sou · GUB322d3 · 2007-01-01 00:00:00 — Förbud mot diskriminering av juridiska personer 25 § Diskrimineringsförbuden i 17 § första stycket 2, 18 §, 19 § första stycket 1 och 24 § gäller också till skydd för juridiska personer. Tillgänglighet för personer med funktionshinder 26 § Den som omfattas av förbuden mot diskriminering i 16–24 §§ får inte missgynna en person med funktionshinder genom att un- derlåta att vidta sådana skäliga åtgärder för tillgänglighet som skulle kunna bidra till att den personen kan ta del av den vara, tjänst eller bostad eller verksamhet som avses, på lika villkor med personer utan sådant funktionshinder. Skyldigheten att vidta åtgärder för tillgänglighet gäller dock inte enskilda personer som tillhandahåller varor, tjänster eller bostäder. 27 § En sökande som har nekats tillträde till en utbildning har rätt att på begäran få en skriftlig uppgift av skolan om vilken utbildning eller vilka andra meriter den har som har blivit antagen till utbild- ningen. 28 § Den som omfattas av förbuden mot diskriminering i 16–26 §§ får inte utsätta någon för repressalier på grund av att han eller hon har –anmält eller påtalat att någon handlat i strid med denna lag, el- –medverkat i en utredning enligt denna lag. Skyldighet att utreda och vidta åtgärder mot trakasserier 29 § En skola som får kännedom om att någon som deltar i eller söker till en utbildning eller verksamhet anser sig ha blivit utsatt för trakasserier eller sexuella trakasserier i samband med utbild- Särskilt yttrande - bilaga 1 ningen eller verksamheten, är skyldig att utreda omständigheterna kring de uppgivna trakasserierna och i förekommande fall vidta de åtgärder som skäligen kan krävas för att förhindra fortsatta trakas- serier. 30 § En myndighet som utbildar eller rekryterar totalförsvarsplik- tiga och som får kännedom om att en totalförsvarspliktig anser sig ha blivit utsatt för trakasserier som har samband med kön, köns- identitet, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder eller sexuell läggning eller sexuella trakasserier i samband med värn- eller civilplikten, är skyldig att utreda omstän- digheterna kring de uppgivna trakasserierna och i förekommande fall vidta de åtgärder som skäligen kan krävas för att förhindra fort- satta trakasserier. 31 § En bestämmelse i ett avtal som medger eller innebär att någon diskrimineras på ett sätt som är förbjudet enligt detta kapitel, skall jämkas eller förklaras ogiltig om den som diskriminerats begär det. Har bestämmelsen sådan betydelse för avtalet att det inte skäligen kan krävas att detta i övrigt skall gälla med oförändrat innehåll, får avtalet jämkas även i annat hänseende eller i sin helhet förklaras ogiltigt. Om någon diskrimineras genom uppsägning av ett avtal eller ge- nom en annan sådan rättshandling på ett sätt som är förbjudet en- ligt detta kapitel, skall rättshandlingen förklaras ogiltig om den som diskriminerats begär det. 32 § Den som bryter mot förbuden mot diskriminering i 16–26 §§ eller repressalier i 28 § eller underlåter att fullgöra sina skyldigheter att utreda och vidta åtgärder mot trakasserier enligt 29 och 30 §§ Särskilt yttrande - bilaga 1 skall betala skadestånd för den kränkning som detta innebär och för den förlust som uppkommer. Om det finns särskilda skäl kan skadeståndet sättas ned eller helt falla bort. Om en arbetstagare diskriminerar någon eller utsätter någon för repressalier skall skadeståndet betalas av den som har arbetstagaren i sin tjänst. 