sou · GUB3102 · 2007-01-01 00:00:00 — Där har och gjort specialbearbetningarna. Inom projektet har specialbearbetningar av RAMS gjorts på regional nivå för de fem län som medverkar i projektet, , , , och för att studera regionala skillnader i åldersfördelningen i olika branscher. Redovisning av internationellt komparativ statistik från och kommer från den offentliga statistiken i publikationer och på deras respektive webbplatser. Vi har i utredningen på olika sätt via publikationer, myndigheter och departement i , forskarrapporter och personlig kontakt inhämtat information om såväl utbildningsområdet som arbetsrätten i . Utredningens praktikant har haft ett särskilt uppdrag att beskriva hur de engelska högskolorna arbetar med studenternas anställningsbarhet och karriärplanering.TPF4FPT 4TP PT Denna rapport finns som bilaga 2 Karriärplanering i . 2 Unga och arbetsmarknaden 2.1Utbud och efterfrågan av arbetskraft Enligt AMS (Arbetsmarknadsutsikterna för Ura 2006:2) kommer vi att se en fortsatt uppgång i syssel- sättningen med drygt 70 000 det här året och närmare 60 000 personer . Prognosen visar att vi kan se en uppgång i hela landet där storstadsområdena fungerar som tillväxtmotorer och skogslänen släpar efter något. Byggsektorn väntas vara expansiv och öka med 12 000 personer och 6 000 personer . Även industrisektorn väntas nu vända och få en sysselsättnings- ökning med 3 000 personer och 5 000 . Den privata tjänstesektorn står för en stor del av sysselsättningsuppgången, 38 000 personer och nästan lika många . AMS har gjort en positiv bedömning av den kommunala sektorn, mycket tack vare plusjobb och utbildningsvikariat. Dessa fasas ut nu och det innebär troligen att den prognostiserade sysselsättningsökningen för offentlig anställda med 20 2007 i det närmaste uteblir. Arbetslösheten för ungdomar minskar något och även om de som saknar gymnasieutbildning har det allra svårast på arbets- marknaden så är det så kallade obalanstalet (arbetslösa plus programdeltagare) för unga gymnasieutbildade högt och nivån tenderar fortfarande att stiga enligt AMS. Arbetslösheten och obalanstalet för eftergymnasialt utbildade steg kraftigt , uppgången skedde i första hand för åldersgrupperna 20–, dvs. åldrar då många träder ut på arbets- marknaden efter avslutad högskoleutbildning. Sammantaget har obalanstalet legat stilla för dessa grupper . För högskole- utbildade med teknisk och datavetenskaplig inriktning och för ekonomer har en viss nedgång i obalanstalet skett, men för exem- pelvis humanister och samhällsvetare syns ingen förbättring. Sammantaget innebär det, enligt AMS, att sysselsättnings- ökningen ser ut att bli måttlig . Den kommunala sektorn rekryterar ännu inte, vilket kan innebära problem framförallt inom äldreomsorgen där pensionsavgångarna väntas öka. Sektorn har en relativt låg utbild- ningsnivå, men också stor och växande efterfrågan på sina tjänster. Sektorns organisation kan försvåra nyrekrytering av unga. Man har lite att erbjuda i karriärväg och stigande ålder och erfarenhet ger lite status och andra belöningar i dessa organisationer. Avgräns- ningar av serviceutbudet och olika typer av kösystem är ett sätt för denna organisation att hantera sina svårigheter vilket begränsar deras expansion och efterfrågan på unga (Per Broomé, Kompetens, utbud och efterfrågan i generationsväxlingen, 2006). vidtar regeringen ett antal åtgärder för att öka sysselsättningen såsom skattesänkningar, ändringar i arbetslös- hetsförsäkringen, subventioner vid anställningar mm. Dessa har inte inkluderats i den från AMS refererade prognosen. Regeringen själv bedömer att politiken kommer att ha positiv effekt på såväl sysselsättning, arbetskraftsutbud som arbetslöshet. Sysselsättnings- ökningen 2007 beräknas av regeringen till 67 000 personer. Enligt preliminära bedömningar från har sysselsättningen ökat med 80 000 personer, vilket är mer än enligt tidigare prognos, och ökningen väntas bli i det närmaste lika hög 2007. Det är positivt för unga