sou · GUB350 · 2007-01-01 00:00:00 — Tillsammans med kommissionens genomförandebestämmelser är MiFID:s reglering mer detaljerad än nuvarande svenska regler. I börs- och clearinglagen föreskrivs endast att kan meddela dispens från kravet på att information ska lämnas , om det är motiverat med hänsyn till effektiviteten i handeln. Bestämmelser bör införas i lagen om värdepappersmarknaden som ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer rätt att meddela undantag från informationsskyldigheten före handel och dispens från kravet att offentliggöra information efter handel . De närmare förutsättningarna för när undantag eller dispens kan medges framgår av genomförande- förordningen. Förslag: En definition av systematiska internhandlare mot- svarande den som ges i MiFID förs in i lagen om värdepappers- marknaden. Därutöver införs en bestämmelse som anger att en systematisk internhandlare är skyldig att offentliggöra mark- nadsmässiga fasta bud med köp- eller säljpriser i de likvida aktier som är upptagna till handel på en reglerad marknad och som värdepappersinstitutet är systematisk internhandlare för. Skyl- digheten att offentliggöra priser gäller endast upp till standard- storleken på den mest relevanta marknaden för aktien. En systematisk internhandlare ska ha rätt att när som helst ändra sina bud. Vid extraordinära marknadsförhållanden ska internhandlaren också ha rätt att dra tillbaka sina bud. En systematisk internhandlare är skyldig att utföra ordern till det offentliggjorda priset då ordern togs emot om inte detta skulle strida mot bestämmelserna om bästa orderutförande. Internhandlaren ska dock ha rätt att utföra en order till ett bättres pris om ordern kommer från en profes- sionell kund, det förbättrade priset ligger inom ett intervall nära marknadsförhållandena och orderns storlek överstiger den stor- lek som är den vanliga i fråga om icke-professionella investerare (enligt artikel 25 i genomförandeförordningen). En systematisk internhandlare ska därutöver få utföra en order till ett bättre pris än det offentliggjorda i fråga om transaktioner där utförande av ordern i olika värdepapper är en del av en enda transaktion eller i fråga om order som är underkastade andra villkor än det aktuella marknadspriset. En systematisk internhandlare ska ha rätt att i enlighet med sin affärspolicy och på ett icke-diskriminerande sätt avgöra till vilka personer han ger tillgång till sina bud. Internhandlaren får även vägra att ingå, eller avbryta, affärsförbindelser med kunder på grundval av affärsmässiga överväganden. En systematisk internhandlare ska vidare ha rätt att på ett icke-diskriminerande sätt begränsa det antal transaktioner från samma kund han åtar sig att inleda på de offentliggjorda vill- koren samt begränsa det totala antalet transaktioner från olika kunder om antalet eller volymen av orderna avsevärt överstiger det normala. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer be- myndigas att meddela närmare föreskrifter om vilka kriterier som ska ställas upp vid bedömningen av om en aktie är att anses som likvid enligt artikel 21.1 andra stycket genomförande- förordningen. Bestämmelserna i om systematiska internhandlare saknar motsvarighet i nuvarande reglering och måste därmed införas i den nya lagen om värdepappersmarknaden. En närmare beskrivning av artikel 27 ges i avsnitt 10.2.3. Därutöver bör en definition av en systematisk internhandlare som språkligt anknyter till direktiv- texten införas i lagen. Definitionen träffar sådana värdepappersinstitut som utför kunders order mot det egna lagret på ett organiserat, frekvent och systematiskt sätt, se även artikel 20 i genomförandeförordningen. Förutom traditionella värdepappersinstitut träffar denna definition även sådana institut som t.ex. som har som affärsidé att tillhandahålla handel med aktier i småposter – eller till och med andelar av aktier – till ett pris som beräknas på kurserna . Syftet med sådana tjänster är att på ett kostnadseffektivt