sou · GUB340 · 2007-01-01 00:00:00 — Kulturell dominans är en av fem åtskiljande och underordnande villkor lokaliserat i syfte att fånga in sam- spelet mellan olika typer av underordnande strukturer och därige- nom öppna upp för en differentierad analys av makt och förtryck.21 Kulturell dominans är Youngs beteckning på en typ av villkor som alstras av att dominerande gruppers erfarenheter och perspektiv görs till allmängiltiga och därigenom också kommer att represen- tera det normala och eftersträvansvärda. Genom denna status tvingas de på andra. De bildar ett slags måttstockar eller bedöm- ningshierarkier som syns allmängiltiga och därmed rättvisa, men som i själva verket gynnar dem som måttstockarna är modellerade efter. Den kulturella dominans som kom till uttryck i de studerade skolorna var alltså mångfasetterad och gav upphov till en komplex strukturellt diskriminerande ordning som sorterade i normalt respektive avvikande, över- och underlägset, längs ett flertal axlar. Eleverna kom att sorteras med måttstockar formade av medelklass- 20Även en urban och en maskulin utkikspunkt skulle kunna läggas till detta knippe av positioner om man påminner sig om skolans räddningsretorik som den tett sig historiskt. För som nämnts var landsbygdsbarn och flickor kategorier som välfärdsstaten och skolan tidigare ringat in som de förhindrade – vid sidan om arbetarklassbarn och invandrarbarn. Flera feministiskt orienterade forskare (se t.ex. & Stoljar, 2000) har också diskuterat modernitetens autonomitolkning som manligt definierad då den tenderar att problematisera relationer och därigenom även kvinnor som kategori. 21Samtliga Youngs (2000) villkor kan relateras till såväl kön som ras, etnicitet, klass och så vidare i en diskussion om hur åtskiljande och underordning sker längs flera axlar men på liknande grundvalar. Den sammanlänkar också vanligtvis åtskilda rättviseperspektiv och tar hänsyn till att frågor om fördelning av samhälleliga resurser och rättigheter på ett komplext sätt är sammantvinnade med frågor om mellanmänskliga relationer och samhälleligt erkännande. Här är det alltså denna analysmodell (2000: 13–90) jag begagnar mig av då jag menar att den har många förtjänster (varav jag ovan nämnt några) medan jag är kritiskt till hennes vidare resonemang om åtgärder (Ibid: 91–170). Fostran till frihet? normer, rasialiserade postkoloniala ordningar samt en likaledes rasialiserad normativ svenskhet. När de som på grund av föreställ- ningar om blodsband, kultur, språk samt om hur svenskar ser ut inte kvalade in i den normalitet som formats av vithetens, svensk- hetens och medelklassens tolkningsföreträde skapades stereotypa och socialt degraderande representationer av dem som bristfälliga. Nayaran (2005) frågar sig hur man kan förstå kraften i räddning- ens retorik, det vill säga förstå hur den kan få kloka, välmenande aktörer – som till exempel feminister och forskare – att bli blinda för sin egen kulturbundenhet, för sina privilegiepositioner och för de effekter som följer av praktiker som utgår från dessa. Hennes spörsmål är parallellt till det som aktualiseras här, nämligen frågan om hur man kan förstå att välfärdsinstitutioner och hårt arbetande, välvillig frontlinjepersonal kan bidra till att skapa och återskapa begränsningar för elever som de vill frigöra? I den här texten har jag erbjudit en möjlig pusselbit genom att peka på hur räddandets retorik och praktik tar avstamp i modernitetens specifika tolkning av frihet. Med utgångspunkt i hur idealet om en fri och autonom individ användes av aktörer med uppdrag att utbilda och socialisera har jag belyst hur idén om en individ bortom påverkan och kultu- rell inordning tenderar att dölja att den själv ingår i modernitetens kulturella ordning liksom att den i sin omsättning i själva verket förutsätter påverkan och anpassning. Jag har pekat på hur frihets- tolkningen omsätts i räddningsretoriker och tillika i räddnings- praktiker som utgår från en intersektion