sou · GUB394 · 2007-01-01 00:00:00 — En del av dessa förstärkningar bedöms dock av SGI ändå behövas i ett förändrat klimat med mer frekventa höga flöden. Det saknas heltäckande kunskap om ras och skredriskerna och erosionen i . En heltäckande kartering bedöms av SGI kosta och tar . Det är ur geoteknisk synvinkel möjligt att med konventionell teknik bygga en avtappningstunnel från till . Tre olika alternativ har studerats med tunnelmynning norr om och utflöde i Gullmarn, väster om eller fjord längre söderut. Samtliga sträckningar domi- neras av Bohusländskt urberg men sprickzoner förekommer. Kostnaderna för en tunnel som kan avbörda max 400 m³/s bedöms uppgå till 3,5 . Mer ingående geotekniska analyser behövs för att mer exakt bestämma en eventuell tunnel- sträckning och ge mer exakta uppskattningar av byggkostnaderna. Hur havsmiljön påverkas av ett stort utsläpp av sötvatten är oklart. Byggtiden för en tunnel bedöms vara minst 5 . Ett alternativ till tunnel som översiktligt studerats är en kanal för sjötrafik från till . En sådan skulle dock kräva mycket stora ingrepp både i och i naturmiljön med påverkan på flera naturreservat. Vi har i utredningen uppskattat kostnaderna för skador vid en översvämning baserat till en del på uppgifter från länsstyrelser, kommuner, myndigheter och näringsliv. Vi har dessutom beräknat hur stor byggnadsyta som översvämmas och genom schabloner från försäkringsbranschen fått en totalkostnad. Våra uppskatt- ningar är inte fullständiga. Vi saknar en del viktiga områden och vi har inte kunnat få fram på siffror på kostnaden för många av de indirekta effekterna, stopp för handel, driftavbrott på grund av avbrutna kommunikationer, el- och vattenförsörjning etc. I bl.a. kan dessa kostnader vara helt överskuggande. De uppskattningar av skadekostnaderna som presenteras här är därför att betrakta som miniminivåer. Våra beräkningar ger direkta kostnader för översvämningar vid på för en 100-årsnivå och för en dimensionerande nivå. För är motsvarande siffror, 0,6 och . Skadekost- naderna för är högre, för en 100- årsnivå respektive för en dimen- sionerande nivå. Då bör noteras att dagens 100-årsnivå i successivt kommer att bli vanligare i takt med ett förändrat klimat, så att den har en återkomsttid på endast . Vid jämförelsen med skadekostnaderna har det underlag vi kunnat få fram inte medgett några beräkningar av de marginella kostnaderna för olika åtgärdssteg. De beräknade kostnaderna för att genom ökad utskovskapacitet i och sluss minska de högsta nivåer- na med ungefär en meter uppgår till ca . Den samhällsekonomiska bedömningen visar att denna investering är samhällsekonomiskt lönsam. Vi har också beräknat den samhällsekonomiska lönsamheten för de långsiktiga åtgärder som vi ser som alternativ i , förstärk- ningsåtgärder i och en tunnel till . Kostna- derna för att förstärka mot ras och skred vid nuvarande maxflöde i ett förändrat klimat, uppskattas till någonstans mellan 0,8 och . Vid en ökning av maxflödet till 1 400 m³/s tillkommer kostnader på 0,6 . De extra åtgärderna för att kunna öka flödet genom älven är sam- hällsekonomiskt lönsamma med god marginal. Dessa åtgärder förutsätter dock att de nödvändiga förstärkningsåtgärderna för dagens maxflöde genomförts. Om man låter utbyggnaden av max- tappningen bära även kostnaderna för de åtgärder som är nödvän- diga vid det lägre flödet blir åtgärden sannolikt ändå samhälls- ekonomiskt lönsam. Kostnaderna för en tunnel har uppskattats till 3,5 . Även denna åtgärd är samhällsekonomiskt lönsam med viss marginal. Riskerna för översvämningar med allvarliga konsekvenser är stora. Vid höga nivåer i står man inför ett svårt dilemma. En ökande vattennivå ger stora konsekvenser runt hela sjön med mycket omfattande materiella skador, som en ökad avtappning genom ökar riskerna för ett storskred med risk för människoliv och även i detta fall stora materiella skador, om inte omfattande skredförebyggande åtgärder vidtas. I hotas vid en översvämning vitala