sou · GUB324 · 2007-01-01 00:00:00 — En frågeställning som uppkommer är därför hur äldres avgiftsutrymme och möjlighet att betala hemtjänstavgift kan förväntas förändras när äldre får ökade pensionsinkomster. För att belysa detta krävs bl.a. en långtidsprognos för inkomster, skatter, transfereringar och ut- gifter. I samband med regeringsuppdrag att följa upp bestämmelserna om avgifter inom äldre- och handikappomsorg gjorde beräkningar i mikrosimuleringsmo- dellen SESIM. Följande avsnitt bygger på dessa beräkningar.8 framskrivning bygger på antaganden i Lång- tidsutredningen /04 (SOU 2004:19) för utveckling av disponibel inkomst, skatter och transfereringar. Beräkningarna har genomförts med nuvarande avgiftsregler (förbehållsbelopp och avgiftsgrundan- de inkomst) för att renodla effekten av det ökade avgiftsutrymmet till följd av inkomstökningen. Andelen äldre med äldreomsorg har skattats med ledning av dagens sammansättning avseende bl.a. ålder, kön, civilstånd, nationalitet och pensionsinkomst. Antagandena om äldreomsorg baseras på SCB:s HEK-undersökning för och , avstämt mot offentliga statistik över äldre- omsorgen. Eftersom beräkningarna bygger på en mängd olika anta- ganden blir prognoserna osäkra. Antalet personer med hemtjänst som har låga inkomster, , förväntas minska beroende på att garantipensionen förväntas öka. Antalet personer med inkomster förväntas också öka. Antalet perso- ner med inkomster är få, men förväntas öka något. 8 dnr 00-1838/2002. Skälet är att inkomsterna ökar realt och att allt fler omfattas av det nya pensionssystemet. beräknas inkomsterna för personer med hemtjänst öka ungefär lika mycket som för den övriga befolk- ningen. Realt beräknas inkomsterna öka fram t.o.m. och fram . Personer med hem- tjänst har lägre inkomster än personer utan omsorg i samma ålders- grupp, men fram sker en utjämning av inkomsterna mellan de båda grupperna. Prognosen visar, som väntat till följd av ökande inkomster, att an- delen äldre som inte betalar någon avgift kommer att minska och andelen som kan betala den högsta avgiften kommer att öka. Av alla äldre med äldreomsorg beräknas fördelningen mellan dem som inte kan betala någon avgift alls, dem som kan betala en avgift lägre än avgiftstaket och dem som kan betala den högsta avgiften att för- ändras. Från nästan lika stora grupper ändras fördelningen till att nästan alla kommer att betala avgift och tre av fyra beräknas kunna betala motsvarande dagens högsta avgift givet att inte avgifts- gränsen förändras realt. Tabell 4.9 Andelen personer med äldreomsorg fördelat på olika avgiftsintervall när avgiftsgränserna räknats upp med KPI Källa: , Specialbearbetning av SESIM-modell. Antalet äldre som betalar eller mer fördubblas, medan an- talet som inte betalar någon avgift minskar . SOU 2006:24 Beräkningar och prognos Tabell 4.10 Antalet personer med äldreomsorg fördelat på olika avgiftsintervall när avgiftsgränserna räknats upp med KPI Källa: , Specialbearbetning av SESIM-modell. Sammanfattningsvis visar simuleringen att pensionsinkomsterna för äldre som väntat kommer att öka. Det leder till att nästan alla kom- mer att kunna betala hemtjänstavgift och att av de äldre med äldreomsorg (ca 128 000 fler) kan väntas betala högsta avgift. 4.4.5Påverkan på kommunernas intäkter Den trendmässiga ökningen av pensionärernas inkomster kan på- verka behovet av höjning av taket för att finansiera en obligatorisk nedsättning av avgiften för färdiglagad mat. Om man utgår från att inkomstökningen för personer med äldre- omsorg som prognostiseras ovan är linjär, så ökar inkomsterna realt. Denna ökning kan antas leda till lika stor årlig ökning av avgiftsintäkterna för kommu- nerna. Vår beräkning av höjningen av avgiftstaket, som görs nivå, kan kompletteras med en beräkning av hur avgiftstaket på- verkas om vi i stället t.ex. räknar nivå. ökar kommunernas avgiftsintäkter med ca i fasta pri- ser, vilket skulle motsvara en avgiftshöjning med ca 3 procentenhe- ter av prisbasbeloppet vid oförändrade inkomster för personer med äldreomsorg. Om obligatorisk nedsättning av matavgift införs skulle alltså behovet av en höjning av avgiftstaket i max- taxan minska med av prisbasbeloppet jämfört med kalkylerna i avsnitt 4.3.3.1 och 4.3.3.3. De ökande inkomsterna för personer med äldreomsorg leder också till ett minskat behov av avgiftsnedsättning över tiden eftersom an- delen med negativt avgiftsutrymme minskar. Detta har utredningen dock inte kunnat ta med i kalkylerna. 