sou · GUB337 · 2007-01-01 00:00:00 — Innan jag går in på hur vi ska förstå denna förskjutning så vill jag avsluta den empiriska genomgången med att beskriva de senaste årens utveckling av hiv/aidspolicy i fram till . De nya betydligt mer effektiva så kallade bromsmedicinernas genombrott utgör en viktig brytpunkt i hiv/aidsdiskursen (2001). De nya medicinerna gjorde att människor kunde leva med hiv i betydligt större utsträckning än tidigare, och i västvärlden började hiv mer och mer skildras som en kronisk sjukdom liknande diabetes och andra sjukdomar som krä- ver livslång medicinering. Denna normalisering av hiv väcker dock viss oro hos de svenska myndigheterna: hivvirusets förmåga att mutera och bli resistent mot mediciner gör det till ett mycket oberäkneligt virus. Att hivsmitta inte längre behöver innebära ett livshotande tillstånd riskerar också att leda till att människor tappar intresset för hiv och kanske struntar i att skydda sig. I och med att hivsmittade dess- utom lever allt längre finns det ett större antal människor som kan sprida smittan vidare. En ökad frekvens av andra STD, främst Gonorré bland män som har sex med män och Klamydia bland heterosexuellt praktiserande ungdomar, utgör också oroande 12 SOU 2004:13. Invandrare i svensk hiv- och aidspolicy 1985–2005: Från kulturpluralism till tecken som enligt myndigheterna kan tyda på [ett] förändrat sexuellt beteende (; 2004; SOU 2004:13). Denna oro för förändringar i sexuellt beteende och mindre för- siktighet bland andra grupper än invandrare har dock inte ändrat fokus för diskursen . Tvärtom har hiv/aids bara blivit allt mer synonymt med det globala, med Tredje världen (främst söder om ), med migration och invandring, sexhandel och narkotikamissbruk i närliggande östländer. Likaså har flera aktörer uppmuntrat till ett ökat fokus på invandrare som en relevant kategori i hiv- och aidspolicy. I budgetpropositionerna /97 och 1997/98 lär regeringen ha uttryck oro för att insatserna riktade till personer med utländsk bakgrund ännu inte hade genomförts i tillräcklig omfattning av berörda aktörer (SOU 2004: 13, s. 223). har trenden mot att foku- sera det globala i hiv/aidssammanhang ytterligare förstärkts. Att få bukt med spridningen av hiv/aids sattes upp som ett av FN:s milleniemål och 2001 antogs en Declaration on the commitment on HIV/AIDS av . Under rubriken crisis – Global action uppmanades medlemsstaterna att anta ett multisektoriellt angreppssätt i kampen mot hiv/aids. tillsatte den en särskild utredare, , som gavs i uppdrag att göra en samlad översyn av samhäl- lets insatser mot hiv/aids. Huvuduppgiften är att, med utgångs- punkt i FN-deklarationen, lämna ett förslag till nationell hand- lingsplan i syfte att begränsa spridningen och konsekvenserna av hiv/aids (dir. 2002). I det betänkande som utredningen lämnade över till regeringen föreslås en rad strukturella förändringar i syfte att skapa en stabil struktur på nationell nivå för målstyrda insatser eftersom utredningen menar att de flesta brister i det hiv/aids preventiva arbetet bottnar i strukturella svagheter. Soci- alstyrelsen föreslås ta över (huvud)ansvaret för nationell planering och uppföljning från (SOU 2004:13, s.14–15). Utredningen påpekar också brister gällande hälsovård för asylsökande. Dels gäller detta bristande rutiner som gör att det inte är tillräckligt många som nås av erbjudandet om hälsoundersök- ning, inklusive hivtestning och rådgivning, brister som enligt utredningen bör åtgärdas omgående (ibid. s. 56, 221–222). Dels pekar utredningen på svagheter i lagstiftningen som gäller hivsmit- tade asylsökandes möjligheter till adekvat vård. SOU 2006:37 Invandrare i svensk hiv- och aidspolicy 1985–2005: Från kulturpluralism till att hivbehandling ska när sådan bedöms nödvändig och möjlig att påbörja [] omfattas av landstingens sjukvårdsåtaganden (ibid. s. 95, 222–223). räknas hivbehandling oftast inte in i sjukvård som inte kan anstå, det vill säga den sjukvård som landstingen är skyldiga att