33 § Ett beslut av ett universitet eller en högskola med staten, en kommun eller ett landsting som huvudman, får överklagas till på den grunden att beslutet strider mot förbudet mot diskriminering i 16 § om beslutet avser –tillträde till utbildningen, –tillgodoräknande av utbildning, –anstånd med studier eller fortsättning av studier efter studie- uppehåll, –byte av handledare, –indragning av handledare och andra resurser vid forskarutbild- ning, –utbildningsbidrag för doktorander, eller –en ingripande åtgärd mot en student. Ett beslut som fattats av den som avses i första stycket får över- klagas till även på den grun- den att beslutet strider mot förbudet i fråga om tillgänglighet i 26 § eller mot förbudet mot repressalier i 28 §. Om överklagandenämnden finner att beslutet strider mot något av förbuden och att detta kan antas ha inverkat på utgången, skall beslutet undanröjas och ärendet, om det behövs, visas åter till uni- versitetet eller högskolan för ny prövning. Om ett beslut kan överklagas enligt någon annan författning, skall överklagande ske i den där föreskrivna ordningen i stället för enligt bestämmelserna i första och andra stycket. 34 § Beslut av enligt denna lag får inte överklagas. Särskilt yttrande - bilaga 1 Tillämpliga regler vid rättegång 35 § Mål om tillämpningen av förbuden mot diskriminering eller repressalier eller skyldigheten att utreda och vidta åtgärder mot trakasserier i detta kapitel skall handläggas enligt vad som är före- skrivet i om rättegången i tvistemål där förlikning om saken är tillåten. I sådana mål kan det dock förordnas att vardera parten skall bära sin rättegångskostnad, om den part som har förlorat målet hade skälig anledning att få tvisten prövad. Detta gäller dock inte när Ombudsmannen mot diskriminering för talan som part enligt 37 §. 36 § Om det finns anledning att anta att någon har missgynnats på sätt som framgår av förbuden mot diskriminering eller repressalier i detta kapitel, är det svaranden som skall visa att diskriminering eller repressalier inte förekommit. Rätt att föra talan 37 § I en tvist enligt 35 § får Ombudsmannen mot diskriminering eller en annan ideell förening än som avses i 2 kap. 24 § och som enligt sina stadgar har att tillvarata sina medlemmars intressen som part föra talan för en enskild som medger det. Om ombudsmannen eller en förening för sådan talan får ombudsmannen eller förening- en i samma rättegång föra också annan talan för den enskilde. Om- budsmannens beslut i dessa frågor får inte överklagas. För att få föra en talan skall föreningen med hänsyn till sin verk- samhet och sitt intresse i saken, sina ekonomiska förutsättningar att föra talan samt förhållandena i övrigt vara lämpad att företräda den enskilde i målet. 38 § Vad som finns föreskrivet i om part beträf- fande jävsförhållande, pågående rättegång, personlig inställelse samt hörande under sanningsförsäkran och andra frågor som rör bevisningen skall även gälla den för vilken Ombudsmannen mot diskriminering eller en förening för talan. Särskilt yttrande - bilaga 1 Vad som gäller enligt om pågående rättegång för en enskild som för talan enligt denna lag gäller även när om- budsmannen eller en förening för talan som part för den enskilde enligt denna lag. 39 § Rättens avgörande i ett mål där Ombudsmannen mot diskri- minering eller en förening för talan för en enskild har rättskraft i förhållande till denna person. Avgörandet får överklagas av den en- skilde. 40 § Talan i en tvist enligt detta kapitel skall väckas efter det att den påtalade handlingen företogs eller en skyldighet senast skulle ha fullgjorts. I annat fall är rätten till talan förlorad. 41 § Talan som förs av Ombudsmannen mot diskriminering eller av en förening behandlas som om talan hade förts av den enskilde själv. 1 § Ombudsmannen mot diskriminering skall utöva tillsyn över efterlevnaden av denna lag. 2 § Ombudsmannen mot diskriminering skall i första hand för- söka få dem som omfattas av lagen att frivilligt följa den. Bestämmelser om ombudsmannen finns i lagen (2008:000) om Ombudsmannen mot diskriminering. 