som ska in på arbetsmarknaden. I delbetänkandet redogjorde vi för olika metoder att räkna arbets- löshet. Alla sätt har sina svagheter, men hur man än räknar är arbetslösheten högre bland yngre än bland äldre. Det är inte självklart att det behöver vara så, i t.ex. är arbetslösheten lägre för ungdomar än för övriga grupper (se kapitel 9). Problemet för unga på den svenska arbetsmarknaden tydliggörs av att de har många och korta arbetslöshetsperioder innan de etablerar sig på arbetsmarknaden. Som framkommer nedan tar det för unga att etablera sig, närmare . Enligt SCBs statistik är arbetslösheten i åldrarna 18–129 000 individer vilket är av arbetskraften. Latent arbetslösa, per- soner utanför arbetskraften och heltidsstuderande som sökt arbete, var 000 individer, varav 74 400 i åldern 16–. (SCB/, ). fanns det ungefär 200 000 arbetslösa unga, inklusive deltidsanställda och timanställda, i åldern 18 registrerade hos AMS. Diagram 2.1 Hur kvinnor och män i olika grupper i åldern 18 inskrivna på af (årsmedeltal 2005) fördelar sig andelsmässigt, mellan öppet arbetslösa, i program, deltidsarbetslösa och timanställda Svenskfödda n=142 438, utrikes födda n=27 363, med funktionshinder n=7 766. Tabell 2.1 Andel arbetslösa i olika åldersgrupper av totala antalet arbetslösa, bland svenskfödda, utrikes födda och funktionshindrade Deltidsanställda och timanställda redovisas . De finns med här i diagram 2.1, för att visa att kvinnor – i samtliga grupper oftare är tim- och deltidsarbetslösa. Män är däremot i högre utsträckning i program, i samtliga grupper. Svenskfödda är oftare i program än utrikes födda. Funktionshindrade är i program i högre utsträckning än någon annan här redovisad grupp. Ett flertal arbetsmarknadspolitiska program för funktionshindrade är subven- tionerade anställningar, där individen är inskriven vilket gör att inskrivningstiderna blir långa för dem med funktionshinder. Medelåldern är något högre bland de utrikes födda och de med funktionshinder, medan andelen i åldersgruppen 18 är högre bland dem som är födda i . Unga som har gått i särskola på grund- och gymnasieskolenivå har en tioårig grundskola och en fyraårig gymnasieskola varvid de ofta är när de lämnar ungdomsskolan, det kan vara en orsak till att den gruppen i genom- snitt är något äldre. Inför delbetänkandet fick vi statistik om utbildningsnivån bland arbetslösa och arbetssökande i olika grupper (se diagram 2.2). Diagram 2.2 Utbildningsnivå enligt AMS register hos arbetslösa kvinnor och män, 18 uppdelad på utrikes född, svenskfödd och om man har funktionshinder. Källa: AMS. Diagrammet visar att kvinnor generellt har högre utbildning än män, i alla grupper. Utrikes födda män som är arbetslösa har både en högre andel med lång utbildning och en högre andel med kort utbildning jämfört med arbetslösa svenskfödda män. Lägst utbild- ningsnivå har de unga med funktionshinder. De är en mycket heterogen grupp där såväl unga med rörelsehinder som unga med psykiska funktionshinder ingår. För båda grupperna finns det begränsningar i möjligheten till högre utbildning. Flödet in och flödet ut ur arbetslöshet är högt i ungdomsgruppen. I delbetänkandet kunde vi konstatera att unga ofta förekommer i arbetsförmedlingens register, i genomsnitt och med fyra inskrivningsperioder. Detta kan ses som ett resultat av ungas jojo-etablering, in och ut från arbetsmarknad, utbildning och arbetslöshet. Det kan också tolkas som att rörligheten bland unga är hög, och att de provar sig fram, jobb-shoppar eller kanske jobb-hoppar? Nyare statisktik från AMS Händeldatabas visar att mellan har över 300 000 unga i åldern 18 registrerat sig hos arbetsförmedlingen. Innan hundra dagar har gått har avregistrerats av olika orsaker (avaktualiserats). Att så många avaktualiseras , innebär det att unga som grupp är i mindre behov av förmedlingens insatser? Av de som avaktualiserats hade gått vidare till arbete eller utbildning. Men så många som av de avaktua- liserade har återigen registrerat sig hos