erbjuda asylsökande. I förslaget till en nationell handlingsplan mot hiv/STI13 fastställer man två övergripande mål för samhällets insatser: att begränsa spridningen av hiv/STI samt att begränsa konsekvenserna av dessa infektioner för samhället och för den enskilde. Det under- stryks också att det är viktigt att hela befolkningen engageras i arbetet mot hiv/STI. Precis som tidigare pekas vissa grupper ut som särskilt riskut- satta och därmed i behov av riktade preventionssatser (ibid. s. 19). Män som har sex med män (MSM) och intravenösa missbrukare utgör fortfarande sådana särskilda målgrupper på grund av hög hiv- prevalens, ungdomar och unga vuxna på grund av vanlig förekomst av andra sexuellt överförbara sjukdomar, utlandsresenärer eftersom de befinner sig i riskfyllda situationer och gravida kvinnor efter- som de riskerar att överföra eventuell smitta till barnet. Till detta kommer invandrare, som här kallas för personer av utländsk härkomst. Utredningen fäster uppmärksamheten på att personer av utländsk härkomst utgör en heterogen grupp, och att den största delen inte är nyanlända flyktingar från så kallade högendemiska områden. Utredningen påpekar också att det kan finnas olika anledningar till varför personer av utländsk härkomst kan sakna förutsättningar att tillgodogöra sig ett generellt preventions- budskap och därför kan behöva särbehandlas i det preventiva arbetet (ibid. s. 54). Trots dessa skillnader behandlar utredningen personer av utländsk härkomst som en grupp. Det förstärks av uttalanden som: I jämförelse med övriga riskutsatta grupper är det den här gruppen som i rapporteringen ses öka mest (ibid. s. 54). Generellt förespråkar utredningen ytterligare sats- ningar på hiv/STI-prevention till personer med utländsk bakgrund, särskilt ungdomar. Utredningen påpekar att insatserna har förstärkts, men att de fortfarande inte står i paritet till gruppens storlek eller den uppskattade prevalensen av hivinfektion i gruppen (ibid. s. 57). 13 Begreppen STD och STI används ofta om vartannat, men hänvisar båda till det som i denna artikel kallats sexuellt överförda sjukdomar. STI står för Sexually Transmitted Infections. Invandrare i svensk hiv- och aidspolicy 1985–2005: Från kulturpluralism till Trots att utredningen inte lägger så stor vikt vid att diskutera frågor om kultur eller värdegrunder så är den neo-assimilerande hållningen tydlig. Medan identitetsstärkande metoder anses gynna andra grupper, främst män som har sex med män, så fram- ställs kultur och religion snarare som hinder för personer med utländsk bakgrund. Utredningen ställer sig till exempel negativ till att använda sig av invandrarorganisationerna: Erfarenheter har visat att det förekommit problem förknippade med att ett hiv/STI-preventivt budskap förmedlas via de traditionella före- ningarna, som ofta vilar på en kulturell eller religiös grund. Bland annat blir budskapet ett av flera som förmedlas och skiljelinjerna är inte alltid tydliga (ibid. s. 224). Utredningen menar att man här behöver särskilt prioritera metod- utveckling och skriver vidare: Utredningen vill dock utveckla användandet av andra aktörer med ursprung i de olika etniska grupperna men med en väl förankring också i det svenska samhället. Sådana arbetssätt har med framgång prövats i andra länder, t.ex. i där man har erfaren- het av preventivt arbete bland minoritetsgrupper med utländsk här- komst. Där har man i stället, som förmedlare av hivpreventiv informa- tion, använt sig av välkända personer med bakgrund i olika etniska minoriteter och som etablerat sig i det nya hemlandet, t.ex. inom film, musik, sport eller politik. (ibid. s.57) Som vi kan se i citatet efterfrågas alltså i stället för invandrarföre- ningarna någon som är välintegrerad i . Bakgrund är fort- farande viktigt, menar utredningen, och hänvisar till att studier fokuserade på budskapsförmedling har visat att ju kortare det kul- turella och sociala avståndet är mellan sändaren och mottagaren desto större är sannolikheten