5 Överväganden och förslag 5.1En klargörande reglering införs som syftar till ökad enkelhet och enhetlighet Utredningens förslag: En ny reglering införs i 8 kap. social- tjänstlagen (2001:453) för att tydliggöra i vilka fall avgiften för färdiglagad mat ska sättas ned med hänsyn till den enskildes ekonomiska förhållanden. Genom att bestämmelserna i 8 kap. socialtjänstlagen om avgiftsunderlag och förbehållsbelopp blir tillämpliga, blir nedsättning av matavgiften under vissa förut- sättningar obligatorisk för kommunerna. Vårt uppdrag är enligt direktiven att föreslå hur avgifter för färdig- lagad mat inom kommunernas äldre- och handikappomsorg ska kunna hanteras på ett enklare och mer enhetligt sätt än för när- varande. En utgångspunkt för våra förslag ska vara att den enskilde förbehålls tillräckliga medel för sina personliga behov. Vi ska också lämna förslag till de författningsändringar som behövs. Våra förslag ska finansieras inom ramen för socialtjänstlagens högkostnads- skydd för insatser i form av hemtjänst m.m. Sedan införandet av den s.k. maxtaxan har andelen kom- muner som jämkar matavgifterna minskat kraftigt. Den huvudsak- liga anledningen till det verkar vara den osäkerhet som råder om rättsläget. Är det formellt möjligt att jämka avgifter för färdiglagad mat eller krävs en uttrycklig författningsreglering? I enkätsvar lyfter många kommuner fram denna osäkerhet. Det framgår att en tyd- ligare reglering efterlyses av många kommuner. Det har inte varit möjligt att hämta ledning från avgöranden i kammarrätt eller i Regeringsrätten. Det yttrande från Lagrådet som redogjorts för i avsnitt 3.4.2.2 har visserligen tolkats så, att det kan ge stöd för jämk- ning utan ytterligare lagreglering. har givit uttryck för den uppfattningen i ett meddelandeblad . tendens till ökning av andelen kommuner som jämkar sina mat- avgifter har emellertid inte noterats av vare sig eller Kommuner och Landsting så sent som . För att uppnå en ökad enkelhet och enhetlighet gör vi mot denna bakgrund bedömningen att det i dagens regelverk måste klargöras i vilken mån nedsättning av de aktuella avgifterna kan eller ska ske. Detta bör lämpligast ske genom en uttrycklig reglering av frågan i 8 kap. socialtjänstlagen, varigenom bestämmelser i kapitlet görs tillämpliga på avgifter för den färdiglagade maten. En sådan regel skulle naturligtvis kunna utformas så att den blir frivillig för kommunerna att tillämpa. Även med ett sådant klar- görande av möjligheten att sätta ned avgifterna saknas det garantier för att samtliga kommuner skulle införa regler om nedsättning i sina taxor. Vidare jämkar flera kommuner matavgifter, men olika förutsättningar kan gälla. Det förekommer t.ex. att mat- avgiften sätts ned under förutsättning att del av den enskildes för- behållsbelopp annars tas i anspråk och att den enskilde inte har till- gångar överstigande visst belopp, t.ex. ett eller flera prisbasbelopp. För att garantera en enhetlig tillämpning och att den enskilde alltid ska förbehållas tillräckliga medel för sina personliga behov anser vi att regleringen bör vara obligatorisk för kommunerna att tillämpa. Vårt förslag syftar till att undanröja den oklarhet som gällt både för medborgarna och för dem som beslutar och tillämpar bestämmelserna ute i kommunerna. 