sou · GUB340 · 2007-01-01 00:00:00 — Vidare förklarar boken att kvinnan inom hinduismen har en upphöjd roll, då exempelvis följande uttryck benämns i texten: Dyrkan av modergudinnan kan spåras långt till- baka i hinduismens historia. Det finns en mängd kvinnliga gudom- ligheter högt upp i hierarki (s. 26). Boken undviker en kontinuerlig gränsdragning mellan vi i västerlandet kontra de hinduerna. Det innebär dock inte att denna gräns inte förekommer alls i boken. Följande citat är ett ex- empel: Kon har en särställning i . Hon är en symbol för livet självt. Kon föder liv och genom sin mjölk uppehåller hon liv. Västerlänningar upprörs ibland över de uttryck denna vördnad för ett djur tar sig, men vördnaden för kon har en lång och djup tradition i [] Väster- länningar som besöker , blir förvånade över den respekt för djuren som hinduerna visar (s. 27). Två aspekter är intressanta i ovan redovisade citat rörande hinduer- nas förhållningssätt gentemot djur. Författarna skriver att väster- länningar upprörs ibland över det sätt hinduerna praktiserar den vördnad de har för kon. Det intressanta i detta uttryck är det sätt författaren involverar den läsande västerlänningen, till den långa och djupa tradition som hinduer haft rörande kon i . Det västerländska förhållningssättet blir i och med detta uttryck en norm som hinduerna inte uppnår. Det är vidare enligt uttrycket, egendomligt för västerlänningen då denne befinner sig i att hinduerna faktiskt visar respekt för djuren. Detta uttryck kan tol- kas som att det bygger på föreställningen om att respekt för djur är ett civiliserat samhälles sedvänjor och underförstått att andra (hinduer) behandlar djur illa, men att västerlänningen blir positivt överraskad då denna finner att det inte förhåller sig på det viset. Det finns även en föreställning om att samtliga västerlänningar har fördomar om hinduers förhållningssätt gentemot djur. Med andra ord, ett oproblematiskt och homogent vi (västerlänningar) ställs mot ett problematiskt och homogent dem. Med andra ord, vi västerlänningar görs till det normala och bekanta och dem hinduer görs till onormala och främmande som avviker från nor- men. Skolböcker och kognitiv andrafiering Religionskunskap: Möte med livsfrågorna Boken är skriven av och . För- fattarna har en intention att skapa förståelse för hinduismen och framställer den som en tolerant religion. I de delar som framställ- ningen av vissa traditioner kan verka komplicerad, kopplar förfat- tarna dessa traditioner till en etnisk svensk sedvänja för att eleven på ett bättre sätt ska kunna relatera sig själv med den indiska tradi- tionen. Dock finns det problematiska aspekter i detta sammanhang när författaren väljer att definiera de som läser boken som ett vi som underförstått är etniskt svensk och har en annan kultur- krets. Nedan exemplifieras detta: är heliga därför att de symboliserar både livet och själva överle- vandet [] Man dödar inte och äter upp den som hela försörjningen hänger på. Av samma anledning har vi i vår kulturkrets svårt att äta hästkött. Hästen har varit en trogen arbetskamrat för generationer av bönder (s. 162–163). Författaren finner det nödvändigt att förklara traditionen utifrån ett logiskt och rationellt perspektiv genom att finna likheten i våra traditioner och hinduernas. Även i citatet nedan söker författaren göra en koppling mellan nordiska och indiska traditioner för att eleverna, som föreställs vara etniskt nordiska, ska kunna relatera sig själva med den beskrivna ritualen. Därmed framträder ett förgivet taget antagande rörande elevens etniska bakgrund: I äldre tider har vi nordbor nog tänkt att elden just lockade fram solen, värmen och ljuset precis som indierna i forntiden gjorde när de hög- tidligt tände sin eld (s. 158, min kursivering). Författaren syftar i detta uttryck till att öka förståelsen och skapa en närhet mellan nordiska och indiska traditioner, men indikerar, genom uttrycket i äldre tider har vi nordbor och beskrivningen som följer, att