för att man lyckas åstadkomma den önskade förändringen (ibid. s. 226). Med en viss ironi kanske utredningens förslag skulle kunna sammanfattas med att förmedla- ren ska se ut som en invandrare men bete sig som en svensk. Del 5 Avslutande diskussion Hiv-/aidspolicy i ljuset av förändringar i den svenska välfärdsstaten som har gått sedan de svenska myndigheterna började agera mot hiv/aidsepidemin har det skett en del betydande SOU 2006:37 Invandrare i svensk hiv- och aidspolicy 1985–2005: Från kulturpluralism till diskursiva förändringar i förståelsen av vilka eller vad som utgör de största hoten och hur samhället ska gå till väga för att bemöta dem. När det gäller framställningen av invandrare kan vi se hur det dels sker en förskjutning från en marginell, nära på osynlig position till en central plats i diskursens problemfokusering. Vi kan också se att det har skett en förändring av det betydelsesammanhang som omger ordet invandrare vilket inverkar på de åtgärder som före- språkas. Medan det och det tidiga nittiotalet hand- lade om en syn på invandrare som återfinns i en kulturpluralistisk diskurs, där flera kulturer kan finnas och samsas bredvid varandra, förändras diskursen till att allt mer handla om uni- versella världen. Denna förändring har här begreppsliggjorts som en förskjutning från en kulturpluralistisk till en neo-assimilatorisk diskurs. Självfallet råder det inga vattentäta skott mellan de två diskur- serna, och vi har också sett att de delvis överlappar varandra. Båda diskurserna fungerar exempelvis patologiserande av invandrar- familjen som ständigt misslyckas med att antingen ge en fast grund för ungdomarna så att de inte förlorar sin identitet (den för- sta diskursen) eller med att ta till sig, acceptera och förmedla den svenska värdegrunden till sina barn (den andra diskursen). Båda diskurserna refererar också till kultur som en markör för skillnad. I den första diskursens positiva bilder av kulturskillnad etableras en gränsdragning mellan vi och dom andra. Dessutom, genom att betrakta andra som omoderna, bakåtsträvande och kul- turbundna upprättas en hierarki mellan vi (svenskar) och dom (invandrare), det är deras konstigheter som ska tolereras och respekteras. I den andra diskursen, den universalistiska nyrasis- men som (2004: 71) kallar den, förstärks det normalise- rande draget genom att det svenska framställs som synonymt med universella värden. I denna neo-assimilatoriska diskurs betraktas andra kulturella inslag som ytterst problematiska, ibland till och med som hot, något som behöver åtgärdas snarare än respekteras eller tolereras. Med kodord som jämställd och tillåtande ställs svenskheten mot invandrarskapets kulturbundenhet. Genom posi- tivt laddade ord homogeniseras och idealiseras svensk (hetero)sexualitet, medan invandrares sexualitet framställs som hopplöst förlegad; både mer patriarkal och mer homofobisk (Bredström 2005). I ett bredare empiriskt material blir det dock tydligt att diskurserna inte alltid är entydiga. Det är till exempel inte ovanligt att reportage börjar med att påpeka att alla är olika Invandrare i svensk hiv- och aidspolicy 1985–2005: Från kulturpluralism till och att det finns anledning att varna för förenklade bilder. Likväl produceras en övergripande bild av invandrare som en homogen grupp. Dels på grund av att man efter de inledande orden ändå fort- sätter att generalisera. Dels på grund av att man använder sig av en kulturrasistisk förståelse av kulturbegreppet. Det finns också en näst intill obefintlig diskussion om rasism. Rasism – om det över huvud taget nämns – reduceras till individens rädslor och okunskap eller till något som kan botas med ömsesidig förståelse, dialog och möten. Det finns alltså betydande likheter mellan de två förhållnings- sätten, inte minst i dess effekt. kan vi också se att det finns tydliga skillnader. Det är därför viktigt att också analytiskt skilja dem åt. och begrepp inkluderande underordning (2004: 38) sammanfattar den första diskursens