sou · GUB398 · 2007-01-01 00:00:00 — En delfinansiering av Säkerhets- och integritetsskyddsnämndens årliga kostnad kan alltså ske genom att en och överförs från polisens anslag till den nya nämndens anslag. Inom ramen för mitt begränsade utredningsuppdrag har jag inte funnit några andra möjligheter till överföring av medel för att finansiera verksamheten vid den nya nämnden. Jag föreslår därför att finansieringen i övrigt löses genom att nya medel tillförs. Förslagen har inte betydelse för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Inte heller har förslagen betydelse i de andra avseenden som anges i 15 § kommittéförordningen. 7.1Förslaget till lag om särskild tillsyn av användandet av hemliga tvångsmedel, m.m. En nämnd under regeringen, Säkerhets- och integritets- skyddsnämnden, skall, enligt vad regeringen närmare föreskriver, ha till uppgift att utöva särskild tillsyn av den verksamhet där det förekommer verkställighet av hemliga tvångsmedel såsom postkontroll, hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning, hemlig kameraövervakning och hemlig rumsavlyssning samt användning av kvalificerade skyddsidentiteter. Tillsynen skall särskilt syfta till att säkerställa att dessa metoder används i enlighet med gällande författningar. I paragrafens första stycke lagfästs att det skall finnas en nämnd under regeringen som skall handha särskild tillsyn av viss verksamhet som på grund av stark sekretess är undandragen allmän insyn. Det handlar om sådan verksamhet där det förekommer verkställighet av hemliga tvångsmedel men även användning av kvalificerade skyddsidentiteter. Med detta avses att det t.ex. inte är hela polisens verksamhet som omfattas av den särskilda tillsynen utan de delar där verkställighet och användning förekommer. Domstolarnas tillståndärenden avseende hemliga tvångsmedel och dömande verksamhet i övrigt omfattas således inte av nämndens tillsyn. Åklagarnas verksamhet omfattas endast i den mån de tar del i den utpekade verksamheten. Tillsynsområdet har inte avgränsats med angivande av gällande lagar om hemliga tvångsmedel eller kvalificerad skyddsidentitet, eftersom tillsynen även skall kunna avse fall då avlyssning och övervakning sker helt eller delvis utan lagstöd. Tillsynsområdet har inte heller avgränsats till vissa utpekade myndigheter, dels eftersom det är själva verksamheten som avses oavsett vid vilka myndigheter som den bedrivs vid varje tid och dels för att verkställighet eller användning inte skall vara undandragen tillsyn därigenom att verkställigenhet eller användning uppdras åt andra myndigheter eller organ. Tillsynsområdets omfattning har behandlats i avsnitt 4.3. Även nämnden namn fastställs i paragrafen och är . Namnfrågan har behandlats i avsnitt 4.3.2. Andra stycket anger vad nämndens tillsyn särskilt skall syfta till, nämligen att verkställighet av hemliga tvångsmedel och användning av kvalificerade skyddsidentiteter sker i enlighet med lag. Det handlar om att metoderna är tillåtna i lag och att föreskrivna tillstånd har inhämtats men även om verkställigheten sker med iakttagande av principerna om behov och proportionalitet. I fråga om hemliga tvångsmedel omfattar tillsynen både själva avlyssningen eller övervakningen och den vidare hanteringen av upptagningarna såsom hur överskottsinformation används eller förstörs. I fråga om användning av kvalificerade skyddsidentiteter omfattar tillsynen att skyddsidentiteten används endast för de syften den beslutas för men även att de särskilda arbetsmetoder som kommer till användning är lagenliga och används med iakttagande av behovs- och proportionalitetsprinciperna. Frågorna har behandlats i avsnitten 4.3.2 – 4.3.4. Nämnden skall granska Säkerhetspolisens behandling av uppgifter enligt polisdatalagen (1998:622), särskilt med avseende på 5 § polisdatalagen. Paragrafen har samma lydelse som 1 § tredje stycket i förordningen (2006:1075) med instruktion för och innebär, såsom har motiverats i avsnitt 4.3.4, att uppgiften att granska