sou · GVB386 · 2007-01-01 00:00:00 — Inte heller får de utsättas för dopning eller andra otillbörliga åtgärder som påverkar djurets prestations- förmåga eller temperament. De får inte heller överansträngas. Vid offentlig tävling med djur ska en veterinär medverka. Det finns två olika kategorier av veterinärer som medverkar vid tävling. Banveteri- närer är veterinärer som verkar vid tävlingsbanor där totalisatorspel förekommer. Övriga benämns tävlingsveterinärer. har meddelat föreskrifter om den veteri- nära kontrollen av djur vid tävling. har dock beslutat att ska avvecklas per . Upp- gifterna har från samma tidpunkt övertagits av . Ett särskilt problem skulle vara att det i djurskyddslagen saknas en bestämmelse som möjliggör att myndighetsutövning kan överlämnas till enskild individ. Det har fått till följd att ban- och Utredningens uppdrag och uppläggning tävlingsveterinärer måste anställas av /Jord- bruksverket för att kunna utöva sitt arbete. Vad gäller tävlings- veterinärer tillsvidareanställs de för enskilda tävlingsdagar. Därutöver krävs ett tillstyrkande av . fak- turerar arrangören. Utöver veterinärens arvode debiteras arrangören för reseersättning, lönekostnadspålägg och administrativa uppgifter. Det ovan beskrivna regelverket och dess tillämpning innebär en onödig byråkratisering. Detta skulle bl.a. leda till följande problem: a.Systemet leder till alltför höga kostnader för tävlingsarrangörer- na och därmed tävlingsdeltagarna. b.Det är svårt att engagera veterinärer. Privatpraktiserande veteri- närer påstås vara ovilliga till en statlig anställning. Detta skulle i vissa fall ha lett till att tävlingar behövt ställas in. c.Tillämpningen medför en alltför stor belastning för den ansvariga myndigheten. Enligt direktiven ska utredningen analysera alternativa organisa- toriska lösningar inklusive en avveckling av dagens offentliga huvud- mannaskap och ett delegerat ansvar. Det ska övervägas om ansvaret för frågan kan delegeras till organisationer med anknytning till tävlingsarrangörerna eller till andra. Den fråga som inställer sig är hur långtgående uppdraget är. Av- ser uppdraget endast den organisatoriska frågan om vem som för- ordnar och ansvarar för ban- och tävlingsveterinärer och på vilket sätt det sker? Ska utredningen därutöver även se över den större frågan om när ban- och tävlingsveterinärer är nödvändiga med hänsyn till djurskyddet? En slutsats skulle kunna vara att uppdraget innefattar den större frågan om behov av ban- och tävlingsveterinärer, men att tyngd- punkten i hög grad ligger på frågan om vem som förordnar och ansvarar för ban- och tävlingsveterinärer. Det framgår av direktiven att det är fråga om att bibehålla det nuvarande djurskyddet. Det in- går alltså inte i uppdraget att utöka eller minska djurskyddet. Utredningens uppdrag och uppläggning stället är uppdraget att utifrån ett bibehållet djurskydd finna en effektiv organisation ur ett samhällsekonomiskt perspektiv. En knäckfråga kommer att vara om det är möjligt att delegera ansvaret för ban- och tävlingsveterinärer till organisationer med an- knytning till tävlingsarrangörer utan att veterinärernas integritet kan komma att ifrågasättas. Ban- och tävlingsveterinärers myndighets- utövning kan vara att av djurskyddsskäl avstänga ekipage i tävlings- lopp, där höga ekonomiska värden står på spel. En hypotes är därför att ban- och tävlingsveterinärer oavsett organisation även måste ha någon form av anknytning till de myndigheter som han- terar djurskyddsfrågor. Det kan även finnas andra skäl för detta. I uppdraget ingår därför som framgår av direktiven att göra övervä- ganden om hur kontrollsystem i form av t.ex. egenkontroll och myndigheternas systemkontroll ska vara uppbyggda. Enligt direktiven ska utredningens förslag vara i överensstämmelse med regeringens ambition om en generell regelförenkling. Rege- ringens mål är att företagens administrativa kostnader på grund av ändrade statliga regelverk ska minska . Utredningen ska samråda med berörda