av olika privilegiesystem. När dessa praktikers positionering osynliggjordes tog de som vi sett form av komplexa och interfolierade strukturellt diskrimine- rande ordningar. Det var alltså ordningar som sammantaget alstra- des när olika samhälleliga strukturer omsattes i enskilda handlingar – även om dessa handlingar sällan var avsedda att diskriminera utan tvärtom länkade till intentioner att ge frihet i form av ökade möj- ligheter.22 Att de egna individuella handlingarna på detta sätt medverkade till att upprätthålla samhälleliga maktstrukturer och forma struktu- rellt diskriminerande ordningar var dock svårt för enskilda aktörer att få syn på. När sådana processer döljs riskerar dock den under- 22 En fråga som väcks är naturligtvis hur de som blir positionerade som förhindrade jag reagerar på sådana strukturellt diskriminerande bedömningsstrukturer? Vad gör dessa strukturer så att säga med dem – och vad gör de med strukturerna? Denna text skall också ses i ljuset av detta spörsmål som jag belyser i forskningsprojektet som invandrare. Identifikationer och positioneringar bland unga vuxna samt i projektet , välfärdsinstitutioner och ungas livsval. Fostran till frihet? ordning som följer av de diskriminerande ordningarna att framstå som något som ligger hos dem som underordnas. Men varken dis- kriminerande praktiker eller de ordningar som är dess utlöpare kan fortleva utan individer som i handlingar vidmakthåller dem. Därav följer också det motsatta och även det möjliggörande – nämligen att individer också kan bidra till att utmana och därmed rubba strukturellt diskriminerande ordningar. Även om skilda individer till följd av olika positioner har vitt skilda påverkansmöjligheter så finns alltid makten att handla eller att låta bli. Att försöka ringa in och synliggöra socialt handlande som vidmakthåller strukturellt diskriminerande ordningar blir med andra ord centralt om målet är att förändra samma ordningar. Fostran till frihet? , (2004) I en klass för sig: genus, klass och sexu- alitet bland gymnasietjejer. Aretun, (2004) En muslimsk familjeflicka, som andra ungdo- mar. Identitet, social logik och verklighet bland flickor på en arabisk friskola. (otryckt manus). Boli, (1989) New Citizens for a . The institutional Origins of in . Bringlöv, (1996) Kulturell mångfald inom en ram av eviga värden. Läroplanen om den mångkulturella skolan i: , , , , (red.) En bra svenska? Om språk, kultur och makt. : Mångkulturellt centrum. , (2004) Nyheter från gränsen: tre studier i journalistik om "invandrare", flyktingar och rasistiskt våld, masskommunikation i , . , (2003) Kön och känsla. Samlevnadsundervisning och ungdomars tankar om sexualitet. , Aje (2003) The imagined versus the real other: multicul- turalism and the representation of in . Sociolo- giska institutionen i , . de los , , (2005) Intersektionalitet. Kritiska reflektioner över ojämlikhetens landskap. de los , (2005) Intersektionalitet, makt och struktu- rell diskriminering i: de los , , (red.) Bortom vi och dom: teoretiska reflektioner om makt, integration och strukturell diskriminering. Rapport från Utred- ningen om makt, integration och strukturell diskriminering. Fairclough, (1995) Critical discourse analysis: the critical study of language. , (1998) Ljusnande framtid! Skola, social mobilitet och kulturell identitet. : Historiska media. , (1999) Mångkulturalism för vem? Debatten om muslimska friskolor blottlägger värdekonflikter i det svenska sam- hället. Om i förändring. : Nya Doxa. Giddens, (1979) Central Problems in Social Theory. Action, Structure and Contradictions in Social Analysis. Fostran till frihet? Giddens, (1981) Agency, Institution and Time Space Analysis i: Cicourel, Aaron & , Aaron (red.) Advances in Social Theory and Methodology: Toward an Integ- ration of Micro and Macro Sociologies. : Routledge & Kegan . Giddens, (1984) . Outline of the Theory of Structuration. Giddens, (1991a) Structuration Theory. Past, Present and Future