sou · GUB342 · 2007-01-01 00:00:00 — En omorganisering, förbättring, utveckling och utvärdering av beslutsprocesser, så att ett jämställdhetsperspektiv införlivas i allt beslutsfattande, på alla nivåer och i alla steg av processen, av de aktörer som normalt sett deltar i beslutsfattandet.14 Vad är det då som ska integreras i alla politikområden? Det över- gripande mål som fastställdes i propositionen Delad makt delat ansvar var följande: Jämställdhet innebär att kvinnor och män har lika möjligheter, skyl- digheter och rättigheter på livets alla områden. Detta mål bröts i sin tur ned i mer konkreta delmål: En jämn fördelning av makt och inflytande mellan kvinnor och män. Samma möjligheter för kvinnor och män till ekonomiskt oberoende. Lika villkor och förutsättningar för kvinnor och män i fråga om före- tagande, arbete, anställnings- och andra arbetsvillkor samt utveck- lingsmöjligheter i arbetet. Lika tillgång för flickor och pojkar, kvinnor och män, till utbildning och samma möjligheter att utveckla personliga ambitioner, intressen och talanger. Samma ansvar för kvinnor och män för arbetet med hem och barn. Frihet från sexualiserat (könsrelaterat) våld.15 I och med strategin jämställdhetsintegrering så kom politikområdet Kulturpolitik att omfattas av dessa jämställdhetspolitiska mål. Alla myndigheter och institutioner som har till uppgift att förverkliga regeringens kulturpolitik ska också verka för att de jämställdhets- politiska målen uppnås, med jämställdhetsintegrering som strategi. 1993/94:147. 1993/94:147. En kommitté för jämställdhet inom scenkomstområdet tillsätts Ingen av de åtgärder som föreslås i propositionen Delad makt delat ansvar rör dock kulturpolitik. Däremot anges att jämställdhetsinte- grering är särskilt viktig inom utbildnings-, arbetsmarknads-, när- ings- och socialpolitik samt i ekonomisk politik. Enligt kommit- téns bedömning har kulturpolitiken fortsatt att vara ett av de poli- tikområden som jämställdhetspolitiken snarare aktat sig för att blanda sig i. Något som när frågan i sällsynta fall kommit på tal, försvarats med principen om att politiken ska hållas på armlängds avstånd från konsten. Jämställdhetspolitiskt har regeringen alltså inte prioriterat att söka ideologiska eller praktiska modeller som skulle kunna kombi- nera de jämställdhetskrav som ställts på annan skattefinansierad eller skattesubventionerad verksamhet i samhället, med den önsk- värda konstnärliga frihet som staten säger sig vilja garantera konst- närer. I den ovan nämnda utvärderingen av regeringens jämställdhets- politik16 finns kulturpolitikområdet bara antydningsvis omnämnt. Vi förmodar att det beror på att det inte funnits någon jämställd- hetspolitik inom detta område att utvärdera. I regeringens framlagda proposition, Makt att forma sam- hället och sitt eget liv – nya mål för jämställdhetspolitiken17, som byg- ger på ovan nämnda utredning, är således kulturpolitiken inte heller särskilt högt prioriterad. Däremot läggs jämställdhetsintegrering fast som princip, jäms med målen om ökad mångfald. Målet är att jämställdhets- och mångfaldsperspektiven ska integreras i hela institutionens verksamhet och ingå i den övergripande verksam- heten, inte bli ett uppdrag vid sidan av, skriver regeringen. Jäm- ställdhetsmålen i det nya filmavtalet för perioden –201018 lyfts också fram, samt skrivningar om jämställdhet i folkrörelser och kvinnors organisering. 1.2.2Jämställdhetsmål i svensk kulturpolitik Även om jämställdhetspolitiken varit frånvarande, har kulturpoliti- ken inte helt saknat visioner om jämställdhet. Ett av målen för den nationella kulturpolitiken är till exempel det så kallade jämlikhets- målet: alla människors möjlighet till delaktighet i kulturlivet och till 2005/06:155. 