sou · GUB326 · 2007-01-01 00:00:00 — Om denna grupp även fortsättningsvis vägras personnummer anser organisationerna att man måste finna lösningar för vardagliga transaktioner för dem som saknar personnummer. Det kan vara fråga om bl.a. att öppna bankkonton och autogiro, att få kredit- faciliteter, ingå avtal i fråga om t.ex. hyresavtal, köp av bostad, telefon- och bredbandsabonnemang eller enklare transaktioner där personbevis regelmässigt uppvisas vid avtals ingående. kan man inte ens få ett bonuskort i någon av mataffärerna. Det framförs att avsaknaden av folkbokföring i också kan få effekter i hemlandet. Då en person därmed riskerar att registreras med beteckningen uppehållsort okänd i sitt hemland kan effekten bli den att personen kan mista sin rösträtt i hemlandet. Då inte den anställde anses bosatt i , eller kan uppvisa ett bevis härom, får denne inte heller rösta på ambassaden 1 Samordningsnummer är ett fiktivt personnummer där födelsedatumet adderas med siffran 60, 18 kap a § FBL. inställning i personnummerfrågan kan därmed leda till att anställda går miste om sin rösträtt. En av organisationerna har uppgett att åtminstone en av deras utländska anställda på så sätt har förlorat sin rösträtt i . Förutom att avsaknaden av personnummer innebär komplika- tioner, merkostnader och är tidsödande för personalen är det också betungande och kostsamt för organisationerna som måste bistå de anställda i många kontakter med myndigheter och bolag. Landstingen tillhandahåller hälso- och sjukvård. Utöver patient- avgiften betalas vården av det landsting där vårdtagaren är bosatt. Landstingen använder personnumret för att kontrollera om en person är bosatt i länet (eller när det gäller utomlänsvård inom annat landsting). Om personer som inte skall åtnjuta subven- tionerad sjukvård skulle få ett personnummer kan inte veta att vårdtagaren skall faktureras hela sjukvårdskostnaden. Detta är inte acceptabelt för landstingen. Anställda vid utländska ambassader och internationella organisa- tioner tilldelas inte något personnummer när de kommer till . UD utfärdar ett som visar deras status och de får också samordningsnummer, vilka dock inte kan användas i datasystem. Sådana vårdsökande tilldelas i stället ett s.k. reservnummer (löpnummer) för att vårdtillfället skall kunna registreras. Om personer knutna till internationella organisationer tilldelas personnummer skulle de kunna få en helt egen länskod, t.ex. 75, för att markera att de inte är bosatta i landet och att de inte skall åtnjuta den subventionerade vården. Om detta är möjligt och lämpligt får bedöma. Personnummer tilldelas endast i folkbokföringssystemet. Ett nytt folkbokföringssystem är under utveckling benämnt Projekt . En tilldelning av personnummer till utländska tjänstemän vid internationella organisationer, samt deras familjemedlemmar, fordrar att en ny ärendetyp skapas i systemet. finns ingen rutin för att hantera information om personer som är undantagna folkbokföring enligt FBL. Tekniskt går det att lägga in vilken information som helst. En ny ärendetyp av aktuellt slag är därför fullt möjlig att införa. De register som används i samhället, t.ex. och skattedatabasen, tar emot den information som finns i folkbok- föringssystemet. bedömer att personnummer inte har någon större funktion i samhället, om inte personuppgifterna återfinns i folkbokföringssystemet, eller i skatte- databasen. Aktuellt förslag torde medföra att viss information skall framgå, alternativt vara exkluderad i . bedömning är att måste modifieras för att kunna ta emot den nya information som den nya ärendetypen kan tänkas omfatta. Andra offentliga register behöver också en översyn med anledning av den nya informationen. Polisen, och är exempel på myndigheter med register där en översyn är angelägen. idé om att införa en fiktiv länskod i syfte att undanta aktuell personkrets från subventionerad svensk hälso- och sjukvård om de ges personnummer måste utredas närmare. inhämtas länskoden från fastigheten