sou · GUB352 · 2007-01-01 00:00:00 — till exempel hur immigranter till från det kinesiska fastlandet omtalades med metaforer som influx och flood på engelska. Flyktingar som vattenmassor är förmodligen en relativt stelnad metafor, det vill säga en som inte längre uppfattas metafo- riskt så länge vi inte reflekterar över den bild som erbjuds, och påverkar troligen inte (längre) speciellt starkt vårt sätt att tänka. Vad gäller nedvärdering finns alltså skillnad mellan valrörelserna. Direkt nedsättande generaliseringar om invandrare/flyktingar, som den ovan citerade, kom in med Ny Demokrati. I valrörelsen förekom också att flyktingar eller invandrare associerades med obehagliga fenomen utan att det tydligt utsades. Detta fort- satte 1994 i än högre grad, men det var fortfarande i huvudsak Ny Demokrati som stod för detta inslag i valrörelsen. 2002 skiljde sig på ett negativt sätt från de tidigare valrörelserna genom att såväl nedsättande generaliseringar som associationer uttrycktes eller åstadkoms av flera partier och dessutom var etablerade i det cen- trala valmaterialet, det som nådde ut till många väljare. För att ett resonemang ska räknas som objektifierande krävs att människor på något sätt omtalas som om de vore ting, till exempel genom att beskrivas som endast verktyg för en annan grupps syf- ten. För att detta ska vara diskriminerande krävs ytterligare något: för det första ska det föreligga någon form av asymmetri så att en grupp objektifierar en annan i väsentligt högre grad än tvärtom. För det andra måste objektifieringen också verkligen vara en form av negativ särbehandling, till exempel på så sätt att det som föreslås är icke-språklig negativ särbehandling. Jag har noterat ett antal diskursiva inslag med objektifierande tendens. Dels fanns ett återkommande resonemang om att invandrare och flyktingar var till nytta för och tillförde något. Dels har jag, i avsnitten om vi och dom, också givit ett flertal exempel på formuleringar som handlar om att vi ska dra nytta av, utnyttja, ta till vara etcetera invandrare eller deras arbetskraft, att vi bör betrakta dem som en resurs och så vidare. Uttryck som pekar mot ett nyttoperspektiv på flyktingpolitiken, det vill säga som hävdar att svenskt nyttotänkande ska vara avgö- rande för hur många flyktingar som ska tas emot, fann jag dock bara ett i materialet och i det fallet motsagt i samma skrift. Strukturell diskriminering i valrörelser och hur den kan motverkas fanns däremot flera exempel på att man i valmaterialet argumente- rade emot ett nyttoperspektiv på flyktingpolitiken. I valrörelsen förekom objektifierande resonemang om potentiella arbets- kraftsinvandrare. i stort har diskussionen kring invandrare och flyktingar inte varit objektifierande på ett diskriminerande sätt i valrörelsedis- kurserna. Visserligen finns en asymmetrisk maktrelation: i nyttore- sonemangen är det ett svenskt vi som talar om nyttan av dem och det de kan bidra med. Det är inte invandrarna och flyk- tingarna som resonerar kring svenskarna i termer av nytta eller tillvaratagande av resurser. Men, om man undantar den diskussion som fördes om potentiella arbetskraftsinvandrare i valrörelsen , var det som argumenterades för inte förslag till negativ sär- behandling. Tvärtom har jag uppfattat de många nyttoresone- som riktade mot andra sammanhang där invandrares och flyktingars nyttighet ifrågasattes. Vad man ville säga var att invandrare och flyktingar visst var till nytta, antingen för svensk ekonomi eller genom att på andra sätt tillföra vissa värden. Resonemangen kan till och med vara tänkta att stävja förslag till negativ särbehandling eller krav på invandringsstopp. Men, förutom att dessa nyttighetsresonemang pekar ut existen- sen av sådana negativa drag i debatten, alltså att gruppens nyttighet var ifrågasatt, förutsätts i resonemangen att ett sådant ifrågasät- tande är legitimt. Skillnaden märks här när man ser till de gånger något av partierna argumenterade mot ett nyttoperspektiv på