myndigheter och organisa- tioner. Den myndighet som förstås är särskilt berörd är Jordbruks- verket, eftersom den ska ta över frågor om djurskydd. Även länsstyrelserna hanterar genom länsveterinären djur- skyddsfrågor. Vidare ska utredningen samråda med Veterinärutred- ningen (Jo 2005:04) och . Veterinärutred- ningen ska föreslå hur den veterinära fältverksamheten ska organi- seras . En viktig fråga är vem som ska utföra offentliga och officiella veterinäruppgifter. Utredningen har överlämnat sitt betänkande Veterinär fältverksamhet i nya former, SOU 2007:24 . I uppdraget ingår också att beakta relevant EG-rätt samt att göra internationella jämförelser med de länder som utredningen be- dömer vara av intresse. Utredningen anser att och skulle vara särskilt lämpade för jämförelser. Utredningens uppdrag och uppläggning Utredningen påbörjade sitt arbete med att inhämta utredningsmaterial. Vi har haft fem utredningssamman- träden Vi har därutöver träffat ett stort antal personer och organi- sationer. Dessa är i ungefärlig kronologisk ordning följande: Dansk Travsports Centralforbund/Westernsverige , Food and Rural Affairs/, motsvarighet till och Jord- bruksverket The Royal to Animals/ – en stor djurskyddsorganisation i / Företrädare för Galoppsporten/ Dessutom har vi besökt en tävling med tornerspel och haft ett stort antal telefonkontakter med bl.a. länsstyrelser, veterinärer med erfarenhet av renkapplöpning samt ett antal andra personer med kunskaper om djurtävlingar. Vi har också samrått med Närings- livets regelnämnd. Den fortsatta framställningen har disponerats på följande sätt: Kapi- tel 2 är en bakgrundbeskrivning. I kapitel 3 försöker vi jämföra det svenska systemet med det danska respektive systemet i . Kapitel 4 är en analys av våra frågor. Vårt förslag presenterar vi i kapitel 5. Slutligen avser kapitel 6 konsekvenserna av vårt förslag och i kapitel 7 återfinns författningskommentarerna. I detta kapitel ska bakgrunden till uppdraget beskrivas och analyseras. Under 2.1 beskrivs regelverket och det tolkas under 2.2. Tillämp- ningen av regelverket anges under 2.3. De tidigare rapporterna om ämnet beskrivs i 2.4. och en jämförande analys av rapporterna lämnas i 2.5. Slutligen dras slutsatser om vad som utgör huvudfrågorna i 2.6. Av 17 § djurskyddslagen (1988:534) följer att djur inte får tränas för eller användas vid tävling på sådant sätt att de utsätts för lidande. Regeringen, eller, efter regeringens bemyndigande Djurskyddsmyn- digheten får meddela ytterligare föreskrifter om sådan användning av djur. Enligt 18 § samma lag får ett djur som tränas för eller deltar i tävling på tävlingsbana inte utsättas för dopning eller andra otill- börliga åtgärder som påverkar djurets prestationsförmåga eller tem- perament. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Djur- skyddsmyndigheten får meddela föreskrifter om vilka åtgärder som är otillåtna. Det ska noteras att gäller att i 17 § är ersatt med myndighet som regeringen bestämmer. 33 och 34 §§ djurskyddsförordningen lyder så här: Tävling med djur och förevisning av djur 33 § Vid offentlig tävling med djur skall det finnas en veterinär som förordnats av eller, om Djurskyddsmyndig- heten bestämmer det, av . Veterinären skall före tävlingen besiktiga tävlingsområdet och de deltagande djuren. Om djur utsätts eller kan antas bli utsatt för skada eller annat lidande skall veterinären med omedelbar verkan helt eller delvis förbjuda tävlingen eller att ett visst djur deltar i tävlingen. får meddela närmare föreskrifter för fastställer ersättning till veterinären. Ersätt- ningen skall betalas av den som anordnar tävlingen. Om det finns särskilda skäl, får föreskriva eller för särskilt fall medge undantag från första stycket första och andra meningarna. Förordning (2003:1124). 