sou · GUB328 · 2007-01-01 00:00:00 — Proportionalitetshänsyn gör sig även gällande i fråga om innehållande av kontraktsenlig likvid. 97Någon motsvarighet till utstationeringsdirektivets bestämmelse om rätt att i ut- stationeringslandet väcka talan mot arbetsgivaren finns inte. 98Det överlämnas åt medlemsstaten att definiera vad som är ett allvarligt fel i yrkes- utövningen, KOM (2001) 566 slutlig, s. 30. Jfr beaktandesats 34 i det klassiska direktivet och beaktandesats 45 i försörjningsdirektivet enligt vilka överträdelse av nationella bestämmelser som genomför utstationeringdirektivet kan anses som överträdelser av nu nämnt slag. konvention nr 94 och upphandlingsdirektiven En konventionsstat har vissa möjligheter att undanta ett offentligt kontrakt från konventionens tillämpningsområde. Upphandlingar som uppgår till förhållandevis låga värden kan undantas (artikel 1.4). Konventionen innehåller inte några beloppsgränser. Värdet får dock inte vara så högt att konventionens bestämmelser i praktiken kringgås. Någon form av koppling till upphandlingsdirektivens tröskelvärden kan vara en möjlighet.100 Vidare får anställda som är i ledande ställning eller som har tekniska eller vetenskapliga uppgifter undantas, förutsatt att anställningsförhållandena inte regleras av nationell lag, kollektiv- avtal eller skiljedom och att ifrågavarande anställda i regel inte utför manuellt arbete (artikel 1.5).101 Ytterligare möjligheter till undantag avser glesbefolkade områden (eller särskilda företag eller sysselsättningar inom dessa områden) samt situationer av force majeure-karaktär (artiklarna 7 och 8). 10.6Behörigheten att ratificera m.m. En överenskommelse med en annan stat eller med en mellanfolklig organisation ingås av regeringen (10 kap. 1 § RF). Regeringen får inte utan godkännande ingå överenskommelsen om överenskommelsen är bindande och innebär att lag måste ändras eller upphävas eller att ny lag måste stiftas eller om överens- kommelsen i övrigt gäller i ett ämne i vilket skall besluta (10 kap. 2 § första stycket RF). Även i andra fall krävs godkännande om överenskommelsen är av större vikt (10 kap. 2 § tredje stycket RF). Att överenskommelsen är bindande innebär att den medför ett ansvar för som folkrättssubjekt. I tillämpas ett dualistiskt synsätt. För att en internatio- nell överenskommelse skall bli tillämplig inom måste de interna rättsreglerna ändras eller kompletteras om de inte redan 99Krüger m.fl. noterar vissa skillnader i förhållande till undantagen enligt bestämmelserna i artikel 3.2 5 i utstationeringsdirektivet (s. 231 f). 100En koppling till de tröskelvärden som gäller GPA är en annan möjlighet. 101Jfr 1 § andra stycket 1 lagen (1982:80) om anställningsskydd som från lagens tillämpning undantar arbetstagare som med hänsyn till arbetsuppgifter och anställningsvillkor får anses ha företagsledande eller därmed jämförlig ställning. konvention nr 94 och upphandlingsdirektiven svarar mot innehållet i överenskommelsen (ett monistiskt synsätt innebär att en internationell överenskommelse blir en del av den interna rätten). Överenskommelsen blir en del av den interna svenska rätten antingen genom transformation eller genom inkorporering. Transformation innebär att bestämmelserna i överenskommelsen arbetas om till svensk författningstext. Inkorporering innebär att det i lag eller annan författning föreskrivs att överenskommelsen skall gälla internt som den är (jfr t.ex. om de mänskliga rättigheterna). Gemenskapen är en juridisk person som kan ha folkrättsliga rättigheter och skyldigheter (rättssubjektivitet, artikel 281 i EG- fördraget). Internationella avtal med gemenskapen som part ingås av rådet enligt ett visst förfarande (artikel 300). Ett sådant avtal är bindande för gemenskapens institutioner och för medlemsstaterna (artikel 300.7).102 I vilken utsträckning gemenskapen kan vara part i ett inter- nationellt avtal bestäms av dess handlingsförmåga och kompetens. Beträffande saknar gemenskapen