flyk- tingpolitiken: Flyktingfrågan får aldrig göras till en arbetsmarknadsfråga. Vi ska inte ta emot flyktingar bara när vi behöver dem som arbetskraft. Flykting- frågan är inte en fråga om välgörenhet utan en fråga om arbetarklas- sens klassiska internationella solidaritet. (, vpk 1988) Vad som sades här var att det inte är legitimt att anpassa flykting- politiken efter ett tänkt nationellt behov. Det är inte legitimt att väga in den ekonomiska nyttan för en grupp människor (de som bor i ) av en annan (sådana som är i akut behov av skydd) när man bestämmer om den senare ska få det skydd de begär. Men när det gäller boende i som redan invandrat ifrågasattes inte själva utgångspunkten för nyttoresonemangen. Vad man ville säga var att de som ifrågasatte de invandrades nyttighet hade fel efter- Strukturell diskriminering i valrörelser och hur den kan motverkas som de visst var en resurs, men inte att utgångspunkten för detta slags övervägande var illegitim. Sådana resonemang om invandrare eller flyktingar har inte heller varit begränsade till svenska valrörelser. I följande citat är försvaret av inflyttades nyttighet utvecklat i detalj på ett sätt det inte är i det analyserade valmaterialet. Observera att sista meningen pekar i samma riktning som citatet ovan, det vill säga att utgångspunkten för den ekonomiska beräkningen inte är relevant när det gäller skyddsbehövande flyktingar: Arbetskraftsinvandringen har haft positiva effekter för svensk sam- hällsekonomi, liksom också för en rad industrier och företag som rekryterat utländsk arbetskraft och för många invandrare som kunnat skaffa sig en högre levnadsstandard i . Vinsterna för samhället var störst så länge en stor del av invandrarna var i aktiv ålder och i för- värvsarbete. Invandrarna betalade då mer i skatt än vad de fick tillbaka genom olika slag av transfereringar. Lönsamheten har minskat med flyktinginvandringen, som skett då invandrare haft svårt att snabbt komma in på arbetsmarknaden och då andelen förvärvsaktiva har sjunkit. Flyktingar får stanna i där- för att de behöver skydd, inte för att de är lönsamma. (, 1992, uppslagsordet invandring) Innebörden av att invandrare på detta sätt diskuteras som en nationell resurs bör utforskas bättre. Den invandrade delen av befolkningen är inte den enda som i offentlig debatt diskuteras som en resurs för andra. I jämställdhetsresonemang framställs kvinnor ofta som en specifik resurs i arbetslivet i kraft av att tillföra arbets- platserna vissa erfarenheter eller egenskaper.1 Ett alternativ till detta sätt att argumentera för en grupps nyttighet i relation till andra grupper (det föreställda svenska vi:et i det ena fallet, de människor som utgör arbetslivet i det andra) är en diskurs där rät- tigheter och diskriminering är de centrala begreppen. I vissa sam- manhang är dessa begrepp verkligen de centrala. När personer sor- teras bort ur krogköer på grund av sin hudfärg talas om diskrimine- ring och rätten till tillträde till publika lokaler. I detta sammanhang framförs inte argumentet att mörkhyade män är en tillgång för övrig krogpublik eller för restaurangernas ägare. En skillnad mellan dessa olika sammanhang kan vara att kvinnors deltagande på vissa positioner i arbetslivet eller invandrares fullskaliga deltagande i 1 Tack till för synpunkter på mitt resonemang om att diskutera invandrare som resurs. Strukturell diskriminering i valrörelser och hur den kan motverkas den föreställda svenska gemenskapen just inte betraktas som rät- tigheter. De tendenser jag beskrivit ovan är därmed viktiga för att de indi- kerar just att invandrarna inte åtnjuter statusen av att vara själv- klart inkluderade i den föreställda svenska gemenskapen. Tenden- serna är även problematiska för att de öppnar för frågan: vad ska vi föreslå den dag alla beräkningarna, både de ekonomiska och de andra, får oss att dra slutsatsen att de inte är en resurs? Här finns med andra ord en uppenbar risk för diskursiva kopplingar till förslag som pekar mot negativ särbehandling. Förslag som pekar mot negativ särbehandling I tabell 7.5. nedan har inte förslag rörande det jag ovan kallat den övergripande frågan (1), om vilka som ska få leva i och på vilka villkor, medtagits, inte heller förslag som handlade om avskaffandet av bosättningsbidraget till flyktingar eller sådant som rörde villkoren för asylsökande. Här har jag koncentrerat mig på förslag som handlade om personer som redan var (eller skulle komma att bli) permanent- eller i varje fall långtidsboende i landet. Frågorna är dock inte oavhängiga och jag återkommer till förslag och förändringar i flyktingpolitiken i slutet av avsnittet. Tabell 7.5 Förslag som pekar mot negativ särbehandling i fem valrörelser svårare bli sv. utvisning av utl. NyD: endast del svårare bli sv. Markeringen NyD betyder att enbart Ny Demokrati uttryckte perspektivet eller argumentationen ifråga. Som jag påpekade i första kapitlet är frågan om vad som är negativ särbehandling sammantvinnad med frågan om hur kategorigränser dras. Att alla grupper ska behandlas exakt lika är det ingen som kräver. Oenigheten gäller i allmänhet vilka kategoriindelningar som Strukturell diskriminering i valrörelser och hur den kan motverkas legitimt tillåter olika behandling och vilka som inte gör det. Det finns till exempel en bred enighet om att kategoriindelning efter ålder är relevant för tillerkännandet av vissa rättigheter. Omyndiga får inte rösta och är inte valbara till politiska församlingar, myndiga får rösta och är valbara och denna kategoriindelning är baserad på ålder. Det finns däremot en åtminstone officiell överenskommelse i om att hudfärg inte är en relevant kategoriindelning för i stort sett någon skillnad i behandling. Därför är enigheten också stor om att ifall det verkligen är så att en person vägras en anställ- ning eller tillträde till en restaurang enbart på grund av sin hudfärg så är det fråga om diskriminering. När det gäller medborgarskap tycks det råda relativ konsensus om att det är legitimt att särbehandla permanentboende i som inte är svenska medborgare negativt på vissa sätt. Det ses exempelvis som legitimt att utvisa dem som dömts för allvarligare brott och inte så många upprörs över att icke-medborgare inte är valbara till riksdag. Om man istället ifrågasätter sådan sär- behandling hävdar man att medborgare/icke-medborgare inte är en relevant kategoriindelning för den olika behandlingen. Istället utgår man i resonemanget från någon överordnad kategori, till exempel permanentboende i , och hävdar att åtminstone på dessa punkter bör alla permanentboende (vuxna) behandlas lika. På motsvarande sätt går det alltid att urskilja underkategorier när man föreslår olika behandling. Enligt det förslag om att medbor- garskap kan återkallas som är uppe till diskussion när detta skrivs 2006, men som alltså förebådades åtminstone i program Land för hoppfulla, är det relevant att urskilja en undergrupp bland svenska medborgare som det skulle vara legitimt att särbehandla på detta sätt, nämligen de som inte fötts till medborgarskapet och på vissa sätt inte varit uppriktiga om sitt förflutna vid ansökningstillfället. Detta visar att frågan om vilka kategoriindelningar som görs och bör spela roll är helt grundläggande för frågan om förslag till nega- tiv särbehandling. Därför måste man i analysen vara uppmärksam på om nya indelningsgrunder plötsligt ges vikt. Det kan vara lämp- ligt att indela förslag på följande sätt: 1.Förslag om att skillnader ska införas eller förstärkas mellan grupper, vilka är till den ena gruppens nackdel. Sådana förslag kan bygga både på en kategoriindelning som redan förekommer i diskursen, som då ytterligare skillnader i rättigheter mellan Strukturell diskriminering i valrörelser och hur den kan motverkas medborgare och icke-medborgare föreslås. De kan också bygga på att nya kategorigränser dras, som när olika rättigheter före- slås gälla för svenska medborgare som blivit det på olika sätt. 2.Förslag som på olika sätt stänger möjligheterna