument som framförs är främst att det framstår som inkonsekvent att dansbandsarrange- mang beskattas med normalskattesatsen när konserter har redu- cerad skattesats. Liknande motioner om sänkt moms på dansbandsarrangemang har förekommit bl.a. 2000/01:Sk602, 2000/01:Sk627 och 2000/01:Sk1007 som behandlades i Skatte- utskottets betänkande 2000/01:SkU15. I betänkandet avstyrkte utskottet de behandlade motionerna om sänkt skattesats. Som skäl angavs bl.a. att det enligt utskottets mening skulle medföra nya gränsdragningsproblem att infoga 51 Se även bilaga 4 i utredningens delbetänkande med förslag till lagändringar ingivna av . Vissa gränsdragningsfrågor inom nuvarande lågmomsområde ytterligare verksamheter i det lågbeskattade området varför kraven på sådant bör prövas med stor restriktivitet. Utskottet ställde sig redan av detta skäl skeptisk till motionärernas önskemål om sänkt moms på bl.a. nöjesparker och dans. Vidare anges att de efterfrågade skattesänkningarna på nöjes- parksverksamhet, kommersiella dansarrangemang m.m. skulle inne- bära betydande inkomstbortfall för staten som skulle behöva finan- sieras. Om man skulle välja att finansiera de berörda skattenedsätt- ningarna genom besparingar inom kultursektorn – vilket enligt utskottet ligger nära till hands – var utskottet inte för sin del över- tygat om att förändringarna sammantaget skulle innebära någon kulturpolitisk vinst. Utskottet framhöll att det i och för sig är möjligt att sätta ner skatten på bl.a. inträdet till nöjesparker. När det gäller dansbandsarrangemang ansågs frågan vara mer svårbedömd eftersom sjätte direktivet inte uttryckligen tillåter lågbeskattning av sådan verksamhet. 1996/97:10 konstaterades i författningskommentaren till 7 kap. 1 § ML att de omsättningar som det nu infördes skatteplikt för tidigare undantagits från beskattning enligt 3 kap. 11 § 3 ML. Något uttalande om det avsedda tillämpningsområdet gjordes inte i det sammanhanget. Det kan antas att det ansågs obehövligt ur avgränsnings- och tillämpningssynpunkt att uttala något om tillämpningen av paragrafen då den enda förändring som egentligen skedde var att skattefriheten slopades och skattesatsen infördes på dessa omsättningar. Någon avsikt att förändra tillämp- ningsområdet för dessa gynnande bestämmelser fanns inte. Den praxis som utvecklats för att avgöra om föreställningar var undan- tagna från beskattning kunde även tillämpas för att avgöra om föreställningarna nu skulle omfattas av tillämpningsområdet för den reducerade skattesatsen. I Handledning för mervärdesskatt 2006 (s. 902) anges följande om danstillställningar: Då endast tillträde till föreställningar som var undantagna från skatteplikt enligt 3 kap. 11 § 3 ML omfattats av den lägre skattesatsen gäller samma gränsdragning som tidigare mot t.ex. danstillställningar och restaurangunderhållning. 1996/97:10 s. 34 understryks detta genom ett uttalande om att den reducerade skattesatsen ska förbehållas verksamheter som tydligt är en del av kulturområdet. Vissa gränsdragningsfrågor inom nuvarande lågmomsområde Kammarrätten i har i en dom från 2002-11-01 ansett att det inte finns förutsättningar att ta ut mervärdesskatt på entréavgift vid logdans (mål nr 3175-2000). har i ett förhandsbesked ansett att inträdesavgiften till ett inhägnat nöjesområde inte till någon del utgjorde ersättning för konsert när avgiften även gav tillträde till andra aktiviteter såsom dans till dansorkester, diskotekdans, serve- ring, karusell m.m. Förhandsbeskedet har inte överklagats (Skatte- verkets handledning för mervärdesskatt 2006, s. 903) Det har framförts att det finns en konkurrenssnedvridning mellan kommersiella arrangörer och ideella föreningar som anordnar danstillställningar. Konkurrenssnedvridningar som orsakas till följd av att allmännyttiga ideella föreningar kan befrias från mervärdes- skatt har behandlats av i SOU 2002:74. Utredningens förslag har ännu inte lett till lagstiftning. I budgetpropositionen aviserades att förslagen skulle ut- redas vidare.52 Det saknas därför skäl att närmare behandla denna typ av problem i detta sammanhang. Vad utredningen har att ta ställning till är om det går att få färre tillämpningsproblem eller få en lagstiftning som upplevs som mer konsekvent genom att utöka tillämpningsområdet för den reduce- rade skattesatsen till att även omfatta danstillställningar. Det har även framförts synpunkter om att moms