Säkerhetspolisens behandling av personuppgifter förläggs till . Nämnden skall utöva tillsynen genom inspektioner och andra undersökningar samt genom särskilda kontrollärenden. Nämnden får uttala sig om förhållanden och sin uppfattning om behov av förändringar av verksamheten och skall verka för att brister i författningarna avhjälps. Paragrafen anger de grundläggande formerna för Säkerhets- och integritetsskyddsnämndens tillsynsverksamhet. Av första stycket, som motiverats i avsnitten 4.3.5 – 4.3.7, framgår att tillsyn kan bedrivas såväl på nämndens egna initiativ som på anmälan av enskilda. Ett och samma tillsynsärende kan angå frågor som uppkommit på båda dessa sätt. Nämndens löpande tillsyn kan genomföras i form av inspektioner eller andra slags undersökningar, vilka utformas efter omständigheterna i det enskilda tillsynsärendet. Vid den löpande tillsynen avgör nämnden i vad mån anmälningar från enskilda skall tas upp till behandling. Utöver den löpande tillsynen handhar nämnden särskilda kontrollärenden. Enskilda personer kan begära att nämnden företar en kontroll med avseende på tvångsmedelsanvändning och personuppgiftsbehandling som avser honom eller henne. En sådan begäran kan framställas av vilken enskild person som helst. Även personer med utländskt medborgarskap eller som är bosatta i utlandet kan begära en kontroll. Också juridiska personer kan framställa en sådan begäran, t.ex. i fråga om hemligt tvångsmedel har riktats mot en teleadress eller plats som den juridiska personen innehar. Nämnden är i dessa fall alltid skyldig att företa den kontroll som behövs. Andra stycket innehåller vad nämndens tillsyn – såväl den löpande som i särskilda kontrollärenden – kan utmynna i. Nämnden får uttala sig om förhållanden den påträffat vid en inspektion, en annan undersökning eller i ett särskilt kontrollärende på begäran av enskild. Nämnden får även uttala sin uppfattning om vilka behov det finns av förändringar i den granskade verksamheten. Den får vidare verka för att brister avhjälps i lag eller annan författning, t.ex. regeringens förordningar eller myndigheternas föreskrifter. Ett uttalande kan riktas till den myndighet vars verksamhet ett tillsynsärende avsett. Bl.a. i fråga om behov av lagändringar kan nämnden uttala sig till regeringen. I de särskilda kontrollärendena skall nämnden avge ett yttrande till den enskilde som begärt kontrollen. I det senare fallet kan yttrandet på grund av sekretess ibland inte innehålla fler uppgifter än att en kontroll har företagits och det vid den har befunnits att allt har eller inte har gått rätt till. I det senare fallet har nämnden att anmäla saken till åklagare eller annan myndighet för åtgärd. Frågorna i förevarande stycke har behandlats i avsnitten 4.3.5 och 4.3.6 där det också förutsatts att regeringen skall meddela föreskrifter om förfarandet mellan nämnden och andra myndigheter och organ. Nämnden har rätt att av myndigheter som bedriver verksamhet enligt 1 § första stycket få de uppgifter och det biträde som nämnden behöver. Även andra myndigheter och organ som bistår eller på annat sätt berörs av den verksamhet som anges i 1 § första stycket är skyldiga att lämna nämnden de uppgifter som nämnden behöver. I paragrafen, som har motiverats i avsnitt 4.3.5, föreskrivs en uppgiftsskyldighet för de myndigheter som omfattas av Säkerhets- och integritetsskyddsnämndens tillsyn. Uppgiftsskyldigheten gäller därmed i fråga om de myndighetsdelar där det förekommer verkställighet av hemliga tvångsmedel och användning av kvalificerade skyddsidentiteter. Vidare föreskrivs en skyldighet för myndigheterna att biträda nämnden, t.ex. genom att göra lokaler och arkiv som omfattas av ett tillsynsärende tillgängliga för nämnden. Biträdet avser dock inte att åt nämnden utföra närmare undersökningar m.m. utan sådana uppgifter handhas av nämnden själv, i förekommande fall genom nämndens kansli som vid behov kan använda biträde av sakkunniga. En uppgiftsskyldighet föreskrivs även i fråga om andra