sou · GUB335 · 2007-01-01 00:00:00 — Som exempel kan nämnas att det skulle vara av stort värde med en tydligare gränsdragning mellan vilka värdepapper som ska anses som marknadsnoterade och vilka som ska anses icke marknads- noterade. Likaså hade det varit en förenkling att undanta vissa småbelopp från kapitalvinstsystemet och beskatta dem som utdelning i stället, t.ex. försäljning av fraktioner av aktier som erhålls i samband med byten, utdelningar m.m. På så sätt slipper man ändra i anskaff- ningsutgifterna. Vid offentliga erbjudanden om byte av aktier skulle det vara en stor hjälp om samtliga aktieägare hade som beskatt- ningstidpunkt eftersom det då bara behöver göras en värdering av de värdepapper som erhålls som ersättning. Om är beredd att i förenklingssyfte ompröva även vissa principer för beskattningen, finns ytterligare ändringar som skulle onödiggöra många av de rättsliga bedömningarna. Om t.ex. avdrag för förluster medgavs med samma kvotdel för alla marknadsnoterade värdepapper skulle kontrolluppgiftslämnarna slippa många klassificeringsproblem. Ju mer mångfacetterade beskattningsreglerna är och ju mer upp- delningar det görs med särregler för olika slag av inkomster och värdepapper, desto svårare blir det att lämna kontrolluppgifter på ett korrekt sätt. Vi anser dock att dessa materiella förenklingar inte ensamma är tillräckliga för att lösa deklaranternas problem utan att de utgör ett komplement till de förslag utredningen lägger fram. Beräkningarna av vinst/förlust är ändå i många fall så krångliga att det även behövs kontrolluppgifter på anskaffningsutgifter och bolagshändelser. Om får in kontrolluppgifter på anskaffningsutgifter kommer verket med tiden att ha en databas med de flesta anskaff- ningsutgifter för värdepapper. Detta har naturligtvis betydelse för integriteten för innehavarna av värdepapper. Vi vill emellertid påminna om att situationen är annorlunda än då frågan var uppe förra gången 1997. lämnas kontrollupp- gift på innehav av värdepapper och på försälj- ningar, utdelningar, räntor och andra löpande intäkter. har således en god bild av värdepappersinnehavet för deklaranterna. Att införa ett register över anskaffningsutgifterna är ett mindre steg än 1997. Det har också blivit mer och mer komplicerat att deklarera för- säljningar av värdepapper. Deklaranternas behov av hjälp har så- ledes blivit mycket större och det ökar stadigt. Det har framställts farhågor för att många värdepappersinne- havare kommer att flytta sitt innehav till ett annat land för att slippa insyn i sitt värdepappersinnehav. Vår uppfattning är att per- soner som vill undvika kontroll av värdepappersförsäljningar troligen flyttade sitt värdepappersinnehav utomlands redan i sam- band med att det infördes kontrolluppgifter på försäljningar respektive på innehav vid årsskiftena. Det finns emellertid också personer som i och för sig är villiga att betala sina skatter fullt ut, men som upplever det som obehagligt att det finns ett register över deras totala värdepappers- innehav med anskaffningsutgifter. Vi tror emellertid, som ovan nämnts, att ett system med förtryckning av vinster och förluster skulle ses som en efterlängtad service som för många skulle upp- väga nackdelarna med systemet. Som nämns i avsnitt 9.3, har stora be- gränsningar av vilka handläggare som har tillgång till uppgifter i olika databaser. Verket tar i stället fram ur databaserna de uppgifter som behövs och förtrycker dem i respektive års deklara- tion. Vi vill också framhålla att om det föreslagna kontrolluppgifts- systemet införs kommer de deklarationer som bara innehåller för- tryckta vinster och förluster som baserar sig på kontrolluppgifter att normalt granskas maskinellt och inte manuellt. Det innebär att handläggare i praktiken ser färre uppgifter om värde- pappersförsäljningar och värdepappersinnehav. Kontrollen kommer att tidigareläggas och koncentreras på kontrolluppgifternas riktighet. Fokus för kontrollen flyttas alltså från