i: , , (red.) Giddens Theory of Structuration. A Critical Appreciation. Giddens, (1991b) Modernity and Self-Identity. and Society in . , (2002) Från barn till nya medborgare till elever med invandrarbakgrund En studie av etnisk mångfald i skol- politiska dokument, ThemES. Occasional papers and reprints om ethnic studies 5 (2002). , (2004) Muslimsk skola, svenska villkor – kon- flikt, identitet och förhandling. , (1989) Kunskapsreproduktion i glesbygd. Underlag för diskussion kring avgränsning och inriktning av ett forskningsfält. Rapport 1989:1, : Läns Museum. , (1990a) En bonn får inte vara dum. och kunskapsförmedling i glesbygd. Rapport 1990:2 : . , (1990b) Skola i glesbygd. Livsformer, fält & ambitio- ner. Rapport 1990:3 : . , (1998) Välfärdens motsträviga utkant. Lokal praktik och statlig styrning i efterkrigstidens nordsvenska inland. : Historiska media. , (1989) Att lägga livet till rätta. Studier i svensk folkhemspolitik. , (1994) Women – from possibility to problem? Gender conflict in the welfare state – the Swedish model. Hosseini-Kaladjahi, (2002b) Stora fiskar äter fortfarande små fiskar: helhetsutvärdering av storstadssatsningen i . : Mångkulturellt centrum. Hörnqvist, , (1999) Värdegrunden – de oförytterliga värdena i: Ständigt. Fostran till frihet? Kommentar till läroplanen. , (1995a) En plats i klassen – en plats i världen. (Stencil). , (1995b) På majoritetens villkor, Invandrare & minoriteter s. 12–15. , , och , (1999) Inledning. Kultur och identitet i förändring i: , , Trondman, (red.) Karaoke, karnevaler och kulturella koder. : Nya Doxa. Lpo 94, Läroplaner för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet 1994. , (2000) i g. Perspektiv på kropp och kön i skolan. Macintyre, Alasdair (1999) [1981] After Virtue. A Study in Moral Theory. , , (2000) Relational auto- nomy – feminist perspectives on autonomy, agency, and the social self. , (1998) Ethnography Through Thick and Thin. , N.J.: . , (2005) Diskrimineringens andra ansikte – svenskhet och det vita västerländska i: de los , , (red.) Bortom vi och dom: teoretiska reflektio- ner om makt, integration och strukturell diskriminering. Rapport från Utredningen om makt, integration och strukturell diskri- minering. , (1997) Stadens rasifiering. Etnisk boendesegregation i folkhemmet. i , Upp- sala universitet. Nayaran, (2005) The Politics of Forgetting, The Politics of Rescue and Global, Institutional Rascism. Shining some Light in the Dark side of Contemporary Feminism Paper presente- rat på – debating womens rights, racism and religion på , , /03. , (1999) Svensk utbildningshistoria. Skola och samhälle förr och . Ristilammi, (1994) och den svarta poesin. En studie i modern annorlundahet. Fostran till frihet? Ristilammi, Per-Markuu (1997) Betongförorten som tecken i: , , (red.) I stadens utkant. Perspektiv på förorter. : Mångkulturellt cent- rum. , Bo (1994) Vad bör staten göra? Om välfärdsstatens moraliska och politiska logik. Runfors, (2003) Mångfald, motsägelser och marginaliseringar. En studie av hur invandrarskap formas i skolan. Runfors, (2004a) När blir man svensk?. Om hur skilda möjligheter skapas i skolvardagens samspel i: Borevi, , Per (red.) Kunskap för integration. Om makt i skola och utbildning i mångfaldens . Integrationspolitiska maktutredningen: SOU 2004:33. Runfors, (2004b) Lära sig bli invandrare. Globala och trans- nationella mönster i nationella former?, Kulturella perspektiv (4): 4–9. Runfors, (2004c) Mångfald på minerad terräng, Pedagogiska Magasinet (3): 66–72. Runfors, (kommande 2006) Föreskriven, fängslande frihet. Paradoxer och dilemman i den moderna frihetsvisionen i: , , (red.) Samtida möten och gränssnitt. , , och , (1996) En bra svenska? Om språk, kultur och makt. : Mång- kulturellt centrum. Skola för bildning. Stora synonymordboken (1998) : . (2005) Search.asp (). , (1990) and the Politics of Difference. , N.J.: . , (2000) Att kasta tjejkast. Texter om feminism och rättvisa. 