samhällsfunktioner i . Runt skulle en översvämning ge stora materiella skador. Det är därför enligt vår uppfattning uppenbart att kraftfulla åtgärder för att minska riskerna krävs. I ökar riskerna med ett ändrat klimat. I tycks inte riskerna enligt de klimat- scenarier vi utgått från öka, men de är enligt vår bedömning oacceptabelt höga . Möjligheterna att snabbt minska riskerna i är begrän- sade. Vi bedömer dock att en rejäl ökning av avtappnings- kapaciteten (motsvarande drygt 1 m på de högsta vattenstånden) bör komma till stånd , då andra åtgärder för att minska översvämningsriskerna antingen inte ger tillräcklig effekt eller är dyrare. En rejält tilltagen avtappningskapacitet möjliggör också att man generellt kan hålla en högre vattennivå i sjön och tillåta större variationer i vattenstånd, något som gynnar natur- miljön och den biologiska mångfalden. Avtappningskapaciteten bör ökas i samband med ombyggnaden av . Om- byggnaderna i bedöms ta upp till och avtappningskapaciteten bör, med hänsyn till riskerna , även byggas ut i vilket kan göras inom 2 . För är möjligheterna att öka avtappningen begränsade men skadebilden vid översvämningar är inte heller lika allvarlig som Skyddet från befintliga invallningar bör förstärkas och ett första steg är att utreda deras status. Möjligheterna att öka avtappningen genom gamla kanal bör också studeras vidare. Att snabbt öka avtappningskapaciteten från är inte möjligt. Vidare utredningar om möjligheterna att tappa av mer via behövs. bör fortsatta förstudier för byggandet av en avtappningstunnel genomföras inklusive studier av påverkan på den miljön. Möjligheterna att med andra åtgärder sänka de högsta vattenstånden i utan stora negativa konsekvenser är små. Dock bör en ändrad tappningsstrategi snabbt genomföras vilket kan sänka de högsta vattenstånden med . Eventuella negativa effekter på naturmiljön på grund av minskad vattenamplitud bör noga följas upp. För alla tre sjöarna gäller att nybyggnation bör undvikas under den dimensionerande nivån. Vissa undantag kan göras men under 100- årsnivån bör enbart enkla byggnader som uthus m.m. tillåtas. Detta bör åstadkommas genom att kommunerna i sitt ordinarie plan- arbete beaktar risken för översvämning till dessa nivåer. Beredskapen bör höjas kring översvämningsfrågorna hos kom- muner och verksamhetsutövare genom att förstärka samarbetet mellan berörda kommuner, länsstyrelserna, berörda myndigheter och verksamhetsutövare kring , och . Utredningen återkommer i slutbetänkandet i frågan om statliga medel för åtgärder för att lindra och förebygga effekter av klimat- förändringarna. Öka avtappningskapaciteten från till ca 1 800 m³/s: Bygg ny avtappningskapacitet för ca 700 m³/s vid () i samband med ombyggnation av Slussenområdet så att totala avtappningskapaciteten där når ca 1 000 m³/s. För- stärk vid behov kajer i området för att undvika erosion. Anpassa i för utökad tappningskapacitet med ca 300 m³/s så att totala avtappningskapaciteten når ca 350 m³/s och erosionsskydda . ges i uppdrag att i samarbete med berörda intressenter undersöka möjligheten att ytterligare täta luckor, utskov och markpartier där vatten från strömmar ut för att undvika låga vattenstånd. i ges i uppdrag att kartlägga riskerna för översvämningsskador på centrala funktioner i systemet med trafik- och försörjningstunnlar under samt att upprätta en plan för höjd säkerhet i dessa system. Skydda bebyggelse mm mot höga vattenstånd. o in tätare bebyggelse som finns under hundraårsnivån +22,90 m permanent med säkerhet mot dimensionerande nivå. Berörda kommuner bör ta ansvaret för att denna typ av åtgärder genomförs. o in eller höj utsatta vägar och åtgärda färjeläget för Vinöfärjan. Berörda trafikverk ges i uppdrag att höja säker- heten. Länsstyrelserna i och län ges i uppdrag att i samarbete med lantbrukets organisationer kartera jord- brukets invallningsföretag och identifiera möjligheterna till och behoven av höjningar och förstärkningar för att skydda jord- bruksmark och andra