arbetsförmedlingen före . De som hade fått en tillsvidareanställning återkom i minst grad, detsamma gäller de som börjat studera. Störst andel som återkommer finns i åldersgruppen 20 bland de som avaktualiserats av annan känd eller av okänd orsak, tillsammans ungefär 30 000 individer. Det stora flertalet återkom . Men de som avaktualiserats för okänd orsak återkom , och de som avaktualiserats för studier återkom efter cirka en termin räknat (se bilaga 4). Tabell 2.2 Ungdomar 18 som skrevs in på Af . Antal och andel som avaktualiserats och antal och andel som skrivits in igen t.o.m. den 4/10-2006 Totalt antal som skrivits in Antal som skrivits ut Antal av dessa som skrivits in igen Andel av avaktualiserade som skrivits in igen Källa: AMS. Det betyder också att 53–av dem som skrevs in fanns kvar , många i program. Enligt AMS var tiden före program till kommunala ungdomsprogram och till ungdomsgarantin i genomsnitt (AMS 2006. Arbetsmarknadspolitiska program – Årsrapport . Ure 2006:1). Ett försök till en vidare analys av ungas flöde ut och in i arbets- löshet finns i tabellerna nedan (en utförligare tabell finns i bilaga 4). Tabell 2.3 Avaktualiserade i åldrarna 18–perioden1 – fördelade på ålder vid avaktualiseringstillfället. Samtliga värden är i genomsnitt 18–19 år 20–24 år 25–29 år Källa: AMS. Tabell 2.4 Avaktualiserade i åldrarna 18 perioden fördelade på kön, svensk/utlandsfödd, funktionshinder och samtliga vid avaktualiseringstillfället. Samtliga värden är genomsnitt Källa: AMS. Kommentar: Vid flera avaktualiseringstillfällen under ovannämnda period tas det senaste. De olika tiderna räknas från första inskrivningstillfället fram till och med avaktualieringsdatumet enligt ovan. Kalendertid är tiden från första inskrivningstillfället fram till avaktualiseringstillfället enligt ovan, (oavsett om de varit inskrivna ). Som inskrivningstid räknas tid som arbetslös och tid i program. AMS har för min räkning undersökt historiken hos de i ålders- gruppen 18 som avaktualiserats . Har de blivit avaktualiserade är det den senaste som räknas. Sedan har AMS via databasen kontrol- lerat när dessa individer skrev in sig vid Arbetsförmedlingen första gången, den genomsnittliga kalendertiden är alltså tiden från första registrering till avaktualiseringen . Den genomsnittliga kalendertiden för åldersgruppen som helhet är . Ju äldre de är desto längre kalendertid. Sedan har AMS också kontrollerat hur de i genomsnitt varit inskrivna som arbetslösa eller i program 3,6 gånger, hur de sammanlagt har varit inskrivna () och hur lång respektive inskriv- ningsperiod varit i genomsnitt (). Min tolkning av denna statistik är att etableringen för unga i åldern 18–i genomsnitt tar , och att de registrerar sig hos arbetsförmedlingen ungefär en gång för en period av , eller sammanlagt för en period av under dessa knappa (tiderna är längre för de unga vuxna och kortare för tonåringarna). För unga med funktionshinder ser det dystrare ut än för andra redovisade grupper, deras etablering tar och de är arbetslösa eller i program i genomsnitt. marginell mellan de som är födda i och utrikes födda, däremot finns det en känd skillnad mellan kvinnor och män. Män är oftare arbetslösa och i program men kortare perioder än kvinnor. En jämförelse mellan olika län visar att antalet inskrivnings- perioder inte skiljer så mycket, däremot är den sammanlagda kalendertiden och inskrivningsperioderna längre i län med högre arbetslöshet, som och , och därmed också den sammanlagda inskrivningstiden (se bilaga 4). Resultaten från den gjorda beställningen av de i målgruppen som avaktualiserades är uppseendeväckande. Att så många inskrivna i åldern 18–har upprepade perioder med arbets- löshet och programinsatser bakom sig är inte acceptabelt. Om detta är i överensstämmelse med verkliga förhål- landen för unga bör det vara en allvarlig signal till berörda beslutsfattare. Jag föreslår därför att AMS får i uppdrag att ur sin databas redovisa motsvarande uppgifter för ett större urval i