sou · GUB399 · 2007-01-01 00:00:00 — The proposal should also enhance the predictability and consistency of the application of the law. Using penal law as a model, we propose the incorporation of a scheme of reasoning in the Competition Act to describe how courts should proceed when determining the size of penalties. The seriousness of the infringement and its duration should continue to be the point of departure when determining the size of the financial penalty, and should when considered in combination yield a starting value (sanction value). When the sanction value has been determined for an undertaking, this should be adjusted to take account of aggravating and mitigating circumstances. Finally, the financial penalty for infringements of competition rules may need to be reduced in certain cases to take account of the provision on reductions of penalties. We further propose that the limits to the penalties in the present Article 27 of the Competition Act are removed. The text of the Act will then only prescribe that financial penalties for infringe- ments of competition rules may not exceed ten per cent of the undertakings turnover in the preceding financial year. Criminalisation in the field of competition law and individual sanctions that may be an alternative to penalties We consider that there are not sufficient reasons for proposing criminalisation in the field of competition law. As an alternative to penalties, however, we propose that the possibility of sanctions for certain serious infringements of competition rules should be extended to include provisions on disqualification orders. It must be possible to impose disqualification orders on people who exercise legal or actual management of undertakings that enter into, or apply agreements that are forbidden under the Compe- tition Act or the , which implies that undertakings at the same production or trade level fix sales prices, restrict or control production or divide markets up among themselves. As under the provisions of the current Disqualification Order Act, for a prohi- bition to be imposed, the person in question is required to have thereby grossly disregarded his/her obligations in his/her business operations, and a prohibition must be required in the public interest. When examining whether a disqualification order is required in the public interest, special attention should be given to, inter alia, whether activities have been liable to seriously prevent, restrict or distort competition. A disqualification order shall not be regarded as required in the public interest if, for example, the person who might be subject to such a prohibition has provided significant assistance, personally or in the context of business operations, to facilitate the Authoritys investigation of the infringement. The structure and clarity of the Competition Act In order to fulfil our terms of reference regarding the structure and clarity of the Competition Act, we propose an entirely new Competition Act. We further propose that the remaining provisions of the Act on the application of and state aid rules that concern application of the regulations should be incor- porated into the Competition Act. Bearing in mind that a reasonable period must be allotted to the consultation procedures, further processing at the Government Offices and consideration in the Riksdag, we believe that the new Competition Act can enter into force on 1 January 2009 at the earliest. The other amendments to acts and ordinances that we propose should, in general, enter into force on the same date. Consequences of our proposals Overall, our proposals are considered to be cost-neutral from the perspective of central government finances. Further, generally speaking, the proposals are not expected to lead to higher costs or a greater administrative burden for under- takings. For the competitiveness of small and medium sized enterprises relative to large undertakings, our proposals entail some improvements. konkurrenslag (2008:000) Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag har till ändamål att undanröja och motverka hinder för en effektiv konkurrens i fråga om produktion av och handel med varor, tjänster och andra nyttigheter. 