där personen är bosatt. Inhämtandet av denna information skulle därmed behöva justeras särskilt i systemet för personkretsen i fråga. har tidigare avvisat tanken på att tilldela person- nummer för särskilda kategorier av utlänningar. Utredningens förslag: Utländska anställda vid internationella organisationer samt deras familjemedlemmar skall tilldelas personnummer. De intervjuade organisationerna har alla med eftertryck påtalat de olägenheter som uppstår för de utländska anställda i det dagliga livet genom att de inte tilldelas något personnummer. med fyra nollor som UD ger ut och de samordningsnummer som de anställda och deras familjemedlemmar under vissa förhållanden kan tilldelas fungerar inte i samhället. Detta medför ständiga problem i samband med många vardagliga transaktioner. drabbar också organisationerna, eftersom dessa måste hjälpa de anställda med uppkommande problem. I sin tur medför detta ett administrativt merarbete och onödiga kostnader för organisation- erna, som tvingas lägga ner mycket tid på återkommande problem istället för att ägna sig åt den verksamhet som de bildats för. De återkommande vardagliga problemen uppfattas som så besvärande att organisationerna regelmässigt varnar utländska personer för de faktiska förhållandena i i samband med nyrekrytering. anseende som värdland skadas naturligtvis av detta missförhållande. Utredningen bedömer att en lösning av denna fråga är viktig för att förbättra förmåga att stå som värdland. I den andra vågskålen ligger att personer som inte har rätt till vissa förmåner eller som inte får lagsökas på grund av sin immunitet får den inträdesbiljett i det svenska samhället som personnumret utgör. Ofta förhåller det sig emellertid så att denna biljett öppnar dörrar enbart i kombination med andra former av beslutsunderlag. Vid affärstransaktioner är det således normalt att en kreditgivare genom olika former av kontroller söker säkerställa att den kontrahent han har att göra med har förutsättningar att fullgöra sina betalningsförpliktelser. Utredningen återkommer i till vissa problem som kan uppstå inom hälso- och sjukvården, se överväganden i kapitel 4. Den slutsats som där presenteras är att de svårigheter som kan uppstå inte är av en sådan art att de behöver förhindra en för värdlands- politiken angelägen reform. Till bilden hör självfallet också att den personkrets som behandlas i denna utredning är mycket begränsad, f.n. drygt 200 personer. Mycket talar emellertid för att avsevärt större grupper har problem med avsaknaden av personnummer, t.ex. utländska diplomater och andra som under längre eller vistas i landet utan folkbokföring. För medborgare i EU och EES-länderna gäller särskilda regler, bl.a. till följd av likabehandlingsprincipen, men för dem som kommer från övriga länder uppstår praktiska svårigheter som ökat i omfattning ju mer bruket av personnummer trängt in i nya delar av samhällslivet. Dessa problem har inte omfattats av det aktuella utredningsuppdraget, men borde på lämpligt sätt uppmärksammas av regering och riksdag. Utredningens bedömning: UD bör bistå en nyanländ utländsk tjänsteman och dennes familjemedlemmar genom att rekvirera personnummer hos . är den beslutande myndighet som efter anmälan tilldelar personnummer. I samband med att en utländsk tjänsteman påbörjar sin anställning hos organisationen bör UD bistå tjänste- mannen och dennes familjemedlemmar genom att rekvirera person- nummer hos . I detta arbete ligger att anvisa den nyanlände vilka relevanta handlingar som måste uppvisas vid tilldelningen av personnummer. 