att kunna till- höra en gynnad grupp. Båda dessa typer av förslag kan leda till (ökade) skillnader i lev- nadsvillkor mellan boende i ett land. Jag ska diskutera förslagen i Tabell 7.5. utifrån dessa aspekter och sätta in dem i ett vidare sam- manhang. Frågan om hemspråk/modersmål kan relateras till minoritetssprå- kens status över huvud taget i ett samhälle. Förslag i dessa frågor kan sträcka sig från aktiv repression av minoritetsspråk till ett aktivt stöd av dem. Rätten till hemspråk/modersmål har betraktats som ett stöd av minoritetsspråk i . Att inte (längre) erbjuda utbildning i minoritetsspråken, ett förslag av typ 1), kan betraktas som negativ särbehandling av dem som inte har majoritetsspråket som modersmål. Man hävdar i så fall att det inte är legitimt att indela människor efter om deras modersmål råkar vara majoritetsspråket eller inte när fördel- ningen av undervisningsmöjligheter sker. Utvisning av utländska brottslingar är också av typ 1), något man gör med brottsdömda utan svenskt medborgarskap men inte med svenska medborgare. Detsamma gäller de övriga förslag som handlar om sämre sociala förmåner för, i Ny Demokratis förslag, flyktingar i som inte var svenska medborgare och för de andra partierna 2002, personer i som kommit för att arbeta men inte bott längre än en viss bestämd tid i landet. Det förekom alltså också ett förslag av 2002 om att personer som hade dubbelt medborgarskap, samt hade erhållit det svenska medborgarskapet med hjälp av falska uppgifter och dess- utom begått grova brott, skulle kunna fråntas sitt svenska medbor- garskap, alltså ett förslag till att en ny kategoriindelning inom gruppen medborgare skulle få spela roll. Förslaget att på olika sätt försvåra möjligheten att bli svenskt medborgarskap genom att öka kraven för att erhålla det är förstås av typ 2). Förslag som pekar mot negativ särbehandling är bland det vikti- gaste att analysera när det gäller diskursiv diskriminering. I analy- sen behöver man vara uppmärksam på förändringar som har med kategoriindelning att göra. Strukturell diskriminering i valrörelser och hur den kan motverkas fler kategoriseringsgrunder än tidigare kommer att betraktas som legitima för negativ särbehandling; det görs allt svårare att bli kategoriserad som någon som har rätt till positiv särbehandling (som att få bo kvar i landet även efter en brottsdom); skillnaden i behandling mellan personer ur olika urskiljda grup- per ökar och innebär att vissa gruppers medlemmar behandlas sämre, då pågår en utveckling mot ett samhälle där diskrimineringen ökar. Ur valmaterialet kan möjligen en sådan trend utläsas. Som vad gäller flera andra aspekter syns en kärvare inställning gentemot icke-svenskar efter 1988. Det gjordes svårare att kvalificera sig som asylsökande och som en person som erhöll asyl och därmed fick rätt att permanentbo i landet. Även om man erhöll tillfälligt uppehållstillstånd gjordes det svårare att få permanent sådant. För personer med permanent uppehållstillstånd föreslogs det bli svårare att erhålla svenskt medborgarskap. För invandrare som erhållit svenskt medborgarskap föreslogs gälla regler som öppnade för att man inte med säkerhet skulle kunna behålla denna status. För framtida arbetskraftsinvandrare föreslogs vissa inskränkningar i sociala förmåner gälla i jämförelse med permanentboende. Man skulle kunna säga att ett drag i diskursen var att föreslå sådant som gör det svårare att nå fram till en gynnad svensk kärna och stanna där. Till detta ska läggas de tendenser till blaming the victim jag pekat på som kan bli till ett inslag i en normalisering av diskrimine- ring. Ovan har jag redogjort för både förändring och mellan valrörelserna vad gäller de undersökta aspekterna. Det finns också vissa utgångspunkter för diskussionen som ännu inte diskuterats men som förefaller oförändrade . De har på flera sätt varit diskursivt styrande i valrörelserna. Strukturell diskriminering i valrörelser och hur den kan motverkas Det nationella territoriet