2 § Lagen är inte tillämplig på överenskommelser mellan arbets- givare och arbetstagare om lön eller andra anställningsvillkor. 3 § I rådets förordningar (EG) nr 1/2003 av om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördragetTPF1FPT och nr 139/2004 av om kontroll av företagskoncentrationerTPF2FPT finns särskilda bestämmelser som påver- kar tillämpningsområdet och tillämpningen av denna lag. 4 § Regeringen bestämmer vilka domstolar och andra myndig- heter som är konkurrensmyndigheter enligt rådets förordning (EG) nr 1/2003, om detta inte följer av denna lag. 1TP PT EGT L 1, , s 1, (Celex 32003R001) 2TP PT EUT L 24, 29.1.2004, s 1, (Celex 32004R0139) 5 § avses en fysisk eller juridisk person som driver verksamhet av ekonomisk eller kommersiell natur. Till den del sådan verksamhet består i myndighetsutövning omfattas den dock inte av begreppet företag. avses också en sammanslutning av företag. 6 § Vad som i lagen sägs om avtal skall tillämpas även på 1.beslut av en sammanslutning av företag, och 2.samordnade förfaranden av företag. 7 § En företagskoncentration uppkommer genom transaktioner som medför en varaktig förändring av kontrollen över ett eller flera företag. Med part i en företagskoncentration avses den eller de som för- värvar kontroll över ett eller flera företag eller delar därav, företaget självt eller vart och ett av de företag som slås samman. 8 § Lagen innehåller bestämmelser om 1.förbjudna konkurrensbegränsningar (2 kap.), 2.åtgärder mot konkurrensbegränsningar (3 kap.), 3.företagskoncentrationer (4 kap.), 4.uppgiftsskyldighet och undersökning (5 kap.), 5.undantag från förbudet mot konkurrensbegränsande samar- bete för vissa avtal avseende primära lantbruksföreningar och taxi samt för vissa grupper av avtal (gruppundantag) (6 kap.), 6.vite (7 kap.), 7.överklagande (8 kap.), och 8.handläggningen i domstol (9 kap.). Konkurrensbegränsande samarbete mellan företag 1 § Avtal mellan företag som har till syfte eller resultat att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen på marknaden på ett märkbart sätt är förbjudna, om inte annat följer av denna lag. Avtal som har till syfte eller resultat att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen på marknaden på ett märkbart sätt är sär- skilt sådana som innebär att 1.inköps- eller försäljningspriser eller andra affärsvillkor direkt eller indirekt fastställs, 2.produktion, marknader, teknisk utveckling eller investeringar begränsas eller kontrolleras, 3.marknader eller inköpskällor delas upp, 4.olika villkor tillämpas för likvärdiga transaktioner, varigenom vissa handelspartner får en konkurrensnackdel, eller 5.det ställs som villkor för att ingå ett avtal att den andra parten åtar sig ytterligare förpliktelser som varken till sin natur eller enligt handelsbruk har något samband med föremålet för avtalet. Undantag från förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete mellan företag 2 § Förbudet i 1 § gäller inte för ett avtal som 1.bidrar till att förbättra produktionen eller distributionen eller till att främja tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande, 2.tillförsäkrar konsumenterna en skälig andel av den vinst som därigenom uppnås, 3.bara ålägger de berörda företagen begränsningar som är nöd- vändiga för att uppnå målet i 1, och 4.inte ger de berörda företagen möjlighet att sätta konkurrensen ur spel för en väsentlig del av nyttigheterna i fråga. 3 § Av 6 kap. framgår att förbudet i 1 § inte gäller för vissa avtal avseende primära lantbruksföreningar och taxi samt för vissa grup- per av avtal som uppfyller förutsättningarna i 2 § (gruppundantag). 