målgruppen, för att kunna dra säkrare slutsatser. vet vi att etableringen på arbetsmarknaden är enklare och snabbare för dem som gått utbildningar med praktikinslag. Hit hör till exempel fordonsprogrammet på gymnasiet och lärarutbild- ningen. Men det finns även generella utbildningar, på såväl gymna- sienivå som högskola och universitet med praktikinslag. Jag ville veta om det inom dessa områden, där studenterna ofta inte har en lika tät koppling till specifika yrken, fanns en positiv effekt som kan tänkas höra samman med en praktik, samt om kvaliteten på praktiken gav upphov till systematiska skillnader inom de grupper som traditionellt har praktik. I undersökning Inträdet på arbetsmark- naden som genomfördes , undersöks inträdet på arbets- marknaden efter examen. Jag har beställt ett särskilt utdrag från datamaterialet gällande hur och om etableringen för exami- nerade från generella och yrkesutbildningar på gymnasie- och högskolenivå samvarierar med om studenten haft praktik samt med studentens uppfattning om kvaliteten på sin praktik/arbetsplats- förlagd utbildning (apu) eller verksamhetsförlagda utbildning (vfu) i fortsättningen enbart kallad praktik. Materialet har vissa svagheter – urvalet är för litet i undersök- ningen för att kunna delas upp på utrikes födda och födda i till exempel, det går inte heller att analysera särskilt bra utifrån kvinnor/mänTPF1FPT huvudsakligen p.g.a. den skeva könsfördelningen inom utbildningarna. Rapporter från pekar på att unga som är födda utrikes är mindre nöjda med sin praktik, och i mindre utsträckning erhåller praktik (Rapport 2005. Detta är tyvärr inget vi kan undersöka närmare då materialet inte klarar en sådan uppdelning. Vi kan dock se att andelen som uppger att de haft en mycket eller ganska dålig praktik på gymnasiet varierar mellan 41 för utrikes födda och 39 av dem som är födda i – och som har haft praktikTPF2FPT. Skillnaden är dock inte statistiskt signifikant. Majoriteten av dem som går studieförberedande utbildningar i gymnasiet har inte praktik. Det stora flertalet som hade praktik ansåg att den var dålig. Nio av tio som går yrkesförberedande utbildningar har haft praktik, majoriteten av dem tycker den var bra. Två av tre med en högskoleexamen har haft praktik. En större andel av dem som har haft praktik hade redan ett arbete när de avslutade sin utbildning och behövde alltså inte gå arbetslösa. Effekten var större bland dem som haft praktik under sin hög- skoleutbildning än för dem som hade praktik inom gymnasie- utbildningen. Resultaten visar sammantaget entydigt på att kontakter med arbetsgivare, via apu, vfu eller annan praktik är ett stöd för unga att etablera sig i arbetslivet. Oavsett om de har en generell utbildning, eller en yrkesutbildning. Praktik torde dessutom vara ett särskilt stöd för dem som inte har kontakter eller ett nätverk som underlättar etablering. Se tabellerna nedan samt utförligare redovis- ningar i bilaga 4. 1TP PT Svaranden i gymnaiseenkäten är 75 387, och i högskoleenkäten är antalet svaranden som var 2006, 12 633 individer. 2TP PT Det första värdet gäller för kvinnor och det andra för män. Tabell 2.5 Andelar i olika gymnasieutbildningar som anger att de fått känne- dom om det arbete de hade 20 via praktik i utbild- ningen (apu, praktik eller prao) eller släkt och bekanta, procent Källa: SCB. Tabell 2.6 Andelar i olika högskoleutbildningars områden som anger att de fått kännedom om det arbete de hade 20–via praktik eller via släkt och bekanta, uppdelat på bra eller ingen/dålig praktik, procent Källa: SCB. Erfarenhet från arbetslöshet blir allt vanligare i befolkningen. Bland de sysselsatta i ungdomsgruppen 16–har varit arbetslösa och i åldersgruppen 25– 34 är motsvarande andel (SCB, 2005). Det har skett en ökning av andelen som har erfarenhet av arbetslöshet i alla grupper men den är störst i gruppen 25–, där har den fördubblats . I delbetänkandet konstaterade jag att unga som är arbetslösa i stor utsträckning har kunskap och kompetens men