5.2Bör merkostnaden för färdiglagad mat omfattas av högkostnadsskyddet? Vårt förslag om att införa en ny reglering i socialtjänstlagen om av- giften för färdiglagad mat har föregåtts av överväganden om det är möjligt eller lämpligt att låta maxtaxan inom omfatta även denna avgift. Ett av syftena med maxtaxereformen var att uppnå ökad rättvisa mellan omsorgstagare i olika kommuner genom att minska de stora skillnaderna i avgiftsuttag mellan kommunerna. De riktigt stora skillnaderna har också försvunnit härefter. Hjälp med mattillredning kan ske som hemtjänstinsatser och omfattas då av reglerna om förbehållsbelopp, högsta avgift m.m. Kommunerna har emellertid i mycket stor utsträckning övergått till att tillhandahålla färdiglagad mat och kostnaderna härför kan den enskilde omsorgstagaren få bära själv fullt ut. Möjligheten till avgiftsuttag för sådan mat är begränsad endast av självkostnads- principen och kravet på skälighet. Avgifterna skiljer sig i betydande utsträckning åt mellan kommunerna, vilket delvis kan bero på olika produktionskostnader, men sannolikt i hög utsträckning beror på kommunernas ställningstaganden till subventionering vid antagan- de av taxa för de olika insatser som erbjuds. För helkost i särskilt boende kunde det skilja , vilket är ett betydande belopp satt i relation till att avgiftstaket i högkost- nadsskyddet då var . Man kan då fråga sig om inte även nivåskillnaderna mellan kom- munernas matavgifter borde jämnas ut, dvs. om inte samma förut- sättningar borde gälla för omsorgstagarna oavsett hur kommunen väljer att lägga upp sitt system för att tillhandahålla dem mat. Ett tungt argument för en sådan lösning är enligt utredningens mening att det principiellt sett inte finns skäl att behandla behovet av hjälp med mattillredning annorlunda i avgiftshänseende än andra grund- läggande insatsbehov. En sådan lösning skulle också vara i överens- stämmelse med regeringens ställningstagande i samband med in- förandet av maxtaxan, att samtliga insatser av vård-, omsorgs- och servicekaraktär som förekommer inom en kommun oavsett hur de benämns eller enligt vilken taxa de debiteras borde omfattas av bestämmelsen om högsta avgift. En sådan lösning skulle dessutom medföra en ökad enkelhet i avgiftssystemet. Mycket tyder på att det skiljer mellan kommuner- na i vad matavgifterna omfattar och i bedömningen av vad som omfattas av maxtaxan när det gäller olika kostnader kring mat. Dessa olikheter skulle sakna praktisk betydelse, om kostnaderna för produktion av färdiglagad mat fördes in i maxtaxesystemet. Med en lösning innebärande att även kostnaden för produktion av färdiglagad mat omfattas av högkostnadsskyddet skulle man ju åstadkomma att såväl tillredning av sådan mat som de olika momen- ten kring denna – distribution, uppvärmning och servering – om- fattas av ett och samma avgiftssystem, utan att det skulle innebära några negativa konsekvenser för omsorgstagarna. Inte minst ur omsorgstagarnas synvinkel skulle det vara mer lättförståeligt dels om en och samma insats inte föranleder kostnader som hanteras i två skilda avgiftssystem, dels om det grundläggande behovet av mat inte föranleder merkostnader som med betydande belopp över- stiger maxavgiften för annan hjälp som tillhandahålls. Mot en sådan lösning talar att matavgifterna traditionellt har haft en starkare koppling till självkostnaden än avgifter för hemtjänst. Man har i tidigare lagstiftningsärende tagit ställning för att låta kommunerna hantera matavgifterna inom ramen för den kommu- nala självstyrelsen och självkostnadsprincipen. Vid en nordisk ut- blick kan också konstateras att i såväl , som , vars regelverk innehåller begränsningar av kommunernas möjligheter till avgiftsuttag för hemtjänst och motsvarande, har det i princip helt överlämnats åt kommunerna att inom gällande all- männa ramar för kommunalt avgiftsuttag besluta om avgifter be- träffande den färdiglagade mat som tillhandahålls inom äldre- och handikappomsorg. Överväganden skulle i detta sammanhang vidare behöva göras kring eventuella konsekvenser av att införa en statlig normering av vad kommunerna får ta ut i avgift för färdiglagad mat och beträf- fande eventuella svårigheter med att i avgiftshänseende koppla sådan