sou · GUB331 · 2007-01-01 00:00:00 — Ungas position som den framtida arbetskraften, i kombination med ungas problem att träda in på arbetsmarknaden – ungdomsarbetslösheten är mer än dubbelt så hög som den genomsnittliga arbetslösheten i EU- innebär att lämpliga åtgärder på dessa områden måste utformas främst inom ramen för den europeiska sysselsättningsstrategin, strategin för social integration och i arbetsprogrammet Utbildning 2010. Det finns alltså ett flertal beröringspunkter mellan utvecklingen i och i andra länder. Figur 7 Antal år en 15 åring i respektive land kommer att tillbringa i respek- tive position i sin etablering Källa: (2005) Education at a glance 2005. I rapporten at a glance 2005 framkommer att unga i alla på grund av snabba sociala och ekonomiska förändringar har fått en osäkrare övergång till arbetsmarknaden. Utbildningsnivån i alla har höjts, och det är den sekundära utbildningen, gymnasiet i , som kan ses som en norm . Detta gör att unga utan gymnasieutbildning har fått det betydligt svårare på arbetsmarknaden vilket har uppmärksammats bl.a. i utredningen utanför (SOU 2003:92). I åldersgruppen 25 , då det stora flertalet är färdiga med sin utbildning, framträder en tydlig skillnad beroende på utbildningsnivå i anknyt- ningen till arbetsmarknaden. Att inte ha en sekundär utbildning framträder som ett tydligt handikapp, medan en högskoleutbild- ning pekar på det motsatta ((2005). Enligt är den genomsnittliga arbetslöshetsperioden en ung person kommer att uppleva under sin etablering mellan 15 . I är det något kortare, . I figur 7 ovan ser man det antalet år en 15-åring kommer att tillbringa i fortsatt utbildning, i en kombination av utbildning och arbete, i arbetslöshet, utanför arbetsmarknaden samt hur 15-åringen hinner arbeta till i 12 länder resp. i genomsnitt i alla OECD-länder1. I kategorin kombination utbild- ning/arbete inkluderas både arbetsplatsförlagd utbildning, lärlings- plats och deltidsarbete parallellt med studier. Som synes hinner svenska ungdomar arbeta i genomsnitt . Det ligger nära OECD-genomsnittet. I har en person som är 2003 studier framför sig, vilket är längre än OECD-snittet. Även om det finns tydliga skillnader mellan hur länge unga kvinnor och män i studerar, är skillnaderna små i internationella sammanhang. Längst hinner unga i arbeta, i nära . Där- efter kommer med i stort sett samma resultat. Tydligt är också att förhållandena i utbildningssystemet skiljer sig åt mellan dessa två länder – unga i har förhållandevis kort utbildningstid och i en kombinerad utbildning/arbete- position jämfört med . Om man tittar på som enligt statistiken har en betydligt lägre ungdomsarbetslöshet2 än ser man att unga där hinner arbeta ungefär mellan åldern . system med arbetsplatsförlagd utbildning syns också tydligt unga där tillbringar i arbete/utbildning kombi- nerat. Kanske kan det av många ses som förvånande att inte de länder som vi vet har lärlingssystem, som , och , snabbare får ut unga i arbete än de länder där kopplingen mellan utbildning och arbete är svagare. Här får vi inte glömma bort att en yrkesutbildning inte är kortare räknat, än en kortare högskoleutbildning. Dessutom är dessa aggregerade data – det finns stora variationer bland subgrupper i respektive land samt att den viktigaste faktorn alltid är tillgången på arbetstillfällen. I rapporten delas in i fem grupper med olika kombination av studier och arbete. Här kommer i samma grupp som och även om vi själva i inte anser att kopplingen mellan utbildning och arbete är tydlig, till- kommer det faktum att alla yrkesförberedande program ska inne- 1Det är sammanlagt 26 länder. Här saknas , , , , , , , , , , , , , , , . 