4 Hälso- och sjukvård 4.1Svensk hälso- och sjukvård Det är varje landsting eller motsvarande regional organisatorisk funktion som har det huvudsakliga ansvaret för att erbjuda en god hälso- och sjukvård. Landstingens skyldighet att bedriva hälso- och sjukvård framgår i huvudsak av hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), HSL, och tandvårdslagen (1985:125), men även av flera specialförfattningar som exempelvis lagen om psykiatrisk tvångs- vård (1991:1128), abortlagen (1974:595) och smittskyddslagen (2004:168). Med begreppet hälso- och sjukvård avses enligt 1 § HSL åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador. Till hälso- och sjukvården hör även sjuktransporter och att ta hand om avlidna. Begreppet hälso- och sjukvård omfattar således både sjukdoms- förebyggande åtgärder och den egentliga sjukvården. Av förarbetena till HSL framgår att definitionen i 1 § HSL innefattar såväl miljöinriktade som individinriktade förebyggande åtgärder och att i de sistnämnda innefattas åtgärder för att uppspåra hälso- problem. Som exempel på förebyggande individinriktade åtgärder nämns allmänna och riktade hälsokontroller, vaccinationer, hälso- upplysning samt mödra- och barnhälsovård (prop. 1981/82:97 s. 110 f.). 1 § andra stycket HSL innehåller en upplysning om att det finns särskilda bestämmelser för tandvård. 4.1.2Finansieringen av hälso- och sjukvård I huvudsak finansieras hälso- och sjukvården genom den kommunal- och landstingsskatt som tas ut på tjänsteinkomster. Betalningen av denna skatt utgör inte ett avgörande moment för att bedöma om en person skall erbjudas hälso- och sjukvård. Målet för hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Möjligheterna att erhålla vård får inte påverkas av sådana omständigheter som t.ex. ekonomiska förhållanden eller betalningsförmåga, (prop. 1981/82:97 s. 27 f. och 113 f.) 4.1.3Vårdansvar för bosatta personer enligt nationell rätt Hälso- och sjukvård, inbegripet subventioner i form av lägre pris för behandling, mediciner, högkostnadsskydd m.m. skall erbjudas de bosatta inom . Ett motsvarande vårdansvar finns även för personer som flyttar inom Europeiska gemenskapen och som omfattas av 1408/71-förordningen, samt för de som är kvarskrivna enligt 16 § folkbokföringslagen (FBL) och som stadigvarande vistas inom . Vid lagens tillkomst anförde regeringen att med begreppet bosättning avsågs detsamma som i folkbokförings- förordningen (prop. 1981/82:97 s. 114 f.). Folkbokföringsförord- ningens bestämmelser på detta område har numera kommit att ersättas av reglerna i FBL. I 5 § FBL regleras folkbokföringen för anställda hos interna- organisationer. Av bestämmelsen framgår att den som tillhör en främmande makts beskickning eller lönade konsulat eller dess betjäning eller som avses i 4 § lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall (immunitetslagen) folkbokförs endast om han är svensk medborgare eller om han, utan att vara svensk medborgare, var bosatt här när han kom att tillhöra beskickningen, konsulatet eller organisationen eller dess betjäning. Detta gäller även en sådan persons familjemedlem eller tjänare. 4.1.4Omedelbar hälso- och sjukvård för ej bosatta personer inom eller i är vid behov skyldigt att erbjuda omedelbar hälso- och sjukvård eller tandvård till personer som vistas inom ett landsting utan att vara bosatta där, 4 § första stycket HSL och 6 § tandvårds- lagen. Landstingens skyldighet omfattar såväl den som är medlem i en annan landstingskommun som den som inte tillhör något landsting t.ex. en utlänning på tillfälligt besök (prop. 1981/82:97 s. 120). Således erbjuds utländska anställda hos organisationerna, vilka inte skall anses bosatta i , vård enligt dessa bestäm- melser. Det är den faktiska vistelseorten som är avgörande för vårdansvar i akuta fall. Bestämmelserna avser endast skyldighet att svara för lokaler, personal och utrust- ning, inte att tillhandhålla vården kostnadsfritt eller till ett särskilt lågt pris. Vanligen tillämpar landstingen därför en högre taxa, utan subventioner för läkarvård, mediciner m.m., för den vård som ges till t.ex. utländska personer. 