sou · GUB323 · 2007-01-01 00:00:00 — Skattebefrielse bör också vara utesluten om den faktiskt bedrivna verksamheten visserligen inte direkt strider mot förening- ens ändamål men ändå, genom att verksamheten i praktiken tillgo- doser viss eller vissa familjers, föreningens medlemmars eller andra bestämda personers ekonomiska intressen, inte kan anses vara av allmännyttig natur. Departementschefen framhöll (s. 76–77) att skattebefrielse i princip förutsätter att stadgarna inte lämnar ut- rymme för en verksamhet som är inriktad på att ge medlemmarna ekonomiska förmåner. Skulle stadgarna lämna sådant utrymme eller skulle föreningen i sin faktiska verksamhet tillgodose medlem- marnas ekonomiska intressen bör skattefriheten inte komma i fara om utgivandet av förmånerna utgör ett direkt fullföljande av det ändamål som motiverar skattefriheten eller om förmånerna till medlemmarna utgör endast ett obetydligt inslag i föreningens verk- samhet. I praxis (RÅ 83 1:63 I) har allmännyttig ideell förening då det huvudsakliga ändamålet varit allmännyttigt och då föreningens serviceverksamhet av ekonomisk karaktär ansetts utgöra endast ett ringa inslag i föreningens verk- samhet. Vidare har Regeringsrätten (RÅ 85 1:27) funnit ett båtsäll- skap begränsat skattskyldigt. Sällskapet bedrev förutom ungdoms- arbete och tävlingsarrangemang en betydande verksamhet av eko- nomisk natur med hamn- och varvsverksamhet. Denna verksamhet gällde uppdragning, förvaring och sjösättning av medlemmarnas båtar. Regeringsrätten ansåg att enbart storleken av kostnaderna i resultaträkningen inte hade någon avgörande betydelse för bedöm- En ny skattemodell för idrottsföreningar med professionella utövare ningen av sällskapets inriktning. Den ideella verksamheten jämte samordningen av medlemmarnas arbete med uppdragning och sjö- sättning av båtarna ansågs i sin helhet ingå som ett led i fullföljan- det av sällskapets syfte att främja båtsport. 5.5Professionell idrott och allmännyttig verksamhet I förarbetena till lagstiftning uppmärksammades före- komsten av professionalism inom idrotten (prop. 1976/77:135 s. 76). Departementschefen uttalade att en grundläggande förutsätt- ning för skattefrihet är att föreningen inte har till ändamål att främja medlemmarnas eller andra bestämda personers ekonomiska intressen. Utgivande av ekonomiska förmåner till yrkesmässiga idrottsutövare är inte en verksamhet som motiverar en förmånlig skattebehandling. Å andra sidan får det anses uteslutet att en idrottsförening skall förlora sin skattefrihet enbart av den anledningen att ett litet elitskikt bland medlemmarna får avsevärda belopp i ersättning för sina insatser. Enligt min mening bör frågan lösas på det sättet att professionella inslag i t.ex. fotbolls-, ishockey- eller basketbollklubbar inte äventyrar en för- månlig skattebehandling så länge antalet professionella utövare är obetydligt jämfört med antalet aktiva föreningsmedlemmar. Till detta vill jag lägga att jag kan ansluta mig till utredningens uppfattning att det f.n. inte torde finnas någon till anslu- ten förening som på grund av inslaget av professionalism bör undantas från möjligheten till skattebefrielse. Den professionella idrotten uppmärksammades även av Stiftelse- och föreningsskattekommittén som i sitt slutbetänkande (SOU 1995:63) anförde följande: Bestämmelserna om skattebefrielse för ideella föreningar tar i för- sta hand sikte på att gynna den samverkan på ideell grund mellan medlemmarna som normalt äger rum i en sådan förening. Man har kommit ganska långt från detta fall när föreningen i stället anlitar per- soner – medlemmar eller andra – som på professionell basis deltar i den ändamålsanknutna verksamheten. Även om den principiella ut- gångspunkten således är att en verksamhet som bygger på medverkan av professionella utövare inte är förtjänt av särskilda skatteförmåner, finns det anledning att något modifiera denna ståndpunkt. Om före- ningens verksamhet – t.ex. idrottstävlingar eller teaterföreställningar – ligger på en hög professionell nivå, är detta en omständighet som kan bidra till att öka intresset för verksamheten och skapa goodwill för denna och som därmed också bl.a. kan underlätta rekryteringen av så- En ny skattemodell för idrottsföreningar med professionella utövare dana medlemmar som engagerar sig på rent ideell basis. Ett professio- nellt inslag kan med andra ord vara en faktor som stärker den ideella verksamheten. Denna aspekt berördes i förarbetena till lag- stiftning. ansåg att skattebefrielse borde kunna medges när anlitandet av professionella idrottsmän framstod just som ett medel för att främja den ideella verksamheten (prop. 1976/77:135 s. 43). Även enligt vår uppfattning bör denna positiva effekt vägas in vid utformningen av nya regler. Den utgör ett argu- ment mot en alltför restriktiv skattemässig behandling av den profes- sionella verksamheten. Stiftelse- och föreningsskattekommittén föreslog mot denna bak- grund en lagreglering som innebar att det skulle göras en helhets- bedömning av de verksamheter inom en förening som hade naturlig anknytning till det allmännyttiga ändamålet. Så länge det gick att konstatera att dessa ändamålsanknutna verksamheter huvudsakli- gen utövades av andra än professionella deltagare, skulle föreningen enligt kommitténs förslag ha möjlighet att få skattebefrielse. En annan sak är att inkomsten av en särskild ändamålsanknuten verk- samhet kan komma att träffas av beskattning om denna verksam- het, sedd för sig, domineras av professionella deltagare. Kommit- téns förslag har inte lett till någon lagstiftning. lämnade sitt betänkande Idrott & Motion för livet (SOU 1996:39). uppdrag var att utvärdera det statliga stödet till idrotten och att föreslå nya, tydligare mål för detta stöd. arbete visade att idrottsrörelsens verksamhet inte entydigt ligger inom den ideella sektorn. En betydande del av verksamheten finns i den kommersi- ella sektorn. konstaterade att idrottens profes- sionalisering har medfört en utbredning av lönearbetet till idrottens utövare och funktionärer. De stora svängningarna i eget kapital hänförs där till klubbarnas sportsliga framgångar. Idrottsutred- ningen föreslog att det övergripande målet för statens stöd till id- rotten bör vara att stärka sådan allmännyttig ideellt organiserad, demokratisk och medlemsstyrd barn- och ungdoms-, motions- och tävlingsverksamhet som omfattar en betydande andel av befolk- ningen. (s. 11 och 37 ff.). förslag låg till grund för idrottspolitiska beslut (prop. 1998/99:107), i vilket det slogs fast att idrottsrörelsen själv skall lägga fast målen för verksamheten med utgångspunkt i de syften som staten har angett för sin bidragsgivning. I den idrottspolitiska propositionen konstaterade regeringen att idrottsrörelsen under En ny skattemodell för idrottsföreningar med professionella utövare senare decennier fått ett starkare inslag av kommersiell verksamhet, vilket lett till en utveckling mot en mer renodlad näringsverksam- het vid sidan om det ideella. bedrivs en växande del av elitklubbarnas verksamhet under extremt professionella och kom- mersiella villkor även om det bara är fråga om några föreningar inom en handfull idrotter. Den s.k. artistidrotten kan betrak- tas som en del av underhållningsindustrin. Vårt förslag: En ny regel införs som innebär att en idrottsförening, som enbart består av fysiska personer som medlemmar, skall anses uppfylla ändamålskravet om den idrottsliga verksamheten utövas huvudsakligen av idrottsutövare som inte har fått större avgiftspliktig ersättning från föreningen än vad som motsvarar ett halvt prisbasbelopp. och berörs inte av den nya regeln. Av förarbetena till nuvarande lagstiftning framgår att den principi- ella inställningen till professionell idrott har varit att den i sig inte är en verksamhet som motiverar en förmånlig skattebehandling. Det uttalades dock att så länge antalet professionella utövare är obetydligt jämfört med antalet aktiva föreningsmedlemmar bör det professionella inslaget inte