samtliga elever som tar del av följande text har en nordisk härkomst och hör till kategorin vi. Framställningen sammanflätas därmed till ett genetiskt/historiskt arv, eftersom den berör som är långt ifrån den vardag som eleven upplever . Föreställningen som skapas är att varje elev som tar del av denna skildring ska kunna relatera sig till detta nordiska kulturella arv. Skolböcker och kognitiv andrafiering I början av avsnittet om hinduismen beskriver författaren att det råder en bred mångfald i det indiska samhället vad gäller aspekter som analfabet/utbildad, staden/landsbygden, och att det därför är förståeligt att denna mångfald satt sin prägel i utövandet av religio- nen. Dock uttrycker texten som följer en motsägelsefull inställning till denna mångfaldsbeskrivning, då i stort sätt samtliga socioeko- nomiska och kulturella skildringar som görs främst är av det rurala och landsbygdsbor. Författaren menar att även om det finns stora kontraster mellan hinduernas sociala förhållanden så finns det ett gemensamt livsmönster, vissa vardagsritualer som i stort sätt alla hinduer följer. Därmed beskrivs inte det hinduiska livsmönstret utifrån det mångfaldsperspektiv som författaren menar råder, utan snarare utifrån utgångspunkten att dessa livsmönster är lika för i stort sätt samtliga hinduer. En betydande del av texten behandlar exempelvis vad som anses vara religiöst rent och orent av hindu- erna. Dessa skildringar, men även andra beskrivningar av traditio- ner och ritualer återges på ett överförenklat och banalt sätt. För- fattaren har i det stora hela fokuserat textens innehåll på en be- skrivning av praktiska förhållanden inom hinduismen, framför en djupare filosofisk beskrivning av religionen. En annan intressant aspekt som förekommer i många sammanhang är författarens sätt att kontrastera många beskrivna ritualer med ett kollektivt väster- ländskt synsätt som utifrån våra traditioner och värderingar upplever att dom är irrationella och främmande. Nedan redovisas ett antal citat som baseras på sammanfattningen ovan: Trängseln är stor i gudinnan huvudtempel [] Framför hennes bild offrar prästerna getter. Djurens huvuden skärs av och staplas upp framför gudinnan för att göra henne välvilligt inställd till världen (s. 23). Den framställningen resulteras sedan i främmandegörandet av hin- duismen för oss västerlänningar. Följande citat är ett annat exempel: Hinduismen, den dominerade religionen i , har många olika uttrycksformer [] För västerlänningar kan det kännas främmande att en och samma religion utövas på olika sätt. Men för hinduer är detta inget problem (s. 24, min kursivering). Det mest intressanta i citatet är när författaren hävdar att för västerlänningar kan det kännas främmande att en och samma reli- Skolböcker och kognitiv andrafiering gion utövas på olika sätt och att men för hinduer är detta inget problem. Författaren fabricerar härmed historiska fakta om väs- terlänningar som föreställs vara kristna och som att kristendo- men är en och samma religion utan olika tolkningar. Därmed and- rafieras hinduer och görs till en grupp som är helt skild från vi västerlänningar med trosuppfattningar som är helt oförenliga med varandra och än viktigare med vår tro: Hinduismens mångfald och tolerans märks väldigt väl i tankarna om det gudomliga. Sida vid sida finns tre olika trosuppfattningar som vi västerlänningar upplever som helt oförenliga med varandra (s. 24). Andrafierandet genomsyrar boken och författaren gör många för- sök att framställa hinduer och deras religiösa traditioner som helt främmande för oss. Följande citat illustrerar detta: Att bada i ett badkar är däremot meningslöst. I den lilla vattensam- lingen överför vattnet orenheten från underlivet till alla delar av krop- pen. Man stiger ur badkaret orenare än man klev i det. Vid svår oren- het bör man uppsöka en helig flod. Den heligaste floden är . räcker inte vattnets renande förmåga. Då kan man få hjälp av en varelse som vi västerlänningar ständigt förundrar oss