handlings- förmåga eftersom sådana konventioner kan ratificeras endast av medlemmar i , dvs. av stater (se avsnitten 10.3.1 och 10.3.2). Detta behöver inte innebära att gemenskapen också saknar kompetens att ingå ett internationellt avtal inom det område som täcks av en ILO-konvention.103 Kompetensen grundas i EG- fördraget104; den närmare innebörden härav är mångfacetterad. Av intresse här är närmast om kompetensen beträffande de områden som nr 94 reglerar kan anses tillkomma gemenskapen ensam eller gemenskapen och i förening. I enlighet med den s.k. parallelldoktrinen som utvecklats i EG- domstolens praxis kan gemenskapen härleda sin kompetens från andra omständigheter än enbart en uttrycklig bestämmelse i EG- fördraget. Kompetensen kan underförstått framgå av andra 102I artikel 300 (f.d. artikel 228) talas enbart om avtal vilket betecknar varje åtagande som görs av folkrättssubjekt och som har bindande verkan, oavsett den formella beteckningen, yttrande 1/75, 1975 s. 1355; svensk specialutgåva s. 511, punkt A andra stycket. 103Maier s. 159. 104EG-domstolens dom i mål 22/70; kommissionen mot rådet (AETR- domen), 1971 s. 263; svensk specialutgåva s. 551, punkt 16. konvention nr 94 och upphandlingsdirektiven bestämmelser i fördraget och av rättsakter som antagits med stöd av fördraget. Om gemenskapen antagit en rättsakt inom ett visst område för att förverkliga fördragets mål, har gemenskapen även kompetens att ingå ett internationellt avtal som berör detta område.105 Medlemsstaten är då förhindrad att förplikta sig på ett sätt som kan inverka på den gemenskapsrättsliga lagstiftningen. Parallelldoktrinen innebär vidare att gemenskapen kan ha kompetens att ingå ett internationellt avtal redan på den grunden att kompetens att anta en gemenskapsrättslig rättsakt föreligger även om denna ännu inte utnyttjats. Gemenskapens kompetens beror då av om det, för att förverkliga gemenskapens mål, är nödvändigt att gemenskapen är part i avtalet.106 Parallelldoktrinen är möjligen tillämplig beträffande alla de mål som anges i EG-fördragets första del107 (och inte endast med avseende på de områden som enligt fördraget skall omfattas av en gemensam politik). har uttalat sig på följande sätt i ett yttrande angående gemenskapens kompetens att tillträda konvention nr 170 om säkerhet vid användning av kemiska produkter (artikel 5, som ålägger medlemsstaterna en lojalitets- förpliktelse, är artikel 10 i EG-fördraget).108 [D]enna rättspraxis [kan] inte anses begränsad till fall där gemen- skapen har antagit gemenskapsregler inom ramen för en gemensam politik. På alla de områden som svarar mot fördragets mål åläggs nämligen medlemsstaterna i dess artikel 5 att underlätta fullgörandet av gemenskapens uppgifter och att avstå från varje åtgärd som kan äventyra att fördragets mål uppnås. – Fullgörandet av gemenskapens uppgifter och uppnåendet av fördragets mål skulle emellertid även äventyras om medlemsstaterna kunde ingå internationella överens- kommelser innehållande bestämmelser som kunde inverka på bestäm- melser som antagits på områden som inte omfattas av någon gemensam politik eller ändra dess räckvidd. Om gemenskapens kompetens att anta rättsakter avser en miniminivå, är kompetensen i viss mån delad mellan gemenskapen och medlemsstaten. Är de gemenskapsrättsliga reglerna mindre 105AETR-domen punkterna 22-31, se även t.ex. open skies-domen mot den 5 novem- ber 2002 i mål C-468/98, 2002 s. I-9575, punkt 73. 106EG-domstolens yttrande 1/76 , 1977 s. 741; svensk specialutgåva s. 345, punkt 4. 107AETR-domen punkt 14 och yttrandet 1/76 punkt 4 samt s. 162. 