äventyra en förmånlig skattebehandling. Efter lagstiftningens tillkomst har det professionella inslaget inom svensk idrott ökat successivt, både inom de individuella idrotterna och lagidrotterna. Idrotten har också fått ett kraftigt ökat kommer- siellt intresse. Det mesta talar för att det professionella och det kommersiella inslaget inom svensk idrott kommer att bli ännu större . Allt fler idrottsföreningar kommer sannolikt att hamna i en situation där det kan ifrågasättas om den verksamhet de bedriver uppfyller kraven för en skattegynnad behandling. Enligt uppgifter från finns det maximalt 1 000 idrottsföreningar i vilka det förekommer profes- sionella idrottsutövare i den meningen att de får en väsentlig del av sin försörjning från den egna föreningen eller från det specialid- En ny skattemodell för idrottsföreningar med professionella utövare rottsförbund som föreningen är medlem i. Av dessa 1 000 före- ningar bedömer att det finns ca 100 före- ningar som har ett så stort antal professionella idrottsutövare att de kan ha problem med de i skattelagstiftningen uppställda kraven för att betraktas som begränsat skattskyldig. Vårt uppdrag är att överväga om och i vilken omfattning profes- sionell idrott kan anses förenlig med en allmännyttig verksamhet. Vi skall pröva hur stort utrymme för professionalism som bör tillåtas utan att en idrottsförening förlorar sin skattegynnade ställ- ning. Enligt vår mening bör skattereglerna uppmuntra till en sam- manhållen idrottsrörelse, där det inom en förening finns utrymme för både breddidrott och elitidrott. Genom en bra breddverksam- het uppmuntras utvecklingen av en god elitverksamhet, och genom elitverksamheten främjas breddverksamheten. Elitidrottsutövare är betydelsefulla förebilder för många unga människor och kan där- igenom inspirera dem att börja idrotta. Elitidrotten stimulerar även vuxna att motionera. Det är angeläget att slå vakt om det ideella perspektivet inom idrotten, med den samhällsnytta detta för med sig. Gentemot olika aktörer i samhället, t.ex. bidragsgivande myndigheter och , bör det vara tydligt att idrottsföre- ningar uppträder som antingen en huvudsakligen ideell eller kom- mersiell aktör. Med dessa utgångspunkter bör en idrottsförening kunna medges skattebefrielse om anlitandet att professionella ut- övare framstår som ett medel att främja den ideella idrottsverksam- heten. Skattebefrielsen bör kopplas till ett krav på att den idrotts- liga verksamheten i en förening skall utövas huvudsakligen av ut- övare som inte är professionella. Om det professionella inslaget håller sig inom givna ramar bör den idrottsliga verksamheten anses förenlig med ett allmännyttigt ändamål på ett sätt som gör att den kan undantas från beskattning. De nuvarande allmänna villkoren om ändamålet, verksamheten, fullföljdskravet och öppenheten kan mot bakgrund av de förar- betsuttalanden som finns uppfattas som en begränsning av möjlig- heterna att med bibehållen skattebefrielse anlita professionella ut- övare i den ändamålsanknutna verksamheten. Lagtexten behöver därför förtydligas för att klargöra att professionell idrott i sig inte utgör något principiellt hinder mot en förmånlig skattebehandling. En förutsättning för skattefriheten bör dock vara att det professio- nella inslaget är begränsat i förhållande till den ideellt inriktade id- rottsverksamheten. En ny skattemodell för idrottsföreningar med professionella utövare Det nuvarande ändamålskravet innebär dels att föreningen skall ha till huvudsakligt syfte att främja ett eller flera allmännyttiga ända- mål, dels att ändamålen inte får vara begränsade till vissa familjers, föreningens medlemmars eller andra bestämda personers ekono- miska intressen. För att tillgodose ändamålskravet föreslår vi en regel som tillgodoser kravet på att föreningens verksamhet bedrivs huvudsakligen på ideell grund och att det idrottsliga ändamålet inte är begränsat till medlemmarnas eller andra bestämda personers ekonomiska intressen. Här föreslås att