34 § får meddela ytterligare föreskrifter om hur djur får tränas för och användas vid tävling och annan verksamhet som avses i 17 § djurskyddslagen (1988:534) samt om hur tävlingen och verksamheten får genomföras. Förordning (2003:1124). är ersatt med . Med tävling avses enligt föreskrifter arrangemang vars huvudsakliga syfte är en konkurrensbedömning. Till tävling räknas inte sådana arrangemang vars huvudsakliga syfte är en kvalitetsbedömning såsom prov eller liknande i syfte att avels-, bruks- eller exteriört värdera djur (DFS 2005:2, 2 §). har vidare beslutat om följande undan- tag, (DFS 2004:25) 3–5 §§: Vid följande offentliga tävlingar får tävlingsveterinärens med- verkan inskränkas till att dels varje tävlingsdag besiktiga tävlings- området och de deltagande djuren före tävlingen, dels föranstalta om de åtgärder som föranleds av besiktningarna och tillse att åtgär- derna vidtas: 1.Hopptävling med svårighetsgrad till och med lätt A för ponny och hopptävling med svårighetsgrad till och med 1,20 för övriga hästar, 2.precisionskörning vid körtävling med häst, 4.skogskörning med häst, 5.brukskörning med häst och vagn, 7.ridtävling med islandshästar, 9.gymkhanatävling med häst, 10.tornerspel med häst, 11.draghundstävling, inbegripet nomekörning och tävling i nordisk stil, i sprintklass på en sträcka av längst , samt 12.hundkapplöpning på rakbana. Vid offentlig tävling i form av draghundstävling i medel- eller lång- distansklass får tävlingsveterinärens medverkan inskränkas till att dels besiktiga de deltagande djuren före start och vid målgång varje tävlings- dag, dels föranstalta om de åtgärder som föranleds av besiktningarna och se till att åtgärderna vidtas. Vid endagstävling i långdistansklass ska dock besiktning även ske efter cirka halva sträckan. Följande offentliga tävlingar får genomföras utan medverkan av tävlingsveterinär: 1.Dressyrtävling med häst, 2.dressyrprov vid fälttävlan med häst, 3.dressyr vid körtävling med häst, 4.klubbtävling, arrangerad som hopptävling, med svårighetsgrad till och med lätt B för ponny respektive svårighetsgrad till och med 1,10 för övriga hästar, 5.lokaltävling, arrangerad som hopptävling, med svårighetsgrad till och med lätt B för ponny respektive svårighetsgrad till och med 1,10 för övriga hästar, 6.agilitytävling och liknande tävlingsformer med hund, 7.tävling med andra små sällskapsdjur än hundar, samt 8.tävling i westernridningens ridgrenar ; klasserna Reining, Western Riding, Trail, Western Pleasure, Western Horsemanship och Versatile Horse. 2.2.1Vilka djurtävlingar omfattas av krav på veterinär? Regelverket är utformat på det sättet att det som huvudregel alltid krävs en veterinär närvarande vid tävling med djur, men att det från denna huvudregel finns en mängd undantag. För att förstå vilka tävlingar som omfattas av krav på veterinär måste alltså regelverket läsas på motsatt sätt. Vidare krävs det en egen kännedom om vilka djurtävlingar som förekommer i . Inledningsvis faller genom definitionen om att en tävling inte är arrangemang vars huvudsakliga syfte är en kvalitetsbedömning så- som prov en stor del av de s.k. hundtävlingarna bort. Lydnads-, bruks- eller jaktprov med hund omfattas alltså inte av krav på veterinär Agility med hund är undantaget genom B. punkt 6 ovan. De kvarstående hundtävlingar som skulle vara aktuella i sam- manhanget är draghundstävling och hundkapplöpning. En slutsats beträffande hundar skulle därmed vara att endast draghundstävling och hundkapplöpning är berörda av kravet på veterinär medverkan. Beträffande båda gäller sedan att kravet på den veterinära med- verkan i vissa fall begränsas till besiktning enligt punkt A ovan. Därtill kommer dock att det ständigt bildas nya tävlingar. Enligt gällande regelverk krävs det inte något tillstånd eller godkännande från myndigheter för att ordna tävlingar med djur i nya grenar. Den begränsning som finns är djurskyddslagen. Det betyder att tävling- ar där djur utsätts för lidande inte kan förekomma. Därför är hund- kampstävlingar inte lagliga. Som tidigare anförts krävs det veterinär medverkan i alla grenar som inte är undantagna. Det betyder att om nya tävlingsgrenar bildas gäller huvudregeln om veterinär