ibland patroniserande, kulturrasistiska men också toleranta hållning. I den andra diskursen är det mer en fråga om direkt exkludering. Detta skulle också kunna uttryckas som en utveckling mot en mer repressiv hållning gentemot invandrare. Det finns även andra och mer generella tecken på en repressiv trend i hiv/aidspolitiken. Trots att den så kallade bastuklubbslagen avskaffades 2004 ger den nya smittskyddslagen från myndigheterna utökade möjligheter att ingripa i individers privatliv (SFS 2004: 168). Hur ska man då förstå denna utveckling? m.fl. (2006: 197) påpekar att trots att det kommit ett flertal kritiska kvalitativa studier av rasism i så är det få av dem som relaterar sina analyser till de institutionella och struk- turella förändringar som har gått igenom de senaste decen- nierna, förändringar som varit relativt omfattande. Från att ha haft en exemplarisk socialdemokratiskt välfärdsregim som, åtmin- stone i teorin inkluderade invandrare i sitt generella välfärds- system, har nedskärningar och omstruktureringar lett till betydande försämringar. Dessa förändringar har skett i takt med att en nyliberal ekonomisk regim vuxit fram och vunnit terräng i hela EU. Förändringarna har också resulterat i en hög arbetslöshet och därmed en försämrad socioekonomisk ställ- ning för invandrare. Det är i denna politisk-ekonomiska kontext vi bör förstå diskursiva förändringar när det gäller invandrare menar m.fl. Den kulturpluralistiska diskursen sammanfaller med den ekonomiska krisen och har på många sätt fungerat beslö- jande för sociala problem: som när arbetslöshet, bostadssegrege- SOU 2006:37 Invandrare i svensk hiv- och aidspolicy 1985–2005: Från kulturpluralism till ring och andra sociala problem bland invandrare har bortförkla- rats med kulturskillnader (och 1991). Den neo- assimilatoriska kan sedermera ses som en fortsättning på samma bana, men mot ökad disciplinering och kontroll. En liknande utveckling känns igen i andra länder och inom andra närliggande policyområden. När det gäller EU-policy har invandring blir allt mer synonymt med kriminalitet och knyts ofta samman med andra problem som exempelvis narkotikasmuggling, terrorism och smittsamma sjukdomar (se t.ex. Commission of Communities 2004: 23). Ett ökat fokus på det globala i den svenska hiv/aidspolicyn är således inte enbart ett resultat av den epidemiologiska utvecklingen, utan bör sättas i relation till en gene- rell politisk-ekonomisk utveckling. Vissa forskare menar att heterosexualiseringen av aids tvingade många länder att överge riskgruppstänkandet (se t.ex. m.fl. 1998). Jag ställer mig tveksam till sådana slutsatser. Visserligen kan vi se hur de svenska myndigheterna på ett retoriskt plan påpekar att aids drabbar alla och att det är viktigt att preventiva satsningar fokuserar på en beteendeförändring bland hela befolkningen. Trots det är fokus fortfarande på vissa grupper. Att de sedan har döpts om till målgrupper har egentligen inte inneburit någon större förändring. I den senaste handlingsplanen för STD-/hivprevention –2005 som lade fram blir det tydligt att det är en otydlig gräns mellan dåtidens riskgrupp och dagens målgrupp: I början av epidemin var oron för smittspridning extra stor för grup- pen män som har sex med män och sprutnarkomaner. De speciella målgrupper som prioriterats därutöver är nu invandrare, ungdomar, utlandsresenärer och hivsmittade och deras närstående. (Folkhälsoin- stitutet : 23) Trots andra begrepp och ett annat språk, genomsyras policydiskur- sen således fortfarande av en uppfattning om riskidentiteter snarare än riskpraktiker. måste det betonas att även om kon- struktionen av riskidentiteter utgör ett bestående fenomen i aids- diskursen så innebär detta inte en avsaknad av betydande föränd- ringar. Ett ökat fokus på invandrare och omvärlden som ett hot går Invandrare i svensk hiv- och aidspolicy 1985–2005: Från kulturpluralism till hand i hand med en idealiserad nationell självbild. tar också officiellt avstånd från och kondom- och