på dansarrangemang skall slopas helt varför även detta alternativ kommer att behandlas. Ett önskemål som framförts är således att dansbandsarrange- mang helt skall undantas från beskattning. I har ett sådant undantag från skatteplikt införts för danstillställningar med levande musik.53 För att det skall vara möjligt att införa ett liknande undantag i är det nödvändigt att bestämmelserna i sjätte direktivet ger utrymme för det. Av artikel 13 A.1 n i sjätte direk- tivet framgår att det är möjligt att från skatteplikt undanta vissa kulturella tjänster som tillhandahålls av offentligrättsliga organ eller andra kulturella organ som är erkända av medlemsstaten. Detta undantag skulle under vissa förutsättningar kunna tillämpas även på 2005/06:1, volym 1, s. 149 Vissa gränsdragningsfrågor inom nuvarande lågmomsområde kommersiella verksamheter.54 Det skulle därmed kunna finnas vissa möjligheter att med stöd av den nu angivna bestämmelsen i införa regler som från skatteplikten undantar tillhandahållande av vissa dansarrangemang. Då är det viktigt att finna lättillämpade och lämpliga kriterier för när det företag eller den organisation som tillhandahåller arrangemanget kan anses som ett kulturellt organ som är erkänt. Att använda omfattningen av det stöd som tas emot ifrån det allmänna, såsom för de nuvarande reglerna om bibliotek, arkiv och museer, förefaller inte vara en lämplig lösning. Det kan dessutom noteras att har för avsikt att göra en översyn av reglerna i sjätte direktivet som bl.a. skulle omfatta det undantag som har behandlats här.55 En sådan översyn kan medföra att möjligheterna att undanta de här aktuella verksamheterna förändras eller tas bort. är det därför redan av detta skäl inte lämpligt att införa några förändringar i ML med stöd av denna direktivbestämmelse. Vidare bör det framhållas att om skattskyldigheten för dans- arrangemangen tas bort medför det att arrangörerna förlorar sin avdragsrätt för mervärdesskatten på sina inköp. Många arrangörer är skattskyldiga för andra tillhandahållanden och skulle vid ett slopande av mervärdesskatten på dansarrangemangen behöva göra fördelningar av den ingående skatten till följd av begränsningen i avdragsrätten. Ett undantag för dansarrangemang skulle också medföra nya gränsdragningsproblem och inkonsekvenser gentemot andra akti- viteter. Ett särskilt problem med ett undantag för dansarrangemang är att det skulle innebära att sådana arrangemang kommer att beskattas på annat sätt än konserter. Gränsdragningsproblemen och den inkonsekventa behandlingen gentemot konserter som framförts som främsta skäl för en ändrad beskattning skulle där- med bestå. När det gäller synpunkterna om att utöka tillämpningsområdet för den reducerade skattesatsen så att den även omfattar danstill- ställningar skulle en sådan åtgärd däremot ha den fördelen att problem med gränsdragning och upplevda inkonsekvenser gent- emot konserter försvinner. 54jfr mål C-144/00 , 2003, s. I-2921. 55I ett meddelande till och har be- handlat hur Lissabonstrategin ska genomföras på skattepolitikens och tullpolitikens område (KOM [2005]532 slutlig). Kommissionen avser enligt meddelandet att lämna ett förslag om att ändra direktivets bestämmelser om offentligrättsliga organ där även undantagen med hänsyn till allmänintresset i artikel 13 A.1 n skall behandlas. Vissa gränsdragningsfrågor inom nuvarande lågmomsområde På liknande sätt som vid ett undantag kommer dock en sådan utvidgning av tillämpningsområdet för den reducerade skattesatsen att medföra andra gränsdragningsproblem och inkonsekvenser. Som framförts redan i delbetänkandet kommer det att uppstå nya situationer där det måste göras bedömningar av vad en entréavgift innefattar.56 I de fall dansen enbart är ett inslag i ett arrangemangs totala utbud kan det bli nödvändigt att, från fall till fall, avgöra vad som är det huvudsakliga inslaget. Om olika skattesatser tillämpas på tillhandahållandet kan en uppdelning behöva göras. Det före- kommer exempelvis att en entrébiljett till en danstillställning även innefattar förtäring. Att införa reducerad skattesats på dansbandsarrangemang utan att nya inkonsekvenser och tillämpningsproblem uppkommer förefaller svårt. En avgränsning som går ut på att endast dans- tillställningar med levande musik skall omfattas riskerar att med- föra gränsdragningsproblem. Det torde förekomma att det finns arrangemang där det dansas