objekt. Vidare bör möjligheterna att tappa vatten genom gamla kanal studeras. Minska vattenhållningen så att de högsta vattenstånden kan sänkas med minst ca 0,4 m. Detta bör åstadkommas genom en frivillig överenskommelse mellan om att öka tappningen från sjön vid lägre nivåer än vad som sker . bör ges ett sammanhållande ansvar för fort- satta utredningar kring avtappningsmöjligheterna från . Inom ramen för detta arbete bör: o SGI ges i uppdrag att genomföra fortsatta utredningar kring hur maximal avtappning genom kan ökas och vilka erosions- och skredförebyggande åtgärder som i så fall behövs. o SGU ges i uppdrag att mer ingående studera de geologiska förutsättningarna för en tunnel. o i ges i uppdrag att i sam- arbete med och noggrann- nare studera möjliga effekter på den miljön vid olika möjliga tunnelutlopp. Länsstyrelserna i och bör dessutom ges i uppdrag att noga följa utvecklingen i naturmiljön till följd av mindre vattenstånd- variationer i . o ges i uppdrag att i samarbete med och belysa översvämningsriskerna längs nedre lopp i ett framtida klimat och möjligheterna till ökad avtappning utan risk för stora översvämningsskador i området. o STEM ges i uppdrag att i samarbete med och studera möjligheterna till vattenkraftspro- duktion i en avtappningstunnel. anser vi att det blir nödvändigt att öka tappningsmöjlig- heterna med minst 400 m³/s. Baserat på de utredningar vi föreslår ovan och kommande förslag bör beslut fattas om en långsiktig lösning där avtappningsmöjligheterna ökas. Detta kan ske antingen genom att en avtappningstunnel byggs eller genom att större tappning möjliggörs i genom ytterligare förstärk- ningar av älvsidorna, erosionsskydd mm. Ett sådant beslut bör också baseras på utvecklad kunskap om klimatförändringarna. För alla ökningar av avtappningsmöjligheterna behöver vattendomen för prövas om. Föreslagna utredningar bör kunna utföras av berörda myndigheter inom ordinarie budget. Omfördelningar inom respektive utgifts- område kan dock bli nödvändiga. SGI:s utredning bör inledas genom att myndigheten ges en tillfällig förstärkning i avvaktan på den bredare översyn av finansieringen av förebyggande åtgärder vi kommer att göra i vårt slutbetänkande. Ombyggnaden av sluss finansieras av . Utökandet av utskovskapaciteten vid i bör ske i samband med den planerade ombyggnaden. Nyttan av att minska översvämningsriskerna tillfaller flera kommuner kring , inte minst men även riksintressen, bl.a. järnvägs- trafiken på nationell nivå, viktiga vägar och sjöfarten. Det är rimligt att staten bidrar till kostnaden för det ökade utskovet. , liksom , bör kunna stå för en betydande del av de merkostnader som den extra avtappningskapaciteten i Söder- ström-Slussen respektive sluss innebär. Räddnings- verkets förebyggande medel bör dock även kunna utnyttjas. Utredningen återkommer i sitt slutbetänkande till frågan om dessa medel. Kostnaderna för de åtgärder som föreslås vid består främst i kostnader för utredningar och kostnader för skyddsåtgär- der såsom invallningar m.m. för skydd mot översvämningar. Kost- naderna för invallningar bör bäras av respektive verksamhets- utövare. De statsfinansiella konsekvenserna består således i en eventuell ökning av anslaget för förebyggande åtgärder. Hur stor denna ökning skulle behöva vara och hur den i så fall skulle finansieras kommer utredningen behandla i slutbetänkandet, i samband med den totala bedömningen av effekterna av klimatförändringarna. Förslaget att ändra tappningsstrategin för att minska risken för översvämningar i bedöms inte ha några betydande negativa konsekvenser för berörda aktörer. I och med att de lägsta vatten- nivåerna inte påverkas mer än marginellt så påverkas sjöfarten bara i mycket begränsad utsträckning. Minskade vattenståndsfluktua- tioner kan öka vasstillväxt och inverka negativt på den biologiska Enskilda samt vissa näringsidkare vid stränderna kan i viss mån påverkas av miljökonsekvenserna av minskade vatten- ståndfluktuationer. Elproduktionen i AB:s