sätt tillhandahålla aktie- handelstjänster även till sådana kunder som endast önskar köpa enstaka aktier För att kunna tillhandahålla den typ av tjänster handlar sådana företag för egen räkning – och utför kundernas order mot det egna lagret. På så sätt kan det pris som kunderna betalar/får bestämmas till t.ex. dagens högsta betalkurs med ett påslag/avdrag beräknad som en procentuell andel av skillnaden mellan dagens högsta och lägsta betalkurs. Sättet att beräkna priset är således tydligt redovisat innan kunderna lägger sina order men prissättningen i det enskilda fallet sker efter det att marknads- platsen stängt. Detta förfaringssätt stämmer inte överens med skyldigheterna enligt artikel 27 att offentliggöra priser och utföra kunders order till de offentliggjorda priserna. De nya reglerna för- hindrar således att de beskrivna tjänsterna utförs som beskrivits ovan. Enligt utredningens uppfattning bör dock i sak motsvarande tjänster kunna tillhandahållas om t.ex. villkoren för tjänsten ändras så att kunderna i fråga inte köper aktier utan i stället erhåller en fordran på aktier mot företaget. Det är oklart hur i övrigt kommer att reagera på det nya regelverket. Som anförts ovan kommer ett institut att ha relativt stora möjligheter att självt bestämma hur internhandeln ska läggas upp. Vidare bestämmer ju institutet självt om det över huvud taget ska ägna sig åt systematisk internhandel och i vilka aktier det i så fall ska ske. I den bemärkelsen ger direk- tivet instituten möjlighet att själva bestämma vilken exponering institutet ska utsätta sig för. Som redogjorts för ovan har medlemsstaterna enligt artikel 21.1 i genomförandeförordningen viss möjlighet att välja vilka krav som ska vara uppfyllda för att en aktie ska anses vara likvid. Enligt huvudregeln ska en aktie anses likvid om det genomsnittliga antalet transaktioner i aktien överstiger 500 per dag eller om den dagliga omsättningen överstiger . Om skulle välja att låta huvudregeln styra vilka aktier som ska anses vara likvida skulle ca 35 aktier uppfylla kraven.17 Om i stället skulle välja att båda kraven ska vara uppfyllda skulle endast ca 15 aktier anses som likvida. Enligt utredningens mening finns det ingen anledning att redan i samband med att MiFID träder i kraft kategorisera fler aktier som likvida än vad minimireglerna i MiFID och genomförandeförord- ningen kräver. För det fall värdepappersinstituten anser att det finns kommersiella fördelar med att offentliggöra bud även i andra aktier har de naturligtvis möjlighet att göra detta. Även de övriga nordiska länderna planerar, såvitt utredningen har förstått, att ut- nyttja möjligheten att begränsa antalet likvida aktier. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bör be- myndigas att meddela närmare föreskrifter om vilka kriterier som ska ställas upp vid bedömningen av om en aktie är att anses som likvid enligt artikel 21.1 andra stycket genomförandeförordningen. 17 Se CESR:s to the Consultation document: Data on shares subject to article 27 of the MiFID, REF.: 05-164 . 11.1Bestämmelser i om krav på rapporteringsskyldighet Av artikel 25.3 i MiFID framgår att ett värdepappersföretag som har utfört en transaktion med ett finansiellt instrument som tagits upp till handel på en reglerad marknad och senast vid slutet av följande arbetsdag ska lämna uppgifter om transaktionen till den behöriga myndigheten. Skyldigheten gäller oavsett om transaktionen utförts på en reglerad marknad eller inte. Med transaktion avses ett köp eller en försäljning av ett finansiellt instrument (se artikel 5 i genomförandeförordningen). Bestämmelsen om att ett värdepappersföretag endast är skyldigt att rapportera om transaktioner med finansiella instrument som är upptagna till handel på en reglerad marknad är en minimibestäm- melse. Medlemsstaterna har således möjlighet att tillämpa bestäm- melserna om rapporteringsskyldighet även på andra finansiella instrument (jfr skäl 45 i ingressen till MiFID). Informationen ska