och den föreställda nationella gemenskapen Världens indelning i nationer präglar förutsättningarna för den som flyttar från en del av världen till en annan på det rent praktiska sät- tet att företrädare för den andra nationen bestämmer om man har rätt att bosätta sig där eller inte och att det finns olika procedurer med visum, ansökningar om uppehållstillstånd eller asyl och så vidare som måste följas. Denna territoriella aspekt av det nationella, det vill säga regleringen av vem som får besöka eller bo på vilket nationellt territorium, har mycket viktiga konsekvenser för många människor, inte minst flyktingar. Den präglar också i högsta grad diskussionen om invandring och invandrare, flyktingskap och flyk- tingar. Den är en utgångspunkt för åtminstone generositets- och rättighetsperspektiven på flyktingpolitiken. Om inte det globala systemet av nationer tillät att bosättningen på bestämda platser kontrollerades av specifika myndigheter, skulle det inte gå att vara mer eller mindre generös ifråga om att tillåta sådan bosättning. Det skulle inte heller gå att åberopa vissa rättigheter som exempel- vis asylsökande gentemot dessa myndigheter. Men en annan aspekt av det nationella spelar också stor roll för diskursen, det som (1991) kallar imagined communi- ties, föreställningen om en gemenskap som går utöver den med dem vi faktiskt känner och omfattar idéer om att vi som delar nationalitet hör ihop och har gemensamma intressen. Föreställ- ningen kan även utsträckas till tidigare generationer, till människor vi inte bara inte har träffat, utan som faktiskt inte längre existerar. Den kan också utsträckas till ännu ofödda. Eftersom den är före- ställd kan den också exkludera nu levande människor som perma- nentbor på ett lands territorium, inklusive sådana vi faktiskt kän- ner, och även medborgare i ett land. Den föreställda gemenskapen leder också till föreställningen om att de som delar den har gemen- samma intressen. En sådan föreställd gemenskap måste till för att man ska förstå nyttighetsperspektivet på flyktingpolitik. Ny Demokrati hade en bildekal med texten: VI ARBETAR FÖR SVENSKARNA. DET UPPRÖR MÅNGA. Här finns en lek med betydelsen av ordet svenskarna. Det som faktiskt upprörde många ifråga om Ny Demokratis retorik och för- slag var fientligheten gentemot flyktingar och invandrare och att man uppfattade att de ville sätta infödda framför invandrade. Om med svenskarna i dekaltexten avsågs de infödda men exklude- Strukturell diskriminering i valrörelser och hur den kan motverkas rande de invandrade är det därför en korrekt beskrivning att detta upprörde många. Denna betydelse bygger på föreställningen om the imagined community. Men dekalens retoriska knorr ligger i att det i nästan alla läger i svensk politik också uppfattas som fullständigt legitimt att säga att man arbetar för svenskarna om svenskar avgränsas från dem som bebor andra nationella territorier och inte från vissa som bor i . I den bemärkelsen av svenskarna skulle inget parti i en valrörelse kritisera ett annat för att arbeta för svenskarna. En ständigt aktuell fråga för forskningen om diskriminering av etniska minoriteter är vilka som inkluderas i den nationella före- ställda gemenskapen och vilka egenskaper som anses utmärka dem som tillhör den. Dessa frågor kräver andra typer av analyser än de jag arbetat med här. Existensen av en föreställd nationell gemen- skap visar sig dock tydligt i materialet, till exempel i alla de formu- leringar där svenskar och invandrare relateras till varandra och ses som olika grupper. Ett flertal, men långt ifrån alla, av dessa formuleringar i materialet har citerats i rapporten. Enligt enstaka formuleringar räcker varken svenskt medborgarskap eller uppväxt för att inkluderas i den föreställda svenska gemenskapen. Det existerar en mängd föreställningar om vad svenskhet innebär som sällan explicitgörs. Ett exempel på när de, på ett lite skämtsamt sätt, faktiskt uttalats i det offentliga var en artikel i som uppmärksammade