sou · GUB348 · 2007-01-01 00:00:00 — RRV bedömde då att det totala beloppet av felaktiga utbetalningar på grund av fusk, överutnyttjande och systembrister uppgick till 5–. Någon mer övergripande studie har dock inte gjorts . met kan vara mer omfattande än vad man har trott visar dock vissa begränsade studier som har gjorts . har gjort en undersökning av s.k. högkonsumenter av tillfällig föräldrapenning, dvs. de som haft fler än tio ärenden (om fusk med tillfällig föräldrapenning ). Undersökningen visade att av föräldrarna i dessa ärenden hade lämnat felaktiga uppgifter som resulterat i för hög ersättning. Den övervägande delen av dessa föräldrar hade arbetat eller haft barnen i förskolan medan de tagit ut tillfällig föräldrapenning. En tidigare undersökning (rap- port Tillfällig föräldrapenning ), som inte begränsade sig till högkonsumenter, visade att andelen felaktiga ärenden upp- gick till , motsvarande en kostnad för staten på . tog 741 000 föräldrar ut tillfällig föräldrapenning, vilket resulterade i cirka 2 500 000 ären- den. har även granskat det s.k. aktivitetsstöd som utbetalas enligt förordningen (1996:1100) om aktivitetsstöd och funnit att av dem som beviljats bidrag hade fuskat (om fusk med akti- vitetsstöd ). Kostnaden beräknas på årsbasis till 51–. Aktivitetsstöd lämnades till cirka 75 000 personer. Anmälda ärenden där det förekommer misstanke om brott Av årsredovisning framgår att för- säkringskassorna under det året gjorde 930 polisanmälningar om misstänkt fusk inom samtliga bidrags- och försäkringsområden. återredovisades 303 polisanmälningar till Riksförsäkrings- verket. Av anmälningarna ledde till åtal. Av de ärenden som ledde till åtal resulterade i fällande domar. Brotts- rubriceringen i de fällande domarna har främst varit bedrägeri. Ansvar för urkundsförfalskning eller olovligt förfogande har emel- lertid också förekommit. Under förutsättning av att lika många fuskat i totalpopulationen som i den gjorda undersökningen 2002 om tillfällig föräldrapenning skedde det året oriktiga utbetalningar i 160 000 ärenden. Detta kan jämföras med att det gjordes 241 polisanmälningar. När det gäller aktivitetsstödet skall, under samma förutsättningar, cirka 6 000 fuskande personer jämföras med 10–15 fall av polisanmäl- ningar. Av årsredovisningen från framgår också att antalet polisanmälningar från försäkringskassorna har fördubb- lats i förhållande till 2003, liksom också antalet fällande domar. Det ökade antalet polisanmälningar beror främst på ändrade rutiner för anmälan och särskilda kontrollinsatser. Det är ett mycket stort antal ärenden som handläggs vid Försäk- ringskassan . Socialförsäkringarna omfattar utbetalningar om , vilket motsvarar cirka hälften av statens utgifter. fattar cirka 26 miljoner utbetalningsbeslut. De studier som gjorts beträffande omfatt- ningen av oegentligheterna inom vissa ärendeslag visar att andelen anmälda ärenden är mycket låg. Någon sammanvägd statistik i dessa avseenden för den samlade administrationen av trygghetssystemen, som bl.a. omfattar Försäk- ringskassan, arbetslöshetskassorna, länsstyrelserna och den kom- munala , finns inte att tillgå. Eftersom statens samlade utgifter till utgörs av olika former av ersätt- ningar och bidrag – motsvarande – kan avsevärda belopp gå förlorade redan vid oegentligheter av ringa omfattning. Som nämnts är bedrägeri den vanligaste brottsrubriceringen i de fall någon döms till ansvar för att genom brott ha skaffat sig ett bidrag eller en ersättning. För att en gärning skall bedömas som bedrägeri enligt 9 kap. 1 § gäller att någon "medelst vilseledande förmår någon annan till handling eller underlåtenhet, som innebär för gärningsmannen och skada för den vilseledde eller någon i vars ställe denne är". I ordet "förmå" ligger ett krav på