saknar kontakter och arbetslivserfarenhet. Merparten av de unga som är arbetslösa har en gymnasieutbildning. Många i den gruppen har en generell utbildning eller en yrkesförberedande utbildning inom ett yrke de efter utbildningen har valt bort. De saknar således yrkes- tillhörighet och de har inte någon facklig förankring. Det finns inga starka grupper i samhället som för deras talan. De är ofta inte en prioriterad grupp på arbetsförmedlingen eftersom inskrivnings- perioderna i regel är korta. De hinner inte bli långtidsarbetslösa innan de får ett kort vikariat eller en tillfällig timanställning eller oftast helt enkelt tröttnar på att anmäla sig på arbetsförmedlingen och avaktualiseras av okänd orsak. Nästa gång de kommer till arbetsförmedlingen är risken stor att de åter igen blir nyinskrivna och oprioriterade. Det lönar sig fortfarande att ha en eftergymnasial utbildning. De grupperna har lägst arbetslöshet. Många akademiker har också en facklig förankring och även om man är nytillträdande på arbets- marknaden finns det stödinsatser. Fackliga arbetsförmedlingar, nätverksgrupper och specialavtal har blivit allt vanligare för akade- mikergrupperna. För ungdomar mellan redovisar AMS en mediantid i öppen arbetslöshet . I den statistik utred- ningen beställt redovisas en genomsnittlig öppen arbetslöshets- period mellan för samma åldersgrupp. Det intressanta är dock att i den av utredningen beställda statistiken framgår också att den sammanlagda genomsnittliga arbetslöshetstiden för 18–19-åringarna är , för 20–24- åringarna och för 25–29-åringarna (se tabell 2.3). Detta ger oss en bild av att unga under en stor del av sin ungdomstid går ut och in i arbetslöshet innan de finner sin plats på arbetsmarknaden. De varvar arbetslösheten med studier, temporära arbeten, tid i arbetsmarknadspolitiska program för att efter fem till förhoppningsvis få en fast förankring på arbetsmarknaden. Detta är, om statistiken är generaliserbar, oacceptabelt. Det här är ett avgörande skäl till att etableringsåldern är på samma nivå som när arbetslösheten var som värst . Jag ser en stor risk för att många unga på det här sättet etablerar sig i arbetslöshet istället för i arbete. Under utredningens gång har kommittén haft dialog med unga människor om deras erfarenheter och synpunkter på vad som skulle möjliggöra en snabbare etablering på arbetsmarknaden för dem själva. Vi har besökt , , , och samt träffat olika nätverk av arbetslösa i . Sammantaget har vi talat med över 100 unga vuxna i åldern 17 . Vi har träffat gymnasister, arbetslösa och högskolestu- denter. Utgångspunkten är att unga själva vet bäst hur deras situation ser ut. Deras erfarenheter ger liv åt statistik och forsk- ning. Vi har diskuterat valet till gymnasiet, hur de tänkte och varför de valt som de gjort. Vi har pratat om den information de fått inför val till gymnasium och högskola. Vilka erfarenheter de har av arbetsplatsförlagd utbildning, prao och feriearbete. Bland de unga fanns många med erfarenheter från arbetslivet. Vi har också talat om deras planer för framtiden. Generellt finns det tydliga skillnader mellan unga på olika position i sin etableringsprocess. Arbetslösa är, föga förvånande, mindre nöjda med sina studieval till exempel. De som studerar har en större framtidstro – men också mindre kunskap om arbetslivet i många fall. Det framkommer också olika lokala skillnader. Det är stor skillnad mellan arbetsmarknaden i och den i , det är också stor skillnad i utbudet av utbildning. Precis som statistiken visar är unga kvinnor mer studiebenägna än unga män, och kvin- norna hade i högre utsträckning gått studieförberedande utbild- ningar på gymnasiet. I väldigt liten utsträckning hade unga reflekterat över hur arbets- marknaden ser ut, till exempel vilka som är de vanligaste jobben. När vi talade med unga som studerar på studieförberedande gymnasieutbildningar, var det ett fåtal som tänkte söka arbete efter gymnasiet. Däremot tyckte det stora flertalet att man bör börja arbeta