3 § Av bestämmelserna i 2 kap. 23 § och 3 kap. 37 § framgår att Ombudsmannen mot diskriminering får föra talan i domstol för en enskild som medger det. Särskilt yttrande - bilaga 1 4 § Den som omfattas av förbuden mot diskriminering och re- pressalier eller av bestämmelserna om aktiva åtgärder i denna lag är skyldig att på begäran av Ombudsmannen mot diskriminering 1.lämna de uppgifter om förhållandena i verksamheten som kan ha betydelse för tillsynen, 2.lämna uppgifter om meriter när ombudsmannen biträder en begäran av en enskild enligt 2 kap. 16 § och 3 kap. 27 §, 3.ge ombudsmannen tillträde till arbetsplatser eller andra lokaler där verksamheten bedrivs för undersökningar som kan ha betydelse för tillsynen, och 4.komma till överläggningar med ombudsmannen. Uppgiftsskyldigheten enligt 1 och 2 gäller inte om det i ett en- skilt fall finns särskilda skäl som talar däremot. 5 § Den som inte rättar sig efter en begäran enligt 4 § får av Om- budsmannen mot diskriminering föreläggas att vid vite fullgöra sin skyldighet. Ett beslut om vite får överklagas hos . 6 § Den som underlåter att fullgöra sina skyldigheter i fråga om aktiva åtgärder enligt 2 kap. 3–9 §§ eller 3 kap. 3–6 eller 11–13 §§ kan vid vite föreläggas att fullgöra dem. Ett sådant föreläggande meddelas av på framställning av Ombudsmannen mot diskriminering. I fråga om aktiva åtgärder i arbetslivet enligt 2 kap. 3–9 §§ får även en central arbetstagarorganisation i förhållande till vilken ar- betsgivaren är bunden av kollektivavtal göra en sådan framställning till nämnden. Föreläggandet kan riktas även mot staten som arbets- givare. I framställningen skall anges vilka åtgärder som bör åläggas den gentemot vilken framställningen riktas, vilka skäl som åberopas till stöd för framställningen och vilken utredning som har gjorts. Särskilt yttrande - bilaga 1 7 § utses av regeringen. Nämnden har till uppgift att pröva framställningar om vitesförelägganden en- ligt 6 § och överklaganden av beslut om vitesförelägganden enligt 5 §. I ärendena tillämpas bestämmelserna i 8–15 §§. Handläggningen av en framställning om vitesföreläggande 8 § Den som en framställning om vitesföreläggande riktas mot skall, vid påföljd att ärendet ändå kan komma att avgöras, föreläg- gas att inom yttra sig över framställningen och lämna de uppgifter om förhållandena i sin verksamhet som nämnden behöver för sin prövning. När en arbetstagarorganisation gjort framställningen skall Om- budsmannen mot diskriminering beredas tillfälle att yttra sig. 9 § skall se till att ärendena blir så utredda som deras beskaffenhet kräver. När det behövs skall nämnden låta komplettera utredningen. Överflödig utredning får avvisas. 10 § Ärendena avgörs efter muntlig förhandling, utom när nämn- den anser att någon sådan förhandling inte behövs. 11 § Till en förhandling skall den som gjort framställningen hos nämnden samt den gentemot vilken framställningen riktas, kallas. Om det behövs för utredningen, får nämnden också kalla andra till förhandlingen. Nämnden får vid vite förelägga den som framställningen riktas mot eller dennes ställföreträdare att inställa sig personligen. 12 § Ett ärende om vitesföreläggande får avgöras, även om den som framställningen riktas mot inte yttrar sig i ärendet, inte med- verkar till utredningen eller uteblir från en muntlig förhandling. Om Ombudsmannen mot diskriminering eller den arbetstagar- organisation som gjort framställningen om vitesföreläggande ute- blir från en förhandling, förfaller framställningen om vitesföreläg- gande. Särskilt yttrande - bilaga 1 13 § får vid avgörandet av ett ärende ålägga den som framställningen om vitesföreläggande riktas mot att vidta andra åtgärder än sådana som begärts i framställningen, om dessa åtgärder inte är uppenbart mera betungande för denne. I beslutet skall nämnden ange hur och inom vilken tid åtgärderna skall påbörjas eller genomföras. Nämndens beslut skall vara skriftligt och delges den som fram- ställningen riktas mot. Handläggningen av ett överklagat beslut om vitesföreläggande 14 § Vid handläggningen av ett överklagat beslut om vitesföreläg- gande tillämpas 9 och 10 §§. 15 § Till en förhandling skall den som har överklagat vitesbeslutet och Ombudsmannen mot diskriminering kallas. Om det behövs för utredningen, får nämnden också kalla andra till förhandlingen. Nämnden får vid vite förelägga den som har överklagat beslutet eller dennes ställföreträdare att inställa sig personligen. Överklagande av nämndens beslut 16 § Nämndens beslut enligt denna lag får inte överklagas. 