över (s. 25). Sedan fortsätter författarna med att framställa hinduernas tro gäl- lande renhet och orenhet. I följande citat ges utförliga och detalje- rade beskrivningar om det: En barnafödelse skapar stor orenhet. Huset och familjen drabbas, men modern mest. efter födseln härskar orenheten. På sjätte dagen renas huset och familjen. Obränd keramik kastas bort. Den innehåller nämligen vatten, som snabbt tar åt sig orenhet. Tyger som tagit åt sig orenhet tvättas noga, helst i en flod. Modern duschar eller badar i rinnande vatten. Fadern rakar sig. Hår och skägg tar näm- ligen åt sig orenhet. Barnet får nu också ett namn och får sitt horoskop ställt (s. 26). Sedan kompletteras denna beskrivning med orenheten som drab- bar hinduerna vid ett dödsfall. Författaren skriver att ingen vill gärna ha med den drabbade familjen att göra (s. 27). Frågan är inte sanningshalten i dessa traditioner, utan nödvän- digheten att framställa dessa berättelser som hinduernas absoluta och oföränderliga traditioner och dess relationer med vår bekanta och normala traditioner och trosuppfattning. Författarna tillägger exempelvis att ingen vet varför kon är helig för hinduer: Skolböcker och kognitiv andrafiering Kon är som bekant ett heligt djur för hinduer. Ingen vet varför. Att kon är helig hindrar inte att man får använda alla hennes produkter så länge hon lever (s. 25). Dessutom blandar man ihop religionen med sociokulturella tradi- tioner och framställer dessa som de andras egenskaper som är främmande för oss västerlänningar. Exemplet om kastsamhället illustrerar denna syn: Enligt västerländsk syn innebär kastsamhället en kränkning av princi- pen om alla människors lika värde (s. 47). Detta trots att en uppsjö av litteratur och vetenskapliga studier har diskuterat den exkluderande partikulära västerländska synen för- klädd i universalism (Eze, 1994; Yack, 1997; , 1999; Kamali, 1998, 2001, 2006; Tesfahuney, 1999, 2005, bland andra). Den väs- terländska rasismen, slaveriet, kolonialismen och folkmorden sopas under mattan för att åtskilja och dra skarpa linjer mellan ett hu- mant, modernt och jämlikt vi och ett inhumant, traditionellt och ojämlikt dem. Kristendomen skildras i de olika skolböckerna mycket mer nyanse- rat och får större utrymme i jämförelse med islam och hinduism. Kristendomen framställs som en del av vår kultur och identitet. Vissa författare beklagar sig över den multireligiösitet som har, enligt dessa författare, orsakats av invandring. De drar sedan slut- satsen att den nya situationen skapar stor osäkerhet. Författarna beskriver kristendomen som en del av både den svenska och den europeiska kulturen. Den europeiska och nationella svenska kulturen framställs som säker- hetsgivande och inträdet av andra religioner i som en ny situation som skapar osäkerhet. På grund av invandring har antalet människor som hör till andra religi- oner också ökat. Från att religionen i form av kristendom har varit ett sammanhållande band i riket, har blivit multi- religiöst, ett land med många religioner. Den nya situationen skapar Skolböcker och kognitiv andrafiering Överallt i landet ser man kyrkobyggnader som vittnar om landets kristna tradition. Men människors sätt att tänka och leva förändras (s. 138). Författarna ser till exempel inte judendomen som en del av den svenska religiösa traditionen utan reducerar den till att vara uteslu- ten . Vidare framställer författarna de negativa inslagen i kristendomen, som till exempel patriarkalismen, som en extern åkomma. Många kvinnor har spelat framträdande roller i kyrkans historia. Men i stort sett har kristendomen övertagit den judiska patriarkaliska sam- hällssynen, enligt vilken kvinnorna har sin uppgift i första hand i hemmen (s. 162). I stället kunde man naturligtvis konstatera patriarkalismen som mer eller mindre en del av alla religioner, inklusive kristendomen. Den dualistiska presentationen av kristendomen som vår religion och andra religioner som de andras religioner resulterar i att för- fattarna