108Yttrande 2/91 , 1993 s. I-1061; svensk specialutgåva s. I-59, punkterna 10 och 11. Domstolen framhåller särskilt att yttrandet inte avser gemenskapens folkrättsliga behörighet att tillträda en , punkt 4; jfr vad som sagts ovan angående gemenskapens handlingsförmåga. konvention nr 94 och upphandlingsdirektiven långtgående än vad som följer av t.ex. en finns inget som hindrar medlemsstaten från att uppfylla konventionens krav. Är i stället de gemenskapsrättsliga reglerna mer långtgående utgör de folkrättsliga förpliktelserna inte något hinder eftersom stadga tillåter en ILO-medlem att vidta åtgärder som är mer långtgående än vad som följer av en konvention som medlemmen ratificerat.109 konvention nr 94 behandlar arbetsrättsliga villkor i upphandlingskontrakt utifrån intresset av socialt skydd för arbetstagare. Enligt artikel 137.1 i EG-fördraget har gemenskapen kompetens att anta minimidirektiv inom det arbetsrättsliga om- rådet, bl.a. avseende förbättringar av arbetsmiljön och beträffande arbetsvillkor. Frågor om bl.a. löneförhållanden (och fackliga strids- åtgärder) är undantagna (artikel 137.6). Upphandlingsdirektiven är antagna med stöd av artiklarna 47.2, 55 och 95, dvs. i syfte att bidra till skapandet av den inre marknaden vilket i sin tur är ett medel att uppnå gemenskapens övergripande mål enligt artikel 2 i EG-för- draget.110 En svensk ratifikation av konventionen innebär att ingår avtal med tredje land om villkor som skall tillämpas i samband med offentlig upphandling. I de båda upphandlinsdirektiven erinras om GPA. Gemenskapen (inklusive samtliga medlemsstater) är parter i avtalet. Gemenskapens kompetens att ingå avtalet vilar på bl.a. artikel 133 (f.d. artikel 113) som avser åtgärder inom ramen för gemenskapens gemensamma handelspolitik. Beträffande sådana åtgärder har gemenskapen exklusiv kompetens.111 Utredningens uppdrag ger inte utrymme för en närmare analys av kompetens att ratificera konventionen. Det förefaller dock uteslutet att skulle ha exklusiv kompetens inom hela det materiella område som konventionen täcker. I den mån kompetensen är delad är gemenskapen och medlems- staten skyldiga att samarbeta.112 Beträffande är samarbetet enligt desto mera nödvändigt [efter]som gemenskapen enligt gällande folkrätt inte som sådan kan tillträda en utan måste göra detta genom 109Se avsnitt 10.3.2. 110Se avsnitt 6.4.2. 111EG-domstolens yttrande 1/94 , 1994 s. I-5267; svensk specialutgåva s. I-233, punkterna 22 och 41–47; tillhandahållande av gränsöverskridande tjänster som innebär förflyttning av personer omfattas dock inte av den gemensamma handelspolitiken. yttrande 2/91 punkt 36. konvention nr 94 och upphandlingsdirektiven medlemsstaterna..113 Den närmare praktiska innebörden av sam- arbetsskyldigheten är inte helt klar.114 10.6.3Artikel 307 i EG-fördraget De två första styckena i artikel 307 har följande lydelse. De rättigheter och förpliktelser som följer av avtal som ingåtts före eller, för stater som senare ansluter sig, före tidpunkten för deras anslutning mellan å ena sidan en eller flera medlemsstater och å andra sidan ett eller flera tredje länder skall inte påverkas av bestämmelserna i detta fördrag. – I den mån dessa avtal inte är förenliga med detta fördrag skall den eller de berörda medlemsstaterna vidta alla lämpliga åtgärder för att undanröja det som är oförenligt med fördraget. Medlemsstaterna skall vid behov bistå varandra i detta syfte och i förekommande fall inta en gemensam hållning. Huvudregeln är att de skyldigheter medlemsstaten har gentemot tredje land och de rättigheter tredje land har i följd av ett internationellt avtal som medlemsstaten ingått före ikraftträdande (eller före sitt eget tillträde till gemenskapen) inte påverkas av fördragets bestämmelser.115 I den mån nationella bestämmelser som syftar till att uppfylla konventionens krav är 113Yttrande 2/91 punkt 37. 114Maier s. 170 ff. – I yttrande 2/91 nämns två rådsbelsut angående gemenskapens deltagande vid ILO-förhandlingar av vilka framgår att samarbetsskyldigheten inte är alldeles okontroversiell, se vidare s. 170 ff. – Kommissionen har upprättat ett förslag till rådsbeslut om utövandet av gemenskapens behörighet på området yttre förbindelser vid internationella arbetskonferenser [dvs. konferenser] i de fall som omfattas av gemenskapens och medlemsstaternas gemensamma behörighet, KOM (1994) 2. Beslutet har sedermera dragits tillbaka, EGT nr C 5, , s. 2. 