2005/06:3. En kommitté för jämställdhet inom scenkomstområdet tillsätts kulturupplevelser samt till eget skapande. Det formulerades första gången och fastslogs åter 1996 i och med regeringens propo- sition Kulturpolitik19 . Syftet då var att utjämna skillnaderna i kul- turaktivitet mellan olika grupper i samhället. Framför allt byggde målet då det formulerades på en analys av skillnader i klass (eller socialgrupp för att använda 1970-talets term) och geografi, men målet har senare kommit att rymma även skillnader mellan kvin- nors och mäns tillgång till kultur, och utövande av såväl professio- nell kultur som amatörkultur. Ett annat kulturpolitiskt mål handlar om det fysiska kulturarvet – partiturer, byggnader, klassisk dramatik och så vidare. I proposi- tionen betonas att kulturarvet inte är neutralt utan att institutionerna har ett ansvar för att belysa kulturarvet också ur köns- och jämställdhetsperspektiv. I målkommentaren till det så kallade yttrandefrihetsmålet, som handlar om att värna yttrandefriheten och skapa reella förutsätt- ningar för alla att använda den, står att det krävs en mångfald are- nor som är lättillgängliga för människor oberoende av social till- hörighet, kön, yrke, geografisk belägenhet, etniskt ursprung eller funktionshinder. 1.2.3Jämställdhetspolitik och kulturpolitik – möten och kollisioner Denna kommitté har kunnat konstatera när vi jämfört jämställd- hets- respektive kulturpolitik, att historiskt så har vare sig de jäm- ställdhetspolitiska eller kulturpolitiska mål som avser jämlikhet brutits ned i konkreta, mätbara och uppföljningsbara mål för de myndigheter och institutioner som har i uppgift att förverkliga regeringens kulturpolitik (vilket i och för sig gäller de kulturpoli- tiska målen generellt, inget av dessa mål har omsatts i konkreta, mätbara och uppföljningsbara mål). Till exempel har skrivningar om jämställdhet i uppdrag till nationella institutioner formulerats i allmänna termer. Det har varit upp till aktörerna på scenkonstområdet själva att tolka och omsätta dem. Detta har i sin tur gjort att förändringarna gått långsamt och varit svåra att utvärdera. Problematiken innehåller faktorer som är specifika för kulturpolitikområdet, bland annat just den ovan nämnda principen om armlängds avstånd. Men det är även ett gene- 1996/97:3. En kommitté för jämställdhet inom scenkomstområdet tillsätts rellt problem, och alltså inte något som specifikt handlar om kul- turområdet, att jämställdhetsmål inom andra politikområden är bristfälligt kopplade de jämställdhetspolitiska målen20. Och detta gäller oavsett om politikområdet är jämställdhetspolitiskt priorite- rat eller inte. Jämställdhetslagen har självfallet, sedan den instiftades första gången , även reglerat relationen mellan arbetsgivare och arbetstagare inom scenkonstens organisationer. Här finns krav på jämställdhetsplaner och förbud mot diskriminering etcetera. Ändå finns det illustrativa exempel på hur central kollisionen mellan kulturpolitik och jämställdhetspolitik ändå har varit historiskt. Ett tydligt sådant är den proposition som låg till grund för den första jämställdhetslagen. Här väljs scenkonsten ut som exempel på undantag som man menar bör få göras från det diskriminerings- förbud i arbetslivet som regeringen är i färd med att införa: Det ter sig naturligt att diskrimineringsförbudet inte blir ett hinder för en teaterledning att anlita enbart manliga skådespelare för manliga roller eller ett modehus att begära att mannekängerna skall vara kvin- nor.21 I förarbetena till denna första jämställdhetslag ser man således från statens sida ingen möjlighet att bedriva en jämställdhetspolitik på det arbetsmarknadsområde som griper in i kulturpolitiken. För dem som står bakom lagen ter det sig otänkbart med en lag som föreskriver att antalet arbetstillfällen för manliga respektive kvinn- liga skådespelare ska balanseras enligt jämställdhetspolitiska princi- per. Här blottläggs en djupt rotad princip som länge varit omöjlig att ifrågasätta: det vill säga idén om att avgörandet om vem som ska stå på scenen är en del i den konstnärliga friheten. Och att detta avgö- rande, detta urval av konkreta personer, inte är något som en jäm- ställdhetslag för arbetsmarknadsområdet vare sig kan eller ska reglera. I vårt arbete har det varit avgörande att ifrågasätta den principen. Vi menar att det är dags att göra upp med den. I Plats på scen lyfter vi fram vikten av att scenkonstens organisationer följer jämställdhetslagstiftningen och menar att regeringen bör förtydliga detta i sina uppdrag till institutioner. 