deklaranterna till de företag som lämnar uppgifterna. Dessa faktorer ökar integriteten för innehavarna av värdepapper. Av sakkunnige () samt av experterna () och Utredaren har på ett mycket förtjänstfullt sätt redovisat de stora svårigheter som är förenade med varje form av system för lämnande av kontrolluppgifter för kapitalvinster. Med hänsyn till direktivens utformning har utredaren likväl lämnat ett förslag på ett sådant system. Utredaren föreslår således bl.a. att värdepappers- instituts kontrolluppgiftsskyldighet utvidgas till att, utöver upp- gifter om avyttringar, även omfatta uppgifter om förvärv och vissa emissionshändelser. Vi är kritiska till förslaget och menar att de komplicerade kapitalbeskattningsreglerna i stället borde förenklas. Anledningen till att utredningen tillsattes är det stora skatte- bortfall som påstås uppstå när deklaranterna redovisar sina värde- pappersaffärer felaktigt. I direktiven anförs att det är uppenbart att den nuvarande skyldigheten för deklaranterna att själva uppge anskaffningsutgifter och beräkna kapitalvinster och kapitalförluster vid försäljning av värdepapper är förenad med betydande problem. Det komplicerade systemet för vinstberäkning leder, enligt direktiven, till felaktigheter och brister i uppgiftslämnandet som i sin tur för med sig ett betydande skattbortfall. Genom utredningens förslag kommer i och för sig att få ett säkrare underlag för beräkning av vinst och förlust vid värdepappersavyttringar men den enskildes ansvar för en korrekt beskattning kvarstår. Ett utökat och kostsamt kontrollsystem utgör ingen lösning på alltför komplicerade kapitalbeskattnings- regler. I praktiken innebär utredningens förslag att ett centralt, natio- nellt värdepappersregister upprättas hos . Detta med- för en utvidgad insyn i de enskildas personliga ekonomi. Upp- gifterna i registret måste vidare kunna bevaras utan tidsbegränsning för att systemet skall kunna fungera. Upprättandet av registret innebär ett reellt integritetsintrång för de enskilda innehavarna. Risken för att allt fler skattskyldiga väljer att placera sina värde- papper utomlands ökar med anledning härav markant. Ett mycket bättre alternativ vore därför att förenkla kapitalbeskattnings- reglerna. Inom EU pågår ett omfattande arbete med syfte att få till stånd en harmoniserad marknad för finansiella tjänster inom unionen. Bland annat kan nämnas de olika direktiven om marknader för finansiella instrument, om prospekt, om marknads- missbruk och om elektronisk handel. Syftet med dessa direktiv är att harmonisera och effektivisera marknaderna för finansiella tjänster. Detta harmoniseringsarbete kommer i längden att inne- bära att blir en del av en större finansiell marknad, nämligen den europeiska. Inte minst kommer detta konsumenterna till del. Att alla leverantörer av finansiella tjänster, i konkurrens med var- andra verkar under samma förutsättningar är till stor nytta för kunderna. Den harmoniserade marknaden kommer även att ge möjlighet för nya leverantörer av finansiella tjänster vilket skärper konkurrensen ytterligare. En stor harmoniserad marknad kommer alltså att ge bättre förutsättningar för utveckling, effektivitet och långsiktigt bättre konkurrenskraft. Utvecklingen inom EU har ett brett politiskt stöd. Finans- departementet har tagit initiativ för att på olika sätt stärka och ställning som finansiellt centrum, denna ambition torde grundas på insikten att den finansiella sektorn har stor bety- delse för samhällsekonomin och tillväxten. förslag går dock stick i stäv med denna utveckling. Sammantaget skulle de föreslagna kraven på kontrolluppgifter avseende värdepapperstransaktioner skapa all- varliga nackdelar för : Kostnaderna för att beräkna och lämna kontrolluppgifter blir betydande såväl vad gäller investeringar i system som fortsatt drift av systemen. Det är här fråga om kostnader som ut- ländska institut inte åläggs, dvs. åsamkas stora merkostnader jämfört med utländska konkurrenter. Det är