anläggningar i påverkas marginellt och kostnaderna bedöms vara små. Åtgärderna för att öka avtappningskapaciteten från bedöms inte ha några påtagliga negativa konsekvenser. Ett ökat utskov genom kan möjligen öka erosionen vid kajerna i området kring . I kan större avtappningskapacitet möjliggöra ökad fluktuation av vattenståndet. Detta hämmar vass- tillväxt och igenväxning samt gynnar den biologiska mångfalden,. Utredningen förordar restriktioner för byggande under över- svämningshotade nivåer. Detta påverkar de som har intresse av att bygga inom dessa områden, liksom kommuners samhällsplanering för sjönära områden. De föreslagna restriktionerna är dock en nödvändig anpassning till de översvämningsrisker som finns och klimatförändringarna.. Syftet med restriktionerna är att skydda boende och näringsidkare. Naturkatastrofer i form av översvämningar skördar många dödsoffer och förstör egendom för mycket stora belopp. I har vi varit förhållandevis förskonade från översvämningar med mycket stora konsekvenser. Översvämningarna i och 2000/2001, liksom ett antal andra översvämningar , hade dock allvarliga konsekvenser. Översvämningar kommer med säkerhet att inträffa igen på flera platser i vårt land oavsett de pågående klimatförändringarna. Hur stora konsekvenserna av översvämningar blir beror dels på var de inträffar men också på hur väl vi har förberett oss. De allvarligaste konsekvenserna av översvämningar kan i de flesta fall förebyggas om man planerar för de värsta tänkbara flödena. Ett systemtänkande är nödvändigt. En avvägning bör därvid göras mellan behovet av att vidta förebyggande åtgärder och att reparera efter översvämning. Konsekvenserna av översvämningar i några av våra största sjöar som , och kan bli mycket omfattande eftersom det är så stora områden som påverkas vid en översvämning och eftersom många låglänta strandpartier utnyttjas för bebyggelse, industrier och annan verksamhet. Vi har i denna utredning försökt beskriva vilka konsekvenserna kan bli och lämnar också ett antal förslag på hur de kan minskas. Vi har enligt utredningsdirektiven till uppgift att redovisa översvämningsrisker och avtappningsmöjligheter när det gäller , och och ytterligare områden där konsekvenserna kan bli stora vid översvämningar. I uppdraget har ingått att föreslå åtgärder för att komma tillrätta med eventuella problem samt att förslå finansiering för de föreslagna åtgärderna. Vilka områden har utredningen belyst och på vilket sätt? Vi belyser utförligt förhållandena i inklusive . Såväl direkta översvämningsrisker kring som problem som kan uppstå nedströms i dalen, bl.a. ras och skred beskrivs tämligen ingående. I vårt arbete med har vi förutsätt- ningslöst strävat efter att identifiera alla olika åtgärder, såväl uppströms och nedströms som i själva , som kan bidra till att minska översvämningsriskerna och konsekvenserna av över- svämningar. Likaså redogör vi relativt detaljerat för förhållandena i och . Här har särskild kraft lagts vid att identifiera bästa sättet att öka avbördningskapaciteten från utan att allvarligt påverka den unika stadsmiljö som centrala utgör. Vi har dock även försökt identifiera åtgärder som kan vidtas kring och samt uppströms för att minska risken för allvarliga översvämningar. För samtliga sjöar har vi strävat efter att belysa förhållandena i själva sjöarna, ett litet stycke uppströms samt nedströms. Vi har däremot inte studerat sårbarhet och bedömt konsekvenser av översvämningar i tillflöden längre uppströms än den gräns där sjöarnas vattennivå påverkar vattennivån i tillflödena (i allmänhet över sjöarnas högsta nivå). Vi belyser översiktligt problematiken och riskerna i några andra områden där konsekvenserna kan bli stora vid översvämning. Åtgärder som kan minska översvämningsriskerna kräver i många fall omfattande planläggning och betydande investeringar. Själva genomförandet kan också ta . Mot denna bakgrund har vi bedömt det som nödvändigt att i utredningsarbetet beakta den pågående klimatförändringen. På