orsakssamband mellan vilseledandet och handlingen eller underlåtenheten, vilken i sin tur skall ha inneburit en förmögenhetsöverföring. Till bedrägeriets objektiva sida hör således att någon vid myn- digheten skall ha vilseletts av den som ansökt om ett bidrag eller en ersättning. Även om det inte anges uttryckligen i lagtexten kan vil- seledandet bestå i både en handling och en underlåtenhet. Ett bidrags- eller ersättningsbedrägeri kan därför bestå i att någon som svar på en myndighets fråga lämnar en oriktig uppgift, men kan även ske genom underlåtenhet att korrigera oriktiga uppgifter. Ansvar för bedrägeri förutsätter vidare att de objektiva rekvisiten täcks av gärningsmannens uppsåt. Oegentligheter rörande bidrag och ersättningar kan också bedömas som t.ex. urkundsförfalskning, olovligt förfogande eller osann försäkran enligt bestämmelserna i 14 kap. 1 §, 10 kap. 4 § och 15 kap. 10 § . Behovet av en översyn Även om de undersökningar som gjorts bör tolkas med en viss för- siktighet finns det anledning att anta att det förekommer oegent- ligheter i samband med utbetalningar från våra trygghetssystem i större omfattning än vad man trott. Med oegentligheter menas här att någon lämnar oriktig uppgift i en ansökan eller att uppgifter av relevans för utbetalningsbeslutet om ett bidrag eller en ersättning utelämnas. Det kan också vara fråga om att någon inte anmäler ändrade förhållanden, t.ex. ändrad inkomst eller ändrat boende. Till trygghetssystemen räknas socialförsäkringssystemen inklusive bostadsbidragen, arbetslöshetsförsäkringen, studiestöds- systemet och bistånd enligt socialtjänstlagen. Det är av största vikt att bidrag och ersättningar kommer just de personer till del som har rätt till sådant stöd. Bara den som är berättigad till ett bidrag eller en ersättning skall få del av dem. En förutsättning för att trygghetssystemens legitimitet och acceptans skall kunna upprätthållas är bl.a. att oegentligheter uppdagas och att straffvärda gärningar kan mötas med straff. Enligt regeringen bör myndigheternas förutsättningar att genomföra nödvändiga kontroller förbättras liksom deras möjlig- heter att utbyta information. Regeringen överväger därför en rad åtgärder för att åstadkomma detta. En sådan skulle kunna vara att tillsätta en utredning om ökat informationsutbyte mellan myndig- heter. Bättre kontrollmöjligheter kommer att leda till att oegent- ligheter upptäcks i högre grad. Det är självfallet också av stor vikt att berörda myndigheter och arbetslöshetskassor polisanmäler de fall av misstänkta brott som upptäcks. Detta är en förutsättning för att straffbestämmelserna skall få avsedd effekt på efterlevnaden av reglerna om bidrag och ersättningar. Ett bättre resultat i detta avseende kan förväntas om SOU 2006:48 Bilaga 1 anmälningsskyldigheten blir obligatorisk vid misstanke om brott. konkurslagen (1987:672), skattebrottslagen (1971:69). Det kan därför finnas skäl att införa en anmälningsskyldighet för berörda myndigheter och organ vid misstanke om att någon skaffat sig bidrag eller ersättning genom brott. Det är emellertid också viktigt att straffrättslagstiftningen är modern och ändamålsenlig. Det finns vissa skillnader mellan bidrags- och ersättningsbedrägerier och andra former av bedrägeri. Straffregleringen måste vara anpassad till de särskilda förhållanden som gäller för trygghetssystemen, särskilt när det gäller reglering- ens tydlighet och lättillgänglighet. Inte minst bör det vara tydligt att ansvar även kan följa när någon genom underlåtenhet har skaf- fat sig ett bidrag eller en ersättning. Det är också viktigt att det straffbara området är utformat på sådant sätt att straffvärda bete- enden är kriminaliserade. I sammanhanget finns anledning att uppmärksamma myndigheternas upplysningsskyldighet. Enligt regeringen