17 § Talan om utdömande av vite som har förelagts enligt denna lag förs vid tingsrätt av Ombudsmannen mot diskriminering eller av arbetstagarorganisation som gjort framställning om vitesföreläg- gande enligt 6 §. I mål om utdömande av vite som förelagts enligt 6 § får tingsrät- ten bedöma även vitets lämplighet. Denna lag träder i kraft , då jämställdhetslagen (1991:433), lagen (1999:130) om åtgärder mot diskriminering i ar- betslivet på grund av etnisk tillhörighet, religion eller annan tros- uppfattning, lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering i ar- betslivet på grund av funktionshinder, lagen (1999:133) om förbud Särskilt yttrande - bilaga 1 mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning, lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan, lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering och lagen (2006:000) om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever skall upphöra att gälla. Särskilt yttrande - bilaga 2 av experten , ombudsman mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) 2 Förslag till lag (2007:000) om Ombudsmannen mot diskriminering 1 § Ombudsmannen mot diskriminering har de uppgifter som framgår av lagen (2008:000) om förbud och andra åtgärder mot diskriminering. Ombudsmannen skall därutöver verka för att diskriminering som har samband med kön, könsidentitet, etnisk tillhörighet, reli- gion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning eller ålder inte förekommer på några områden av samhällslivet. Ombudsmannen skall också i övrigt verka för lika rättigheter och möjligheter oavsett kön, könsidentitet, etnisk tillhörighet, reli- gion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning eller ålder. Ombudsmannen skall också verka för jämställdhet mellan kvin- nor och män samt förebygga och motverka rasism, främlingsfient- lighet, homofobi och annan liknande intolerans. 2 § Regeringen utser minst fem personer som ombudsmän för en bestämd tid. Ombudsmännen utser bland sig en administrativt an- svarig chefsombudsman. 3 § Ombudsmännen ansvarar gemensamt för att det inom myndigheten finns god sakkunskap med avseende särskilt på dis- kriminering som har samband med kön, könsidentitet, etnisk till- hörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning, funktionshinder och ålder. 4 § Ombudsmännen beslutar gemensamt om myndighetens arbetsordning, verksamhetsplan, budgetunderlag och budget, års- redovisning samt om åtgärder med anledning av revisionsrapporter och revisionsberättelser. Särskilt yttrande - bilaga 2 Ombudsmännen beslutar gemensamt också i ärenden och andra frågor som är av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt. Andra ärenden avgörs genom beslut av en ombudsman ensam. Sådana ärenden som inte behöver avgöras av en ombudsman får i stället avgöras av en annan tjänsteman. Hur detta skall ske anges i myndighetens arbetsordning eller i särskilda beslut. Myndigheten bestämmer också i övrigt själv om sin organisation och sina arbetsformer. 5 § Ombudsmannen mot diskriminering skall genom råd och på annat sätt medverka till att den som utsatts för diskriminering kan ta till vara sina rättigheter. 6 § Ombudsmannen mot diskriminering skall vidare inom sitt verksamhetsområde –hos regeringen föreslå författningsändringar eller andra åtgär- der som kan motverka diskriminering, –bilda opinion, –överlägga och ha andra kontakter med myndigheter, företag, enskilda och organisationer –följa den internationella utvecklingen, –följa forsknings- och utvecklingsarbete, och –ta initiativ till andra lämpliga åtgärder. 7 § Ombudsmannen mot diskriminering får inom sitt verk- samhetsområde i beslut eller på annat sätt uttala sig om huruvida en viss åtgärd, ett visst förfaringssätt eller ett visst förhållningssätt är felaktigt eller olämpligt. 