medverkan till dess att myndigheten hunnit meddela ett undantag. Inom hundsporten har en ny hundsport bildats, weight-pull. Den tävlande hunden ska i förhållande till sin vikt dra ett så tungt lass som möjligt i . Lasten ligger på en vagn. För denna sportgren krävs det veterinär medverkan. har i en skrivelse till påpekat att skaderisken är stor. Förbundet anser därför att den djurskyddsansva- riga myndigheten bör utarbeta instruktioner för tävlingsveterinärer. Från har upplysts att även om det inte finns lagkrav på veterinär medverkan så kan en veterinär behöva medverka på grund av Svenska egna bestämmelser. bildades och har mer än trehundratusen medlemmar. Klubben arbetar för hundens plats i samhället och att informera om glädjen och nyttan med hund. Den anordnar också ut- ställningar, tävlingar såsom exempelvis agility och olika prov, exempel- vis lydnadsprov. Det finns ett internt tävlingsreglemente med djur- skyddsbestämmelser. Exempelvis är aga av hund förbjudet. har också tillsammans med och tagit fram ett regelverk för att förhindra dopning av hund, det natio- nella dopningreglementet. Vid utställningar med minst 400 anmälda hundar gäller att en legitimerad veterinär ska närvara. Skälet för detta är i första hand att minska smittorisken. har uppgett följande: Förbundet utövar en amatöridrott och det förekommer inga prispengar frånsett mindre gåvor från sponsorer. Förbundet är medlem i . Det genomför 30–40 tävlingar . Det krävs licens för att tävla. Förbundet har ca 2 000 medlemmar och ca 800 som tävlar. Kort- fattat går grenen ut på att hundar i spann drar en människa på en släde eller på skidor en viss distans och tiden är utslagsgivande. Hundarna tycker det är roligt. Skadefrekvensen är låg. Förbundets eget tävlingsreglemente sätter djurskyddet högt. Tävlingsdomaren kan också meddela startförbud för en hund som exempelvis visar tecken på hälta. När det gäller dopning finns det tre kända fall i världen . Sporten är på grund av snöbehovet kon- centrerad till norra . Försök görs dock nu på grund av snö- bristen att skapa en gren som innebär att hundarna drar en vagn på hjul. Ett särskilt problem är att det är mycket svårt att få tag på veterinärer i inland. Detta hotar sporten. Förbundet har därför det önskemålet att få hålla mindre tävlingar utan veterinärer. Definitionen på mindre tävlingar skulle vara högst 50 startande eller högst 200 hundar. Förbundet tar avstånd från weight-pull, det är ingen draghundsport. () har anfört följande: Sporten innebär att sex hundar av rasen Greyhound eller Whippet startar från varsin box och springer efter en konstgjord hare som drivs via vajer runt banan. Medeldistansen är och på . Hundarna drivs inte till detta utan springer frivilligt efter haren. För att få tävla krävs licens och med- lemskap i och Svenska Hundkapplöpnings- sportens . Förbundet har långtgående djurskydds- bestämmelser i sitt interna reglemente. Veterinär närvaro krävs under hela tävlingen enligt det egna reglementet. Dopingprov tas regel- bundet. togs 750 prover, två visade sig vara positiva, ett av dem på grund av att hunden av misstag fått i sig choklad. Skaderisken är liten. Det finns även en etisk paragraf i det interna regelverket som innebär att varje hundägare har ansvar för sin hund . Avlivning av hund accepteras endast av veteri- närmedicinska eller synnerliga skäl. Avsikten är att förhindra att mindre nogräknade personer avlivar friska hundar på grund av att de inte duger på tävlingsbanan. Förbundet har länge efter- strävat att få ett speltillstånd på samma sätt som hästsporten. hörsammades detta av regeringen, men med ett förbe- håll. Förbundet fick ingen egen koncession utan statens spelbolag fick regeringens uppdrag att arrangera spel på hundar åt SHCF. drog sig ur samarbetet. SHCF har i stället ett lotteritillstånd och kan därigenom bedriva viss spel- verksamhet. Förbundet anser att eftersom deras eget reglemente ställer krav på veterinär närvaro borde myndigheterna inte behöva utse särskilda