4.1.5Hälso- och sjukvårdsförmåner enligt överenskommelserna Överenskommelserna med och undantar generellt subventionerad hälso- och sjukvård för tjänstemän och deras familjemedlemmar. Som framgår av kapitlet nedan är emellertid bestämmelserna i praktiken endast tillämpliga beträffande utländska tjänstemän och dess familjemedlemmar. Möjligheten att få omedelbar vård föreligger alltjämt för utländska tjänstemän och deras familjemedlemmar, men patienten får betala fullt pris med egna medel eller med hjälp av den sjukförsäkring som organisa- tionen normalt skall tillhandahålla. Beträffande saknas bestämmelser som reglerar de anställdas anknytning till svensk socialförsäkring och hälso- och sjukvård. Utredningen föreslår att regeringen initierar att en sådan bestämmelse tas in i överenskommelsen, se avsnitt 5.5.2. Utredningens bedömning: Överenskommelsernas reglering av hälso- och sjukvård har inte inkorporerats i nationell rätt. Effekten är att tjänstemän och familjemedlemmar som är svenska medborgare eller bosatta i före anställningen hos organisationen kan åtnjuta subventionerad svensk hälso- och sjukvård. En justering av detta genom ändringar i nationell rätt skulle kräva så ingripande lagstift- ningsåtgärder att utredningen inte finner det påkallat att komma med ett sådant förslag. Utredningens förslag avseende personnummer för utländska anställda i de mellanstatliga organisationerna kan medföra behov av fortsatta överväganden hos sjukvårdshuvudmännen. I 2 kap. 3 och 10 §§ andra styckena Socialförsäkringslagen (SofL) finns hänvisningar som medför att överenskommelser med organisationerna blir nationell rätt i fråga om de anställdas rätt till svenska socialförsäkringsförmåner. Motsvarande bestämmelser som inkorporerar eller transformerar överenskommelsernas undan- tag angående hälso- och sjukvård saknas. Någon koppling finns inte heller i svensk rätt mellan hälso- och sjukvård eller tandvård som utges enligt HSL eller tandvårdslagen och socialförsäkrings- förmånerna som finns angivna i SofL. Det går således inte med stöd av bestämmelserna i att hävda att överenskommelserna skall tillämpas såvitt avser hälso- och sjukvård samt tandvård som lämnas enligt HSL och tandvårdslagen. För en tillämpning i svensk rätt av överenskommelsernas undantag från hälso- och sjukvård fordras att man frångår det dualistiska synsätt som är gäller i och istället anlägger ett monistiskt synsätt. Enligt praxis från Regeringsrätten, och Arbetsdomstolen är en internationell överens- kommelse eller annan folkrättslig förpliktelse inte direkt tillämplig i svensk rätt (med undantag för i huvudsak EG-rätten). I avsaknad av inkorporering eller transformering av överenskommelsernas undantag för hälso- och sjukvård får frågan om tillgång till subventionerad svensk hälso- och sjukvård lösas med ledning av de nationella bestämmelserna. En tillämpning av de nationella bestämmelserna innebär att tjänstemän och familjemedlemmar som är svenska medborgare eller bosatta här när anställningen påbörjades hos organisationen upp- fyller kravet på bosättning enligt HSL. I sin tur medför detta att de skall erbjudas subventionerad svensk hälso- och sjukvård, även i fall då överenskommelsen med organisationen ger uttryck för motsatsen. Detta inbegriper den tandvård som har ansvar för, se avsnitt 4.1.2. Utländska anställda och utländska familjemedlemmar faller alltjämt utanför den nationella regleringen för subventionerad hälso- och sjukvård enligt 3 § HSL och 5 § tandvårdslagen som skall tolkas i enlighet med 5 § FBL. Ur de svenska anställdas synvinkel föreligger en korrespondens mellan skatt och rätt till förmåner. I vilken mån dessa förmåner utnyttjas är emellertid okänt, och för många av de anställda i de mellanstatliga organisationerna kan de försäkringsarrangemang som dessa är anknutna till vara mer förmånliga. Vad som kan synas egendomligt är att staten till organisationerna återbetalar de anställdas skatt i enlighet med de bestämmelser som finns införda i avtalen. Att avskaffa detta återflöde skulle vara olämpligt i ljuset av de oklarheter som råder om det reella utnyttjandet av förmånerna och de grundprinciper som etablerats för organisationernas verksamhet i . I praktiken har avsaknaden av inkorporering kommit att få en begränsad effekt då det endast är ett fåtal