8 § Ombudsmannens beslut om anställningar får överklagas hos regeringen. Andra beslut får inte överklagas. Denna lag träder i kraft då lagen (1999:131) om Ombudsmannen mot etnisk diskriminering och lagen (1994:749) om skall upphöra att gälla. En sammanhållen diskrimineringslagstiftning 2002:11 Beslut vid regeringssammanträde . En parlamentarisk kommitté tillkallas med uppdrag att –överväga en gemensam lagstiftning mot diskriminering som om- fattar alla eller flertalet diskrimineringsgrunder och samhälls- områden, –överväga om skydd mot missgynnande av personer med funk- tionshinder på grund av bristande tillgänglighet bör införas på andra samhällsområden än i arbetslivet och högskolan, –överväga om ett skydd mot diskriminering av alla s.k. transper- soner bör införas, –överväga om regler om aktiva åtgärder bör införas i arbetslivet för andra diskrimineringsgrunder än kön och etnisk tillhörighet, –överväga om regler om aktiva åtgärder bör införas på utbildnings- området när det gäller andra utbildningsformer än högskoleut- bildning, för dem som fullgör värnplikt eller civilplikt samt på andra samhällsområden, –överväga om regler om positiv särbehandling på grund av etnisk tillhörighet bör införas i arbetslivet, –överväga om det, mot bakgrund av vad kommittén i övrigt kommer fram till, finns skäl att ersätta straffbestämmelsen om olaga diskriminering i 16 kap. 9 § med någon annan typ av reglering, –överväga om och i så fall i vilken utsträckning det är möjligt att utmönstra termen ras ur de författningar där den förekommer, –behandla termen sexuell läggning i lagstiftningen och överväga om detta begrepp bör ersätta termerna homosexualitet och homosexuell läggning i författningar där detta kan bli aktuellt, –se över ansvarsområden och uppgifter för Jämställdhetsombuds- mannen, Ombudsmannen mot etnisk diskriminering, Handikapp- ombudsmannen och Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning, –överväga en samordning eller sammanslagning av några av eller samtliga dessa ombudsmän samt om den eller de framtida om- budsmannainstitutioner som föreslås skall vara underställda re- geringen eller , –överväga behovet av något eller några särskilda organ med de uppgifter som och minering har och i vilka former en sådan verksamhet i så fall skall bedrivas, och –överväga hur domstolsprocessen i diskrimineringsmål skall ut- formas. Kommittén skall lämna de förslag till författningsändringar och andra åtgärder som uppdraget kan ge anledning till. Kommittén skall redovisa uppdraget . Med stöd av artikel 13 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (EG-fördraget) antog två direktiv som syftar till att främja likabehandling och motverka diskriminering – rådets direktiv /43/EG av om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung (direktivet om likabehandling oavsett ras eller etniskt ursprung) och rådets direktiv /78/EG av om inrättande av en allmän ram för lika- behandling i arbetslivet (direktivet om likabehandling i arbetslivet). Direktiven utgör en del av ett antidiskrimineringspaket som be- står av direktiven och ett handlingsprogram mot diskriminering. Direktivet om likabehandling oavsett ras eller etniskt ursprung behandlar diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung dels i arbetslivet i vid mening, dels på andra samhällsområden såsom olika typer av sociala förmåner, utbildning samt tillgång till och till- handahållande av varor och tjänster. Direktivet om likabehandling i arbetslivet behandlar arbetslivs- området i vid mening och omfattar diskrimineringsgrunderna religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder och sexuell läggning. Skydd mot diskriminering i arbetslivet och högskolan I finns lagstiftning mot diskriminering i arbetslivet i fyra olika lagar – jämställdhetslagen (1991:433), lagen (1999:130) om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet, lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering i arbetslivet av personer med funk- tionshinder och lagen (1999:133) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning. Vidare antog lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i hög- skolan. Denna lag har till ändamål att på högskoleområdet främja lika rättigheter för studenter och sökande och att motverka diskri- minering på grund av könstillhörighet, etnisk tillhörighet, sexuell läggning och funktionshinder. Lagen innehåller bestämmelser om förbud mot sådan diskriminering. , Ombudsmannen mot etnisk diskriminering, Handikappombudsman- nen och Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning utövar tillsyn över dessa lagar. Undantagen från förbudet mot direkt diskriminering I jämställdhetslagen och de övriga lagarna med förbud mot diskri- minering i arbetslivet och i lagen om likabehandling i högskolan finns undantag från förbudet mot direkt diskriminering för ideellt eller annat särskilt intresse som uppenbarligen är viktigare än intresset av att förhindra diskriminering enligt de olika lagarna. Innebörden av att ett sådant undantag är tillämpligt är att diskrimineringsförbudet inte gäller. Dessa undantag har från tid till annan diskuterats i olika samman- hang. I samband med de ändringar i jämställdhetslagen som trädde i kraft konstaterade regeringen att frågan om undan- tag från de olika lagarna bör ses i ett sammanhang. Regeringen avise- rade också sin avsikt att återkomma i frågan om det finns behov av att se över hur undantagen i diskrimineringslagarna är utformade (prop. 1999/2000:143 s. 39 och 40). I samband med att antog diskrimineringslagar uttalade i huvudsak följande. En samordning av i första hand lagstiftningen mot etnisk diskriminering, diskriminering på grund av funktionshinder och på grund av sexuell läggning borde övervägas. I det sammanhanget kunde man även tänka sig att över- väga för- och nackdelarna med att låta jämställdhetslagstiftningen ingå i en sådan samordning. Lagarna borde dock verka någon tid innan en utredning får uppdraget att överväga möjligheterna till en samordning (bet. 1998/99:AU4, rskr. 1998/99:140). har därefter, innan de ovan nämnda två EG-direktiven mot diskriminering antogs, uttalat att i den mån dessa direktiv för- anleder revideringar av gällande rätt finns det anledning att i det sam- manhanget också göra en översyn av frågan om en eventuell sam- ordning av diskrimineringslagarna (bet. 2000/01:AU3, rskr. 2000/01:4). Även frågan om samordning eller sammanslagning av några eller samtliga ombudsmän som är underställda regeringen har uppmärk- sammats . När diskrimineringslagar antogs anförde att en eventuell samordning av ombudsmannainstitutionerna har ett naturligt samband med frågan om en samordning av diskriminerings- lagstiftningen (bet. 1998/99:AU4). I ett flertal riksdagsmotioner har framförts önskemål om att vissa ombudsmän under regeringen skall slås samman till en ombudsmannainstitution och att en sådan ny ombudsman i stället skall vara en myndighet under . Med anledning av dessa motioner gav i novem- ber 2000 regeringen till känna att en utredning bör tillsättas med uppgift att undersöka om det finns förutsättningar att slå samman några eller alla ombudsmän som är underställda regeringen till en institution samt att frågan om huvudmannaskapet för dessa ombuds- män måste ses i ljuset av de uppgifter som ombudsmännen tilldelas (bet. 2000/01:KU3, rskr. 2000/01:35). Den nationella handlingsplanen mot rasism, främlingsfientlighet, homo- fobi och diskriminering överlämnade regeringen skrivelsen En nationell handlingsplan mot rasism, främlingsfientlighet, homofobi och dis- kriminering (skr. 2000/01:59) till . I skrivelsen aviserade regeringen sin avsikt att låta ut- reda möjligheterna till en generell lagstiftning mot diskriminering som omfattar alla eller flertalet diskrimineringsgrunder och samhälls- områden. Regeringen aviserade även sin avsikt att låta utreda upp- gifter och ansvarsområden för ombudsmän underställda regeringen och överväga frågan om en sammanslagning av några eller samtliga sådana ombudsmän.