inte konkurrensneutralt och strider mot såväl EU:s mål att harmonisera marknaderna för finansiella tjänster som strävan- dena att stärka den svenska finanssektorns konkurrenskraft. En utvecklad rapportering av kontrolluppgifter kommer inte minst att sätta mindre värdepappersinstitut i en besvärlig situation. Investerings- och driftskostnader är inte direkt pro- portionella till antalet kunder, varför de kommer att stiga mer kännbart för de företag som har färre kunder till nackdel för såväl företagen som deras kunder samt för konkurrensen. Även om många, och kanske särskilt mindre, institut kommer att begränsa investeringarna genom att lösa uppgiftsskyldigheten med rutiner medför detta att institut med färre kunder får relativt sett högre kostnader per kund. En risk som utredaren inte närmare berört är att de i än större utsträckning än placerar sin verk- samhet i länder som lägger mindre betungande administrativa bördor på verksamheten. Med en allt mer harmoniserad marknad blir det också allt lättare för instituten att bedriva sin verksamhet på den svenska finansmarknaden från annan europeisk bas. I den mån det finns en ambition att konkurrensutsätta de svenska aktörerna innebär utredarens förslag också att Barriers to entry blir högre för de institut som önskar etablera sig på den svenska marknaden. Sammantaget kan vi konstatera att utredningens förslag leder in på en helt annan väg än den harmoniseringsväg som EU, med starkt stöd från , stakat ut för den finansiella marknaden och dess tjänster. Det är enligt vår uppfattning av stor vikt att svenska kostnader för skattekontroll inte överskrider mot- svarande kostnader i vår omvärld. Alla krav på detta område bör därför enligt vår uppfattning präglas av harmonisering så att förut- sättningarna för att driva värdepappershandel i blir så lika förutsättningarna i i övrigt som möjligt. Av experten (Aktiesparares Under har antalet privatpersoner i som äger aktier ökat. Mot bakgrund av att reglerna för beskattning vid avyttring av värdepapper är så pass komplicerade att många redovisar sina affärer felaktigt har Aktiekontrolluppgiftsutred- ningen fått i uppdrag att utforma bestämmelser som gör det möjligt att med hjälp av kontrolluppgifter beräkna kapitalvinster och kapitalförluster vid fysiska personers och dödsbons avyttring av aktier och andra värdepapper. I utredningens betänkande redovisas förslaget att de centrala värdepappersförvararna och värdepappersinstituten skall lämna kontrolluppgifter om förhållanden som är av betydelse för be- stämmande av anskaffningsutgifter för delägarrätter och fordrings- rätter. skall därefter registrera och lagra dessa upp- gifter. Efter en övergångsperiod skall vid en avyttring beräkna kapitalvinsten eller kapitalförlusten med hjälp av upp- gifterna om anskaffningsutgifterna. Kapitalvinsten eller kapital- förlusten skall därefter förtryckas på deklarationsblanketten för fysiska personer och dödsbon. skall redovisa hur vinstberäkningen har skett på en specifikation till självdeklara- tionen. Syftet med förslaget är dels att effektivisera deklarationsför- farandet genom att fler skattskyldiga skall kunna använda den för- enklade självdeklarationen utan att behöva lämna tilläggsuppgifter, dels att minimera skattefelen. Sammanfattningsvis anser jag att av de modeller som utred- ningen övervägt är den föreslagna modellen den minst dåliga. Många skattskyldiga skulle troligtvis uppskatta tjänsten men det finns också flera negativa aspekter som man inte kan bortse ifrån, speciellt vad avser rättssäkerhet och integritet. Dessa punkter bör belysas närmare. Sparandet i aktier är till nytta för den enskilde, näringslivet och samhället i stort. För samhällsekonomin är det nödvändigt att näringslivets behov av riskvilligt kapital tillfredsställs enär kapital erfordras för att näringslivet skall investera, utvecklas och anställa fler medarbetare. Ett effektivt utnyttjande av företagens och näringslivets resurser förutsätter en fungerande