20Se SOU 2005:66. 1978/79:175. En kommitté för jämställdhet inom scenkomstområdet tillsätts 1.2.4Kulturpolitiken på väg mot ett prioriterat område antog regeringen en plan för genomförande av jäm- ställdhetsintegrering i . I och med det startade ett omfattande förändrings- och utvecklingsarbete som innebär att samtliga beslutsprocesser jämställdhetsintegre- ras. Siktet är inställt på att åstadkomma bestående förändringar i verksamhet och arbetssätt både inom och i de statliga myndigheternas verksamhet och att därmed möjliggöra uppfyllandet av de jämställdhetspolitiska målen. Kulturenheten vid Utbildnings- och har påverkats av detta arbete. Regeringens plan gäller – till – och fokuseras olika delar av besluts- processer. Beslut om vad som ska fokuseras tas av regeringen i årliga handlingsprogram. Fokus för arbetet och 2005 har varit att skapa en organisation för arbetet med jämställdhetsin- tegrering, samt att påbörja arbetet med att få in ett jämställdhets- perspektiv i styrningen av de statliga myndigheternas verksamhet. Uppdragen till de nationella scenkonstinstitutionerna har i och med detta arbete blivit tydligare med avseende på jämställdhet. Jämställdhet är inte längre ett av övriga mål, utan ett verksam- hetsövergripande mål. En utveckling som denna kommitté väl- komnar. Den stora utmaning som följer efter detta är uppfölj- ningen. Även om jämställdhetsperspektivet nämns i de övergri- pande verksamhetsmålen för scenkonstens institutioner, saknas explicita krav på återrapportering. Detta till skillnad från de mer verksamhetsspecifika målen, som har detaljerade krav på åter- rapportering. Regeringen kan också sägas ha prioriterat kulturpolitiken i och med tillsättandet av denna kommitté, samt genom att fokusera på ökad jämställdhet i det nya filmavtalet22. Men fortfarande menar kommittén att kopplingen på en politisk nivå mellan jämställdhets- och kulturpolitik behöver förstärkas. I Jämt och ständigt – Regeringens jämställdhetspolitik med hand- lingsplan för mandatperioden23, framgår att regeringen vill prioritera att frågor om jämställdhet förs upp på den kulturpolitiska agendan. 22Inriktning på filmpolitiken , Ds 2005:8, Fokus på film – En ny svensk filmpolitik, prop. 2005/06:3. 23skrivelse 2002/03:140. En kommitté för jämställdhet inom scenkomstområdet tillsätts Så har också skett . Att den bristande jämställdheten på kulturområdet uppmärksammats är dock mycket tack vare att verksamma inom kultursektorn själva har satt ljuset på läget i bran- schen och agerat både direkt och i medier gentemot politiker och institutioner. Vissa av dessa aktörer har varit enskilda utövare eller kritiker, andra har agerat i organiserad form genom till exempel , Regissörer och det unga arrangörs- . Dessa och andra aktörers stora betydelse för att lyfta jämställdhetsfrågor inom scenkonstområdet, fördjupar vi i kapitel 4. Såväl ojämställdheten som den bristande mångfalden i kulturlivet har debatterats intensivt på seminarier och hearings, arrangerade av såväl kulturpolitiska aktörer som kulturlivets aktö- rer själva. I en del sammanhang har förslag och krav förts fram som går mycket längre än vad vi gör i detta betänkande. Förhoppnings- vis går den diskussionen nu vidare i samband med att våra förslag går ut på remiss. Denna debatt har vi tagit djupt intryck av och även regeringen tycks ha påverkats. Det finns nu en helt ny politisk ambition att finna lösningar på kollisioner mellan kulturpolitik och jämställd- hetspolitik. Från flera håll ställs krav på att kulturlivets icke jäm- ställda organisationer, organisationskulturer och strukturer måste förändras, och detta i en ökad takt. Politiker på olika nivåer har också börjat