2Vad arbetslöshetssiffrorna visar skiljer sig åt i olika länder och kan inte jämföras direkt. hålla minst arbetsplatsförlagd utbildning samt att många unga extraarbetar parallellt med studier med början redan i grund- skolan. Enligt rapportens författare är den erfarenheten också viktig och bidrar till arbetslivserfarenhet som underlättar vidare etablering på arbetsmarknaden. Befintlig forskning stödjer detta resonemang (1999, 2005, Ungdoms- styrelsen 2005). Figur 8 OECDs indelning av länder i olika kategorier med avseende på utbildning och arbete i utbildning men sällan kombinerat med arbete. Arbetsplatsförlagd utbildning finns men är ovanlig. Lång period i utbildning med ett signifikant deltagande i arbete under studierna. Arbete genom arbetsplatsförlagd utbildning i och I de övriga länderna är det vanligt med deltids- , UK, US, arbete parallellt med studier. Utbildning och arbete förekommer parallellt. sig via deltidsarbete eller arbetsplatsförlagd utbildning. I och står arbetsplats- förlagd utbildning för en stor del av utbildningsdeltagandet i ålder 15 . Det är ett lågt deltagande i utbildning efter i samtliga. Källa: Education at a glance 2005, . Då data i kommer finns inte den kraftiga ökningen i ungdomsarbetslöshet i många av OECD- länderna med. Enligt sammanfattningen Sysselsättningen i (2006) är ungdomsarbetslösheten 17,6 pro- cent i EU-15 området, och har ökat om än långsammare . I EU 25-området är den . Andelen med visstids- och deltidsanställningar ökar också i EU-området precis som i . Det kan finnas anledning att i utredningens fortsatta arbete närmare granska de länder där etableringen verkar ske snabbare än i . 3.2Utsikterna för unga på kort sikt Ungdomsgruppens storlek kommer att öka kraftigt . Antalet 20-åringar kommer att öka från 105 000 individer 2005 till som mest 135 2010 innan åldersgrupperna kommer att minska igen. Vi har haft en förhållandevis kärv arbetsmarknad, och har det igen , för unga som kohorten har minskat. kommer dock årskullarna som går in i gymnasiet att öka de kommande fem åren, vilket innebär att kommer större kullar ut från gymnasiet för att inträda på arbetsmarknaden och i högskolan. En fortsatt kärv ungdomsarbetsmarknad kombinerat med en betydligt blygsammare utbyggnad av högskolan i jämförelse med , och allt fler unga , kan bli problematisk. Om utvecklingen inom gymnasieskolan följer det spår den tagit, med en långsam minskning av utbudet av yrkesförberedande gymnasieutbildning får det som konsekvens att de unga som avslutar sin gymnasie- utbildning i allt högre utsträckning har en studieförberedande utbildning. kommer konkurrensen om högskoleplatserna att vara stor. En gynnsam utveckling – av tillväxt- skulle innebära mindre problem, unga högskolestuderande och gymnasieutbildade skulle inträda på arbetsmarknaden, och studieplatserna på högskolan skulle räcka längre. Men en oförändrad eller försämrad situation innebär att de som redan befinner sig på högskolan i högre utsträckning väljer att stanna kvar där, som konkurrensen om studieplatser ökar och därmed får vi en fortsatt hög ungdomsarbetslöshet. Om detta inträffar vet vi av tidigare erfarenhet att en längre tids arbetslöshet får långvariga konsekvenser för den enskildes hälsa och vidare etablering på arbetsmarknaden, ett ökat antal riskerar att bli länge utanför arbetsmarknaden. Risken är uppenbar att de grupper av unga som inte tillåts komma in på arbetsmarknaden inte kommer att stå till arbetsmarknadens förfogande . Ur ett makroekonomiskt perspektiv är det tveklöst så att en senarelagd etablering kostar mycket pengar i uteblivna skatteintäkter, i ett senarelagt familjebildande, vilket innebär en population som skulle minska om vi inte hade en immigration och i arbetskraftbrist i vissa sektorer. Om tillväxten uteblir tillkommer kostnader för arbetsmarknads- åtgärder och ökade kostnader av försörjningsstöd för dem som inte får ett arbete. Ur individens perspektiv innebär en senarelagd etablering en senarelagd självständighet. Undersökningar visar att unga kvinnor väntar med att bilda familj tills de har en tillsvidareanställning, för att kvalificera sig till föräldrapenning, men också för att vara säkra på att jobbet finns kvar efter föräldraledigheten. Detta är en av orsakerna till att medelåldern för förstagångsmammor nu