5Rasifierad profilering och utbildning av rasifierade ungdomar med minoritetsbakgrund Under rapporteringen av bränderna i , , under upp- loppen , ställde kanadensiska medier frågan, Kan det hända här? (The Globe and Mail, , 2005: A1). I ett försök att besvara denna fråga, föreslår att upp- loppen i borde uppmärksamma kanadensare på vår själv- goda belåtenhet över att bo i ett av världens mest lyckade multi- kulturella samhällen. Faktum är att medan det inte jäser av våld- sam social oro, i de fattiga, rasifierade förorterna i , och , visar ny forskning på att förhållandena i för rasifierade minoriteter är lika alarmerande och oro- ande som i de franska förorterna. Enligt Valpy visar forskning att: En ökande grupp av i uppvuxna döttrar och söner till invand- rare som synbart tillhör minoriteter à la , vilkas uttal och kultu- rella referenser pekar på att de är lika kanadensiska som lönnsirap, känner sig ur många aspekter mindre välkomna i landet än sina föräld- rar Forskningen visar faktiskt på en generation som vuxit upp i en kontext där deklarationen av lika rättigheter och friheter och multi- kulturalismens retorik varit dominerande. Dessa ungdomar förväntar sig bli behandlade som jämlikar i det kanadensiska samhället men fin- ner upprört att så inte är fallet (The Globe and Mail, , 2005: A1). Faktum är att dessa döttrar och söner födda i växer upp i ett samhälle där deras föreställda ras används som ett mått på deras annanhet och utländskhet – som reproduceras i en pro- cess av rasifierad profilering. Termen rasifierad profilering,1 kommer ursprungligen från där den i stor omfattning används inom brottsbekämpningen och innebär rasistisk stereotypisering baserad på felaktiga antaganden om benägenheten hos Afroameri- kaner, , Asiater, Amerikansk ursprungsbefolkning och 1 På engelska racial profiling, ö.a. Rasifierad profilering och utbildning av rasifierade ungdomar med Araber att begå särskilda typer av brott.2 I denna artikel använder jag begreppet för att hänvisa till hur rasifierade studenter tillhö- rande minoriteter i och i synnerhet, blir stereoty- piserade, rasifierade, och marginaliserade inom skolväsendet, och som en följd av detta inte lyckas realisera de utbildningsmässiga och arbetsmässiga mål de eftersträvar. Därmed bygger jag vidare på Human Rights Commissions (OHRC) bredare definition av rasifierad profilering till att innefatta alla handlingar av lärare som syftar till att ge en viss student annorlunda behandling eller noggrannare granskning, som istället för att grunda sig på en nog- grann värdering baseras på stereotyper om ras, färg, etnicitet, här- komst, religion, eller en students födelseplats. Vidare fastslår Kommissionen att: rasifierad profilering är en form av rasdiskriminering. Då rasifie- rad profilering existerar i [det kanadensiska] samhället, existerar den även i institutioner som polisväsendet, utbildningsväsendet och rätts- väsendet vilka är beståndsdelar av det bredare samhället (Human Rights Commission, 2003: 13). Att använda begreppet rasifierad profilering för att visa hur stu- denter väljs ut och hur de behandlas olika, handlar inte enbart om stereotypisering – det vill säga, det förenklade och okritiska bedö- mandet av andra människor baserat på utifrån kön, ålder, ras, etni- citet, och hudfärg tillskrivna egenskaper, något som lärts tidigt i livet från samhället (, 1998). Det handlar också om institutio- nernas och de sociala strukturernas roll för kategorisering och essen- tialisering av människor på grund av deras olikheter, och därmed framställa dessa människors komplexa, varierande och multipla identiteter och relaterade erfarenheter som meningslösa. I ett sådant sammanhang, agerar individer med ett tankemönster som ramar in folks olikheter i relation till de konstruerade föreställ- ningarna om ras samt etniska och religiösa normer i samhället. Följaktligen, de som föreställs vara olika med avseende på ras, färg, etnicitet, religion och nationalitet (eller födelseort) är