utgångspunkten skall vara en 75/25-regel som innebär att av föreningens idrottsutövande medlemmar inte får ta emot större avgiftspliktig ersättning från föreningen än vad som motsvarar ett halvt prisbasbelopp ().1 Med uttrycket avgiftspliktig ersättning avses att det skall vara fråga om ersättning som ingår i underlaget för arbetsgivaravgifter (se 2 kap. socialav- giftslagen/2000:980/).2 Även ersättningar som i förekommande fall betalas ut av en annan av föreningen kontrollerad organisation, t.ex. idrottsaktiebolag, skall beaktas i detta sammanhang. Omvänt bety- der detta att antalet aktiva idrottsutövare, däribland professionella idrottsutövare, som tjänar mer än ett halvt prisbasbelopp får uppgå till högst utan att vara diskvalificerande. Det professio- nella inslaget framstår då som ett medel att främja den allmännyt- tiga idrottsverksamheten. Som professionella avses i detta sam- manhang yrkesmässiga idrottsutövare som får en väsentlig del av sin försörjning från sin förening. Prövningen bör inte begränsas till hur situationen ser ut under ett specifikt beskattningsår utan bör omfatta en period av . I normalfallet det aktuella beskatt- ningsåret och de fyra närmast föregående beskattningsåren. De an- givna procentsatserna skall inte heller uppfattas som bindande för alla situationer utan kan behöva modifieras med hänsyn till om- ständigheterna i det enskilda fallet. Detta för att undvika att regeln leder till orimliga effekter. När 75/25-regeln överskrids, bör de verksamheter som innehål- ler professionella inslag inte anses främja ett allmännyttigt ändamål. Konsekvensen blir att föreningen i ett sådant fall förlorar sin skat- tegynnade ställning och blir obegränsat skattskyldig. 1I inkomstskattelagen används uttrycket huvudsakligen för att uttrycka att något uppgår till av helheten, prop. 1999/2000:2 del 2, s. 83. 2Se avsnitt 3.6 om arbetsgivaravgifter och skatteavdrag. En ny skattemodell för idrottsföreningar med professionella utövare enligt 75/25-regeln bör utgå från antalet aktiva idrottsutövande medlemmar som föreningen har i den idrottsliga verksamheten. Med idrottsutövare avses här, förutom utövarna själva, även trä- nare, domare eller därmed jämställda funktionärer. Med funktionä- rer avses i detta sammanhang också sådana ledare i föreningar som regelmässigt medverkar vid träning, matcher o.d. och vilkas med- verkan är en direkt förutsättning för den idrottsliga verksamheten i föreningen.3 Idrottsutövare som endast i obetydlig omfattning del- tar i verksamheten bör dock inte beaktas vid en prövning enligt 75/25-regeln. Det innebär att passiva medlemmar som inte på nå- got sätt kan anses delta aktivt i föreningens idrottsliga verksamhet inte skall räknas med. Den föreslagna skattemodellen främjar en sammanhållen idrottsrörelse genom att en idrottsförening för att få behålla sin skattefrihet måste bedriva en relativt stor bredd- och ungdomsverksamhet om den bedriver idrottslig verk- samhet med avlönande idrottsutövare. Lagtekniskt kan detta lösas genom ett tillägg i 7 kap. 8 § IL som reglerar ändamålskravet. Tillägget innebär att ändamålskravet skall anses uppfyllt om en idrottsförening, som enbart har fysiska per- soner som medlemmar, bedriver idrottslig verksamhet som utövas huvudsakligen av idrottsutövare som inte har fått större ersättning från föreningen än vad som motsvarar ett halvt prisbas- belopp. Med den angivna lagstiftningstekniken kommer 75/25-regeln även att påverka tillämpningen av verksamhetskravet och full- följdskravet. Verksamhetskravet anger att föreningen i den verk- samhet som bedrivs uteslutande eller så gott som uteslutande skall tillgodose de allmännyttiga ändamålen som anges i 8 §. Skattemo- dellen innebär att så länge antalet aktiva idrottsutövare som tjänar mer än ett halvt prisbasbelopp, däribland professionella idrottsut- övare, uppgår till maximalt , skall den professionella de- len anses ingå i den allmännyttiga verksamheten. Verksamhetskra- vet kan alltså uppfyllas även genom att