aktiemarknad med god tillgång till riskkapital och att kapitalet tillförs de branscher och de företag som har de bästa utsikterna att möta marknadens behov. I motsats till ett stort institutionellt ägande skapar många enskilda ägare också en stabilitet i ägandet och börskurserna, och det är därför angeläget att enskilt direktägande av aktier stimuleras. En viktig förutsättning är en stabil och konkurrenskraftig beskatt- ning av riskkapital. Den svenska aktiebeskattningen kan därmed inte vara högre än genomsnittet inom EU och . Med ett svenskt skattetryck som är 2,5 till 3 gånger1 högre än genomsnittet inom EU och måste skattetrycket sänkas till samma nivå som våra konkurrentländer för att skall kunna bli ett ledande finansiellt centrum i . Värdepappersmarknaden har förändrats . Som exempel kan nämnas att det har skett en ökad integration och internationalisering inom handel med finansiella instrument. Bland annat har flera börser i gått samman, bland annat har börserna i , , , , och gått samman genom bildandet av OMX. Vidare har börserna i , , , och Inter- national Financial Futures and gått samman genom bildandet av EuroNext. Även den svenska och den finska värdepapperscentralen har gått samman. Integrationen kommer troligtvis att fortsätta men värdepappersmarknaden kommer fram- över även att påverkas av andra faktorer, bland annat demografiska förändringar. Den demografiska strukturen sätter ramar för den enskildes sparande, eftersom man till stor del lånar , medan sparandet ökar i medelåldern för att sedan ofta förbrukas under pensioneringen. Mot bakgrund av att samhällets åldersstruktur för- ändras kommer sparandet i ekonomin att behöva anpassas för att 1 Aktiespararna, Taxation of individual investors in the 2004 klara den ökade försörjningsbördan som sparandets överföring från individ till samhälle kommer att återgå. Framöver kommer den enskilde få ett allt större ansvar för det som är reglerat via socialförsäkringssystemet. Dessa förändringar kräver att den enskildes sparande stimuleras som det tidigare kollektiva sparandet delegeras till individuellt sparande inom framför allt värdepappersmarknaden. Den enskildes sparande kommer framöver att få en allt större betydelse. För att kunna möta framtidens krav måste det enskilda sparandet främjas dels genom en konkurrenskraftig aktieägarbeskattning men dels genom ett enklare deklarationsförfarande. Ovanstående visar vikten av en reformerad kapitalbeskattning, men dessvärre har utredningen genom anvisningarna i direktivet inte haft möjlighet att lämna ett förslag på hur ett reformerat system för beskattning av enskilt aktieägande bör utformas, utan endast att lämna förslag på hur kontrolluppgiftsskyldigheten skall utvidgas för att på detta sätt minska de felaktiga deklarationsupp- gifterna. Att enbart utvidga kontrolluppgiftsskyldigheten för att kunna förtrycka fler uppgifter i självdeklarationen är att blunda för de problem som det svenska riskkapitalet har. Det hade varit att föredra en total genomgång av kapitalbeskattningen istället. Många av de fel som uppstår i självdeklarationerna beror på att kapitalbeskattningen är så pass komplicerad att många fysiska per- soner har problem att deklarera sina aktieaffärer. Även om flera deklaranter kommer uppskatta att få hjälp med att beräkna sina kapitalvinster och kapitalförluster medför förslaget ändå betänklig- heter vad gäller rättssäkerheten. Ett system där beräk- nar kapitalvinster och kapitalförluster ger ett tolk- ningsföreträde gentemot den enskilde deklaranten eftersom inte endast bearbetar inkomna uppgifter utan även tolkar hur dessa tillsammans med lagstiftningen skall tillämpas. får ett tolkningsföreträde, speciellt processuellt sett, gentemot den enskilde som kommer få det svårt att tolka och ifrågasätta den bedömning som har gjort. Den en- skilde kommer ha svårt att med framgång hävda ett annat anskaff- ningsvärde än det av angivna. Denna problematik blir än mer uppenbar när de skattskyldiga