sanno- lika att konstrueras som utomstående, okända element eller främ- lingar. Som sådana, finns ofta frågor om dessa människors lojalitet (eller känsla av samhörighet till samhället), intellektuella kapacitet, och sannolikhet att vara bråkmakare (eller förbrytare). När rasi- fierad profilering används handlar ras som social konstruktion inte Rasifierad profilering och utbildning av rasifierade ungdomar med bara om hudfärg eller ras, utan omfattar också religion, etnicitet, nationellt ursprung och/eller födelseort. I detta kapitel diskuterar jag hur skolor genom lärare/utbildare och administratörer bidrar till sociala och utbildningsmässiga för- hållanden och erfarenheter för rasifierade ungdomar från minori- tetsgrupperna i och i i synnerhet. På basis av detta, visar jag hur rasifierad profilering strukturerar och begränsar rasifi- erade minoriteters ungdomar i deras utbildningsmässiga, sociala och kulturella strävan. Men medan rasifierad profilering å ena sidan fungerar som en begränsning för ungdomars prestationer, möjlig- heter och åstadkommanden, använder sig ungdomarna å andra sidan, baserat på deras medvetenhet om dessa hinder, av rasifierade profi- leringar eller stereotyper för att navigera och konfrontera utbild- nings- och sociala strukturerpå ett sätt som låter dem delta i skola och samhälle baserat på egna intressen, plats (som marginaliserade studenter) och ideal. Relevant för denna diskussion är idén om att de rasifierade unga kanadensarna med minoritets- och invandrarbakgrund växer upp i en miljö där den kanadensiska policyn om mångkulturalism skapar en kulturell diskurs som förstärker den rasifierade profileringen. Följaktligen diskuterar jag i det avsnitt som följer multi- kulturella policy och konstaterar att i motsats till sitt löfte, har dess policy varit ineffektiv i att etablera jämlika möjligheter, kulturell demokrati, och frihet från diskriminering för Kanadensiska mino- riteter. För det andra, diskuterar jag hur grunden för studenternas erfarenheter av utanförskap och deras problematiska situation lig- ger i institutionell och strukturell rasism, men att det är den indivi- duella rasismen som tenderar att utgöra utbildarnas och politiker- nas fokus och satsningar. För det tredje, diskuterar jag kortfattat hur de fall av rasifierad profilering som tagits upp av domstol och andra instanser inom rättsväsendet har bedömts och fungerar som en referens för vår förståelse om hur rasifierad profilering fungerar i vårt samhälle. För det fjärde, diskuterar jag hur rasifierad profile- ring som görs av lärarna inom skolan – när de arbetar med studen- ter och deras olikheter – har påverkat skolgången och utbild- ningsmässiga erfarenheter och resultat för studenter från minori- tetsgrupperna. För det femte, diskuterar jag hur profilering av reli- giösa minoriteter fungerar för att sudda bort deras olikheter och sist visar jag hur idéer betraktade som positiva stereotyper i själva verket är former av rasifierad profilering till nackdel för studen- terna. Rasifierad profilering och utbildning av rasifierade ungdomar med Den multikulturella diskursen och idén om kultur Den kanadensiska officiella policyn om multikulturalism strukture- rar en diskurs av nationen som multikulturell och implanterar myten om att kulturell frihet och jämlika villkor existerar för alla; och begreppet kultur används som en gemensam nämnare och grund för att definiera mångfald och olikhet, med avseende på kana- densiska minoriteters föreställda ras, etnicitet, språk, och religi- ösa bakgrund. Således, finns det en betoning på de synliga och tillskrivna karakteristiska kulturella särdrag, som i synnerhet relate- ras till kanadensiska minoriteters handlingar och värderingar, som ett medel för både konstruktion och förståelse av dessa gruppers olikheter.3 Och medan ras eller hudfärg, särskilt om den inte är vit, används för att identifiera individer som olika (som i termen synbara minoriteter), menas i diskursen om