föreningen i begränsad om- fattning bedriver sin verksamhet med professionella utövare. Fullföljdskravet innebär att föreningen, sett , skall bedriva en verksamhet som skäligen motsvarar avkastningen på fö- reningens tillgångar. I praxis har denna regel tolkats så att bedöm- ningen görs av och att av avkastningen skall användas för det eller de allmännyttiga ändamå- begreppet idrottsutövare i 2 kap. 19 § socialavgiftslagen (2000:980). En ny skattemodell för idrottsföreningar med professionella utövare Skattemodellen innebär att avkastningen även får användas för den del av fullföljdsverksamheten som utövas av professionella, under förutsättning att antalet idrottsutövare som inte tjänar mer än ett halvt prisbasbelopp inte överstiger . Eftersom ut- gångspunkten vid bedömningen av fullföljdskravet är nettoavkast- ningen, får avdrag göras även för kostnader som är hänförliga till den professionella delen av verksamheten. Den omständigheten att en större del av avkastningen går till professionella idrottsutövare påverkar inte bedömningen av fullföljdskravet så länge det profes- sionella inslaget uppgår till maximalt . Den föreslagna skattemodellen innebär inte någon förändring av öppenhetskravet. 5.6.3Idrottsförbund och berörs inte av skattemodellen Idrottsrörelsen är med sina ca tre miljoner medlemmar största folkrörelse. Organisationen är hierarkiskt uppbyggd. () består av de 68 specialidrottsförbunden med till dem anslutna lokala idrottsföreningar. Genom medlemskap i ett specialidrottsförbund blir en förening också ansluten till RF. RF har för sin regionala verksamhet distriktsidrottsförbund. Specialid- rottsförbunden får organisera sin regionala verksamhet genom spe- cialidrottsdistriktsförbund. Medlemmar i () är specialidrottsförbund vars idrotter finns med på det olympiska programmet och s.k. recognized specialidrotts- förbund. Specialidrottsförbunden är de centrala organisationerna inom sina respektive idrotter och har bl.a. till uppgift att utveckla den egna idrotten, samordna nationella tävlingar samt representera och sin idrott i internationella sammanhang. I en del av dessa förbund bedrivs idrott på professionell nivå, vi syftar då främst på förbundens landslagsverksamheter. Det är relativt vanligt att de aktiva får ersättning från i lands- kamper och sammandragningar av landslagstruppen för förlorad arbetsförtjänst samt rese- och traktamentsersättning. Det före- kommer även att bonusersättning betalas ut i samband med vissa mästerskapstävlingar. Även inom ramen för SOK:s verksamhet ut- går ekonomiskt stöd till idrotten, dels till de olympiska specialid- En ny skattemodell för idrottsföreningar med professionella utövare rottsförbunden, dels till enskilda idrottsutövare med potential att nå olympisk medaljkapacitet. Kännetecknande för de olika idrottsförbunden och SOK är att de är egna ideella föreningar utan några fysiska personer som med- lemmar. De kommer alltså inte att träffas av den nya skattemodel- len som vi föreslår för de lokala idrottsföreningarna. Det innebär att frågan om hur förbundens och SOK:s verksamheter skall be- skattas, även fortsättningsvis skall bedömas utifrån nu gällande be- stämmelser om ideella föreningars inkomstbeskattning med de för- slag till förändringar som vi föreslår i övrigt. I detta kapitel redovisas kommitténs överväganden beträffande re- klamskatten för ideella föreningar. har tillkännagivit att reklamskatten bör avvecklas när det statsfinansiella läget så tillåter. Skälen anges vara att skatten har så- dana tekniska och konkurrensmässiga brister att den inte bör vara kvar. Regeringen har tagit upp frågan i det årliga budgetarbetet men har med hänsyn till det statsfinansiella läget an- sett det nödvändigt att dröja med en sådan åtgärd. Frågan togs upp även i budgetberedningen för och regeringen har funnit att förutsättningar nu föreligger för finansiering av ett första steg i av- skaffandet av den resterande reklamskatten. Ändringarna som gäller medför att antalet skatte- pliktiga tidningar