ligger i . Det innebär också att unga inte hinner med lika många tjänsteår innan pensionen vilket kan innebära att de får lägre pensioner än sina föräldrar. Jag ser alltså risken för att vi får en generation som inte räknar med att de själva kommer att få det lika bra som sina föräldrar. I sin rapport 05 konstaterar utifrån sina egna undersökningar att unga är beroende av sina föräldrar och andra närstående för ekonomisk hjälp i större utsträckning än vad man kan tro. Majoriteten får ibland eller ofta ekonomiskt stöd av sina föräldrar i åldern 20 , och i åldern 25 har var fjärde kvinna svårt att klara sina löpande utgifter, detsamma gäller för var tionde man. 3.3Utsikterna för unga på lite Det är svårt att förutse arbetsmarknadsläget och ännu svårare att göra en prognos framåt. Vad vi vet är dock hur åldersstrukturen i ser ut. Den åldersfördelning som finns på arbetsmarknaden – nämligen att var tredje sysselsatt 2004 var och att vi har en växande andel av befolkningen som snart når , innebär att vi kan förvänta oss en viss rörlighet på arbetsmarknaden oavsett konjunkturläget. Vi kommer att behöva förbereda en generationsväxling, och värna om att kompetens och kunskap inte går förlorad. Vi vet dock inte hur länge de äldre kommer att vilja stanna kvar i arbetslivet; fyrtiotalistgenerationen har beskrivits som en genera- tion som vill arbeta länge, men den har också beskrivits som det motsatta. Jag kan bara anta att den är lika heterogen som andra generationer. Enligt olika prognoser kommer antalet utträdande ur arbetslivet att överstiga antalet tillträdande – vilket skulle kunna gynna unga och andra nya grupper på arbets- marknaden. Som syntes i figur 5 är andelen äldre störst inom branschen myndigheter och organisationer, men även inom kunskapsförmedling och vård och omsorg som är den avgjort största branschen på arbetsmarknaden, och dessutom en bransch där möjligheterna till personalreduceringar är relativt begränsade. har i sin Trender och Prognoser 2005 (SCB 2005) gjort en bedömning av efterfrågan på arbetskraft de kommande 15 åren. Med deras valda metod för prognosen kan det inte uppstå över- eller underskott på arbetskraft, utan fördel- ningen på näringsgrenar och utbildningar görs utifrån den antagna faktiska befolkningen. Bristen på arbetskraft med utbildning inrik- tad mot arbete inom hälso- och sjukvård och social omsorg riskerar att bli mycket omfattande på lång sikt. Bristen handlar i första hand om personer med gymnasial utbildning. Efterfrågeökningen beräk- nas framför allt ske inom äldreomsorgen. Tillgången och efter- frågan på personer med lärarutbildning balanseras totalt men utvecklingen skiljer sig mellan olika kategorier av lärare. Vi riskerar att få stor brist på lärare för förskola och fritidshem och ett stort överskott på de lärarkategorier som främst arbetar inom grund- och gymnasieskolan. Det blir ett fortsatt stort överskott på arbetskraft med humanistisk eller konstnärlig utbildning, framför allt på den gymnasiala nivån enligt SCB. Fram blir det ett visst överskott på arbetskraft med utbildning inom samhälls- vetenskap, juridik, handel och administration. Överskottet ligger på den eftergymnasiala nivån, medan efterfrågan på personer med gymnasial utbildning inom området beräknas överstiga tillgången. Tillgången och efterfrågan på arbetskraft med utbildning för arbete med teknik och tillverkning beräknas balansera varandra . Andra branscher där efterfrågan förväntas öka är enligt SCB:s prognos byggnadsföretagen, vilket är en av de konjunktur- känsligaste branscherna vilket innebär att arbetskraftsbehovet är svårt att förutse och medicin och life sciences, vilket är en av de allra minsta branscherna i (SCB 2005). Andra framtidsbilder är inte lika positiva för ungdomskohor- terna, till exempel visar en prognos av befolkningsutvecklingen att större ungdomskohorter inte sammanfaller med kohorter där man kan förvänta sig ett utträde från arbetsmarknaden. Vilket innebär att arbetskraftsbrist inte kommer