enligt artikel 25.4 bl.a. innehålla uppgifter om namn och nummer på de instrument som har köpts eller sålts, kvantitet, samt dag och tidpunkt för genomförandet av trans- aktionen. Kommissionen har i sina genomförandebestämmelser till artikeln upprättat en detaljerad lista på vilken information som en transaktionsrapportering till den behöriga myndigheten måste innehålla (bilaga I till genomförandeförordningen). Förutom de ovan angivna kraven nämns bl.a. information om huruvida avslutet gjordes för egen räkning eller för kunds räkning och var avslutet skedde. De enskilda medlemsstaterna har därutöver under vissa förut- sättningar möjlighet att kräva att ett värdepappersföretag ska rapportera ytterligare information till den behöriga myndigheten. I artikel 12 i genomförandeförordningen anges nämligen två fall där utökade informationskrav är möjliga. För det första får den be- höriga myndigheten begära in ytterligare information om det med hänsyn till ett finansiellt instruments specifika karaktär eller en enskild marknadsplats särskilda handelsmetoder är nödvändigt för att den behöriga myndigheten skall kunna övervaka att ett värde- pappersinstitut driver sin verksamhet hederligt, rättvist och profes- sionellt och på ett sätt så att allmänhetens förtroende upprätthålls. För det andra får den behöriga myndigheten kräva att rapporterna ska innehålla information om kundidentitet. Till skillnad från det första fallet anges inga begränsningar när det gäller en myndighets möjligheter att kräva att rapporterna ska innehålla denna informa- tion. Denna senare punkt diskuteras dock fortfarande vid arbetet med att ta fram genomförandebestämmelser och det är inte säkert att den kommer att stå kvar i det slutliga förslaget till genom- förandeförordning. Rapporteringen till den behöriga myndigheten ska i princip ske i elektronisk form. Anledningen till detta är bl.a. att information snabbt ska kunna slussas vidare till behöriga myndigheter i andra medlemsstater när detta är föreskrivet (se nedan). Endast under vissa speciella förhållanden kan den behöriga myndigheten tillåta undantag från denna regel (se artikel 11.1 i genomförandeförord- ningen). Av artikel 25.5 framgår att informationen inte nödvändigtvis måste lämnas av värdepappersföretaget självt. Medlemsstaterna ska nämligen föreskriva att informationen i stället kan lämnas av en tredje part som handlar för värdepappersföretagets räk- ning, genom ett ordermatchnings- eller rapportsystem som godkänts av den behöriga myndigheten, eller av den reglerade marknaden eller av MTF:en i vars system transaktionen genomfördes. I de fall transaktionen rapporteras direkt till den behöriga myndig- heten av en reglerad marknad, en MTF eller ett ordermatchnings- eller rapportsystem får undantag medges från värdepappersföre- tagets skyldighet enligt artikel 25.3 första stycket. Enligt artikel 25.3 andra stycket ska den behöriga myndigheten säkerställa att även den behöriga myndigheten för den mest relevanta marknaden i termer av likviditet för de aktuella finansiella instrumenten (dvs. den reglerade marknad där instrumenten har störst likviditet) erhåller informationen. genomförandebestämmelserna angett metoder för hur den likvidi- tetsmässigt mest relevanta marknaden skall fastställas och vilken information som skall lämnas (se artiklarna 8 och 9 i genom- förandeförordningen). Det kan noteras att en filial ska rapportera till den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten (jfr artiklar- na 25.6 och 32.7 i MiFID). Den behöriga myndigheten i värd- medlemsstaten ska därefter vidarebefordra informationen till den behöriga myndigheten i filialens hemmedlemsstat om denna inte har avsagt sig informationen (jfr artikel 25.6 i MiFID). Enligt börs- och clearinglagen ska börsmedlemmar till börsen rapportera avslut som medlemmarna utanför börsen har gjort för egen räkning eller någon annans räkning i de finansiella instrument som noteras vid börsen (4 kap. 4 § börs- och clearingslagen). Rapporteringen