utredningens uppdrag har /med sin regionala modell belyst två olika utsläppsscenarier i två olika globala klimatmodeller. Med hjälp av dessa resultat har kalkylerat förväntade flödesförändringar mot slutet av innevarande århundrade inklusive resulterande vattenståndsförändringar i , och . Dessa förändringar har beaktats vid utarbetandet av förslagen. Bred analys av sektorer som grund för förslag Vi har strävat efter att så utförligt som möjligt belysa sårbarheten för översvämning för olika samhällsfunktioner och verksamheter vid sjöarna samt de konsekvenser, inklusive kostnader som mer omfattande översvämningar kan få för olika samhällsfunktioner och verksamheter. Vi har däremot inte studerat effekter på olika verksamheter av kortvariga, lokala och intensiva regn med lokala översvämningar som följd. För samtliga tre sjöar vi studerat är sådana regn av marginell betydelse för vattennivån i själva sjön och vi har därför valt att inte ägna kraft åt dessa inom ramen för arbetet med detta delbetänkande. Vi kommer dock att återkomma till problematiken med korta, lokala och intensiva regn i vårt slutbetänkande. För att bedöma effekterna av översvämningar på olika verksamheter och samhällsfunktioner har vi hämtat in uppgifter från ett stort antal myndigheter, organisationer och verksamhetsutövare. Vi har också låtit utföra ett antal konsult- uppdrag. Förutom den till utredningen knutna rådgivande kommittén har vi använt oss av två referensgrupper, en med representanter för intressenter kring och , en med representanter för intressenter från . Totalt har mer än 60 representanter för över 30 olika myndigheter, organisa- tioner och andra verksamhetsutövare bidragit till arbetet i referens- grupperna. Utifrån de uppgifter om sårbarhet, potentiella konse- kvenser och kostnader som samlats in har vi sedan försökt identifiera kostnadseffektiva åtgärder som kan vidtas för att förebygga konsekvenser av översvämningar. Med hjälp av bedöm- ningar av sannolikheten för översvämningar av olika grad och uppskattningar av konsekvenserna har vi identifierat åtgärder som kan vidtas av olika aktörer för att förebygga eller minska riskerna för och konsekvenserna av översvämningar. Stor vikt har lagts vid att finna en balans mellan olika samhällsintressen. Reglering av vatten samt uppförande av dammar och kraftverk är tillståndspliktiga verksamheter enligt . Så var även fallet enligt tidigare lagstiftning, 1918 respektive vattenlagar. Den som ville genomföra en reglering eller uppföra dammar eller kraftverk fick tidigare ansöka om tillstånd vid vattendomstol. Sedan införande söks tillstånd vid miljödomstol. Avgöranden kunde tidigare överklagas till Vattenöverdomstolen och och till och . Vissa särskilt omfattande vattenföretag samt sådana som kunde orsaka särskilt stora skador och olägenheter prövades tidigare av regeringen, detta gäller alltjämt. I tillståndsdomar ges inte bara tillåtelse att uppföra byggnader och anläggningar. Handhavandet av vattnet regleras också i domarna. Genom de så kallade vattenhushållningsbestämmelserna föreskrivs hur vattnet får tappas. Ovan har nämnts föreskrifter om regleringsgränser som praktiskt taget alltid förekommer. Därutöver kan andra typer av begränsningar av regleringsrättsinnehavarens möjligheter att hantera vattnet föreskrivas. Förutsättningarna för att kunna föreskriva sådana villkor varierar beroende på tekniska, geografiska, hydrologiska med flera faktorer. Vidare kan föreskrivas att vattennivån i en punkt nedströms dammen vid skall nå en bestämd nivå. Dessa typer av föreskrifter kan tillkomma för att underlätta för sjöfart och/eller säkerställa en tillräcklig vattennivå av miljöskäl och för friluftslivet. Sådana villkor kan vara kombinerade med bestäm- melser om att magasin i bebyggda områden där människor bor och idkar friluftsliv skall fyllas upp i första hand medan avlägset belägna fjällmagasin skall fyllas i sista hand. När det gäller mängden vatten som skall släppas kan det förekomma kopplingar