att den svenska nationaldagen blivit till helgdag. Där uttalade sig olika kända personer om vad det innebar att vara svensk för dem. Egenskaper som nämndes var att ha libe- rala och toleranta värderingar med respekt för den enskilda, att vara lite lagom, samt att vara ärlig, lugn och tillbakadragen (National- dag och helg – vad ska vi göra då?, DN 5/6 2005). Förmodligen ställs invandrare inte sällan i relief mot en sådan föreställd svenskhet. När till exempel den mördade kallades den unga kurdiska kvinnan (En ny integrationspolitik, fp 2002) var ett troligt underliggande motiv till att hon, trots uppväxt i , prickfri svenska och så vidare inte fick vara svensk att föreställningen om det svenska omöjligen kan rymma ett sådant mord: kurdiska kvinnor kan bli hedersmördade av sina familjer, men inte svenska. Vissa forskare hävdar att föreställningar om svenskhet som något specifikt, liksom betydelsen av sådana före- ställningar, har blivit viktigare i den svenska etniska maktstruktu- ren (2005). Strukturell diskriminering i valrörelser och hur den kan motverkas Frågorna om vad integration ska innebära och föreställningar om utanförskap är nära relaterade till den nationella föreställda gemen- skapen. Att nationer metaforiskt kan betraktas som behållare eller avgrän- sade rum talar uttryck som invandrare för. Metaforen (eller möj- ligen metonymen) att vandra in, det vill säga att genomföra en fysisk förflyttning från utanför till innanför, står här inte bara för att passera en gräns utan för att flytta till ett nytt land och inta en speciell social status. Man kan också försvinna ut ur behållaren, till exempel genom att man utvisas eller utvandrar. Detta inne/ute-tän- kande är kopplat till nationalstatssystemet. Men det finns andra sätt att vara inne och ute än de som har att göra med nationalsta- ternas gränser. Att genom invandring komma in i landet är bara ett första steg inåt. En återkommande metafor i materialet var den om innanför och utanför även för dem som bor i som i följande exempel : – 100 000 och fler invandrare har fastnat i utanförskap när vi skulle kunna ta till vara deras kraft att jobba (i Slutdebatten 13/9 2002) – Och detta gör vi för invandrarnas skull. Vi är övertygade om att det är ju samhället som håller dom ute vi har byggt samhället så, fram- för allt ni, så att dom hålls utanför (i Slutdebatten 13/9 2002) I de flesta exempel i materialet handlade diskussionerna om att bryta utanförskapet om att folk skulle få jobb, ibland om att lära sig svenska. Att ha invandrat räcker alltså inte för att vara inne. Man kan bo i och fortfarande vara utanför. Det ligger nära att föreställa sig en bild med behållare i varandra, kanske som ryska dockor, där en invandrare har att kämpa sig in mot de inre dock- orna. med en tendens i politik och förslag, som jag pekade på i förra avsnittet, mot att göra det svårare att få tillhöra en svensk kärnkategori, vara i de innersta dockorna, visades i diskur- sen alltså oro för att många invandrare inte fick plats där. Strukturell diskriminering i valrörelser och hur den kan motverkas Strukturell diskriminering i fem valrörelser Därmed är det att avge ett samlat svar på denna undersöknings första fråga, i vilken form och omfattning det förekom diskursiv diskriminering riktad mot grupper som uppfattades som etniskt icke-svenska i de undersökta valrörelserna. Med diskriminering avsåg jag negativ särbehandling av människor, kopplad till deras grupptillhörighet. I detta fall har jag studerat diskriminering med språkliga medel även om man naturligtvis kan tänka sig andra typer av diskriminering inom en valrörelses ram. Det förekom diskriminering i valrörelserna. För det första var invandrade personers röster exkluderade från de centrala debattpo- sitionerna. För det andra hopade sig framför allt 2002 kopplingarna mellan invandrade och negativt värderade fenomen som de dess- utom själva lastades för på ett sätt som utgjorde ett mönster och som inte motsades i andra delar av materialet.