ska ske i den ordning och omfattning som börsen bestämmer. Enligt Stockholmsbörsen regler ska medlemmen nor- malt rapportera sådana avslut . Har avslutet skett efter börsens stängning ska rapportering normalt ske senast före börsens öppnande nästa börsdag. För värdepappers- institut som inte är börsmedlemmar följer en rapporteringsskyldig- het av 1 kap. 7 a § första stycket lagen om värdepappersrörelse. Bestämmelser om rapporteringsskyldighet för svenska värde- pappersinstitut som bedriver gränsöverskridande verksamhet finns i 1 kap. 7 a § andra stycket lagen om värdepappersrörelse. Av denna bestämmelse framgår att är skyldiga att rapportera avslut i finansiella instrument som är föremål för handel på en reglerad marknad inom EES när avslutet skett från en filial i ett annat EES-land eller genom tillhandahållande av gräns- överskridande verksamhet till ett sådant land. Handlas de finan- siella instrumenten på en svensk börs eller auktoriserad marknads- plats ska rapporteringen ske dit, annars till . Rapporteringen ska ske i den omfattning och på det sätt som föreskriver. Av 10 kap. i föreskrifter (FFFS 2002:7) om uppföranderegler på värdepappers- marknaden framgår vilka kategorier av finansiella instrument som omfattas av rapporteringsskyldigheten och inom vilken tidsfrist avsluten ska rapporteras. I det fall anmälan ska göras till en svensk börs ska avsluten rapporteras och i det fall anmälan ska göras till gäller att anmälan ska göras dagen efter affärsdagen. Om värdepappers- institutet är skyldigt att anmäla avslut i värdlandet, som gjorts på en börs eller annan reglerad marknad, är institutet inte skyldigt att anmäla avslutet till vare sig svensk börs eller . Det bör framhållas att de huvudsakliga skälen bakom dagens rapporteringsregler är börs- och clearingslagens krav på god genomlysning samt marknadsövervakning. Investeringstjänste- direktivet krav på transaktionsrapportering – och de syften som legat bakom det kravet – har således varit av underordnad betydelse i svensk lagstiftning. 11.3Genomförande av MiFID:s bestämmelser 11.3.1En allmän bestämmelse om transaktionsrapportering Förslag: Ett värdepappersinstitut är ansvarigt för att uppgifter om de transaktioner som institutet har utfört, och senast vid slutet av följande arbetsdag, rapporteras till Finans- inspektionen om transaktionerna avser finansiella instrument som är upptagna till handel på en reglerad marknad. Rapporteringen till inspektionen ska innehålla den information som anges i tabell 1 i bilaga I till genomförandeförordningen. Informationen till inspektionen får lämnas av värdepappersinstitutet självt, genom tredje part som handlar för institutets räkning, genom ett ordermatchnings- eller rapporteringssystem som godkänts av , eller genom den reglerade marknad eller MTF där transaktionen genomfördes. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får före- skriva att rapporteringsskyldigheten ska utökas till att även gälla finansiella instrument som inte är upptagna till handel på en reglerad marknad, att en transaktionsrapport ska innehålla information utöver den som krävs enligt bilaga I i genomförandeförordningen om detta med hänsyn till ett finansiellt instruments specifika karaktär eller en enskild marknadsplats särskilda handelsmetoder är nödvändigt för att inspektionen ska kunna övervaka att ett värdepappersinstitut driver sin verksamhet hederligt, rättvist och professionellt och på ett sätt så att allmänhetens förtroende upprätthålls, och att en transaktionsrapport ska innehålla information om kund- identitet. Bedömning: Utformningen av ett transaktionsrapporterings- system bör ske på ett ansvarsfullt sätt i dialog och nära samarbete mellan och instituten, där såväl ekonomiska som praktiska konsekvenser för instituten beaktas. Därvid bör inspektionen även beakta vilka system som införs i andra relevanta länder, bl.a. de övriga nordiska och baltiska länderna. Som redogjorts för ovan är ett värdepappersföretag enligt