skall erläggas skyldigheten att kontrollera de förtryckta uppgifternas riktighet. Att ålägga den enskilde deklaranten skyldigheten att kontrollräkna de förtryckta uppgifterna är inte att underlätta deklarationsarbetet. Den kontrollskyldighet som de enskilda åläggs leder till att utred- ningens intention om att förenkla deklarationsarbetet för de skatt- skyldiga haltar. Det är däremot mycket troligt att det av utred- ningen förespråkade registret skulle underlätta skattekontroll av de enskilda. Det är däremot tveksamt om det kommer att innebära någon reell förbättring för den skattskyldige. Kontrollaspekten belyser även problemet med skattetillägg. Enligt utredningens förslag kan den skattskyldige bli föremål för skattetillägg om en förtryckt uppgift är felaktig och den skatt- skyldige borde ha upptäckt felet. Om det föreslagna systemet införs måste reglerna för skattetillägg kompletteras så att befrielse- grundande fall i 5 kap. 14 § taxeringslagen omfattar situationer när vinstberäkning är felaktig. har den tekniska utvecklingen vad gäller handel på värdepappersmarknaden gått framåt och utvecklingen kommer att fortsätta. Processen från det att en köp- och säljorder ges till dess affären är slutgiltigt avvecklad har kommit att bli alltmer automati- serad, vilket har medfört ökad rationalisering och minskade trans- aktionskostnader. Den tekniska utvecklingen har möjliggjort för nya aktörer att komma in på den finansiella marknaden och bety- delsen av de fysiska avstånden har också minskat. Denna utveckling har varit till gagn för enskilda aktiesparare genom att transaktions- kostnaderna har sänkts. Om banker och fondkommissionärer åläggs den föreslagna kontrolluppgiftsskyldigheten kommer detta att innebära nya tekniska krav för dessa. Förslaget riskerar till följd därav att hämma utvecklingen mot sänkta transaktionskostnader därför att kostnaderna för de tekniska lösningarna troligtvis kommer att vältras över på kunderna. Utländska företag är skyldiga att lämna kontrolluppgifter om de driver värdepappersrörelse via filial i . Däremot är inte ut- ländska företag som inte har någon filial i eller bedriver verksamhet här skyldiga att lämna kontrolluppgifter. Mer- kostnaden för att utöka kontrolluppgiftsskyldigheten att avse även köp av aktier etc. kommer därmed endast att drabba svenska aktörer och utländska aktörer med filial i . Dessa måste upp- rätta särskilda rutiner och utveckla sina IT-system för att möta de kommande kraven. Konkurrensläget gentemot utländska institut kommer därmed ytterligare att försämras för svenska värde- pappersinstitut, eftersom dessa inte har motsvarande mer- kostnader. De utländska instituten kommer därmed få en kon- kurrensfördel gentemot . Förslaget riskerar även att hämma institut från andra stater, bl.a. inom EU, som vill erbjuda sina tjänster till svenska placerare via bl.a. filialverksamhet detta eftersom de måste inrätta särskilda rutiner och bygga upp omfattande IT-system för att möta krav som endast kan användas för den svenska marknaden. Ett etablerings- hinder uppstår som inte gynnar de enskilda kunderna. Följden av ovanstående resonemang är att med den föreslagna ordningen skulle det uppkomma en skev konkurrenssituation, där svenska banker och värdepappersinstitut inte kommer att ha samma ekonomiska villkor som sina utländska konkurrenter sam- tidigt som utländska aktörer kommer att hindras från att etablera sig på den svenska värdepappersmarknaden. De fem föreslagna modellerna inskränker alla mer eller mindre på den personliga integriteten. I den av utredningen förordade modellen att skall administrera ett register med de skattskyldigas anskaffningsvärden ställer dock frågan om personlig integritet på sin yttersta spets. Med personlig integritet avses att den enskilde har en personlig sfär av information som inte skall behöva avslöjas inför allmän- heten. Personlig integritet är, så som utredningen också framför, ett subjektivt begrepp som varierar mellan