multikulturalism att det inte är ras i sig – vilken är fysiska och kroppsliga egenskaper – som används for identifiering, utan en individs eller grupps kultur.4 Att inte se ras eller färg betyder att det inte finns rasproblem, som hos vår sydliga granne mot vilken definierar sig. lägger vikt på folkets mosaik enligt vilken människorna tillåts bevara sina etniska särdrag och kulturella olikheter vilket utgör en fundamental skillnad mellan de bägge länderna (, 1998: 100). Idén om färgblindhet, och gestaltningen av kultur i termer av olik- heter (och vice versa), riskerar att ignorera osynliga eller imma- teriella praktiker där ras och relaterade erfarenheter av diskri- minering, påverkar kulturella värderingar, attityder och uttryckssätt av rasifierade kanadensare.5 Vidare, som Benhabib (2002) argumenterar för i sin bok, The Claims of Culture: Equity and Diversity in the Global Era, är kultu- 3Det är värt notera att kultur då är mycket mer än kläder, mat, musik och dans. Som (1991) förklarar, kultur får inte behandlas som en lös blandning av seder, som en hög av antropologiska märkligheter eller ses bara i termer av språk, särskild kännedom om traditioner eller ritualer (s. 70). Observerbara aspekter av kultur är bara ytliga och, på vissa sätt, materiella reflekteringar av ett komplext nät av element som fyller särskilda funk- tioner i samhällsmedlemmarnas liv. 4Att använda kulturell bakgrund för att förklara, eller kontextualisera, individers handlingar innebär att, som Benhabib (2002) hävdar, fånga individen i en bur av entydiga kulturella tolkningar och psykologiska motivationer; individers intentioner reduceras till kulturella stereotyper; moralisk agenda reduceras till kulturell marionetteater (s. 89). 5Färgblindhetens ironi är att antagandet att konstruktionen av rasialiserade minoriteter som kulturellt olika inte grundas på deras synbara ras, utan på deras observerbara ageran- den, värderingar och åsikter. Dessa tillskrivna karaktäristika ses som produkter av deras kultur, dvs. sprungna någon annanstans ifrån än ur de strukturella och institutionella ojämlikheter knutna till ras, rasism och diskriminering som är inneboende i vårt samhälle. Jag benämner detta som race culture discourse (, 2005). Rasifierad profilering och utbildning av rasifierade ungdomar med rer inte enhetliga, harmoniska, sömlösa enheter som pratar med en enda berättelse (Ibid: 102). Och folkgruppsledarna (i synnerhet de som representerar etniska minoritetsgrupper) kanske försöker att presentera sin folkgrupps kultur som en enhetlig och kollek- tiv enhet till andra kanadensare, gör de inte detta främst för kon- trollbehov, utan för uppnå de fördelar de kan. Men ännu mer pro- blematiskt är utomstående åskådare såsom politiker, beslutsfattare, utbildare och socialarbetare, i synnerhet representanter för den domi- nerande etniska gruppen, som pekar ut etniskt rasifierade mino- riteter som en enhetlig grupp, på grund av sitt behov att förstå, leta efter sanningen och bibehålla sin sociala kontroll (Ibid.). Den makt dessa utomstående förfogar över tillåter dem att använda idén om homogenitet bland etniskt rasifierade grupper och deras kultur och på så sätt tysta andra åsikter och motsägande perspektiv, och producera en dominant härskande skildring av vad den kulturella traditionen är, vem som är med, och vem som står utanför (Ibid: 194). Och i det kanadensiska diskursiva sammanhanget, används kul- turella traditioner – ibland tillskrivna sådana – för att legitimera idéer om och behandlingen av dem som betraktas som olika. Med andra ord bidrar rasismen – individuell, institutionell och kulturell – till att instruera och forma både bilden av och interaktionen med de andra. Fleras and (2000) definierar rasism som en doktrin som orätt- färdigt hävdar den ena gruppens överlägsenhet över den andra på basis av ett egenmäktigt urval av föreställda karaktäristiska drag relaterad till utseende, intelligens och temperament (s. 52; se också , 2005).