abort- fientliga politik och presenterar sig själva som föregångare för kvinnors och sexuella minoriteters rättigheter. Som vi har sett i detta kapitel är skapandet av denna positiva självbild intimt för- bunden med en allt mer negativ bild av invandrare och flyktingar, av de som representeras som kulturellt icke-svenska. Utan hänsyn till en gigantisk klamydiaökning och andra tecken på att allmän- heten inte praktiserar säkrare sex i någon större utsträckning så skildras svensk heterosexualitet fortfarande som både normal, oskyldig och relativt riskfri. Sjukdom och smittspridning lokalise- ras till invandrare och flyktingar. När det gäller (heterosexuella) svenskar så är risk således situationsbundet (utlandsresande) eller generationsbundet (ungdomar), medan det för invandrare blivit identitetsbundet. Konstruktionen av riskgrupper snarare än riskpraktiker i aids- diskursen har sedan epidemins första början haft ödesdigra konse- kvenser: Såväl skuld som ansvar hamnade hos vissa grupper som den övriga befolkningen skulle skyddas ifrån. Följden blev både stigmatisering och moralpanik. Diskursen bidrog till skapandet av olika identiteter där olika intersektioner av kön, sexualitet, klass och ras/etnicitet blev avgörande för uppfattningen om risk, säkerhet och ansvar i sexuella relationer. Medan homosexuella män konnoterade hög risknivå, var lesbiska kvinnor mer eller mindre osynliga i aidsdiskursen. Heterosexualiteten porträtterades också som i stort sett riskfri: frånsett prostituerade/lösa kvinnor, bisexuella män och sedermera invandrare. Denna intensiva kamp om betydelser pekar tydligt på att sjukdomen inte går att isolera till ett medicinskt problem eller en fråga om bristande kunskap, räds- lor och fördomar. Snarare visar det sig att diskurser om aids utgör ett av pandemins mest centrala problem. Konstruktionen av risk- identiteter utgör där tveklöst en återvändsgräns: Utan vaccin och med ett virus som ständigt muterar måste säkrare sex handla om vad man gör och inte om vem man är eller med vem man gör det. SOU 2006:37 Invandrare i svensk hiv- och aidspolicy 1985–2005: Från kulturpluralism till Ackerhans, Margatera (1999) HIV/AIDS information to immi- grants in : how has it been organised and how effective has it been? (1985) AIDS-HOTET november, . AIDS-delegationen (1987) AIDS kan drabba dig: kunskap är bästa AIDS-delegationen (1986) Information om HIV/AIDS: mål och strategi för samhällets insatser, förslag till ytterligare åtgärder: rapport från arbetsgrupp tillsatt av AIDS-delegationen. Akeroyd, (1994) Gender, Race and Ethnicity in Official Statistics: Social Categories and the HIV/AIDS Numbers Game i , och , : Some Feminist . : och , s. 63–81. Anthias, Floya och , (1992) Racialized boundaries: race, nation, gender, colour and class and the anti-racist struggle. Awuonda, (1989) Dansen lär ut sexuellt ansvar i hiv- aktuellt Nr 10: 2–3. Balibar, och , (1991) Race, Nation, Class – Ambiguous Identities. , och , (1988) Heterosexuali- seringen av hiv/aids-diskursen i Sociologisk Forskning Vol 25, Nr. 2–3: 29–45. Bredström, (2002) Maskulinitet och kamp om nationella arenor – reflektioner kring bilden av invandrarkillar i svensk media i de los , , , och , (red.) Maktens (o)lika förklädnader: kön, klass och etni- citet i det postkoloniala . : , s. 182–206. Bredström, (2005) in Another Country: Race, Gender and Sexuality in Sexual Education Material Targeting Migrants in i Sexualities Vol 8. Nr 5: 517–535. , , , och , (1990) Rädd för det okända: HIV/AIDS i ett mångkulturellt samhälle. , (2002) Invandrare i mediearkivets typgalleri i de los , , , och , (red.) Invandrare i svensk hiv- och aidspolicy 1985–2005: Från kulturpluralism till tens (o)lika förklädnader: kön, klass och etnicitet i det postkolo- niala . : , s. 150–181. Cockburn, (1998) The space between us: negotiating gender and national identities in conflict. Commission of Communities (2004a) our common Future: Policy challenges and Budgetary means of the Enlarged Union 