redan i 15–16-årsåldern. Den information man har om gymnasiet varierar stort. Det beror på var man bor i landet, vilken tillgång det finns till utbildning, och om man kan tänka sig att flytta. Det är tydligt att unga som inte kommer in på sitt förstahandsval har mindre motivation och klarar studierna sämre. Det är också tydligt att de många som studerat yrkesförberedande utbildningar gjort det i tron att det ska vara lättare att klara av, och först i efterhand insett att det även här gäller att prestera väl. Väldigt få har i gymnasiet (eller i för den delen) träffat företrädare för arbetslivet, offentliga såväl som privata, undantaget praktikplatser. Praktikveckor blir ofta avgö- rande för de fortsatta studierna för dem som går yrkesförberedande utbildningar. Antingen känner man att man trivs, eller så blir erfarenheten ett skäl till byte av program. Därför är det viktigt att praktiken kommer . Annan information om arbetslivet behövs under varje årskurs av gymnasiet. Information om vad de som studerat utbildningen arbetar med är också viktigt. Många av dem som studerar på gymnasiet arbetar extra eller feriearbetar. Fler kvinnor än män gör det, och fler vid studie- förberedande utbildningar. Arbetet har man ofta fått via kontakter eller genom att ta direkt kontakt med arbetsgivaren. I liten utsträckning är detta arbeten man vill fortsätta med efter studierna som oftast har en annan inriktning. Många slutför också studierna även om de under årskurs 2 eller 3 blir på det klara med att detta är ett yrkesområde de inte vill fortsätta inom, eller för de som studerar på studieförberedande program, om de inser att de inte vill studera vidare på högskola eller utan hellre arbeta. Att byta program i årskurs 2 eller 3 innebär ofta att börja om helt från början, det finns sällan enkla lösningar för den som valt fel. Valet till gymnasiet har ofta baserats på information om skolan och studieorten men i ringa grad på arbetslivet. Om man blir arbetslös Många står måndagen efter studentfirandet på arbetsförmedlingens trappa. Då har de i regel inga kunskaper om vad arbetsförmed- lingen kan hjälpa till med. Många tror att man får jobb hos arbetsförmedlingen. De har inte kunskaper om vad de själva kunde ha gjort innan examen för att undvika en periods arbetslöshet. Det är inget stort trauma för unga vuxna att en period gå arbetslös. Det är dock tydligt att en arbetslöshet som varar mer än underminerar den unges självförtroende och motiva- tionsgrad. Arbetslösa unga anser att det är bra med snabba insatser när det gäller stöd i att söka arbete. Fler och fler unga har en generell utbildning från gymnasiet, och har i ringa grad funderat på vad som kan vara en bra ingång i arbetslivet för dem. De unga arbetslösa vi talat med har därför förespråkat metoder för att visa på alternativa vägar och olika arbetsområden. Metoder som lyfter fram deras positiva egenskaper och färdigheter. Kortare praktik- perioder inom olika områden efterfrågas av unga. (Vissa kommuner har försökt lösa detta genom att i stället för prao, ge kortare provperioder inom olika sektorer/branscher redan under grund- skoletiden). Praktikplatser leder ofta till fortsatt arbete, och en tids arbete leder oftast till ökad motivation att studera. På en fråga till unga i (KUP och UG) om vad man själv trodde skulle ha hjälpt dem i deras situation svarar merparten att en bättre information och rådgivning i skolan om studievägar, arbetsmarknad och samhälle samt mer praktik och kontakter med arbetsplatser och arbetsgivare redan i skolan skulle ha förbättrat deras situation. Att alla som fullföljt gymnasieskolan får tillgång till arbetsförmedlingens totala åtgärdspaket på samma villkor som övriga arbetslösa sågs också som väldigt positivt. Åldersgränsen ses som mycket orättvis. Precis som för gymnasieelever har högskolestudenter olika motiv för att studera och de val de gör av kurser eller program. Ålders- fördelningen är mer spridd i högskolan, och arbetslivserfaren- heterna mer skiftande.