sou · GUB323 · 2007-01-01 00:00:00 — skyldiga enligt 3 kap. 18 § första skyldiga enligt 3 kap. 18 § första stycket 1 eller 2 har rätt till stycket 2 eller 3 har rätt till grundavdrag beräknat enligt 3 grundavdrag beräknat enligt 3 och 5 §§, om deras överskott av och 5 §§, om deras överskott av i andra länder, uteslutande eller i andra länder, uteslutande eller så gott som uteslutande, utgörs så gott som uteslutande, utgörs av överskott av förvärvsin- av överskott av förvärvsin- De som är begränsat skattskyl- diga enligt 3 kap. 18 § första stycket 1 har rätt till grundavdrag beräknat enligt 3 och 5 §§, om deras förvärvsinkomst består av uttag från idrottsutövarkonto en- ligt 12 a kap. 9 och 11 §§. Dödsbon har inte rätt till avdrag än det år då döds- fallet inträffade. Avdraget skall avrundas uppåt till helt hundratal kronor. För dem som är obegränsat skattskyldiga bara under en del av beskattningsåret är grundavdraget en tolftedel av 0,293 prisbasbe- lopp för varje kalendermånad eller del av kalendermånad som de är obegränsat skattskyldiga. 10 Senaste lydelse 2004:1139. 11 Senaste lydelse 2004:1139. Om de skattskyldigas över- Om de skattskyldigas över- skott av förvärvsinkomster i och i andra länder, ute- och i andra länder, ute- slutande eller så gott som ute- slutande eller så gott som ute- slutande, utgörs av överskott av slutande, utgörs av överskott av skall dock bestämmelserna i 3 § skall dock bestämmelserna i 3 § rottsutövarkonto enligt 12 a kap. 9 och 11 §§. För fysiska personer som är begränsat skattskyldiga under hela beskattningsåret är den kommunala inkomstskatten av den beskattningsbara förvärvsinkomsten. fysiska personer enligt 3 kap. fysiska personer enligt 3 kap. 18 § första stycket 1 är den 18 § första stycket 1 och 2 är den summan av de skattesatser för summan av de skattesatser för multiplicerad med den beskatt- multiplicerad med den beskatt- För begränsat skattskyldiga fysiska personer med anknytning till utländsk stats beskickning som avses i 3 kap. 17 § 2–4 tillämpas 3 §. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. 12 Senaste lydelse 2004:1139. 7Förslag till lag om ändring i lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter Härigenom föreskrivs att 6 kap. 5 § lagen (2001:1227) om själv- deklarationer och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse. 5 §13 Kontrolluppgift behöver inte lämnas om 1.ersättning eller förmån för tillfälligt arbete som en fysisk per- son eller ett dödsbo har gett ut under förutsättning att a) ersättningen eller förmånen inte motsvarar en utgift i en när- ingsverksamhet, b) skatteavdrag inte har gjorts, och c) det som mottagaren har fått sammanlagt haft ett lägre värde än , 2.ersättning eller förmån för tillfälligt arbete som har getts ut i annat fall än som avses i 1, under förutsättning att a) det som mottagaren har fått sammanlagt haft ett lägre värde än , och b) skatteavdrag inte har gjorts, 3.ersättning eller förmån som enligt 3 kap. 21 § första och andra styckena skall redovisas i självdeklarationen, eller 4.ersättning eller förmån som har redovisats i en förenklad skattedeklaration enligt 10 kap. 13 a § skattebetalningslagen. 5.ersättning eller förmån som getts ut av sådan ideell förening som avses i 7 kap. 7 § första stycket inkomstskattelagen (1999:1229), under förutsättning att a) ersättningen eller förmånen inte motsvarar en utgift i en skattepliktig näringsverksamhet, b) skatteavdrag inte har gjorts, och c) det som mottagaren har fått sammanlagt haft ett lägre värde 13 Senaste lydelse 1997:483. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. Reglerna om inkomstbeskattning av ideella föreningar, däribland idrottsföreningar, infördes genom lagstiftning . Reglerna har varit föremål för en översyn av Stiftelse- och föreningsskatte- kommittén som lämnade sitt slutbetänkande Översyn av skattereglerna för stiftelser och ideella föreningar (SOU 1995:63). Betänkandet remitterades och bereddes inom . Kommitténs förslag har inte lett till lagstiftning. Inför beslutade () att göra en kartläggning av idrottens skatte- och avgiftspro- blematik. Arbetet utmynnade i en rapport som sedermera lämnades över till med hemställan om att en statlig ut- redning skulle tillsättas för att se över idrottens skatte- och avgifts- situation. Regeringen beslutade att tillsätta en kommitté () med uppdrag att göra en över- syn av bestämmelserna om inkomstbeskattningen av idrottslig verksamhet. uppdrag är att se över bestämmelserna om inkomstbeskattningen av idrottsföreningar samt vissa inkomst- skattefrågor som berör idrottsutövare och idrottsfunktionärer. Syftet är att försöka utarbeta ett system för beskattningen som i förhållande