myndigheter och organ som bistår eller på annat liknande sätt berörs av den verksamhet nämnden har tillsyn över. I fråga om den öppna polisens verkställighet av t.ex. hemlig teleavlyssning föreligger således uppgiftsskyldighet inte bara för Säkerhetspolisen till den del den biträtt i verkställigheten utan även den teleoperatör som biträtt är uppgiftsskyldig. Till följd av den uppgiftsskyldighet som föreskrivs i paragrafen kan begärda uppgifter lämnas till nämnden utan hinder av annars gällande sekretess (jfr 14 kap. 1 och 2 §§ sekretesslagen). Enligt det tillägg som nedan görs i sekretesslagen (1980:100) kommer sekretesskyddet för uppgift som nämnden erhållit av annan myndighet att ha samma omfattning hos nämnden som hos myndigheten. Nämnden skall bestå av högst tio ledamöter som utses av regeringen för en bestämd tid, högst . Till ledamöter skall utses personer som är svenska medborgare och med hänsyn till omdömesförmåga, självständighet, laglydnad och övriga omständigheter är lämpliga för uppdraget. Ordföranden och vice ordföranden skall vara eller ha varit ordinarie domare eller ha annan liknande juridisk erfarenhet. Vice ordföranden kan träda i ordförandens ställe, när det behövs. Övriga ledamöter skall utses bland sådana personer som föreslagits av partigrupperna i . Paragrafen behandlar Säkerhets- och integritetsskyddsnämndens sammansättning, hur ledamöterna utses och vilka kvalifikationer de skall ha. Bestämmelserna har motiverats i avsnitt 4.3.2. Nämndens ärenden avgörs efter föredragning. Nämnden är beslutför om ordföranden och minst fem av de övriga ledamöterna är närvarande. När ärenden av större vikt handläggs skall om möjligt samtliga ledamöter vara närvarande. I paragrafen behandlas formerna för hur avgör sina ärenden, såväl löpande tillsynsärenden som särskilda kontrollärenden på begäran av enskilda. Ett avgörande skall alltid föregås av en föredragning inför nämnden av kansliets tjänstemän eller av anlitade experter. Frågorna har behandlats i avsnitt 4.3. Vid nämnden skall det finnas ett kansli. Kansliets chef anställs genom beslut av regeringen. Kanslichefen skall under nämnden leda arbetet inom kansliet och i övrigt lämna nämnden behövligt biträde. I paragrafen fastställs att nämndens kanslichef skall utses av regeringen. Skälen för detta har behandlats i avsnitt 4.3.8. Regeringen får meddela de ytterligare föreskrifter som behövs för verksamheten vid nämnden såsom förordnande av personal vid nämnden, nämndens arbetsformer, delegation av beslutanderätt samt administrativa frågor. Regeringen får även meddela föreskrifter om myndigheters och andra organs skyldigheter att underrätta nämnden om användning av hemliga tvångsmedel. Paragrafen innehåller en erinran om att regeringen kan meddela till denna lag kompletterande föreskrifter. Såsom har konstaterats i avsnitt 4.3.8 bör regeringen förordna om en instruktion för . I samma avsnitt har behandlats att det till frågor om förfarandet i nämnden är kopplat även frågor om i vad mån och hur domstolarnas och de brottsbekämpande myndigheternas skall underrätta nämnden om tillståndsbeslut och verkställighet av hemliga tvångsmedel. Nämnden skall ha de ytterligare uppgifter som regeringen bestämmer. Regeringen får därvid bestämma att uppgifterna skall handläggas av särskilda organ inom nämnden samt om annat som behövs för verksamheten i dessa organ såsom deras sammansättning, beslutförhet och handläggning av ärenden. I paragrafen ges regeringen möjlighet att föreskriva om ytterligare uppgifter för . Frågan har behandlats i avsnitt 4.3.2. Som framgår där bör nuvarande uppgifter angående utlämnande av registeruppgifter vid personalkontroll och handläggning av ärenden om kvalificerade skyddsidentiteter handläggas inom ramen för särskilda delegationer inom det särskilda tillsynsorganet. 