tjänst till utnyttjad tid, som merparten av kommunernas taxor bygger på. Någon särskild risk för överutnyttjande vid in- förande av en högsta avgift anser utredningen inte föreligga, då det är fråga om en biståndsbedömd insats. Om utredningen lägger ett förslag som leder till intäktsbortfall för kommunerna ska utredningen även föreslå hur detta ska finansieras inom ramen för högkostnadsskyddet. De beräkningar som gjorts och som redovisats i avsnitt 4.3.3.3 tyder på att av- giftstaket skulle behöva höjas till mer än dagens högsta avgift om ett gemensamt avgiftstak infördes. Både principiella skäl och kostnadshänsyn talar således mot att inkludera avgiften för färdiglagad mat i maxtaxan. Utredningen har i stället inriktat sig på att åstadkomma en reglering enbart beträffande dem vars för- behållsbelopp inskränks på grund av merkostnaderna för färdig- lagad mat. Om det skulle visa sig att kommunernas avgifter för färdiglagad mat ökar kraftigt eller att skillnaderna mellan kommu- nerna förstärks, kan det enligt vår mening bli aktuellt att på nytt överväga att införa ett gemensamt avgiftstak. 5.3Hemtjänst, livsmedel och färdiglagad mat Utredningens bedömning: Hemtjänstbegreppet behöver klar- göras genom förarbetsuttalanden p.g.a. de oklarheter som råder i tillämpningen. Som redogjorts för i avsnitt 3.3.3 är omfattningen av begreppen hemtjänst och dagverksamhet inte reglerad i lag eller förordning. Mot bakgrund av tidigare gjorda förarbetsuttalanden har utred- ningen följande utgångspunkter beträffande vad som bör anses gälla i fråga om själva maten samt tillredning och tillhandahållande av denna. Hjälp med tillredning av mat kan ges som en del av hem- tjänsten i såväl ordinärt som särskilt boende (inklusive s.k. kort- tidsboende). Även distribution, uppvärmning och servering av färdiglagad mat ingår i . På samma sätt får sådana in- satser anses ingå i avgiften för dagverksamhet. Kostnaderna för livsmedel eller redan färdiglagad mat är dock en sådan utgift som den enskilde normalt sett har att bekosta via sitt förbehållsbelopp. Kommunerna har i ökad utsträckning övergått till att tillhanda- hålla färdiglagad mat. Med färdiglagad mat avses mat som tillagats i storkök eller i restaurang. Sådan mat kan distribueras till enskilda och det är då främst fråga om personer bosatta i ordinärt boende. Den kan också levereras till särskilda boenden eller till dagverksam- heter, där den serveras de boende respektive deltagarna. Ytterligare en variant är att den enskilde går och äter på en servering/restau- rang i anslutning till ett eller äldreboende. För själva den färdiglagade maten kan kommunen ta betalt särskilt, dvs. utan beaktande av reglerna om högsta avgift m.m. Som en naturlig följd av den här utvecklingen omfattar kom- munernas taxor för maten som regel såväl livsmedels- kostnader som kostnaderna för tillredning samt i vissa fall också tillhandahållande av maten. Vi anser att principen om att kostnaden för livsmedel bör betalas av den enskilde bör gälla även i fort- sättningen. Vårt förslag som reglerar nedsättning av matavgiften omfattar således inte den del av kommunernas avgift, som avser kostnader för livsmedel. Det omfattar inte heller sådana insatser med anknytning till färdiglagad mat som omfattas av , dvs. distribution, uppvärmning och servering. 5.4Ett nytt begrepp introduceras Utredningens förslag: a) Hemtjänstbegreppet (maxtaxan) ska oförändrat omfatta vissa insatser i anslutning till matservice, såsom distribution, uppvärmning och servering. b)Livsmedelskostnaderna ska inte omfattas av den nya reg- leringen i 8 kap. socialtjänstlagen (2001:453). c)Ett nytt begrepp införs i 8 kap. socialtjänstlagen, matservice, vilket omfattar produktion av färdiglagad mat, dvs. de delar som inte ingår i a eller b ovan. Mot ovanstående bakgrund har vi i klargörande syfte funnit det motiverat att i socialtjänstlagen införa ett nytt begrepp, matservice. Hur utredningen närmare definierar detta begrepp framgår nedan. Inledningsvis kan dock sägas att begreppet hänför sig endast till de fall, då det är fråga om biståndsbedömd insats i ordinärt eller sär- skilt boende eller i dagverksamhet. 