till dagens bestämmelser är bättre anpassat till de förut- sättningar som gäller för den moderna idrottsrörelsen. I samband därmed skall vi överväga om det behövs särskilda skatteregler för den professionella idrotten. I den mån vi bedömer att vissa frågor inte kan lösas bara för ideella föreningar med idrottsliga ändamål, är vi oförhindrade att lämna förslag som berör inkomstbeskattningen av ideella föreningar i allmänhet. Utgångspunkten för arbetet är att det skatteprivilegierade området inte skall utökas och att våra för- slag inte leder till konkurrenssnedvridningar eller att omotiverade skattefördelar möjliggörs genom skatteplanering. Uppdraget omfattar ett antal särskilt utpekade frågor som rör beskattningen av idrottslig verksamhet. De problem som finns med beskattningen av idrottslig verksamhet hänger till stor del samman med frågan om i vilken omfattning och i vilka former professionell idrott får bedrivas inom ramen för den begränsade skattskyldigheten som gäller för idrottsföreningar. Det professio- nella inslaget inom idrotten har en helt annan omfattning än när nuvarande regler infördes. Antalet idrottsutövare som försörjer sig på sin idrott har ökat kraftigt och allt tyder på att ökningen kommer att fortsätta framöver. I kapitel 5 finns en skattemodell som är avsedd att reglera i vilken omfattning professionell idrott får bedrivas av en idrottsförening utan att den förlorar sin skattegyn- nade ställning. I denna del av uppdraget ingår även en teknisk över- syn av de allmänna villkoren som gäller ideella föreningars begrän- sade skattskyldighet. Syftet är att undersöka om de allmänna vill- koren kan göras mer förutsebara och lättare att tillämpa. Vi skall även se över reglerna om beskattning av inkomster som hänför sig till näringsverksamhet. I kapitel 4 finns ett förslag till skattemodell som tar sikte enbart på idrottsföreningar. Vår upp- fattning är dock att de förändringar vi föreslår, efter erforderlig be- redning inom , bör kunna omsättas till att gälla generellt för alla ideella föreningar. Vårt uppdrag omfattar vidare ett par frågor som gäller beskatt- ningen av idrottsutövare och idrottsfunktionärer. Den ena frågan gäller var idrottsutövare m.fl. skall anses ha sitt tjänsteställe. Bero- ende på hur frågan besvaras, i hemmet eller på platsen för idrotts- utövandet, får det olika skattekonsekvenser för både den som be- talar ut ersättning och för den som tar emot ersättningen. I kapitel 8 analyseras dessa skattekonsekvenser. Den andra frågan är idrotts- utövarkonto som handlar om huruvida aktiva idrottsutövare skall få möjlighet att skjuta upp beskattningen av sina idrottsinkomster till dess karriären är slut. Här skall vi särskilt beakta kraven på likfor- mig beskattning och vilka följder ett idrottsutövarkonto skulle få i förhållande till andra yrkesgrupper vars inkomster varierar kraftigt över tiden. I kapitlen 9 och 10 redovisas våra överväganden om ett idrottsutövarkonto. Inom ramen för den allmänna översynen av de skatteregler som gäller för idrottsföreningar, har vi kunnat konstatera att det finns ett behov av att kommittén även behandlar idrottsföreningarnas skyldighet att betala reklamskatt och lämna kontrolluppgift. De nu- varande reglerna på dessa områden innebär ett omfattande admi- nistrativt arbete för ideella föreningar i allmänhet och för idrottsfö- reningar i synnerhet. I kapitlen 6 och 7 övervägs därför behovet av och möjligheten att förändra reglerna. Kommittén har i sitt arbete haft löpande kontakter med företrädare för , och med idrottsrörelsen i övrigt. RF har på kommitténs uppdrag undersökt det professio- nella inslaget inom idrottsrörelsen och hur det är organiserat samt även gjort en enkätundersökning bland specialidrottsförbunden om idrottsutövares behov av någon form av idrottskonto. Kommittén deltog även i en hearing om idrottens skatter som RF anordnade . I arbetet med att överväga behovet av ett idrottsutövarkonto för idrottsutövare har kommitténs ordförande och sekreterare varit i och för att granska dessa länders olika system med uppskjuten beskattning av idrottsinkomster. I kapitel 2 finns en beskrivning av den svenska idrottsrörelsens organisation och finansiering. I det efterföljande kapitlet (3) redo- visas gällande regler om inkomstbeskattningen av idrottsföreningar och vilka förändringar som kan behöva göras. Därefter följer ett antal avsnitt med överväganden och förslag. Som bilagor till betän- kandet finns kommitténs direktiv, en sammanfattning av Stiftelse- och föreningsskattekommitténs förslag samt en sammanställning av taxeringsuppgifter för ideella föreningar. 