att uppstå – i stället kommer mycket kraft att behöva läggas på att hålla en hög utbildnings- kvalitet och goda relationer mellan arbetsliv och skola. har utsetts till den rörliga arbetsmarknadens år inom EU. Rörligheten över gränserna är ytterligare en faktor som vi vet litet om. Femton procent uppger i Arbetskraftsundersökningarna att de arbetat utomlands. Andelen unga som säger att de är intresserade av att arbeta utomlands är hög, särskilt bland unga kvinnor. Andelen som säger att de planerar att flytta permanent till ett annat land uppgår till i under- sökning . Alla försök att skatta intresset av att arbeta i hos arbetskraft i andra länder har slagit fel. Den slutsats jag drar är alltså att vi, trots osäkerheten, bör ligga steget före och planera för dels en generationsväxling, dels en hög ungdomsarbetslöshet. 4 Från utbildning till arbete Dagens utbildningssystem är resultatet av flera intensiva reform- perioder och de pågår . genomfördes flera stora reformer som gällde både skolformer, styrsystem, huvudman- naskap och finansiering. Högskolan har byggts ut , var antalet helårsstudenter 300 000 och det är nära en för- dubbling (, 2006. Den demokra- tiska utvecklingen och övergången till högskolan). innebar också en chans för många att komplettera sin grundutbild- ning för att kunna studera vidare eller utvecklas i sitt arbete. Inget i utvecklingen av utbildningssystemen har kommit till utan att arbetslivets företrädare, branscherna, haft stort inflytande. Utbildningspolitiken ses som en garant för fortsatt hög tillväxt och är därigenom central för en fortsatt välfärd. Utformningen av utbildningspolitiken har styrts av arbetslivets krav på en välutbildad arbetskraft och . Svårigheten att förutspå vilka krav som ställs på arbetskraften har ansetts bäst kunna tillgodoses genom breddutbildning och höga ambitioner i utbild- ningspolitiken. Härvid fullföljer man också en historisk tradition när det gäller utbildningens roll för samhällsutvecklingen. Samver- kan med arbetslivet beskrivs som en viktig framgångsfaktor. Men hur den konkret ser ut varierar stort mellan branscher och utbildningsnivåer. Takten i utvecklingen är hög och en reformerad gymnasieskola träder i kraft och kommer märkbart att förändra villkoren för unga i gymnasiet och för dem som arbetar i ungdomsskolan. Yrkes- utbildningsdelegationen (Dir.2004:76) har i uppdrag att arbeta för att öka samverkan mellan skola och arbetsliv och därmed bidra till att höja kvaliteten i gymnasieskolans yrkesinriktade utbildning. Nya tankar kring college tar form som kvalificerad yrkes- utbildning (KY) nu är en etablerad del av den eftergymnasiala Från utbildning till arbete Strukturen och uppdraget kring den eftergymnasiala yrkesutbildningen ska ses över. På högskoleområdet innebär expansionen att nya grupper kommer in i högskolan som Bolognaprocessen understryker internationaliseringen inom hela utbildningsområdet. I mitt uppdrag finns anledning att fundera över vilken roll utbildningens utformning spelar för ungas etablering på arbets- marknaden, dock utan att gå in på rent utbildningspolitiska frågor. Spelar det någon roll hur systemen utformats och/eller beror eventuella problem och möjligheter mera på hur utbildningen genomförs? Går detta att särskilja? Det finns ett antal målkonflik- ter inom utbildningspolitiken som också hanterats vid utform- ningen av ungdomsskolan och högre utbildning, de två tydligaste är: 1)Hur mycket av specialiserad yrkeskunskap ska grundutbild- ningen svara för och vad sker bäst i arbetslivet? Finns det en motsättning mellan kraven på breddutbildning och en snävare yrkesutbildning för en begränsad marknad? Gäller diskussio- nen både gymnasieskolan och eftergymnasial utbildning? 2)Kan unga själva tillåtas välja utbildning efter intresseinriktning eller är det bättre att utbildning planeras och dimensioneras efter hur behoven kommer att se ut ? rymmer en föreställning om att det går att planera och förutse behoven inom olika branscher och yrkeskategorier för en optimal matchning. 