5.4.1Insatser som omfattas av högkostnadsskyddet Distribution, uppvärmning och servering av färdiglagad mat om- fattas av och av de begränsningar som gäller för möjligheten att ta ut avgift för sådana tjänster. Av avsnitt 5.2 fram- går att kostnaderna för produktion av färdiglagad mat/matservice inte ska omfattas av högkostnadsskyddet för hemtjänst m.m. Om man ändå vill uppnå att samtliga kostnader kopplade till färdiglagad mat ska omfattas av ett och samma avgiftssystem, måste avgifter för distribution m.m. plockas ut ur högkostnadsskyddet. De skulle i stället i samband med introduktion av begreppet matservice få omfattas av avgiftsreglerna för sådan service. Som tidigare berörts skiljer sig de faktiska förutsättningarna mellan tillhandahållande av färdiglagad mat i ordinärt boende respektive särskilt boende. I förstnämnda fallet är det fråga om leverans av enstaka måltid eller måltider och i det andra fallet gäller det distribution av mat till en hel grupp. Likaså kan situationen vid eventuell uppvärmning och servering se olika ut. Utredningens ut- gångspunkt är emellertid att samma avgiftsregler liksom för när- varande bör gälla oavsett boendeform. Beträffande uppvärmning och servering är det utredningens be- dömning att det skulle innebära en komplikation att urskilja dessa insatser, då de äger rum som ett led i annan service och omvårdnad som den enskilde erhåller inom ramen för . Vad gäller distribution av färdiglagad mat i ordinärt boende, vilken utöver livsmedlen är i princip den enda tydliga enskilda komponenten i matavgifterna, hanteras denna olika i kommunerna. I vissa kommuner sköts den av fristående entreprenörer, som an- tingen kan vara samma som producerar maten eller annan. I andra kommuner sköts den av hemtjänstpersonalen. I avgiftshänseende kan det skilja sig mycket åt mellan kommunerna. Det förekommer t.ex. att kommunen inte tar ut någon distributionsavgift alls utan endast debiterar för den färdiglagade maten, men det förekommer också att distributionsavgiften uppgår till . En variant som används i flera kommuner är att någon avgift för distribution inte tas ut för den som har även annan hemtjänstin- sats, men att det för andra tas ut distributionsavgift, vilken be- stäms utifrån hemtjänsttaxan. Det låter sig svårligen bedömas hur utvecklingen skulle bli om distributionsavgift utan restriktioner skulle få tas ut av den enskilde, dvs. om kostnaderna för denna lades utanför högkostnadsskyddet. Med hänsyn till ovanstående och då dagens begränsningar i möjligheten till avgiftsuttag utgör beslutade förmåner för omsorgs- tagare, har vi kommit till slutsatsen att vi inte bör föreslå några förändringar i det högkostnadsskydd som gäller enligt olika förarbetsuttalanden. Det har inte framkommit att dagens system vållar sådana svårigheter i den praktiska avgiftshanteringen att en sådan förändring ändå bör göras. Begreppet matservice i vårt förslag omfattar mot denna bak- grund således inte distribution, uppvärmning och servering av mat, som omfattas av högkostnadsskyddet. 5.4.2Den nya regleringen i socialtjänstlagen bör inte avse livsmedelskostnaden Som vi redan berört i avsnitt 4.1 finns det omsorgstagare som har ett negativt avgiftsutrymme redan innan förbehållsbeloppet höjts på grund av merkostnad för färdiglagad mat. Att dessa personer inte alltid har möjlighet att få avgiften för den färdiglagade maten nedsatt, är ett av skälen till att vår utredning tillsatts. Om matavgiften sätts ned även till den del den avser själva livs- medelskostnaden, får dessa personer en ekonomisk förmån i för- Överväganden och förslag SOU 2006:24 hållande till andra medborgare. En sådan ordning skulle alltså kunna anses innebära en form av förtäckt bidrag. Att enskilda inte har medel för normala levnadskostnader ska enligt vår mening i stället tas om hand inom ramen för gällande