tävlingsveterinärer för deras sport. Ett problem är nämligen att de tävlingsveterinärer som myndigheterna utser för dem oftast saknar tillräcklig hundkompetens. I bedrivs en ny tävlingsform för hundar som heter weight-pull. Det förbund som främst organiserar täv- lingar heter . Det förbundet har ca 60 medlemmar. Det finns även amerikanska tävlingsorgani- sationer. Tävlingen går ut på att de anmälda hundarna delas upp i olika klasser efter sin vikt. Hundarna ska sedan var och en för sig i en ut- slagstävling dra en vagn lastad med vikter på en sträcka om 4,85 me- ter. Den som inte klarar detta slås ut. Vagnen väger i sig och viktbelastningen på vagnen ökas efter hand. Vin- naren blir last dog standing. Det brukar bli ca tre dragomgångar innan en vinnare kan utses, men det har förekommit att en hund gjort 14 drag. Det som enligt premieras är hundens arbetsförmåga. Alla hundar oavsett ras, även blandraser, kan tävla i weight-pull. är det dock oftast bullterrier, pitbull eller amstaff, dvs. så kallade kamphundar som tävlar i denna gren. Dessa hundar måste arbeta för att må bra och enligt förbundet är weight-pull mycket nyttigt för dessa hundar. Förbundet har djurskyddsbestämmelser i sitt tävlingsreglemente. Exempelvis ställs det krav på hur djuret få dra för att inte skada sig och hur underlaget ska vara utformat. Förbundet tar avstånd från dopning, men har ännu inte några rutiner för dopingprov. Det är inte medlem i . Vid weight-pulltävlingar måste en tävlingsveterinär närvara under hela tävlingen, eftersom sporten inte är undantagen. Förbundet ser positivt på den veterinära närvaron. med häst är undantagen från kravet på veterinär en- ligt B, punkt 1 ovan. Detsamma gäller enligt punkt 2 och 3 dressyr vid fälttävlan eller körtävling. Enligt punkt 8 är tävling i alla western- ridningens grenar utom boskapsgrenarna och tidsgrenarna också undantagna. De kvarstående grenarna med häst skulle vara hopp- ning, fälttävlan, distansritt, trav, galopp, körning, voltige, gymkana, hästplöjning och tornerspel samt boskapsgrenarna och tidsgrenarna inom Westernridningen. När det gäller hoppning är klubbtävlingar och lokaltävlingar med svårighetsgrad upp till lätt B för ponny och 1,10 för övriga hästar också undantagna från kravet. En slutsats för tävling med häst skulle därmed vara att kravet för veterinär med- verkan avser fälttävlan, distansritt, trav, galopp, körning, voltige, gymkana, hästplöjning, tornerspel och boskapsgrenarna samt tidsgrenarna inom westernridningen. Vidare omfattas regionala, nationella och internationella hopptävlingar av kravet samt lokal- och klubbtävlingar i hoppning om svårighetsgraden är minst lätt A för ponny och över 1,10 för övriga hästar. När det gäller samtliga grenar utom fälttävlan, trav och galopp är kravet på med- verkan i vissa fall begränsade till besiktning enligt punkt A ovan. Det ska vidare tilläggas att det ständigt uppstår nya tävlingsgrenar. Hästsporten är organiserad i fyra förbund. Ridsporten organiseras av . Det har 190 000 medlemmar. av dessa är kvinnor och är . Tävling sker inom sju discipliner, banhoppning, dressyr, fälttävlan, körning, distansritt, gymkana och voltige. Uppskattningsvis tävlar ca 40 000 hästar år- ligen inom dessa discipliner. Travtävlingar arrangeras på 32 banor som har totalisator- tillstånd samt på ett 40-tal platser där verksamheten drivs ideellt utan prispengar och spel. Det finns 394 professionella tränare och 1 165 amatörtränare. Den traditionella travtävlingen körs med kör- sittande i en sulky, en tvåhjulig vagn, efter hästen. arrangeras även tävlingar i monté, travtävlingar med hästen under sadel. 603 personer har montélicens. Publiken vid de 32 banorna uppgick till 1,8 miljoner. arrangerades 2006 varvid omsattes. 