individerna. Dock ses tillgången till information ofta som synonymt till makt. Att utöka kontrolluppgiftsskyldigheten från att inte bara avse försäljningar och innehav av värdepapper till att omfatta vid köp av aktier etc. lagrade i ett av fört register torde upp- fattas som integritetskränkande för den enskilde. Även om det sker i förenklingssyfte kommer troligtvis inte alla skattskyldiga att uppleva det på så sätt. Den upplevda risken för att obehöriga kommer åt systemet kommer att leda till att de som är känsliga för integritetsintrång tenderar att söka sig utomlands. Detta behöver inte nödvändigtvis vara för att undanhålla staten inkomster, dessa kan ändå deklareras, men för att den enskilde önskar hålla sin privata sfär privat. En ut- vidgning av kontrolluppgiftsskyldigheten på detta sätt skulle vidare driva på utvecklingen mot mer distansförsäljning och bli skadlig för svensk ekonomi. Med tanke på att det från den enskilde individen växer fram en önskan att skydda sig själv från myndigheternas övervakning är risken stor att de väljer att föra över sitt sparande till andra länder något som skulle påverka tillgången på svenskt riskkapital negativt. Den tekniska utvecklingen hänger nära samman med den ökade internationaliseringen. har både ut- ländskt ägande av svenska värdepapper och handeln från utländska intressenter i svenska värdepapper ökat. har svenska placerare i ökad utsträckning placerat sitt kapital utomlands, en ut- veckling som troligtvis starkt har gynnats av den tekniska utveck- lingen. Det är enkelt för en privatperson, oavsett hur stor aktieportfölj han har, att med hjälp av näthandeln bedriva handel via ett utländskt värdepappersföretag. Kunden känner inte längre samma behov av att företaget skall vara representerat i . Både den tekniska utvecklingen och den ökade internationalise- ringen ställer nya krav på den svenska kapitalbeskattningen. överstiger nivån på den svenska aktieägarbeskattningen genom- snittet inom EU som den tekniska utvecklingen har gjort det lättare för privatpersoner att flytta över sitt aktiesparande till länder med lägre kapitalvinstbeskattning och avsaknad av för- mögenhetsskatt. är inte isolerat. Risken är stor för att det förslag som utredningen presenterar kommer att driva på ut- vecklingen i en oönskad riktning. Det finns inga säkra upp- gifter på hur stort det oredovisade kapitalet utomlands är, men en del bedömer att det är . De ändringar som framöver sker på kapitalbeskattningsområdet måste ta hänsyn till den ökade internationella konkurrensen genom den tekniska ut- vecklingen. Förutom detta kommer den ökade näthandeln via utländska värdepappersföretag leda till att en krympande andel av hushållens aktieaffärer fångas in i det föreslagna systemet eftersom de sparare som har depåer i utländska institut faller utanför. Därmed blir kontrollen ineffektiv eftersom den blir alltför enkel att kringgå. Vad händer med gamla innehav? Det föreslagna systemet där skall erhålla information om anskaffningsvärden etc. medför en omfattande övergångs- problematik genom att gamla innehav inte kommer att finnas med i registret. finns det inget uppbyggt register över gamla an- skaffningsvärden och kommer inte att få tillgång till de skattskyldigas anskaffningsvärden på bland annat aktier de äger när systemet tas i kraft. Uppgifter om historiska anskaffnings- värden måste således fastställas för att vinster och förluster skall kunna beräknas. Utredningen har valt att inte förorda ett system med stickvärden emedan stickvärdet i sådant fall måste sättas be- tydligt högre än den nuvarande schablonregeln, av ersättningen vid avyttring, vilket skulle ge en intäktsminskning för staten. Det föreslagna systemet kommer att medföra en lång över- gångsperiod då inte kommer ha tillgång till de skatt- skyldigas anskaffningspris för de aktier etc. som ägs när systemet sätts i kraft. Till dess kommer de enskilda deklaranterna att få komplettera med uppgifter om anskaffningsvärden, så som .