115EG-domstolens dom i mål C-158/91, , 1993 s. I-4287; svensk specialutgåva s. I-295, punkterna 13, 17 och 22; målet gällde huruvida ett nationellt förbud mot nattarbete för kvinnor som syftade till att uppfylla krav enligt konvention nr 89 om nattarbete för kvinnor som är sysselsatta i industrin skulle tillämpas trots att det stred mot rådets direktiv /207 om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor. Enligt domstolen var medlemsstaten (), som hade ratificerat konventionen före ikraftträdande, skyldig att respektera direktivet utom för det fall tillämpningen av en [motstridande nationell bestämmelse] är nödvändig för att säkerställa att den berörda medlemsstaten fullgör de förpliktelser som följer av ett avtal som ingåtts med tredje land före EEG-fördragets ikraftträdande. (punkt 22). Det kan tilläggas att sade upp konventionen och att kommissionen bl.a. av det skälet fick bifall till en fördragsbrottstalan mot med anledning av att det nationella förbudet hade behållits; dom i mål C-197/96, 1997 s. I-1489, punkterna 8, 16 och 17. konvention nr 94 och upphandlingsdirektiven oförenliga med fördraget (eller sekundärrätten) kan en lämplig åtgärd vara att säga upp avtalet.116 Bestämmelserna i artikel 307 kan aldrig bli aktuella för del eftersom en eventuell ratifikation skulle ske efter anslutning till gemenskapen. Som inledningsvis nämnts har vissa medlemsstater ratificerat konventionen och då under tid då respektive stat inte var medlem i EG/EU. Några krav från kommissionens sida med anledning av eventuella oförenligheter mellan nationella regler som införlivar konventionens krav i nationell lag och gemenskapsrätten tycks inte ha framställts. Inte heller har någon fördragsbrottstalan väckts. Det sagda skulle kunna uppfattas som en acceptans från kommissionens sida av hur konventionens krav tillämpats i de medlemsstater som ratificerat konventionen.117 Någon säker slutsats går dock inte att dra. Anledningen kan lika väl vara att någon konkret situation som kunnat föranleda åtgärder från kommissionens sida inte förekommit.118 Konven- tionens krav uppfylls genom bestämmelser i sociallagstiftningen som är tillämpliga oberoende av om arbete utförs inom ramen för en offentlig upphandling eller enligt ett privat kontrakt. Möjlighet till allmängiltigförklaring av kollektivavtal finns. dom i mål C-203/03, kommissionen mot , 2005 s. I-935, punkt 61. Även detta mål gällde nationella bestämmelser som syftade till att uppfylla krav enligt en . Av domen framgår att de upp- sägningsintervall som gäller för sådana konventioner givetvis måste iakttas (punkterna 62- 64). 117Bercusson och Bruun s. 105. 118I ett tjänstemannayttrande från kommissionens sida i samband med att ratifikationsfrågan senast var aktuell i ombeds de svenska myndigheterna att underrätta kommissionen om eventuella ratificeringsplaner och i synnerhet meddela detaljerade uppgifter om varje särskild rättsakt som de svenska myndigheterna ämnar vidta till följd av en sådan ratificering för att konventionen skall bli tillämplig inom . (s. 10). 119Utredningen har inte några uppgifter om förhållandena i , och . Den information som varit möjlig att få och som redovisas i det följande är ojämn. konvention nr 94 och upphandlingsdirektiven Konventionen har införlivats i dansk rätt genom Arbejdsministe- riets cirkulärskrivelser och . har inte något system för allmängiltigförklaring av kollektivavtal. cirkulärskrivelse är begränsad till centrala myndigheter vilka i skrivelsen beskrivs som ministerierne eller de direkte herunder hørende institutioner (punkt 2). De centrala myndig- heterna uppmärksammas dock på sin möjlighet att bestämma att även andra myndigheter skall omfattas av konventionens krav. Beträffande upphandling av varor gäller konventionen, enligt ministeriets uppfattning, endast om varorna framställs särkilt för myndigheten (punkt 3). Det ankommer på varje central myndighet