7.2Förslaget till lag om ändring i Den misstänkte skall, så snart det kan ske utan men för utredningen, dock senast efter det att förundersökningen avslutats, underrättas om hemlig teleavlyssning eller hemlig teleövervakning som har företagits mot honom. Om avlyssningen eller övervakningen har avsett en teleadress som innehas av någon annan person än den misstänkte, skall även innehavaren underrättas så snart det kan ske utan men för utredningen, dock senast efter det att förundersökningen avslutats. Underrättelse skall innehålla uppgift om vilket tvångsmedel som har använts, vilken teleadress avlyssningen eller övervakningen har avsett och när den har skett. Den misstänkte skall även få uppgift om vilket brott den misstanke som legat till grund för avlyssningen eller övervakningen avsett. Underrättelse behöver inte lämnas till den misstänkte om denne redan enligt 23 kap. 18 § eller på annat sätt har fått del av uppgifterna. Är underrättelse med hänsyn till omständigheterna i övrigt uppenbart utan betydelse behöver den inte lämnas. Gäller sekretess enligt 2 kap. 1 eller 2 §, 5 kap. 1 eller 7 § eller 9 kap. 17 § sekretesslagen (1980:100) för uppgift enligt andra stycket, skall underrättelsen skjutas upp. Kan underrättelsen inte lämnas från det att förundersökningen avslutats skall den underlåtas. Underrättelse skall inte lämnas om förundersökningen angår 1.brott enligt 13 kap. 1, 2, 3, 5 a eller 5 b § , om brottet innefattar gärning varom i 4 § nämnda kap. sägs, samt brott som avses i 13 kap. 4 eller 5 §, 2.brott enligt 18 eller 19 kap. , 3.brott enligt 2 § lagen (2003:148) om terroristbrott eller enligt 3 § lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, m.m. I den nya paragrafen finns bestämmelser om särskild underrättelse- skyldighet i fråga om användningen av hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning. Enligt första stycket skall en särskild underrättelse lämnas till den som misstänkts för det brott förundersökningen avser samt till innehavaren, även när denne är en juridisk person, av den teleadress som avlyssnats eller övervakats, om denne är någon annan än den misstänkte. Underrättelse skall lämnas så snart det kan ske utan men för utredningen, varmed avses förundersökningen mot den aktuelle misstänkte. För att underrättelsefrågan inte skall kunna anstå utöver överblickbar tid föreskrivs att underrättelse- skyldigheten dock alltid inträffar senast efter det att förundersökningen avslutats, t.ex. genom beslut att lägga ner förundersökningen eller att inte väcka åtal. Frågan har behandlats i avsnitt 4.2.5. I andra stycket, som har motiverats i avsnitt 4.2.4, anges vad en underrättelse skall innehålla. Till en början skall det anges vilket av tvångsmedlen som har använts. Det skall vidare upplysas om vilken teleadress som har avlyssnats eller övervakats. Det skall också anges tvångsmedlet har använts mot den underrättade. Detta innebär att för en och samma avlyssning eller övervakning så kan en eller flera misstänkta komma att underrättas om den specifika tid de blev föremål för åtgärden medan innehavare av teleadressen underrättas om hela den tid avlyssningen eller övervakningen pågått. Slutligen skall en brottsmisstänkt underrättas om vilket brott som legat till grund för åtgärden mot honom eller henne. En underrättelse till en brottsmisstänkt person behöver dock enligt tredje stycket inte lämnas om den misstänkte redan har fått del av de aktuella uppgifterna genom reglerna om misstänkts och åtalads rätt till insyn i förundersökningsmaterialet (se 23 kap. 18 §) eller på annat sätt, t.ex. genom att ha konfronterats med uppgifterna vid förhör. Även om det i övrigt är uppenbart att en underrättelse är utan betydelse behöver den inte lämnas, t.ex. i fall då en innehavare av teleadressen samarbetar med de brotts- bekämpande myndigheterna såsom en målsägande eller en teleoperatör vilken biträder med verkställighet avseende en telefonautomat som operatören själv innehar. Enligt det fjärde stycket skall en underrättelse skjutas upp det kan råda sekretess för en uppgift i den. Skulle underrättelsen röja förhållanden som omfattas av utrikes- eller försvarssekretess (2 kap. 1 och 2 §§ sekretesslagen) eller sekretess till skydd för den brottsförebyggande och brottsbekämpande verksamheten (5 kap. 1 §) eller för det internationella rättsliga samarbetet (5 kap. 7 §) eller för enskildas intressen (9 kap. 17 §) skall underrättelse alltså anstå. Det kan handla om att en underrättelse i fråga om den aktuella förundersökningen kan avslöja åtgärder av betydelse för andra anslutande utredningar. Att i en underrättelse lämna endast vissa av de uppgifter en underrättelse enligt ovan skall innehålla – och alltså skjuta upp underrättelsen beträffande övriga uppgifter – är sällan möjligt eftersom att det ju är underrättelsen som sådan som röjer att hemlig teleavlyssning eller hemlig teleövervakning har förekommit med avseende på den underrättade. När en underrättelse har skjutits upp av från det att förundersökningen avslutades skall den underlåtas och bevakning av sekretessfrågan alltså avslutas. Bestämmelserna har motiverats i avsnitten 4.2.5 och 4.2.6. Det femte stycket innehåller ett undantag för den särskilda underrättelseskyldigheten i fråga om brott som hör till Säkerhetspolisens ansvarsområde. Bestämmelsen har motiverats i avsnitt 4.2.7. Vem som ansvarar för underrättelseförfarandet föreskrivs inte särskilt i paragrafen utan följer av reglerna i förundersöknings- kungörelsen (1947:948) om vem som skall vara undersökningsledare vid en förundersökning. I förundersökningar där hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning används är åklagaren praktiskt taget alltid undersökningsledare. Frågan har behandlats i avsnitt 4.2.9. 7.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:1506) om hemlig kameraövervakning Den misstänkte och innehavaren av den övervakade platsen skall, så snart det kan ske utan men för utredningen, dock senast efter det att förundersökningen avslutats, underrättas om den övervakning som företagits mot dem. I fråga om sådan underrättelse och undantag från underrättelseskyldigheten tillämpas 27 kap. 31 § . Vad som föreskrivs i första stycket om underrättelse till innehavare av den övervakade platsen skall inte gälla i fråga om sådana platser till vilka allmänheten har tillträde. Den nya paragrafens första stycke innebär att de nya bestämmelserna i 27 kap. 31 § om särskilt underrättelseförfarande i fråga om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning blir tillämpliga även vid hemlig kamera- övervakning. Utöver den brottsmisstänkte omfattar underrättelseskyldigheten innehavaren (också juridiska personer) av den övervakade platsen. Enligt det andra stycket gäller det ytterligare undantaget från underrättelseskyldigheten att den inte omfattar innehavare av övervakade platser till vilka allmänheten har tillträde. Bestämmelserna har motiverats i avsnitt 4.2.3. 7.4Förslaget till ändring i förslag till lag om hemlig rumsavlyssning Den misstänkte och innehavaren av den avlyssnade platsen skall, så snart det kan ske utan men för utredningen, dock senast efter det att förundersökningen avslutats, underrättas om den avlyssning som företagits mot dem. I fråga om sådan underrättelse och undantag från underrättelseskyldigheten tillämpas 27 kap. 31 § . Vad som föreskrivs i första stycket om underrättelse till innehavare av den övervakade platsen skall inte gälla i fråga om sådana platser till vilka allmänheten har tillträde. Genom den nya paragrafen görs på motsvarande sätt som vid hemlig kameraövervakning (se föregående avsnitt) de nya bestämmelserna i 27 kap. 31 § om särskilt underrättelseförfarande i fråga om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning tillämpliga också vid hemlig rumsavlyssning. 