både till levande musik och till musik på CD eller liknande. För att undvika nya gränsdragningsproblem och inkonsekvenser skulle även dans till musik på CD och liknande behöva omfattas av den reducerade skattesatsen. Diskotek, nattklubbar, danslogar och dansrestauranger skulle då omfattas av tillämpningsområdet. En sådan utvidgning av tillämpningsområdet torde dock inte vara möjlig enligt sjätte direktivet. Vad som det är möjligt att tillämpa reducerad skattesats på anges i nu aktuellt avseende i artikel 12.3 a samt bilaga H punkten 7 där det finns en uppräkning av vissa kulturella företeelser för vilka det är möjligt att införa reducerad skattesats. Den möjlighet som anges där avser tillträde till före- ställningar, teatrar, cirkusar, marknader, nöjesparker, konserter, museer, djurparker, biografer, utställningar och liknande kulturella evenemang och anordningar. nämns inte uttryckligen i bestämmelsen. Bestämmelsen har tolkats så att det är möjligt att inordna dansföreställningar såsom balettföreställningar bland de förställningar som kan omfattas av reducerad skattesats.57 Eftersom utgångspunkten i direktivet är att normalskattesatsen skall använ- das och en reducerad skattesats innebär en avvikelse från detta skall dock bestämmelser om reducerad skattesats tolkas restriktivt.58 Vid en restriktiv tolkning bör i vart fall inte diskotek, nattklubbar, 57jfr 7 kap. 1 § tredje stycket 5 ML. 58se mål C-83/99, Kommissionen mot , 2001s. I-445, punkterna 18 20. Vissa gränsdragningsfrågor inom nuvarande lågmomsområde dansrestauranger m.m. anses utgöra sådana liknande kulturella evenemang eller anordningar som avses i bestämmelsen. En sådan vid tillämpning bedöms därför inte som möjlig. Även om direktivets bestämmelse skulle ge utrymme för att använda reducerad skattesats på inträde till vissa tillställningar där deltagarna dansar kommer således inte inträdet till alla sådana tillställningar och anläggningar att kunna omfattas av den redu- cerade skattesatsen. Oavsett var gränsen skulle sättas mellan de som kan använda reducerad skattesats och de som inte kan det kommer nya gränsdragningsproblem, inkonsekvenser och kon- kurrensproblem att uppkomma mellan olika arrangemang och anläggningar där dans förekommer. En sådan utvidgning medför också att tillämpningsområdet för den reducerade skattesatsen förskjuts mot nöjes- och underhåll- ningsområdet. Med en sådan förskjutning följer en risk att det uppkommer ytterligare situationer där lagstiftningen upplevs som inkonsekvent och orättvis. En utgångspunkt för utredningens arbete är att inte i detta sammanhang utvidga tillämpningsområdet för reducerad skattesats om inte problem av viss omfattning kan lösas. Eventuella utvidg- ningar föreslås inte heller om det finns risk för att de nya reglerna kan föra med sig värre avgränsningsproblem än de som blir lösta genom förslaget till lagändring. Mot denna bakgrund anser utredningen att det inte finns till- räckliga skäl för att föreslå en bestämmelse om reducerad skattesats för inträde till vissa dansarrangemang och dansanläggningar. Sänkt mervärdesskatt på inträde till nöjesparker har behandlats i ett antal motioner till bl.a. i 2001/02:Sk396, 2001/02:Sk476. De argument som framförts för att inträde till nöjesparker skall ha reducerad skattesats är främst att detta skulle var positivt för sysselsättning och turism samt att den nuvarande ordningen med- för en konkurrenssnedvridning gentemot den del av kulturutbudet som beskattas mervärdesskatt. De angivna motionerna har behandlats i 2001/02:SkU18 där tillkännagivandet av en översyn av skattesatserna framförs. Vissa gränsdragningsfrågor inom nuvarande lågmomsområde Motioner om sänkt moms på inträde till nöjesparker har förekommit bl.a. 2000/01:Sk767 som behand- lades av i det ovan nämnda betänkandet 2000/01:SkU15. avstyrkte bl.a. denna motion med hänvisning till nya gränsdragningsproblem och att det skulle inne- bära betydande inkomstbortfall för staten. Utskottet konstaterade att det i och för sig var möjligt enligt sjätte direktivet att låta nöjesparksverksamhet omfattas av en reducerad skattesats.59 , , och har också framfört synpunkter i ett ärende som överlämnats till utredningen från Finansdeparte- mentet (dnr Fi 2002/3114). En synpunkt som framförts är att lågmomsområdet bör utvidgas så att det omfattar fler olika kulturella arrangemang, såsom danstillställningar och nöjesparker.60