att bestämma ett tröskelvärde under vilket konventionens krav inte är tvingande. Vidare finns bestämmelser om information till leverantörer och berörda arbetstagare. Skrivelsen innehåller följande exempel på kontraktsvillkor. Såfremt arbejdsforhold af den i naervaerende kontrakt omhandlede art ikke på den egn, hvor arbejdet udføres, er omfattet af kollektiv overenskomst, må løn- og arbejdsvilkårene ikke vaere mindre gunstige end de vilkår, der inden for det fag eller den industri, i hvilken entreprenøren (leverandøren) har sin virksomhed, i almindelighed bydes under tilsvarende forhold. – Ansvaret for, at denne bestemmelse overholdes, påhviler virksomhedens leder. – Tilsvarende gaelder også arbejde, der udføres af underentreprenører (underleverandører) eller af personer, der hår fået overdraget kontrakten til udførelse. I så tilfaelde påhviler det lederen af den virksomhed, der står som hovedentreprenør (hovedleverandør), at påse, at bestemmelsen finder anvendelse. – Såfremt entreprenøren (leverandøren) ikke overholder bestemmelsen, er [styrelsens navn] berettiget til at bestemme, at pågaeldende afskaeres fra at opnå fremtidige kontrakter af den naevnte karakter, indtil det er dokumenteret, at det pågaeldende forhold er bragt i orden. skrivelse utsträcktes, med hänsyn till de gemenskaps- rättsliga reglerna om upphandling av bygg- och anläggningsarbeten, tillämpningsområdet för konventionens krav till kommuner och amtskommuner så att samma kontraktsvillkor tillämpas oavsett om byggherren är en statlig eller myndighet. konvention nr 94 och upphandlingsdirektiven I sam- band med att samtycke till ratifikationen inhämtades uttalades följande (prop. 1951:19 s. 3). De ovan berörda ärendena [syftar på konventionens krav på kontraktsinnehållet] ha i i praktiken redan ordnats så, att bestämmelserna i konventionen faktiskt redan uppfyllts. Mellan arbetsgivarna och arbetarnas vederbörande fackorganisationer äro hela landet omfattande kollektivavtal i kraft, på grund av vilka de vid kontrakten bundna arbetsgivarna äro skyldiga att tillämpa i kontrakten bestämda löner och arbetsvillkor, vare sig det sedan är fråga om statens eller privata arbeten. Statsmakten har genom kontrakt förbundit sig att vid arbeten, som densamma låter utföra, tillämpa samma löne- o. a. arbetsvillkor som privata tillämpa i praktiken, varför löne- och arbets- villkoren alltså i praktiken äro ordnade på basen av kollektivavtal. Möjlighet till allmängiltigförklaring av kollektivavtal finns. Minimi- lönelagstiftning finns i den meningen att i 2 kap. 10 § arbets- avtalslagen (55/2001) föreskrivs att om kollektivavtal (allmängiltig- förklarat eller ej) saknas och om arbetsgivaren och arbetstagaren inte har avtalat om något vederlag för arbetet, skall sedvanlig och skälig lön utgå. I 10 kap. 2 § samma lag finns vidare en möjlighet till jämkning av oskäliga villkor i arbetsavtal. har föreslagits att i den finska utstationeringslagen skall införas en bestämmelse som innebär att till en utstationerad arbetstagare skall betalas sedvanlig och skälig lön för det fall lön enligt ett allmängiltigförklarat kollektivavtal inte tillämpas och den lön som arbetsgivaren och arbetstagaren avtalat om i väsentlig grad understiger sedvanlig och skälig lön. Bl.a. följande har uttalats i propositionen med förslag till lagändring (RP 142/2005 rd s. 14 f.). Bestämmelsen fastställer således sedvanligheten och skäligheten i fråga om minimilönen för utstationerade arbetstagare i fråga om arbete som utförts i även då det avtalats om lönen med den utstationerade arbetstagaren och dennes arbetsgivare redan i ursprungslandet utan att de känt till lönenivån i . [] – Sedvanlig och skälig lön avser inte den genomsnittliga lön som i betalas för arbetet. Vid bedömningen av om lönen är sedvanlig och skälig kan man söka ledning exempelvis i den minimilön som i ett eventuellt kollektivavtal för branschen avtalats för arbetet i fråga, även om kollektivavtalet inte är allmänt