4 § Avtal eller avtalsvillkor som är förbjudna enligt 1 § är ogiltiga. Företags missbruk av en dominerande ställning 5 § Missbruk från ett eller flera företags sida av en dominerande ställning på marknaden är förbjudet. Ett missbruk kan särskilt bestå i att 1.direkt eller indirekt påtvinga någon oskäliga inköps- eller för- säljningspriser eller andra oskäliga affärsvillkor, 2.begränsa produktion, marknader eller teknisk utveckling till nackdel för konsumenterna, 3.tillämpa olika villkor för likvärdiga transaktioner, varigenom vissa handelspartner får en konkurrensnackdel, eller 4.ställa som villkor för att ingå ett avtal att den andra parten åtar sig ytterligare förpliktelser som varken till sin natur eller enligt handelsbruk har något samband med föremålet för avtalet. 1 § får ålägga ett företag att upphöra med överträdelser av förbuden i 2 kap. 1 eller 5 § eller i artikel 81 eller 82 i EG-fördraget. Ett åläggande enligt första stycket gäller , om Kon- kurrensverket inte bestämmer något annat. 2 § Om i ett visst fall beslutar att inte meddela ett åläggande, får göra det på talan av ett företag som berörs av överträdelsen. En sådan talerätt föreligger dock inte i de fall verket har tillämpat artikel 13 i rådets förordning (EG) nr 1/2003. 3 § Om det finns särskilda skäl, får ett åläggande meddelas för tiden till dess att frågan slutligt har avgjorts. får meddela ett sådant åläggande bara sedan rättegång inletts. 4 § Har fråga uppkommit om ett företag överträder något av förbuden i 2 kap. 1 eller 5 § eller i artikel 81 eller 82 i EG-fördraget, kan ett åtagande från företaget ge anledning att inte längre ingripa. Verkets beslut att godta åtagandet får avse en begränsad tid. Så länge beslutet gäller får verket i de avseenden som åtagandet omfattar inte meddela ett åläggande enligt 1 eller 3 §. får återkalla ett beslut enligt första stycket, om 1.de omständigheter som låg till grund för beslutet har föränd- rats i något väsentligt avseende, 2.den som beslutet gäller bryter mot något åtagande som har angetts i beslutet, eller 3.beslutet grundades på ofullständiga, oriktiga eller vilseledande uppgifter som parterna har lämnat. 5 § får på talan av besluta att ett företag skall betala en särskild avgift (konkurrensska- deavgift), om företaget eller någon som handlar på dess vägnar upp- såtligen eller av oaktsamhet har överträtt förbuden i 2 kap. 1 eller 5 § eller i artikel 81 eller 82 i EG-fördraget. Avgiften tillfaller staten. 6 § Konkurrensskadeavgiften får inte överstiga av företagets omsättning föregående räkenskapsår. Riktas talan mot flera företag, skall avgiften fastställas särskilt för vart och ett av dem. I ringa fall skall ingen avgift påföras. 7 § Konkurrensskadeavgiften skall, med beaktande av intresset av en enhetlig rättstillämpning, bestämmas efter överträdelsens sanktionsvärde. Vid bedömningen av sanktionsvärdet skall beaktas överträdel- sens allvar och hur länge den har pågått. 8 § Vid bedömningen av överträdelsens allvar skall särskilt beaktas 2.marknadens omfattning, och 3.överträdelsens konkreta eller potentiella påverkan på konkur- rensen på marknaden. 9 § Som försvårande omständigheter vid bedömningen av över- trädelsen skall särskilt beaktas 1.om överträdelsen har skett med uppsåt, 2.om företaget har förmått annat företag att medverka i överträ- delsen, eller 3.om företaget har haft en ledande roll i överträdelsen. 10 § Som förmildrande omständigheter vid bedömningen av överträdelsen skall särskilt beaktas 1.om överträdelsen har skett av oaktsamhet, 2.om företagets medverkan i överträdelsen är en följd av påtryckning från annat företag, eller 3.om företagets medverkan i överträdelsen har varit begränsad. 