agera för att de mål som satt upp för kulturpolitiken och för jämställdhetspoliti- ken ska uppfyllas. Några konkreta exempel är politikerna i samt i som har skärpt sina mål och krav när det gäller jämställdheten på kultur- området. Kulturpolitiska krav på förändring har dessutom kunnat hämta stöd i forskning från bland annat konst-, teater-, dans- och musik- vetenskaperna, forskning som inte alltid men ofta har haft en femi- nistisk inriktning. Några av dessa forskare (, , , , Maragret , , med flera) har även själva medverkat i debatten och finns även refererade till eller som medverkande i detta betänkande. I en levande kulturpolitisk diskussion om jämställdhet är det över huvudtaget viktigt med många röster – aktivisters, kritikers, forskares, tjänstemäns och politikers. Olika aktörers roller och per- spektiv skiljer sig ju åt i ett förändringsarbete. En kommitté för jämställdhet inom scenkomstområdet tillsätts Dessutom: Att scenkonsten, som utbildnings- och kulturminis- ter påpekar i sin krönika, ligger efter när det gäller jämställdhet är något som naturligtvis måste ses som en brist. Men det går att också se detta faktum som en möjlighet. Få strukturer finns utvecklade för jämställdhetsarbete inom scenkonsten. Chansen och möjligheten finns därför att ta hissen direkt upp till nästa våning, i stället för att ta ett trappsteg i taget i strävan efter att komma ikapp: det finns möjlighet att anlägga ett intersektio- nellt perspektiv på arbete för jämställdhet och jämlikhet (något som vi kommer att definiera och utveckla nedan). 1.2.5Jämställdhetspolitikens relation till andra politikområden Statusen som horisontellt politikområde, som alltså ska genomsyra alla de andra politikområdena, har jämställdhetspolitiken gemen- samt med andra så kallade generella politikområden som till exem- pel barnpolitik och barnets rättigheter, demokrati och mänskliga rättigheter, folkhälsa, handikappolitik och funktionshindrades rättigheter, integrationspolitik och ungdomspolitik. Flera av dessa horisontella politikområden utgår från, eller innehåller, en analys av skeva maktförhållanden, samt har som mål att jämna ut dessa skeva förhållanden. De olika generella politikområdena regleras dock på olika sätt och har olika strategier, det är till exempel inte alla som tillämpar mainstreaming/jämställdhetsintegrering eller motsva- rande strategi. I praktiken kan detta innebära vissa svårigheter för scenkonstens institutioner, när målen inom alla dessa politikområden ska omsät- tas i konkret handling, vilket vi återkommer till i beskrivningen av kommitténs arbetsformer, samt i diskussionen om en intersektio- nell ansats. När man genomför en utredning som den här, blir man tvungen att göra avgränsningar för att materialet ska bli hanterbart. För det första har vi varit noga med att särskilja de tre områdena dans, tea- ter och musik. För det andra har vi inom varje område gjort avgränsningar, som redovisas nedan. Vi är medvetna om att varje En kommitté för jämställdhet inom scenkomstområdet tillsätts sådan avgränsning är en konstruktion som gör våld på den nyanse- rade, motsägelsefulla och hybridartade verksamhet som skulle kunna rymmas i begreppet scenkonst. Ordet scenkonst var ursprungligen när det myntades ett samlande begrepp för konstnärlig verksamhet som har med teater att göra (källa: ). Enligt våra direktiv innefattar scenkonst24 teater, dans och musik. Opera och musikteater finns inte omnämnt i direktivet, varför vi låter dessa scenkonstuttryck ingå i musikbegreppet när inget annat sägs. Vårt fokus för musikområdet är konstmusik. Utredning och förslag berör den scenkonst som finansieras av staten. Utredningen omfattar alltså inte, annat än indirekt, den kommersiella scenkonstsektorn med populärmusik, privatteatrar, shower etc. I betänkandet fokuseras främst myndigheters, institutioners samt statliga scenkonstutbildningars jämställdhetsarbete, eftersom det är dem som regeringen kan påverka med uppdrag och regleringsbrev. Kommittén anser att