huvud- regeln i MiFID skyldigt att rapportera samtliga transaktioner avseende finansiella instrument som upptagits till handel på en reglerad marknad till den behöriga myndigheten. Informationen kan dock lämnas av någon annan än värdepappersföretaget. Rapporteringsskyldigheten gäller oavsett om transaktionen skett på en reglerad marknad eller inte. Någon skyldighet för värdepappersinstitut att rapportera till på det sätt som beskrivs i MiFID finns inte (med undantag för bestämmelsen i 1 kap. 7 a § andra stycket lagen om värdepappersrörelse). En ny bestämmelse måste därför införas i den nya lagen som ålägger värdepappersinstitut att själva eller av en tredje part som handlar för värdepappersföretagets räkning, genom ett ordermatchnings- eller rapportsystem som god- känts av eller av den reglerade marknaden eller av MTF:en i vars system transaktionen genomfördes rapportera om transaktionen till . Eftersom det enligt huvud- regeln framgår att ett värdepappersinstitut kan rapportera t.ex. genom en reglerad marknad i vars system transaktionen genom- fördes anser utredningen att det är överflödigt att införa det frivilliga undantaget i artikel 25.5 andra meningen i MiFID om att medge undantag för institutens rapporteringsskyldighet för det fall rapporten sker genom t.ex. en reglerad marknad. En bestämmelse motsvarande nuvarande 1 kap. 7 a § andra stycket lagen om värde- pappersrörelse kommer därmed att bli överflödig och bör inte tas in i den nya lagen.1 Formellt innehåller de nya reglerna en väsentlig ökning av värdepappersinstitutens rapportering till Finansinspek- tionen, men om man väger in dagens rapporteringsskyldighet till börsen är den praktiska skillnaden något mindre. När det gäller den närmare utformningen av vilken information som ska lämnas framgår denna av bestämmelserna i genomförande- förordningen. 11.3.2Ska rapporteringsskyldigheten till gå utöver vad som krävs enligt MiFID? I detta avsnitt kommer att diskuteras huruvida det svenska regel- verket bör ställas krav på värdepappersinstituten när det gäller rapportering som går utöver de minimikrav som MiFID ställer upp. Det är framför allt frågorna om bör utnyttja möjligheten att kräva att institutens rapporter till ska inne- hålla kundinformation samt frågan om ytterligare finansiella instru- ment skall beröras, dvs. inte enbart finansiella instrument som är upptagna till handel på en reglerad marknad. För att besvara dessa frågor kan det vara av intresse att åter referera till artikel 25.1 i MiFID. Av denna artikel framgår att den behöriga myndigheten ska ha möjlighet att kunna övervaka verk- samheten i värdepappersföretagen för att se till att dessa handlar hederligt, rättvist och professionellt och på ett sätt så att mark- nadens integritet främjas. Enligt utredningens bedömning innebär detta, för det första, att inspektionen måste ha rimliga möjligheter att kunna kontrollera värdepappersföretagens uppförande i handeln. Det kan t.ex. vara frågan om hur företagen sköter intressekonflikter mellan olika kundkategorier eller mellan olika avdelningar inom företaget, bästa orderutförande, s.k. churning (dvs. omotiverat hög handel i kunders depåer i syfte att skapa courtage) och orderhantering i allmänhet. För det andra måste inspektionen ha möjligheter att övervaka förekomsten av marknadsmissbruk och därtill närbesläktade miss- bruk som t.ex. insiderbrott, otillbörlig marknadspåverkan och obehörigt röjande av insiderinformation. 