personer som berörs av denna reglering. Till saken hör vidare att sambandet mellan skatter och förmåner på detta område inte är absolut genom de rättigheter som föreligger för personer som inte är bosatta inom respektive landsting. Sker en inkorporering av överenskommelsernas bestämmelser att även svenskar undantas från subventionerad hälso- och sjukvård skulle det, enligt uppgift från , vara svårt att se till att regleringen efterlevs. Om lagstiftaren önskar ändra detta förhållande skulle det kräva en översyn av bosättningsbegreppet i HSL, och i så fall, sannolikt en översyn av kopplingen till FBL. Kontrollfunktionen hos landstingen bör ses över. Det ligger inte inom ramen för denna utrednings uppdrag att göra en sådan översyn. Av relevans för hälso- och sjukvården är vidare det förslag som utredningen har framfört om möjlighet för utländska anställda att få personnummer, se avsnitt 3.1.2. Som ovan påpekats är denna krets undantagen subventionerad hälso- och sjukvård enligt organisationernas överenskommelser med . Ges denna krets personnummer ökar risken för att landstingen tillämpar en felaktig prissättning i samband med vård, eftersom utländska anställda hos organisationerna är undantagna subventionerad hälso- och sjukvård. En rimlig förväntning är emellertid att avtalen respekteras av alla inblandade parter och att landstingen debiterar rätt pris då detta påtalas av vårdtagaren. Samtliga utländska anställda och deras familjemedlemmar som är undantagna hälso- och sjukvård skall också tillhandahållas en lämplig försäkringslösning av sin organisa- tion. Varje vårdsökande har sålunda ett ekonomiskt skydd mot att behöva bekosta vården med endast egna medel. Mot denna bakgrund bedömer utredningen riskerna för missbruk som begränsade, sannolikt så små att de understiger de kostnader som skulle vara förknippade med en separat omprogram- mering av sjukvårdens informationssystem. Huruvida en sådan är motiverad kan i sista rummet endast bedömas av sjukvårdshuvud- männen själva. 4.2.1Socialförsäkring eller hälso- och sjukvård? Ansvaret för det offentliga ekonomiska stödet för tandvården är förenklat beskrivet uppdelat på två huvudmän, och . En del av det svenska tandvårdsstödet ingår i socialförsäkringen medan den andra delen utgörs av landstingens ansvar för exempelvis tandvård till barn- och ungdomar , tandvård till personer med stort vårdbehov såsom äldre och funktionshindrade samt tandvård som ges som ett led i behandling. Utredningen begränsar framställningen nedan till de former som främst torde aktualiseras för anställda hos organisationerna och dess familjemedlemmar. För att presentera en överskådlig fram- ställning redovisas de olika tandvårdsförmånerna gemensamt, även om den tandvård som subventioneras via är en socialförsäkring och den som har ansvar för är ett särskilt åtagande för landstingen enligt tandvårdslagen (1985:125). Tandvårdsersättningen är en bosättningsbaserad socialförsäkrings- förmån för vuxna som hanteras av . För att ha rätt till tandvårdsersättning skall man vara bosatt i , dvs. ha sin egentliga hemvist i landet. Detta följer av att tandvården är upptagen bland de statliga ersättningarna för sjukvård som regleras i 2 kap. 3 § AFL och att sådan sjukvård skall anses utgöra en bosättningsbaserad förmån enligt 3 kap. 1 § första punkten SofL. Tandvårdsersättningen är enkelt beskrivet en subvention som räknas av från det totalpris som tandläkaren eller annan vårdgivare tar ut för behandlingen på vuxna personer. 