11 § När konkurrensskadeavgiftens storlek bestäms skall, förutom omständigheter hänförliga till själva överträdelsen, särskilt beaktas 1.om företaget har överträtt förbuden i 2 kap. 1 eller 5 § eller i artikel 81 eller 82 i EG-fördraget, 2.om företaget snabbt har upphört med överträdelsen sedan den påtalats av , eller 3.om företaget befinner sig i en svår ekonomisk situation. Eftergift och nedsättning av konkurrensskadeavgift 12 § Konkurrensskadeavgiften får efterges för ett företag som har överträtt förbudet i 2 kap. 1 § eller i artikel 81 i EG-fördraget, om företaget 1.anmäler överträdelsen till innan verket har fått tillräckligt underlag för att ingripa mot överträdelsen och något annat företag som deltagit i samma överträdelse inte har gjort anmälan tidigare, 2.lämnar verket all den information om överträdelsen som företaget har tillgång till, 3.samarbetar fullt ut med verket under utredningen av överträ- delsen, och 4.har upphört eller efter sin anmälan upphör att med- verka i överträdelsen. Konkurrensskadeavgiften får dock inte efterges för ett företag som har haft den ledande rollen i överträdelsen och det med hänsyn till omständigheterna är uppenbart oskäligt med eftergift. 13 § På ansökan av ett företag som anmäler en överträdelse av förbudet i 2 kap. 1 § eller i artikel 81 i EG-fördraget skall Konkur- rensverket förklara om förutsättningarna i 12 § första stycket 1 är uppfyllda. Ett beslut varigenom verket förklarat att dessa förut- sättningar är uppfyllda är bindande för verket samt för och . 14 § Konkurrensskadeavgiften får fastställas till ett lägre belopp än vad som bort ske med tillämpning av 7-11 §§ för ett företag som överträtt förbuden i 2 kap. 1 eller 5 § eller i artikel 81 eller 82 i EG- fördraget, om företaget i väsentlig mån har underlättat utredningen av sin egen eller annans medverkan i överträdelsen. Om ett företag i högst väsentlig mån har underlättat en utred- ning som avses i första stycket, får avgiften efterges. 15 § I stället för att väcka talan om konkurrensskadeavgift enligt 5 § får förelägga ett företag att betala en sådan avgift (avgiftsföreläggande). 16 § Ett avgiftsföreläggande skall innehålla uppgift om 1.det företag som föreläggandet avser, 2.överträdelsen och de omständigheter som är nödvändiga för att känneteckna den, 3.de bestämmelser som är tillämpliga på överträdelsen, och 4.den konkurrensskadeavgift som föreläggs företaget. 17 § Om ett avgiftsföreläggande godkänns av företaget inom den tid och på det sätt som bestämmer, gäller det som en lagakraftvunnen dom. Ett godkännande som sker senare saknar verkan. 18 § Ett avgiftsföreläggande som har godkänts kan efter klagan undanröjas under de förutsättningar som anges i 59 kap. 6 § rätte- gångsbalken. Den som vill klaga skall göra detta skriftligen hos från det att föreläggandet god- kändes. 19 § Har någon vid vite ålagts att upphöra med en överträdelse av förbuden i 2 kap. 1 eller 5 § eller i artikel 81 eller 82 i EG-fördra- get, får konkurrensskadeavgift inte påföras för det som åläggandet avser. 20 § Om har godtagit ett åtagande från ett företag enligt 4 § första stycket, får konkurrensskadeavgift inte påföras för det som verkets beslut avser. Konkurrensskadeavgift får dock påföras om beslutet har återkallats med stöd av 4 § andra stycket 3. 21 § Konkurrensskadeavgift får påföras bara om stämningsansö- kan har delgetts den som anspråket riktas mot från det att överträdelsen upphörde. Om det berörda företaget får del av ett beslut om undersökning enligt 5 kap. 3 § eller bereds tillfälle att yttra sig över utkast till stämningsansökan, skall tiden i stället räknas från detta skedde. I sådana fall gäller dock att avgift får påföras endast om den som anspråket riktas mot har delgetts stämningsansökan från det att överträdelsen upphörde. 22 § För att säkerställa ett anspråk på konkurrensskadeavgift får rätten besluta om kvarstad. Därvid gäller vad som är föreskrivet i om kvarstad för fordran i tvistemål. Om talan om konkurrensskadeavgift ännu inte har väckts, skall en ansökan om kvarstad dock prövas av . Betalning av konkurrensskadeavgift m.m. 23 § Konkurrensskadeavgift skall betalas till från det att domen vann laga kraft eller avgifts- föreläggandet godkändes eller inom den som anges i domen eller föreläggandet. Om konkurrensskadeavgiften inte betalas , skall Konkur- rensverket lämna den obetalda avgiften för indrivning. Bestämmel- ser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. 