bindande. konvention nr 94 och upphandlingsdirektiven Möjlighet till allmängiltigförklaring av kollektivavtal finns. Någon särskild lagstiftning för att uppfylla konventionens krav ansågs inte behövas. Lagstiftning om minimilön finns i minimumloon en minimumvakantiebijslag. Möjlighet till allmängiltigförklaring av kollektivavtal ges i op het algemeen verbindend en het onverbindend verklaren van bepalingen van collectieve arbeids- overeenkomsten. Det kan tilläggas att tidigare var endast villkor enligt allmängiltigförklarade kollektivavtal inom byggbranschen tillämpliga på utstationerade arbetstagare. Genom en lagändring tillämpas även villkor enligt allmängiltigförklarade kollektivavtal inom andra branscher på dessa arbetstagare. Särskilda nationella regler för att uppfylla konventionens krav finns i arbets-/socialrättslig lagstiftning. Vidare gällde enligt § 71.1 i den federala upphandlingslagstiftningen (BvergG, se av- snitt 6.6.6.) att [t]he tender documents shall provide that the obligations resulting from Treaties No. [] 94 of the [] are to be complied with.120 I sak mot- svarande bestämmelse finns i den nya upphandlingslagstiftningen som trädde i kraft (§§ 84.1 och 241.1). Lagstadgade minimilöner finns inte. Möjlighet till allmängiltig- förklaring av kollektivavtal finns. 120 In den Ausschreibungsunterlagen ist die Einhaltung der sich aus den Übereinkommen Nr. 94 [] der Internationalen [] ergebenden Verpflichtungen vorzusehen.. Bestämmelsen står under rubriken arbeits- und sozialrechtlicher Bestimmungen (Compliance with provisions of labour and social laws) i ett avsnitt som bär rubriken der Ausschreibungsunterlagen (Contents of tender documents). Den engelska texten kommer från en översättning av BvergG som utredningen fått del av. konvention nr 94 och upphandlingsdirektiven ratificerade konventionen , dvs. efter anslutningen till . Som part i detta avtal omfattas bl.a. av de gemenskapsrättsliga reglerna om fri rörlighet och om offentlig upphandling. Möjlighet till allmängiltigförklaring av kollektivavtal finns enligt Lov om allmenngjøring av tariffavtaler m.v. Konventionen har införlivats i norsk rätt genom Moderniseringsdepartementets (num. Fornyings- og administra- sjonsdepartementet) rundskrivelse nr 2/2005 . Skrivelsen gäller för statlege styresmakter vilka i skrivelsen definieras som dei statlege styresmaktene som regjeringa har instruksjonsmakt over (punkt 2). Upphandling av bygg- och anläggningsarbeten och tjänster över de gemenskapsrättsliga tröskelvärdena omfattas. I förarbetena sägs att konventionen omfattar både bygg- og anlegg og framstilling og levering av varer og tenester.121 Möjligen avses endast varor som tillverkas särskilt för beställaren. Enligt rundskrivelsen täcker konventionen arbete som utförs i utlandet och då vil det vare dei løns- og arbeidsvilkår som er vanlege i det distrikt i det landet der arbeidet blir utfört som må etterlevast (punkt 3.2). Med anledning av oro för administrativt merarbete som bl.a. det norska Forsvarsdepartementet hade uttryckt inför ratifikationen anfördes följande i förarbetena. Det er eit faktum at det store flertalet av verksemder som inngår avtalar med det offentlege enten har tariffavtale, eller brukar lønns- og avtalevilkår på same nivå som tariffavtalar. Departementet derfor at det ikkje er nødvendig å etablere eit omfattande apparat for kontroll og tilsyn..122 Rundskrivelsen innehåller följande förslag till kontraktsvillkor. Leverandøren skal syte for at tilsette i eigen organisasjon og tilsette hos eventuelle underleverandører ikkje har dårlegare løns- og arbeidsforhold enn det som følger av tariffavtaler, regulativ eller det som er normalt for vedkommende stad og yrke. gjeld berre for tilsette som direkte medverkar till å oppfylle kontrakten. Leiaren av verksemda er ansvarleg for att denne regelen vert etterlevd. – Alle avtaler leverandøren inngår som inneber utføring av arbeid under denne kontrakten skal innehalde tilsvarande føresegner.