57 000 varmblodiga travare och 8 000 kallblod finns registrerade. I är galoppsporten relativt liten. har ca 1 400 hästar i träning, drygt 50 professionella tränare, ca 220 amatör- tränare, 25 jockeys, 10 jockeylärlingar och 80 amatörryttare. Dess- utom tävlar ett antal tränare och jockeys i som har utländska licenser. Westernridningen i är organiserad i nio olika föreningar, som samarbetar under namnet Westernsverige. De nio olika förening- arna är olika ras- och specialföreningar. Vidare är tävlingsryttarna organiserade i WRAS, . Det förbundet har ca 3 500 medlemmar och ca 600 tävlande. Det finns nio olika ridgrenar inom westernridningen. Dessa är Western pleasure, Western Horsemanship, Western Riding, Versatile Horse, Trail, , Reining samt boskapsgrenar och tidsgrenar. Det krävs veterinär närvaro endast vid boskapsgrenarna och tidsgrenarna. I boskapsgrenarna ska hästen och ryttaren visa sin förmåga att hantera kor. Den veterinära tillsynen avser här även kon. Tidsgren- arna består bl.a. av Team penning och Team sorting, där man ska plocka ut tre respektive två djur ur boskapshjorden och fösa in dem i en box . Enligt Westernsverige är det bra att det finns veterinär närvaro vid tidsgrenarna och boskapsgrenarna för såväl hästen som boskapen, eftersom djurskyddet är viktigt. Det finns en skaderisk för hästen och en risk att boskapen stressas. För tävling med boskap krävs det också licens. I övriga westerngrenarna saknas det enligt Westernsverige behov av en veterinär närvaro. Det har vidare anförts följande: Westernridning är omväxlande och saknar i övrigt skaderisker. Undantag gäller möjligtvis för reining, som är westernridningens dressyrgren. För de som tävlar på internationell nivå kan problem med förslitningsskador på hästen uppstå. Det vore därför önskvärt med veterinär besiktning på internationella tävlingar. WRAS har ett internt tävlingsreglemente. I det finns djurskyddsbestämmelser med bestämmelser om dopning. Ett problem för westerntävlingar är att man oftast anlitar amerikanska domare, som inte sätter djur- skyddet tillräckligt högt. Tävling med andra små sällskapsdjur än hundar är undantagna från kravet på veterinär medverkan enligt B. punkt 7 ovan. Därmed krävs det alltså inte att veterinär medverkar vid tävling med exempelvis kanin. I förekommer utöver tävling med häst, hund samt med sällskapsdjur som är mindre än hund endast renkapplöpning. Veterinär medverkan vid tävling med djur krävs vid draghunds- tävling, weight-pull och hundkapplöpning samt vid renkapplöpning. Vidare omfattas följande hästtävlingar av kravet: Fälttävlan, trav, galopp, körning, voltige, gymkana, hästplöjning, tornerspel samt regionala, nationella och internationella hopptävlingar och lokal- och klubbtävlingar i hoppning om svårighetsgraden är minst lätt A för ponny och över 1,10 för övriga hästar. Enigt utredningens mening är regelsystemet i detta avseende svår- läst. Det framstår inte som ändamålsmässigt att uttryckligen reglera en mängd undantag i stället för att ange huvudregeln. Det som skulle kunna övervägas är att utredningen föreslog en reglering i djurskyddsförordningen. Det skulle framgå i vilka fall veterinär medverkan skulle krävas. Avgörande skulle riskbedömningen för skada vara. Från Svenska sida har dock framförts att det är viktigt att systemet är flexibelt. Det finns två olika kategorier av veterinärer. Banveterinär benämns den som verkar vid tävlingsbanor där totalisatorspel förekommer. Övriga benämns tävlingsveterinärer. Som framgått tidigare av redovisningen under 2.1 saknas bestäm- melse i djurskyddslagen om veterinärer vid tävling. I stället framgår det av djurskyddsförordningen att en veterinärs uppgifter vid täv- ling är att besiktiga tävlingsområdet och de deltagande djuren. djur utsätts eller kan antas bli utsatt för skada eller annat lidande ska veterinären med omedelbar verkan helt eller delvis förbjuda täv- lingen eller att ett visst djur deltar i tävlingen. Djurskyddsmyndig- heten får meddela ytterligare föreskrifter. För veterinärer har Djur- skyddsmyndigheten inte meddelat några ytterligare föreskrifter utöver instruktion för veterinärerna. Innebörden är därmed att det endast är bestämmelsen i djurskyddsförordningen som reglerar veterinärens uppgifter vid tävling.