4.2Ungdomsskolan – med tonvikt på gymnasieskolan Avsnittet inleds med en kort exposé av utvecklingen och de principer dagens gymnasieskola och även den kommande, reforme- rade gymnasieskolan präglas av. Därefter behandlas några frågor som har särskild relevans för uppdraget och frågan om ungas etablering. Från utbildning till arbete 4.2.1Programgymnasiet och reformerad gymnasieskola 2007 gick av eleverna vidare till gymnasieutbildning och påbörjar av en ungdoms- kull en treårig gymnasieutbildning. Bakgrunden är arbetslivets snabba utveckling och den illustrerar också ett förhållningssätt till hur utbildning anses ge grunden för en framtid vi inte kan säga så mycket om. Synen att det är utbildningens roll att förbereda de unga för de nya och förändrade krav som kommer att utvecklas inom arbetslivet kommer tydligt till uttryck. Det finns också en negativ sida av ungdomsskolan. Avhoppen är många, särskilt från gymnasiets yrkesförberedande program och det finns en stor andel elever som inte har behörighet att påbörja sin utbildning på nationellt program. Dagens utformning av gymnasieskolan bygger på den program- utformade gymnasieskola som såg dagens ljus och som då innebar en väsentlig ambitionshöjning, framförallt för alla elever på de yrkesförberedande programmen. med denna förändring kom också det odelade ansvaret för kommunerna för ungdomsskolan som gav kommunerna rätten att själva besluta om de skulle starta gymnasieutbildningar. Gymnasieskolans struktur har förändrats härefter men grunddragen ligger fast och det gör de även efter 2007. Viktiga principer som slogs fast var att gymnasieskolan var till för alla elever, de gemensamma kärnämnena blir vägen till en samlad kunskapsbas. Arbetsmarknadens utveckling och högre krav på kompetens krävde en ambitionsnivåhöjning av gymnasieutbild- ningen och tydligast blev den för de yrkesförberedande program- men. Viktiga principer bakom utformningen i propositionen Växa med kunskaper 1990/91:85 var: Alla elever erbjuds en treårig gymnasieutbildning av god kvali- tet och med hög tillgänglighet antingen inom de sexton natio- nella programmen eller inom ett individuellt program. Antalet utbildningsplatser inom respektive program ska anpas- sas efter elevernas önskemål, dvs. elevernas valmöjligheter betonas i fråga om program, grenar och kurser. Kurser ersätter de tidigare ämnena och de skulle vara möjliga att använda som byggstenar och gå att kombinera. Kurserna skulle också öka möjligheten till individualisering och att kunna Från utbildning till arbete läsa i olika studietakt. Elever från olika program skulle också kunna mötas i kurserna och samordning mellan gymnasiet och vuxenutbildningen blev möjlig. Alla program skulle ha en gemensam kärna av kunskaper, s.k. kärnämnen men i övrigt skulle kurssystemet, timplanen och den garanterade undervisningstiden ge stort utrymme för individuell variation och stärka elevernas valfrihet. Eleverna skulle planera sin studietid med läraren och kunskap definierades som eget lärande genom sökande efter kunskap. På program med yrkesämnen skulle av studietiden fullföljas på en arbetsplats, s.k. arbetsplatsförlagd utbildning (APU). Inlärningen på en arbetsplats skulle kopplas samman via kurssystemet. Tanken var att samarbetet med arbetslivet skulle påverka inte bara innehållet utan också pedagogiken i skolan. Omvandlingstrycket i arbetslivet skulle långsiktigt påverka skolans undervisning. Enligt Efter skolan (2002) blev mycket av strukturerna från det gamla linjegymnasiet kvar trots ambitioner om motsatsen. Alla de pojkdominerade linjerna fick sin motsvarighet i de nya programmen och har kvar sin ensidiga dominans. Flickdominerade linjer försvann i högre utsträckning. Flickorna sökte sig när yrkesprogrammen blev färre till samhällsvetenskapliga programmet som med tiden fått en sammansättning av elever med heterogen bakgrund. Det naturvetenskapliga programmet har fått en tydlig profil som det program som rekryterar