7.5Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Särskilda bestämmelser om sekretess hos regeringen, samt ombudsmän, och Hos i dess tillsyn enligt lagen (2007:000) om särskild tillsyn av användandet av hemliga tvångsmedel, m.m. gäller sekretess endast enligt andra–fjärde styckena. i verksamhet, som anges i första stycket, från myndighet uppgift som är sekretessbelagd där, gäller sekretessen också hos nämnden. i verksamhet, som anges i första stycket, uppgift från enskild, gäller 1.sekretess enligt 2 kap. i den mån det kan antas att riket lider betydande men om uppgiften röjs, 2.sekretess enligt 5 kap. i den mån det kan antas att verksamhet för att förebygga eller beivra brott allvarligt motverkas om uppgiften röjs, 3.sekretess till skydd för enskilds personliga förhållanden i den mån uppgiften skulle ha varit sekretessbelagd hos myndighet som ärendet får anses avse. i verksamhet, som anges i första stycket, uppgift från utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation, gäller sekretess i den mån uppgiften skulle ha varit sekretessbelagd hos myndighet som ärendet får anses avse. Paragrafen, som är ny och har motiverats i avsnitt 4.3.9, föreskriver vilken sekretess som skall gälla för uppgift hos i dess tillsynsverksamhet enligt lagen (2007:000) om särskild tillsyn av användandet av hemliga tvångsmedel, m.m. I första stycket klargörs att paragrafen endast gäller i tillsyns- verksamheten och inte i annan nämndens verksamhet, t.ex. personaladministration, samt att paragrafen uttömmande reglerar i vad mån sekretess gäller i tillsynsverksamheten. Kan en uppgift som nämnden erhållit inte hänföras till tillsynsverksamheten kan andra bestämmelser om primär eller sekundär sekretess vara tillämpliga. Enligt andra stycket gäller att för uppgift som nämnden erhållit av en myndighet, överförs till nämnden den sekretess som gäller vid myndigheten (s.k. sekundär sekretess). Något undantag av det slag som finns i 13 kap. 6 § gäller inte i detta fall varför en svagare primär sekretessbestämmelse aldrig kan gälla framför en starkare sekundär sekretessbestämmelse. Vid valet av två sekretess- bestämmelser, vare sig de är primära eller sekundära, gäller allmänt att den strängaste bestämmelsen skall fälla utslaget. Sekretess kan överföras från myndigheter som är direkt föremål för tillsynsverksamheten men gäller också uppgifter från andra myndigheter som har betydelse för verksamheten. Det tredje stycket innehåller en bestämmelse om sekretess till skydd för uppgifter som nämnden i sin tillsynsverksamhet har erhållit av enskilda. Uppgifterna kan lämnas inom ramen för nämndens löpande tillsyn eller i ett särskilt kontrollärende på begäran av enskild. Utrikes- och försvarssekretess enligt 2 kap. gäller för sådan uppgift, dock endast i den mån det kan antas att riket lider betydande men om uppgiften röjs (punkten 1). Även sekretess enligt 5 kap. med hänsyn främst till intresset av att förebygga eller beivra brott gäller för uppgift som erhållits av enskild, men endast om det kan antas att sådan verksamhet allvarligt motverkas om uppgiften röjs (punkten 2). När det gäller sekretess till skydd för uppgift om enskildas personliga förhållanden som lämnas av enskilda gäller dock sekretess utan någon särskild begränsning i fråga om skaderekvisitet (punkten 3). Sådana uppgifter kan angå den enskilde som uppgiften erhållits av eller t.ex. en anhörig till denne. Sekretess gäller under förutsättning att uppgiften skulle ha varit sekretessbelagd om den funnits hos myndighet som det aktuella tillsynsärendet får anses avse. Kan inte uppgifterna hänföras till någon sådan myndighet är uppgifterna således offentliga. Slutligen finns i fjärde stycket en bestämmelse om sekretess för uppgift som nämnden har erhållit direkt från en utländsk myndighet eller en mellanfolklig organisation. Även i detta fall gäller sekretess under förutsättning att uppgiften skulle ha varit sekretessbelagd om den funnits hos myndighet som det aktuella tillsynsärendet får anses avse. Kan inte uppgifterna hänföras till någon sådan myndighet är uppgifterna således offentliga. Det kan understrykas att om nämnden erhåller uppgifter från svenska myndigheter, enskilda, utländska myndigheter och mellanfolkliga organisationer utanför sin tillsynsverksamhet så är t.ex. utrikes- och försvarssekretess (2 kap. 1 och 2 §§) direkt tillämplig på uppgifterna.