betonar kristendomen som en del av euroepisk kultur. Följande citat illustrerar detta: Under största delen av sin historiska utveckling har kristendomen va- rit en del av europeisk kultur, och denna kultur har genom koloniali- sation och mission spritts till andra världsdelar. Men kolonialismens tid är förbi, och andra kulturer framträder med anspråk på att vara lika bra eller bättre än den västerländska (s. 163). Författarna som är präglade av en modernare föreställning av Eu- ropa osynliggör islamiska eller judiska kulturella arv och historia. Flera av islamiska historia, nämligen de moriska och ottomanska rikena, raderas bort. Den islamiska influ- ensen i den kristna delen av har diskuterats av många fors- kare och författare, som t.ex. (1994, 2000) (1970) och (1994). Dessa är så tillgängliga och etablerade verk att om författarna ville kunde de hänvisa till denna litteratur. Det verkar som att om vissa saker behöver man inte ha kunskap för att uttala sig. Dessutom har aldrig varit en enbart kontinent. Som påpekades tidigare, är det en integrerad del av historia (för mer diskussion se bl.a. Delanty & Rumford, 2004; Kamali, 2006). Även geografiskt sett så har befunnit sig i flera världsdelar . Det faktum att var en del av Skolböcker och kognitiv andrafiering territorium eller att var en del av vänder också det upp och ner på föreställningen att är kristet. Ett annat problem med boken är författarnas förståelse av kultur som en singular och homogen företeelse som antingen kan vara eller islamisk. Som Benhabib (2002) mycket korrekt skriver så är kultur inte unified, harmonious, seamless wholes that speak with one narrative voice (s. 102). Andra menar att vi måste alltid prata om kultur i pluralform eftersom den är mångfacetterad och föränderlig och att det inte finns en kultur utan kulturer vilka också har globala inslag (Tomlinson, 1999). Sammanfattningsvis kan konstateras att boken ger ett eurocent- riskt eller rättare sagt kristocentriskt intryck där vi presenteras som kristna, bekanta och oproblematiska och dem som musli- mer, hinduer, judar som utgör avvikelser från och görs problematiska i förhållande till oss. Religionskunskap: Möte med livsfrågorna En gemensam uppfattning som gång på gång förs fram av förfat- tarna till olika böcker om religionskunskap i skolböcker för gym- nasium är den skarpa gränsdragningen mellan vi och dem base- rad på religionstillhörighet. En av dessa böcker är Religionskun- skap: Möte med livsfrågorna. Författarna (2000) slår fast i sin presentation av kristendomen denna reli- gion och dess kyrkliga institution är en del av vår identitet och kultur: Kyrkan med sina traditioner, de gamla texterna, de kända psalmerna till advent och jul är en del av vår identitet och kultur (s. 116, min kur- sivering). Författarna utgår ifrån att varken ursprungsbefolkning samer eller gamla religiösa minoriteter, som t.ex. judar, eller nya, som t.ex. muslimer, är en del av den svenska identiteten och kultu- ren. Därmed blir svenskheten något exklusivt för det vita majoritetssamhället och onåbart för alla andra grupper i landet. Den exklusiva svenskheten som vi diskuterat i andra samman- hang (de los , 2005) får sålunda en religiös dimen- sion som förstärker den etablerade tudelningen av människor i ett vi och ett dem. Skolböcker och kognitiv andrafiering Författarna är dock medvetna om svårigheterna för andra reli- giösa grupper i att utöva sin religion. Många invandrare i tycker sig trots religionsfriheten ha stora svårigheter att utöva sin religion. Lagar och bestämmelser lägger hin- der i vägen, t ex för rituell slakt och moskébyggen (s. 121, min kursi- vering). Men genom en tvetydig beskrivning och användandet av vissa lad- dade termer ifrågasätter författarna indirekt riktigheten i påståen- det om diskrimineringen av religiösa minoriteter i allmänhet och muslimerna i synnerhet i dagens . Begreppet tycker sig relaterar diskrimineringen till invandrarnas egna upplevelser av diskriminering och på så sätt