2007–-2013, COM(2004) 101 fianl/2, , 26. de los , , , och , (red.) (2002) Maktens (o)lika förklädnader: kön, klass och etnicitet i det postkoloniala . de los , (2005) Intersektionalitet, makt och struktu- rell diskriminering i SOU 2005:41 Bortom Vi och Dom: Teo- retiska reflektioner om makt, integration och strukturell diskrimi- nering. : offentliga publikationer, s. 233–258. Dir. 2002:68 Samhällets insatser mot hiv/aids: kommittédirektiv. : offentliga publikationer. Farmer, (2003) Introduction I , , , och Fallows, : Myths ands Facts – Tools for Fighting the AIDS pandemic. , MA: South End Press, s. xvii–xxiii. (1997) En fråga för livet: ett sexualitets- och samlevnadsperspektiv på Nationell folkhälsopolicy för hiv/STD. (1995) Nationell folkhälsopolicy för STD/HIV: utgångspunkter och principer. (2001) STD/hiv-prevention: nationell handlings- plan för STD/hiv-prevention –2005. Gilroy, (1993a) Small acts: thoughts on the politics of black cul- tures. : Serpents Tail. Gisselquist, , , , , och , (2003) Let it be sexual: how health care transmission of AIDS in was ignored i Vol . 14, No 3: 148–161. , och , (1992) : The of the Moral(istic) Left in Kirp, . och Bayer, (red.) AIDS in the industrialized democracies: passions, politics, and policies. New , N.J.: . Press, s. 317–338. SOU 2006:37 Invandrare i svensk hiv- och aidspolicy 1985–2005: Från kulturpluralism till , Finn (2001) Bastuklubbslagen: en studie av dess tillämp- ning och konsekvenser. , (2004) Allmänheten och hiv/aids: kunskaper, attityder och beteenden –2003. , Ia (1991) Fler erbjuds hivtest i hiv-aktuellt Nr 2–3: 3. , (1998) Its all in the family: Intersections of Gender, Race and Nation i . 13, No 3: 62–82. , , , , , , (1998) The male in the head: young people, heterosexua- lity and power. , (2004) Rasism och nyrasism i –2003 i Rasismer i – kontinuitet och förändring. : Agora, s. 45–77. Kulick, (2003) Sex in the new Europe: The criminalization of clients and Swedish fear of penetration i Anthropological The- ory Vol 3. nr 2: 199–218. , (2001) Bortom oskuldens tid: en etnologisk studie av moral, trygghet och otrygghet i skuggan av hiv. Lupton, (1999) Risk. Lusack, R. (1991) Afrikaner görs till syndabockar i hiv-aktuellt Nr 7: 13–14. Läkare mot AIDS och riksradio (1986) 216 frågor, 215 svar om AIDS. : Läkare mot AIDS, Riksradion. , (2005) Rasifiering: Ett teoretiskt perspektiv i analy- sen av diskriminering i i SOU 2005:41 Bortom Vi och Dom: Teoretiska reflektioner om makt, integration och strukturell diskriminering. : offentliga publikationer, s. 95–112. Mulinari, and , (2004) Den nya svenska arbetarklassen: rasifierade arbetares kamp inom facket. , (1996) Det mest privata i det svenska folhälso- arbetet: Sex, samlevnad och hiv/aids i ett mångkulturellt sam- hälle. Patton, (1992) From Nation to Family: Containing Afri- can AIDS i Parker, (red.) Nationalisms och Sexuali- ties. : Routledge, s. 218–234. Patton, (1995) Between Innocence and Safety: Epidemio- logic and Popular constructions of for Invandrare i svensk hiv- och aidspolicy 1985–2005: Från kulturpluralism till Safe Sex i , (red.) : press, s. 338–358. 1985/86:13 om ändring i smittskyddslagen (1968:231) m.m. Prop. 1985/86: 171 om särskilda medel för bekämpningen av AIDS. 1987/88: 79 om åtgärder mot AIDS. , (2002) Sexualitetens olika villkor i hiv-aktuellt Nr 2: 2. RFSL (1984) Aidsfakta. , (2000) Rethinking sexuality. Schierup, , , och Castles, (2006) Migration, Citizenship and Welfare State: A Euro- pean Dilemma. (Kom- mande) SFS 1987: 375 Lag om förbud mot s.k. bastuklubbar och andra lik- nande verksamheter. SFS 2004: 168 Smittskyddslag. (1985) Vad alla bör veta om AIDS : Soci- alstyrelsen. (1988) hiv-aktuellt Nr 1. (1989) Sjaletten sitter i hjärtat: barnomsorg, invandrarfamiljer, sexualsyn. : Allmänna förlag. (1990a) hiv-aktuellt Nr 5/6. (1990b) hiv-aktuellt Nr 7. (1991) hiv-aktuellt Nr 2-3. SOSFS 1985:4 föreskrifter och allmänna råd angå- ende AIDS. SOSFS 1989:38 föreskrifter om blodgivning, blod- transfusion m.m.