de statligt finansierade scen- konstinstitutionerna bör vara föregångare när det gäller jämställd- hetsarbete. Till detta kommer också vikten av att förbättra förut- sättningarna för jämställdhetsorganisering i den civila sektorn, varför denna också berörs. Värt att påpeka är att scenkonstområdena teater, dans och musik har olika förutsättningar när det gäller till exempel kulturpolitiska resurser, uppbyggda strukturer och organisationskulturer. Områ- dena har dessutom kommit olika långt i diskussionen om och det praktiska arbetet med jämställdhet. Teatern är det område där jämställdhetsdiskussionen och ett konkret jämställdhetsarbete har pågått . Här samt inom musikteatern är konflikterna mellan män och kvinnor särskilt tydliga då den förhärskande psykologiska realismen erbju- der olika roller till män och kvinnor. Här finns också en hel del tidigare gjorda erfarenheter och nätverk att falla tillbaka på, och fler aktörer. Konstmusiken å sin sida är mansdominerad och en abstrakt konstform. Det gör att den könssegregering som finns inte sank- 24 Begreppet scenkonst syftar i detta betänkande på händelser där åskådare/åhörare bevittnar ett sceniskt uppträdande och där det finns någon form av överenskommelse mellan publik och de som genomför uppträdandet om att händelsen ska tolkas som just scenkonst. Begreppet omfattar även alla förutsättningar som krävs för att händelsen ska kunna äga rum (så som olika organisationer, byggnader och arbetsprocesser) samt de aktörer som aktivt påverkar händelsen (så som kritiker, arrangörer, föreningar). En kommitté för jämställdhet inom scenkomstområdet tillsätts tioneras öppet på samma sätt som på teaterns område. Här finns traditionen av att spela upp bakom en skärm, vilket ofta åberopas som bevis för detta scenkonstnärliga områdes könsneutralitet och avsaknad av ojämställdhet. Dansen i sin tur är både underfinansierad och kvinnodominerad men här skiljer sig den klassiska och den nutida dansen åt vad gäller föreställningar om och sätt att strukturera kön. I den klassiska tra- ditionen finns klart definierade uppgifter för män respektive kvin- nor. I nutida dans hittar man däremot uttalade ideal om kroppen som abstraktion, vilket leder till att den inte alls alltid behöver representera kön. Kommitténs utgångspunkt är att såväl en analys av könsmakt- ordningar som ett praktiskt förändringsarbete måste bygga på en insikt om att områdena är olika och har olika förutsättningar. Direktiven lyfter fram konstnärer och villkoren för att verka som konstnär. Det betyder att alla de kulturarbetare (producenter, tek- niker, administratörer, marknadsförare etcetera) som är verksamma inom scenkonstområdet inte fokuseras lika tydligt i betänkandet. Detta är enligt kommittén egentligen en olycklig avgränsning. För att jämställdhetsintegrera scenkonstens organisationer krävs en förståelse för alla yrkesgrupper, dessas villkor och praktiker. Sådan kartläggning och analys återstår således att göra. Det finns ingen skrivning i direktivet om att representativ jäm- ställdhet i publiken är önskvärd, däremot anges (som vi påpekat ovan) att det som gestaltas på scen ska bygga på såväl kvinnors som mäns erfarenheter, kunskaper och värderingar. Den ojämna repre- sentationen mellan kvinnor och män i publiken tas dock upp i Jämt och ständigt, regeringens jämställdhetspolitiska strategidokument för mandatperioden –200625. Där gör regeringen en koppling mellan jämställdhetspolitiken och det kulturpolitiska jämlikhets- målet och skriver att syftet är att utjämna skillnader i kulturaktivi- tet mellan olika grupper, exempelvis kvinnor och män. Kommittén menar att jämställdhetsintegrering av scenkonstområdet innefattar publikarbetet, varför vi även behandlar detta. 