mellan vissa vattennivåer i en viss punkt uppströms en reglering och den mängd vatten som skall släppas igenom. Det finns av naturliga skäl sällan någon övre gräns för hur mycket vatten som får släppas ut ur en damm, utan i vart fall all tillrinning får i princip alltid passera en reglering. Undantag finns dock till exempel i domen för och . I många vattendomar finns som villkor angivet att skall vara särskild kontrollant för att följa upp att vattenhushållnings- föreskrifterna följs. Detta förekommer både i domar från domstolar och i tillstånd från regeringen. Lagen om skydd mot olyckor Enligt lagen (2003:778) om skydd mot olyckor skall varje kommun ha ett handlingsprogram för förebyggande verksamhet. I program- met skall anges målet för verksamheten samt de risker för olyckor som finns i kommunen och som kan leda till räddningsinsatser. I programmet skall också anges hur kommunens förebyggande verksamhet är ordnad och hur den planeras. Vidare skall kommunen ansvara för räddningstjänst inom kommunen. Den skall även ha ett handlingsprogram för räddningstjänsten. Länsstyrelserna är tillsynsmyndigheter och skall också stödja kommunerna med råd och information. är central förvaltningsmyndighet för frågor om räddningstjänst samt olycks- och skadeförebyggande åtgärder. har regeringens uppdrag att utföra översiktliga översvämnings- karteringar i . Översvämningskartor är ett viktigt underlag i den kommunala fysiska översiktsplaneringen och för planering av räddningsinsatser. Inom EU-samarbetet antogs det s.k. vattendirektivet som är fokuserat på avrinningsområden. Den grundläggande inriktningen är att och skall försöka uppnå ganska naturlika förhållanden för våra vattenmiljöer – God ekologisk och kemisk vattenstatus – men att det skall göras en avvägning mot andra samhällsintressen. I finns det fem vattenmyndigheter (fem länsstyrelser) i landet, som arbetar utifrån målet att allt inlands-, kust- och grundvatten skall ha god vattenstatus . Exempelvis tillhör , vattendistrikt och – , Norra vattendistrikt. Arbetet innebär att Vattenmyndigheterna / länsstyrelserna skall kartlägga alla inlands-, kust- och grundvatten . Vattenmyndigheterna skall fastställa juridiskt bindande kvalitets- krav, miljökvalitetsnormer, för alla vattenförekomsterna. Kraven skall avvägas mot andra samhällsintressen i den integrerade vatten- förvaltningen. För de vattenförekomster som inte har en bra vattenkvalitet skall det upprättas ett åtgärdsprogram. beskriva vilka åtgärder som behövs och vilka som är kostnadseffektiva. Åtgärdsprogrammens genomförande blir sedan en uppgift för kommunerna och myndigheterna. Syftet med detta EG-direktiv är att minska de negativa följderna för hälsa, miljö, kulturarvet och ekonomisk verksamhet vid översvämningar. Det skall tillämpas på alla avrinningsområden i gemenskapen där betydande sådana risker finns eller rimligen kan förväntas uppstå. Medlemsstaterna ska göra en preliminär bedömning av riskerna för översvämningar med hjälp av uppgifter om bl.a. tidigare översvämningar. Om lämpligt ska de också bedöma vilka negativa följder framtida översvämningar riskerar att få för människors liv, miljö etc., så långt möjligt med beaktande av bl.a. klimatföränd- ringars effekter på förekomsten av översvämningar. I de fall slutsatsen blir att det finns betydande möjliga översvämningsrisker för hälsa, miljö etc. skall översvämningskartor och planer för hantering av översvämningar utarbetas. Detaljerade mål för skydd mot översvämningar, åtgärder för att nå målen och tidplaner för åtgärderna beslutas inte på EU-nivå utan av varje medlemsland. Samordning skall om lämpligt ske med arbetet som utförs enligt ramdirektivet för vatten. nådde miljörådet en politisk överenskommelse om en gemensam ståndpunkt i fråga om direktivet. EU-parla- mentet anser att förslaget bör ändras på ett antal punkter. Det kommande tyska ordförandeskapet avser att försöka få direktivet slutbehandlat . 2Utgångspunkter, klimat- förändringar och översvämningsrisker