1 Jfr avsnitt 10.4.2. kunna övervaka s.k. window-dressing, dvs. manipulation av kurser inför månadsskifte, kvartalsskifte och årsskifte, samt s.k. front- running. I vilken mån ett transaktionsrapporteringssystem (TRS) kan bidra till att effektivt ska kunna klara av dessa uppgifter beror dels på vilken information inspektionen får tillgång till genom rapporteringen och dels på hur analysen av den in- samlade informationen sker. Med tanke på den stora informa- tionsmängd det kommer att bli fråga kommer det sannolikt att krävas utveckling eller inköp av avancerade analysverktyg för att möjliggöra bearbetning av den lagrade informationen. En arbetsgrupp inom har i en preliminär studie tagit fram två alternativa förslag på hur ett TRS kan komma att se ut. Innan förslag redovisas ges nedan en kortare beskrivning av hur övervakning ser ut . Beskrivningen är i allt väsentligt en sammanställning av uppgifter som utredningen har fått från inspektionen. saknar tillgång till kundinformation när en utredning eller undersökning inom området för marknads- missbruk eller handelsuppförande ska inledas. Utifrån den be- gränsade information som inspektionen har tillgång till – i huvud- sak genom nyheter och handelsinformation från SIX och Reuters – är det framför allt tre händelser som kan ge inspektionen anledning att initiera en utredning när det gäller marknadsmissbruk. Dessa är prisförändringar, omsättningsförändringar och kurspåverkande ny- heter. Förutom då själv har upptäckt någon misstänkt oegentlighet kan en utredning inledas efter anmälan från börsen eller allmänheten. När inleder en marknadsmissbruksutredning analyseras först händelsen. Om det handlar om ett eventuellt insiderbrott begärs information från de berörda företagen om vilka personer som haft tillgång till insiderinformation och de fick tillgång till denna information (s.k. loggböcker). Denna begäran skickas och besvaras manuellt. Förfarandet tar normalt 1–. Därefter begär in avräk- ningsnotor från värdepappersinstituten. Dessa rapporteras elektro- niskt till inspektionens Notasystem. Normalt tar det 3–för att få in korrekta avräkningsnotor från samtliga . När fått tillgång till alla avräkningsnotor kan analysen av handeln påbörjas. Information om de personer som haft tillgång till insiderinformation, deras kopplingar till närstående bolag etc., matas in manuellt i ett särskilt program, Notasystemet. Därefter utförs en matchning av de personer som haft insider- information mot dem som handlat. Analysen sker huvudsakligen manuellt, med visst stöd av kalkylprogram som Excel. Arbetet är därmed tidsödande och inspektionen hinner i regel inte med mer än 10–15 sådana analyser av handeln . När det gäller undersökningar av aktörernas uppförande i handeln bedömer att den information som inspektionen har tillgång till är otillräcklig för att undersök- ningarna ska kunna genomföras effektivt. saknar dessutom ändamålsenliga analysverktyg för att bearbeta den handelsinformation som begärs in. En undersökning av uppföran- det i handeln blir därigenom resurskrävande. Bristande resurser i kombination med att marknadsmissbruksutredningar har haft högre prioritet har inneburit att inspektionen endast undantagsvis genomfört undersökningar av den här typen. Utredningar har dock genomförts i fall då det funnits en direkt koppling till ett mark- nadsmissbruksärende och där inspektionen genom det ärendet fått anledning att misstänka att värdepappersinstituten haft bristande rutiner eller brustit i uppförandet i handeln. Vad är en transaktion? Enligt definitionen i artikel 5 i genomförandeförordningen avses med transaktion ett köp eller en försäljning av ett finansiellt instru- ment. Under arbetets gång med att ta fram genomförandebestäm- melser på detta område har man velat avgränsa tillämpnings- området för när rapporteringsskyldigheten ska gälla. T.ex. bör i normalfallet inte aktielån, återköpstransaktioner och lösen av optioner anses som en transaktion. En fråga som uppkommit i utredningens arbete har varit hur begreppet transaktion ska tolkas och vilka led i en transaktion som ska rapporteras. Några exempel kan illustrera problemet. Ett värdepappersinstitut måste ibland vända sig till flera säljare (köpare) vid olika tillfällen för att kunna tillgodose en köpares (säljares) order. Kund 1 önskar t.ex. köpa aktier i ett bolag och värdepappersinstitut 1 sammanför köpordern med två säljorder från kund 2 och 3. Varje försäljningstillfälle måste med hänsyn till genomförandeförordningens lydelse innebära en transaktion.