minskar, och att skatten sänks för dem som be- talar reklamskatt. För att minska den administrativa bördan föreslår vi att reklam- skatten för ideella föreningar slopas helt . Ett sådant förslag skulle enligt våra beräkningar ge ett skatte- bortfall på ca . Den statsfinansiella effekten kan dock antas bli något lägre beroende på att förslaget leder till mins- kade hanteringskostnader för framför allt men även för de allmänna förvaltningsdomstolarna. Vårt förslag kan finansie- ras inom ramen för regeringens arbete med att avskaffa den reste- rande reklamskatten. tillkännagav för regeringen (bet. 2001/02:SkU20, rskr. 2001/02:201) att reklamskatten bör avvecklas och att frågan, med beaktande av de budgetpolitiska målen, bör prioriteras vid kommande budgetberedning. Frågan togs upp för budgetåren 2003, 2004 och 2005 men regeringen fann att det inte fanns förutsättningar för att finansiera ett borttagande av reklam- skatten. Frågan har prioriterats även i årets budgetberedning och regeringen har funnit att förutsättningar nu föreligger för finansie- ring av ett första steg i avskaffandet av den resterande reklamskat- ten. sänks skatten på annonser i allmän nyhetstidning från och reklamskatten i öv- rigt från . höjs gränsen för när dagspress respektive populär- eller fackpress måste betala skatt från 12 re- spektive till 50 respektive . Totalt uppgår skattesänkningen till drygt 300 miljoner kronor.1 Reklamskatten var en av många skatter som behandlades av egen skatteutredning inför . I skatteutredningen konstaterades att reklamskatten är den skatt som idrottsföreningarna är mest frekvent skattskyldiga till för sina inkomster. konstaterades att den övervägande delen av idrottsföreningarna inte är registrerade som skattskyldiga trots att många av dessa sannolikt är skyldiga att redovisa reklamskatt. Den nuvarande beloppsgränsen på som gäller för skyldigheten att betala reklamskatt upplevs av många idrottsföre- ningar som för låg med tanke på det administrativa arbete som krävs för att uppfylla skattskyldigheten. Enligt 1 § första stycket lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam, RSL, skall reklamskatt betalas till staten för annons, som är avsedd att offentliggöras inom landet, och för reklam, som är av- sedd att spridas inom landet i annan form än annons. Med annons menas ett särskilt utrymme som upplåtits i en trycksak för återgiv- ning av text eller bild. Med trycksak menas ett avtryck som fram- ställts i flera lika exemplar antingen i tryckpress eller genom scre- enförfarande. Med reklam avses ett meddelande som har till syfte 2005/06:1, volym 1 s. 159. att åstadkomma eller främja avsättning av vara, fastighet, nyttighet, rättighet eller tjänst. Enligt anvisningarna till 1 § RSL anses ett meddelande som reklam även när det innefattar ett erbjudande om inköp eller motsvarande. Med avsättning förstås försäljning eller annan omsättning som normalt sker mot vederlag, dvs. mot betal- ning. Formen för vederlaget saknar betydelse. gåvor räknas dock inte som avsättning (prop. 1972:58 s. 36). Skattskyldig till reklamskatt är den som i yrkesmässig verksam- het inom landet offentliggör skattepliktig annons eller skattepliktig reklam i annan form än annons. En idrottsförening kan vara skyldig att betala reklamskatt även om verksamheten är allmännyttig. Det innebär att om en förening offentliggör mer än en enstaka skatte- pliktig annons eller reklamskylt är det yrkesmässigt enligt RSL. Reklam kan, förutom genom annonser i trycksaker, offentliggöras på många olika sätt, t.ex. genom affischering, reklamfilmer på bio, tryck på idrottskläder och utrustning, skyltar på fastigheter och idrottsarenor eller i bussar och tunnelbanetåg. Skatt tas inte ut på direktreklam, dvs. reklamtrycksaker, inte heller på reklam i kom- mersiell TV eller radio eller på reklam via Internet. Skyltar, utan reklambudskap, med t.ex. uppmaning att skänka pengar till Rädda barnen eller att sluta röka beskattas inte. Reklamskatten är av beskattningsvärdet.