relativiserar de diskrimineringen som någonting subjektivt. Vidare skriver de om lagar och bestämmel- ser som lägger hinder i vägen för andra religiösa minoriteter att utöva sin religion. Men om författarna skulle vara trogen sin tes om att kristendomen är en del av vår identitet och kultur borde dem här diskutera just kristendomens roll, både på ett individuellt plan och på ett politiskt och institutionellt plan för diskrimineringen av andra religioner. Författarna är dock väl medvetna om den histo- riska kristocentrismen i och beskriver detta på ett mycket bra sätt i följande stycke: uppmanade sina första anhängare att gå ut i världen och göra alla folk till kristna. Kristendomens mening är just att det ska vara en reli- gion för alla människor. Under historiens gång har de kristna ofta tvingat på människor sin tro och förkastat och föraktat andras tro och andra religioner. Så var det under korstågen . Så var det ock- så när europeisk kolonialism och imperialism gick hand i hand med mission i , och (s. 124). Detta argument kunde tillämpas även i dagens och för att skapa medvetenhet hos eleverna om den religiösa diskrimi- neringen som drabbar hundratusentals människor i . Sammanfattningsvis kan man konstatera att trots författarnas goda intentioner och försök att ge en relativt allsidig bild av de stora världsreligionerna, ges kristendomen en större plats i boken och behandlas som vår religion och en del av vår kultur och därmed riskerar boken att förstärka vi-och-dem tänkandet. Skolböcker och kognitiv andrafiering Författaren (, 2003) presenterar en ganska nyanserad bild av religionen när han diskuterar kristendomen. Han kritiserar alla monoteistiska religioners, inklusive kristendomens, kvinnosyn och hävdar att, till skillnad från de polyteistiska religionerna, monote- istiska religioner är påverkade av kvinnosyn: Polyteistiska religioner har vanligen både gudar och gudinnor. Att båda könen finns i den gudomliga världen ger status åt kvinnan även i vår värld. Gudinnorna erbjuder kvinnorna mönster och förebilder. finns till och med särskilda riter som bara kvinnor får delta i. Och det är helt naturligt med prästinnor. I de monoteistiska religioner som har sina rötter i är det annorlunda. Här har kvinnan inte alls samma anknytning till den gudomliga värden. omnämns traditionellt som han, och hans är alltid manliga. Dessutom är det samhälle som beskrivs i ett utpräglat manssamhälle (s. 77). Han fortsätter diskussionen om patriarkalismen inom kristendo- men mer specifikt genom att redovisa för Mariakulten inom de katolska och ortodoxa trossamfunden: Ändå har den kristna kyrkan alltid haft en gammaltestamentlig syn på kvinnan. Hon har hänvisats till en bortskymd plats, både i religionen och samhällslivet.. Visserligen finns Mariakulten: katoliker och orto- doxa ber till , mor, och firar särskilda högtider för henne. Men framstår inte som självständig, jämställd kvinna. Hon är snarare en förebild för kvinnans traditionellt passiva roll i ett mansdo- minerat samhälle (s. 77). Författaren ifrågasätter även den etablerade föreställningen om den kristna etikens särart och dess anti-krigiska och humana egen- skaper: Att kristendomens historia är full av våldsdåd kan ingen förneka. Korståg och religionskrig är skamfläckar som kristna inte gärna vill tänka på. De tillhör ju det förflutna, säger man. Men även är kristna inblandade i många väpnade konflikter [] Men striderna be- höver inte gälla religiösa frågor, och många stridande kanske själva är religiöst ointresserade. Så vill många kristna gärna resonera. Men är det hela sanningen? Ofta finns det kyrkliga ledare som hävdar att kampen är religiöst berättigad. De stöder konflikten, och de stridande får en känsla av att det de gör är rätt och riktigt (s. 79). Trots enstaka försök att nyansera dualismen mellan kristendomen som vår religion och andra religioner som de andras religion, Skolböcker och kognitiv andrafiering präglas religionsböckerna överlag av ett kristocentriskt