finns det anledning att se över frågan om dagens straff- rättsliga reglering motsvarar de krav som bör ställas i nämnda avse- enden. När det gäller bedrägeri är det straffbara området begränsat till uppsåtliga fall. Den som saknar uppsåt men t.ex. har en misstanke om att han eller hon agerar på sådant sätt att ett felaktigt bidrag eller en felaktig ersättning betalas ut kan därför inte straffas för bedrägeri. Det är tänkbart att i vart fall vissa sådana beteenden är så klandervärda att de bör kunna bestraffas. I sammanhanget kan nämnas att och har straffansvar vid grov oaktsam- het i fråga om bidragsbedrägerier. Vidare kan det nämnas att straffansvar för grov oaktsamhet föreligger vid vårdslös skatte- uppgift enligt 5 § skattebrottslagen. Skattebrottslagen innehåller för övrigt en särskild straffrättslig reglering som möj- ligen skulle kunna tjäna som förebild för en modernisering av straffbestämmelserna för att stävja att någon genom oegentligheter skaffat sig bidrag eller ersättningar. Det finns därför anledning att överväga en utvidgning av det straffbara området så att även den som av grov oaktsamhet lämnar oriktiga uppgifter eller utelämnar relevanta uppgifter, och därigenom föranleder att ett felaktigt bidrag eller en felaktig ersättning betalas ut, kan ställas till ansvar för brott. Utredaren skall mot bakgrund av det anförda utreda om det finns behov av en mer modern och ändamålsenlig straffrättslig reglering i fråga om oegentligheter i trygghetssystemen. Om det finns skäl för en förändrad reglering, skall utredaren överväga hur en sådan bör utformas och lämna de författningsförslag som behövs. I uppdraget ingår bl.a. att överväga lämpligheten av att, vid sidan av den befintliga regleringen i , införa särskilda straff- rättsliga bestämmelser på området. Det skall prövas om bestäm- melserna om skattebrott och vårdslös skatteuppgift i skatte- brottslagen kan tjäna som förebilder. Utredaren skall också ta ställ- ning till om en sådan reglering bör ske i specialstraffrättslig lag eller i särskilda bestämmelser i . Utredaren skall särskilt överväga behovet och lämpligheten av att dels tydliggöra ansvaret vid underlåtenhet genom att införa ett äkta underlåtenhetsbrott, dels utvidga det straffbara området genom att också kriminalisera grovt oaktsamma beteenden. Utredaren skall beakta de allmänna principerna för kriminali- sering som lagts fast i propositionen Ett effektivare brottsmålsför- farande (prop. 1994/95:23 s. 52 ff, bet. 1994/95:JuU2, rskr. 1994/95:40). I utredarens uppdrag ingår inte att överväga förändringar av bedrägeribrottet. Om utredaren finner skäl att föreslå nya straff- rättsliga bestämmelser, skall han eller hon dock överväga hur dessa bör förhålla sig till bestämmelsen om ansvar för bedrägeri. Det finns slutligen anledning för utredaren att göra vissa kompa- rativa studier av hur oegentligheter i trygghetssystemen behandlas straffrättsligt i några andra jämförbara länder. Utredaren skall överväga om det finns skäl att införa en anmäl- ningsskyldighet för berörda myndigheter och organ vid misstanke om att någon skaffat sig bidrag eller ersättningar genom brott. Utredaren skall lämna de författningsförslag som behövs för att införa en sådan anmälningsskyldighet. Förslagets konsekvenser skall redovisas enligt vad som anges i 14 och 15 §§ kommittéförordningen (1998:1474), varvid särskild vikt skall läggas vid att redovisa förslag till finansiering i de delar redo- visade förslag innebär ökade kostnader eller minskade intäkter för det allmänna och vid att redovisa förslagens betydelse för brottslig- heten och det brottsförebyggande arbetet. Vid redovisningen skall också frågan om förslagen betydelse för jämställdheten mellan kvinnor och män särskilt uppmärksammas. Utredningsuppdraget skall redovisas .