24 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om hur konkurrensskadeavgift skall betalas. 25 § En påförd konkurrensskadeavgift faller bort i den mån den inte har verkställts från det att domen vann laga kraft eller avgiftsföreläggandet godkändes. 26 § I lagen (1986:436) om näringsförbud finns bestämmelser om att näringsförbud kan meddelas för vissa överträdelser av för- budet i 2 kap. 1 § eller i artikel 81 i EG-fördraget. 27 § Om ett företag uppsåtligen eller av oaktsamhet har överträtt förbuden i 2 kap. 1 eller 5 § eller i artikel 81 eller 82 i EG-fördraget, skall företaget ersätta den skada som därigenom uppkommit. Rätten till ersättning faller bort, om talan inte väcks från det att skadan uppkommit. 28 § är alltid behörig att pröva frågor om skadestånd enligt 27 §. Förbud mot företagskoncentrationer m.m. 1 § En företagskoncentration som prövas enligt denna lag skall förbjudas, om koncentrationen är ägnad att påtagligt hämma före- komsten eller utvecklingen av en effektiv konkurrens inom landet i dess helhet eller en avsevärd del av det och om ett förbud kan med- delas utan att väsentliga nationella säkerhets- eller försörjningsin- tressen åsidosätts. Vid prövningen av om en företagskoncentration skall förbjudas skall särskilt beaktas om den medför att en dominerande ställning skapas eller förstärks. I den utsträckning som bildandet av ett gemensamt företag har till syfte eller får till resultat att samordna konkurrensbeteendet hos företag som förblir självständiga, skall vid prövningen av före- tagskoncentrationen samordningen bedömas enligt 2 kap. 1 och 2 §§. 2 § Om det är tillräckligt för att undanröja de skadliga effekterna av en företagskoncentration, får en part i koncentrationen i stället för förbud enligt 1 § åläggas att 1.avyttra ett företag eller en del av ett företag, eller 2.genomföra någon annan konkurrensfrämjande åtgärd. Ett åläggande enligt första stycket får inte vara mer långtgående än vad som krävs för att undanröja de skadliga konkurrensbegrän- sande effekterna av företagskoncentrationen. 3 § Ett förbud mot en företagskoncentration innebär att rätts- handlingar som konstituerar koncentrationens genomförande eller har till syfte att genomföra koncentrationen är ogiltiga. Detta gäller dock inte förvärv som har skett på en svensk eller en utländsk börs, en auktoriserad marknadsplats eller någon annan reglerad marknad eller genom inrop på en exekutiv auktion. I sådana fall får förvärva- ren i stället åläggas att avyttra det som har förvärvats. 4 § Har fråga uppkommit om förbud enligt 1 § eller åläggande enligt 2 §, kan ett åtagande från en part i företagskoncentrationen medföra att lämnar koncentrationen utan åtgärd. 5 § Prövningen av en företagskoncentration omfattar dels de rättshandlingar som är konstitutiva för koncentrationens upp- komst, dels sådana konkurrensbegränsningar som har direkt sam- band med och är nödvändiga för att genomföra koncentrationen. Andra konkurrensbegränsningar som kan förekomma i samband med en företagskoncentration prövas enligt 2 kap. 1 och 2 §§ eller 5 § eller enligt artikel 81 eller 82 i EG-fördraget. 6 § En företagskoncentration skall anmälas till Konkurrensver- ket, om 1.de berörda företagen tillsammans har haft en omsättning före- gående räkenskapsår som överstiger , och 2.minst två av de berörda företagen har haft en omsättning i föregående räkenskapsår som överstiger 100 miljoner kro- nor för vart och ett av företagen. 7 § Om omsättningskravet enligt 6 § 1 är uppfyllt men omsätt- ningen inte överstiger vad som anges i 6 § 2, får ålägga en part i en företagskoncentration att anmäla koncentratio- nen, när det är påkallat av särskilda skäl. I nu angivna fall har även part och annan medverkande i en koncentration rätt att frivilligt anmäla koncentrationen. 8 § Om en företagskoncentration består av flera transaktioner varigenom delar av ett eller flera företag förvärvas, skall vid beräk- ningen av omsättningen de transaktioner som ägt rum inom en två- årsperiod behandlas som endast en koncentration. 