synsätt. Religiösa seder och bruk utvärderas i förhållande till en nästan ohis- torisk kristendom som är förhöjd över sociala sammanhang och renodlade från alla dess negativa egenskaper. Böckerna ger en ganska klar bild av att kristendomen och västerlandet hör ihop och är två sidor av samma mynt. är vid sidan om religionsböckerna de viktigaste bidragen i reproduktionen av vi-och-dem. Med hjälp av historiebe- rättelserna skapas ett vi på två plan: ett nationellt vi och ett euro- peiskt, västerländskt vi. Historia: för senare del Boken är skriven av och och inleds med två gamla rubriker: Grekerna – lärare och Romarna – världens härskare. presenteras som platsen och kulturen där vi har våra rötter. Författarna gör en tidig åtskillnad mellan européer och icke-européer, både perser och turkar. Varken de moriska eller ottomanska rikena betraktas som europeiska, utan som arabiska och turkiska. Man brukar säga att Västerlandets kultur börjar i det antika . Där fanns filosofer, matematiker, astronomer, tekniker, läkare och uppfinnare (s. 24). Men allt det vi kallar kultur uppstår inte av sig själv. Det är ett resultat av människors nyfikenhet och fria skapande . Och grekerna var både nyfikna och uppfinningsrika (s. 24). Författarna beskriver romarna som världens härskare i där det persiska riket återvann sin storhet och befann sig i ständiga krig med romarna. Det persiska riket nämns inte i denna del av boken, utan författarna koncentrerar sig på att framställa romarna som det enda härskande folket i världen. Boken växlar efter varje presentation till ett avsnitt under den ständigt förekommande rubriken i för att Skolböcker och kognitiv andrafiering poängtera den nordiska historien i förhållande till de stora europe- iska rikenas historia. Araber och muslimer görs till det stora hotet mot och fre- den. I beskrivningen av medeltiden skriver författarna att: Och år 800 krönte påven frankernas kung den store till kejsare. Påven och kejsaren – den andlige och den världslige makten – skulle samarbeta för att skapa fred och ordning i . Drömmen var att återuppliva . Men föll sönder. Orsaken var bl.a. de ständiga attackerna från icke-kristna folk som araber // araberna utgjorde den största faran genom sitt heliga krig för att sprida sin religion, islam (s. 52). Muslimernas europeiska historia berättas inte, likaså det fruktans- värda folkmordet på muslimer i . Kristna spanjorer tvingade muslimerna att antingen konvertera till kristendomen eller mördas. Händelserna är kända som den spanska inkvisitionen. Även judarna drabbades och många tvingades till flykt. Dessa sökte sig i huvudsak en i där det rådde en mycket mer liberal inställning till religion. Hela inkvisitionen är nämnd i följande referat: var uppdelat i fem små kungariken som slog sig samman och lyckades besegra och köra ut araberna, som funnits i södra . tvingade de också bort tusentals spanska judar som vägrade att bli kristna (s. 83). De brutala massakerna på muslimer nämns inte alls. Dessutom var det i efter inkvisitionen som den biologiska rasismen, i form av konstruktionen av renblodiga spanjorer, fick sitt första uttryck (Loomba, 2005). De kristna spanjorerna betraktade de muslimer och judar som tvingades att konvertera som orena och icke likvärdiga med kristna spanjorer. Skolböcker och kognitiv andrafiering Författarna presenterar ett av världens största riken i som varade på bara en halv sida, under . De nämner det i texten som ett substitut för , vilket är historiskt inkorrekt. bildades efter i en liten del av det väldiga . De skriver att kallades också efter , en turkisk hövding . Hela berättelsen av det , eller vad författarna väljer att kalla det, , är mycket talande exempel på hur ett folk andrafieras, vilket vi nedan skall få exempel på. Boken gör en klar åtskillnad mellan ett kristet och mus- limer, både araber och turkar. Den andrafierande diskursen genom- syrar hela texten. Följande citat är en illustration av detta: Sedan turkarna hade erövrat 1453 trängde de snabbt in i .