4.2.3Tandvård för barn och ungdom Barn och ungdomar omfattas inte av tandvårdsersättningen förrän det år de fyller , 2 kap. 3 § AFL. Istället kan de få avgiftsfri tandvård av folktandvården. Möjlighet finns också att välja en privat vårdgivare för den avgiftsfria tandvården, 7 och 15 a §§ tand- vårdslagen. Möjligheten till denna förmån förutsätter, i likhet möjligheten till annan hälso- och sjukvård, att barnet eller ungdomen är bosatt inom , 5 § tandvårdslagen. Utredningens bedömning: Ingen ändring föreslås i nu gällande regler. Rätten till svensk subventionerad tandvård för vuxna är kopplad till anslutningen till svensk socialförsäkring. Fri tand- vård för familjemedlemmar som är barn- och ungdom är kopplad till förutsättningarna att erhålla svensk subventionerad hälso- och sjukvård. Tandvårdsersättningen ingår som en del av det svenska social- försäkringssystemet. Anställda hos organisationerna och deras familjemedlemmar omfattas inte av svensk socialförsäkring så länge de inte är att anses som bosatta här, vilket innebär att de heller inte är berättigade till tandvårdsersättning. Dock har alla som vistas inom ett landsting möjlighet till omedelbar tandvård (även om den som inte är berättigad till tandvårdsersättning kan få stå för kostnader själv). För att barn och ungdomar, vars förälder är tjänsteman hos någon av organisationerna, skall vara berättigade till fri tandvård fordras att de skall anses vara bosatta här. I avsnittet om hälso- och sjukvård framgår vilka personer som uppfyller kriterierna för bosättning i . Familjemedlemmar som inte fyllt och som är berättigade till hälso- och sjukvård är på samma grunder berättigade till fri tandvård. ersattes tidigare regler om inskrivning och avregistrering enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) med Socialförsäkringslagen (SofL, 1999:799) som innehåller bestämmelser om vem som kan vara försäkrad för vissa förmåner i . Av övergångsbestämmelserna framgår att SofL skall tillämpas även på personer som före har lämnat respektive kommit till landet. SofL är sålunda tillämplig lagstiftning för alla nu verksamma inom organisationerna i den mån de skall tillhöra det svenska socialförsäkringssystemet. Efter införandet av SofL är det svenska socialförsäkringsskyddet numera uppdelat i en bosättningsbaserad och en arbetsbaserad försäkring. Till den arbetsbaserade försäkringen hänförs förmåner som kan sägas utgöra inkomstbortfallsförsäkringar. Förenklat beskrivet kan övriga förmåner kategoriseras som bosättnings- baserade förmåner. är den myndighet som hand- lägger ärenden om socialförsäkring. Enligt SofL omfattar varken det bosättnings- eller arbetsbaserade socialförsäkringsskyddet den sjukvård som landstingen ansvarar för enligt t.ex. hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) (HSL) eller tandvårdslagen (1985:125) , jfr 1 kap. 3 § SofL. 5.1.2Kopplingen mellan nationell rätt och överens- kommelserna med de internationella organisationerna För en person som är anställd av en internationell organisation som finns förtecknad i bilagan till lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall (immunitetslagen) gäller bestämmelser angivna i respektive överenskommelse för tillhörighet till social- försäkringssystemet. Lagtekniskt har detta lösts genom att regleringen om socialförsäkringstillhörighet i överenskommelserna inkorporerats i svensk lag genom bestämmelser i som hänvisar till överenskommelserna. Enligt 2 kap. 3 § andra stycket SofL skall en person med anknytning till en internationell organisation anses vara bosatt i endast i den mån det är förenligt med vad som följer av tillämplig stadga eller avtal som anges i bilagan till immunitetslagen. Denna bestämmelse gäller även medföljande make och barn som inte fyllt . Med make likställs den som utan att vara gift med den utsände lever tillsammans med denne, om de har varit gifta eller gemensamt har eller har haft barn, 2 kap. 6 § SofL. I 2 kap. 10 § andra stycket SofL regleras anknytningen till de arbetsbaserade förmånerna. Ett sådant arbete som medför att en person på grund av anknytning till en internationell organisation omfattas av bestämmelserna i 4 § immunitetslagen skall anses som arbete i endast i den mån det är förenligt med vad som följer av tillämplig stadga eller avtal som anges i bilagan till den lagen. De arbetsbaserade försäkringarna är ett skydd mot inkomst- bortfall. Familjemedlemmar måste, precis som alla andra, kvalificera sig för de arbetsbaserade förmånerna genom eget arbete i .