9 § Om anmälningsskyldighet föreligger enligt 6 §, skall anmälan göras av den eller dem som förvärvar kontrollen över ett företag eller en del därav. Om koncentrationen innebär att två eller flera företag slås samman, skall koncentrationen anmälas av dessa företag. 10 § Anmälan om företagskoncentration får göras så snart part eller annan medverkande kan visa att de avser att genomföra en koncentration. Anmälan om företagskoncentration skall göras innan koncent- rationen fullbordas. Särskild undersökning av företagskoncentration 11 § skall från det att en fullständig anmälan om företagskoncentration har kommit in till verket meddela beslut om att antingen genomföra en särskild undersökning av koncentrationen eller lämna koncentrationen utan åtgärd. Om part i en företagskoncentration lämnar åtaganden, förlängs fristen i första stycket . 12 § Under den i 11 § angivna fristen får part eller annan med- verkande i en företagskoncentration inte vidta någon åtgärd för att fullfölja koncentrationen. får i särskilda fall besluta om undantag från förbudet i första stycket. Om det är nödvändigt för att säkerställa att förbudet i första stycket efterlevs, får meddela förbud eller åläg- gande för parterna och andra medverkande i en företagskoncentra- tion. Talan om åtgärd mot företagskoncentration 13 § Om inom den i 11 § angivna fristen har beslutat om särskild undersökning, får verket föra talan vid om förbud enligt 1 § eller åläggande enligt 2 §. Har beslutat att lämna en företagskoncentra- tion utan åtgärd, får talan enligt första stycket väckas endast om verkets beslut har grundat sig på oriktig uppgift som lämnats av part eller annan medverkande i koncentrationen. 14 § En talan enligt 13 § första stycket skall väckas från ett beslut om särskild undersökning enligt 11 §. På begäran av får förlänga fristen med högst en månad i sänder, om parterna i koncentratio- nen och annan medverkande som frivilligt anmält koncentrationen enligt 7 § andra meningen samtycker. Om koncentrationen ägt rum på det sätt som anges i 3 § andra meningen, är förvärvarens sam- tycke tillräckligt. Om det finns synnerliga skäl, får fristen förlängas utan sådant samtycke som anges i första stycket. 15 § Ett förbud enligt 1 § eller ett åläggande enligt 2 § får inte meddelas senare än efter det att talan väckts vid . Den i första stycket angivna fristen får förlängas under samma förutsättningar som anges i 14 §. Ett förbud enligt 1 § eller ett åläggande enligt 2 § får dock inte meddelas senare än efter det att koncentrationen fullbordats. 16 § Om tingsrätts dom överklagas, skall Marknads- domstolen avgöra målet från det att tiden för överklagande gick ut. Vad som sägs i 15 § andra och tredje stycket gäller också för prövning. Förbud i väntan på slutlig prövning 17 § Innan frågan om förbud eller åläggande slutligt har avgjorts får rätten på yrkande av förbjuda part och annan medverkande i en företagskoncentration att vidta någon åtgärd för att fullfölja koncentrationen. Ett sådant beslut förutsätter dock att ett förbud är motiverat av ett allmänt intresse som väger tyngre än den olägenhet som åtgärden medför. 18 § Ett yrkande om förbud enligt 17 § får inte bifallas utan att den som beslutet gäller och den som gjort anmälan enligt 7 § andra meningen fått tillfälle att yttra sig. Om koncentrationen ägt rum på det sätt som anges i 3 § andra meningen, är det tillräckligt att för- värvaren har fått tillfälle att yttra sig. Föreligger synnerliga skäl, får ett förbud enligt 17 § meddelas att gälla till dess att något annat beslutas, utan att de som avses i första stycket fått tillfälle att yttra sig. Om rättegång inte pågår, skall ett yrkande om förbud enligt 17 § framställas skriftligen. 19 § En åtgärd enligt 17 § som har beslutats då rättegång inte pågår skall hävas, om inte beslutar om särskild undersökning enligt 11 § eller, om ett sådant beslut har meddelats, inte väcker talan enligt 13 §.