de elever som har siktet inställt på högre utbildning och programmet ger stora möjligheter att fritt välja inriktning efter gymnasiet. Gymnasieskolan ska kvalificera unga för: ett demokratiskt samhällsliv, ett utvecklande arbetsliv, ett livslångt lärande. redovisar i sitt slutbetänkande (SOU 2002:120) att kvalifikationskraven ändrats tydligare mot bredare generella kompetenser. Finns det då någon motsättning mellan ambitionen att ska nå högskolan och de krav Från utbildning till arbete arbetslivet ställer på gymnasieskolan och svaret blir från kommittén ett nej. Så länge som arbetslivet främst ställde krav på specifika kunskaper, anpassning och färdigheter till yrkesnivån så skulle en sådan motsättning kunna finnas men ändras kvalifikations- kraven i arbetslivet och det är andra egenskaper som behövs menar kommittén. Det erfarenhetsbaserade lärandet har stora likheter med de forskande och vetenskapliga synsätten och i dagens samhälle har det blivit viktigt att kunna överblicka stora kunskaps- fält och ha en utvecklad analytisk förmåga. Det teoretiska inslaget ökar på alla arbetsplatser men självfallet finns stora skillnader mellan olika arbetsområden. Den reformerade gymnasieskolan som träder i kraft bygger i hög grad på det tänkande som låg till grund för programgymnasiet men viktiga förändringar föreslås för att stimulera en kvalitetsutveckling. En gymnasieexamen införs för att tydliggöra vilken kompetensnivå eleven uppnått genom sin utbildning, ett godkänt gymnasiearbete blir krav för att få ut examen. Arbetslivsanknytningen måste öka i hela gymnasieskolan och därför kommer förslag om arbetsplatsförlagt lärande (APL) på de yrkesinriktade programmen men också på de studieförberedande, men där anges inte lika strikt hur den ska genomföras. Lokalt samråd mellan kommuner och parterna på arbetsmarknaden görs obligatoriskt för att stärka arbetslivsfrågorna och en modern lärlingsutbildning införs. De nya ämnesbetygen ska minska den fragmentisering som kursutformningen bidragit till och stimulera till fördjupning och koncentration. Integrationen mellan karaktärsämnen och kärnämnen ska bli starkare. En viktig aspekt är också ungas möjligheter att välja utbildning och skola. 4.2.2Valfriheten för elever, dimensionering och utbud av program Med programgymnasiet kom valfriheten och förtroendet för att eleven skulle kunna göra kloka val angående sin framtid. Valmöj- ligheterna var stora och individuella val skulle göra utbildningen mer intressant för eleven, öka motivationen och höja resultaten var tanken. Utbudet av program och kurser skulle anpassas efter elevernas val, inte efter hur arbetslivets bedömningar eller behov såg ut. Man kan se att besluten följde en allmän tendens vid 1990- talets början mot decentralisering och en minskad detaljreglering. Från utbildning till arbete En annan nyhet var att kommunen själv fick bestämma om gymnasieutbildning skulle startas i kommunen eller inte men ta hänsyn till elevernas val vid utformningen. Sedan gymnasiereformen kom har antalet som fullföljer en utbildning på yrkesförberedande program minskat. kommenterar i sin rapport Efter skolan (2002) att utbudet och tillgängligheten ökade över hela landet men att det främst var de studieförberedande programmen som ökade i antal. Många kommuner som inte haft en egen gymnasie- utbildning startade en sådan . Samma relativa spridning har inte skett med de yrkesförberedande programmen och gör kopplingen att de nya gymnasierna ofta är mycket små och har ett begränsat utbud av program. konstaterar också att valfriheten på de studieförberedande, mest frekventa, programmen inte heller blivit så stor som reformen avsåg. I praktiken blev det gamla linjegymnasiet i stora stycken kvar när elevernas val kolliderade med kravet på gruppstorlekar. Den omläggning som gjordes av de yrkesförberedande program- men byggde på samverkan med arbetslivet som, mot bakgrund av att de teoretiska inslagen ökade, förutsattes ta ett ökat ansvar för färdigutbildningen.