25 Regeringens skrivelse 2002/03:140. En kommitté för jämställdhet inom scenkomstområdet tillsätts 1.4Tolkning av centrala begrepp Enligt våra direktiv ska vi lägga förslag som bryter strukturer. Strukturer sätter ramarna för de normer, de värderingar och de sociala spelregler, både medvetna och omedvetna, som kommer till uttryck i ett samhälles och organisationers uppbyggnad, och i indi- viders handlingar. En strukturanalys tar fasta på att såväl premie- rande som exkluderande handlingar kan utföras, utan att det sam- hälle, den organisation eller den individ som utför dem alltid är medveten om att så sker. Relationen mellan struktur och individ är med andra ord mycket komplex. Strukturer (re)produceras av både över- och underordnade individer. Den enskilde har makt att göra motstånd mot de strukturer under vilka hon lever, och för- ändra dem. Hur individ- och strukturperspektiv förhåller sig till varandra, fördjupas av fil.dr i detta betänkande. Jämställdhet är ett politiskt begrepp, ursprungligen myntat av . har begreppet kom- mit att få brett genomslag som beskrivande term för många olika sorters diskussioner och strategier när det gäller rättvis fördelning av makt mellan kvinnor och män. Jämställdhetspolitiken fick en ny inriktning i mitten av 1990- talet, efter FN:s stora kvinnokonferensen i , då den i enlig- het med internationella överenskommelser började bedrivas med mainstreaming som strategi. Mainstreamingprincipens etablering fick som konsekvens att jämställdhet inte längre sågs som ett sidoordnat isolerat politikområde. Jämställdhet kan ses som ett slags tänkt idealt tillstånd, ett mål att sträva mot. Målet med jämställdhet är att både kvinnors och mäns kunskaper, erfarenheter och värderingar på ett likvärdigt sätt ska få prägla ett område, i det här fallet scenkonstområdet. Kom- mittén har valt att tolka begreppet jämställdhetsperspektiv, som de olika perspektiv en praktiker lägger på ett område, en organisation eller en process när avsikten är att åstadkomma förändring26. () skiljer mellan kvantitativ och kvalitativ jämställdhet: Kvantitativ jämställdhet innebär en jämn fördelning mellan kvinnor och män inom alla områden i samhället, t.ex. inom olika utbildningar, yrken, fritidsaktiviteter och maktpositioner. Proportionerna 40 pro- cent kvinnor och män (eller omvänt) har länge betraktats som jämn könsfördelning. strävar vi efter kvinnor och 26 Denna definintion bygger på , i detta betänkande En kommitté för jämställdhet inom scenkomstområdet tillsätts Finns det kvinnor i en grupp är den kvinnodominerad. Finns det män i en grupp är den mansdominerad. Kvalitativ jämställdhet innebär att både kvinnors och mäns kunskaper, erfarenheter och värderingar tas tillvara och får berika och påverka utvecklingen inom alla områden i samhället. Kommittén har valt att i detta betänkande använda begreppet sta- tistisk jämställdhet och med det avser vi en fördelning där ettdera könet är representerat eller förfogar över resurser till minst 40 pro- cent. I de flesta fall är en 50-50 procents fördelning av resurser och representation önskvärd. Men inom vissa delar av scenkonsten rör det sig om få antal personer (som ibland även förfogar över små resurser). I dessa fall blir fördelningen en alltför strikt målsättning. Tills saken hör även att inom framför allt konstmusikområdet är fördelningen av till exempel tonsättare i orkestrarnas repertoarer till männens fördel. En 50-50 procents fördelning framstår som ett alltför avlägset statistiskt jämställdhetsmål. Vi använder begreppen kvinno- och mansdomi- nerad i samma statistiska bemärkelse som SCB. När vi använder begreppet jämställdhet inbegriper vi både kvan- titativa och kvalitativa aspekter. Det vill säga vi avser såväl jämn fördelning av representation och resurser som att kvinnors och mäns kunskaper, erfarenheter och värderingar speglas och tas till- vara för att berika och påverka utvecklingen inom vårt område. är ett mångfacetterat begrepp som förekommer i flera olika kontexter, inte främst en politisk. Inom den akademiska vetenskapen (men även i politiska sammanhang) brukar det använ- das som beteckning för socialt föränderligt och/eller konstruerat kön. Någon bred konsensus om hur begreppet genus exakt ska definieras finns dock inte.