inkomstsystem. Som framgått har utgångspunkten vid tidigare lag- stiftningsarbete kring avgifter inom äldre- och handikappomsorg varit att den enskilde ska betala sin kost själv. Detta bör alltjämt gälla och obligatorisk nedsättning av avgift för färdiglagad mat bör således inte avse den del av kostnaden som avser själva livsmedlen. Förutom ovan angivna skäl kan det också ur kvalitetssynpunkt finnas anledning att det tydligt framgår vad som är livsmedelskost- nader. För dessa kostnader får kommunen ta ut ersättning av den enskilde i enlighet med självkostnadsprincipen. Till grund för det i socialtjänstlagen bestämda minimibeloppet, som ingår i förbehållsbeloppet enligt 8 kap. 7 § SoL, ligger Konsu- mentverkets årliga hushållsbudget. Det är de däri angivna skäliga kostnaderna för livsmedel, som beräknar mot bakgrund av näringsberäknade matsedlar, som bestämmer delposten för mat i minimibeloppet. De merkost- nader för mat som enligt 8 kap. 8 § SoL ska läggas till minimi- beloppet när avgiftsunderlaget räknas fram, utgör mellanskillnaden mellan totalkostnaden för mat som kommunen debiterar och schablonberäkning av livsmedelskostnader. Det är således i dagens system denna schablon för kostnaderna för livs- medel som är utgångspunkten för kommunerna vid fastställande av den enskildes avgifter för hemtjänst m.m. Det beskrivna systemet är väl inarbetat i kommunernas beräk- ningar av mat- och hemtjänstavgifter och ligger därmed till grund för kommunernas beslut om taxor. Även med en uppdelning av matavgiften i en livsmedelsdel och en del för produktionskostna- derna måste enligt vår bedömning även fortsättningsvis utgångs- punkten för kommunens livsmedelskostnader vara Konsument- verkets schablon för livsmedelskostnader. Kostnaderna torde även fortsättningsvis bli relativt likartade i hela landet. Mot bakgrund av vad som ovan anförts ska matservice definieras som: produktion (inköp, tillredning, förpackning m.m.) av färdig- lagad mat, dvs. mat som lagas i storkök eller restaurang för att tillhandahållas vid biståndsbedömd insats via i ordinärt eller särskilt boende eller i dagverksamhet. Begreppet införs i 8 kap. 2 § SoL som en av de insatser kommunen får ta ut skälig avgift för enligt grunder som kommunen bestämmer. 5.5Förutsättningar för nedsättning av matserviceavgift Utredningens förslag: I 8 kap. 2 och 6 §§ socialtjänstlagen (2001:453) tas uttryckliga bestämmelser om avgift för mat- service in. De innebär en skyldighet för kommunerna att sätta ned avgiften för sådan service om avgiften tillsammans med avgifter enligt 8 kap. 5 § socialtjänstlagen uppgår till så stort be- lopp att den enskilde inte förbehålls tillräckliga medel av sitt avgiftsunderlag för sina personliga behov och andra normala levnadskostnader (förbehållsbelopp). Den i 8 kap. 5 § socialtjänstlagen stadgade högsta avgiften för insatser inom ramen för hemtjänst i ordinärt och särskilt bo- ende, dagverksamhet och hälso- och sjukvård höjs till följd av förslaget. Utredningens bedömning: Finansiering av förslaget om obligatorisk nedsättning av matserviceavgift skulle kräva en höjning av avgiftstaket i maxtaxan till ungefär 2,7 gånger dagens tak. Utredningen bedömer det därför inte vara möjligt att under dagens förhållanden finansiera förslaget inom ramen för högkostnadsskyddet. Det förutsätter åtminstone delvis tillskott i form av annan finansiering. En av utgångspunkterna för utredningen är att den enskilde vid be- talning av avgift för färdiglagad mat ska förbehållas till- räckliga medel för sina personliga behov. Vi har uppfattat direk- tiven så, att avgiften för färdiglagad mat inte får inkräkta på den en- skildes förbehållsbelopp enligt socialtjänstlagen. Vi konstaterar att det här är fråga om en grupp människor, som har ytterst små möjligheter att påverka sina löpande inkomster. Det handlar också om en utgiftspost som inte är påverkbar; maten är nödvändig för alla och de människor vi talar om är hänvisade till de alternativ och den kostnad som kommunen anger.