2 Den svenska idrottsrörelsen Den svenska folkrörelseidrotten med dess många lokala föreningar och omfattande ideella engagemang har lagt grunden för idrottens utveckling i vårt land. Idrotten når ut i hela samhället genom att erbjuda ett stort antal idrottsgrenar vilket attraherar individer med olika förutsättningar och intressen. Den nationella idrottspolitiken som antagits av regering och riksdag bygger på tre grundstenar: 1.För att främja en god folkhälsa skall samhället och skolorna uppmuntra och ge möjligheter för barn, ungdomar och vuxna att motionera och bedriva idrott. 2.En fri och självständig idrottsrörelse skall aktivt stödjas. Den skall bygga på ideellt engagemang och bedriva en bred verk- samhet som värnar om god etik, lika förutsättningar för flickor och pojkar, kvinnor och män, arbetar aktivt för integration samt värnar om demokratisk fostran. 3.Elitidrotten, som till viss del består av kommersiell underhåll- ning, är också värdefull genom att den erbjuder förströelse och glädje. Den svenska idrottsrörelsen lägger själv fast målen för sin verk- samhet. Staten anger syftet med statsbidraget. De övergripande syftena med statsbidraget är att stödja verksamhet som bidrar till att utveckla barns och ungdomars intresse och benä- genhet för motion och idrott samt deras möjligheter att utöva inflytande över och ta ansvar för sitt idrottande, gör det möjligt för alla människor att utöva idrott och motion, syftar till att ge kvinnor och män lika förutsättningar att delta i idrottsverksamhet, främjar integration och god etik, samt bidrar till att väcka ett livslångt intresse för motion och därmed främja en god hälsa hos alla människor.1 , , har i sin roll som företrädare för den svenska idrottsrörelsen fortlöpande kontakter med såväl regering och riksdag som myndigheter och andra organisationer. Med ut- gångspunkt från idrottens eget idéprogram Idrotten vill och den av RF-stämman antagna verksamhetsinriktningen strävar RF efter att skapa opinion i för idrottsrörelsen centrala frågor. Idrottsrörelsen är med sina ca tre miljoner medlemmar största folkrörelse. Dess organisation är hierarkiskt uppbyggd – RF och de 68 specialidrottsförbunden (SF) på centralnivå, distriktsid- rottsförbunden (DF) och specialidrottsdistriktsförbunden (SDF) regionalt samt de drygt 21 000 föreningarna på lokal nivå. Idrottsrörelsens organisation är den traditionella folkrörelsens; den utgår från de enskilda individerna som sluter sig samman i fö- reningar för att ägna sig åt ett gemensamt intresse, i det här fallet idrott. Föreningarna inom en specifik idrott är organiserade i speci- alidrottsförbund, som i sin tur är samlade i RF. Detta utgör den s.k. medlemslinjen, där varje medlemskap kan ses som ett avtal. Det finns cirka 21 000 lokala idrottsföreningar över hela lan- det anslutna till RF. Associationsrättsligt är de som regel allmän- nyttiga ideella föreningar. Det finns ingen lagstiftning som definierar den ideella föreningen, men för att beviljas medlemskap i måste den ha en demokratisk uppbyggnad, kodifierad i stadgar som bygger på för idrottsföreningar, bedriva en idrottslig verksamhet som ryms inom RF, i sin verksamhet följa RF:s och berört specialförbunds bestämmelser samt ha ett namn som inte är olämpligt eller kan förväxlas med en annan, redan an- sluten förening. 1998/99:107 En idrottspolitik för 2000-talet – folkhälsa, folkrörelse och under- hållning. Inom denna mycket allmänna ram ryms mycket olikartade orga- nisationer, från den stora flersektionsföreningen (som AIK, med cirka 15 000 medlemmar) till den lilla kamratföreningen med en idrott på programmet och kanske tiotalet medlemmar. Ekonomiskt kan det handla om allt från föreningar med en årsomsättning på något hundratals miljoner och professionellt kansli till sådana som bygger helt på ideellt arbete. Enligt en studie av idrottsföreningarnas situation, gjord av RF 2003 (Idrottens föreningar – en studie om idrottsföreningarnas situa- tion, 2005) ägnar sig av föreningarna åt en- dast en idrott, dvs. av fö- reningarna har mer än tre idrotter på programmet. av verksamheten består av barn- och breddidrott medan är tävlingsidrott. Uppdelat på ett annat sätt är barn- och ungdomsidrott och vuxenidrott. av föreningarna har någon anställd, övriga sköts helt på ideell basis. Medianvärden för den årliga omsättningen ligger på . av föreningarna ger sina ledare någon form av arvode. Det vanliga är att ledarna får utbildning och lite utrustning. Såväl löner som arvoden har också minskat i andel av föreningarnas totala utgifter jämfört . Den bild man via media kan få av svensk idrottsrörelse, som be- stående av stora och professionellt skötta föreningar med många miljoner i årsomsättning är med andra ord inte riktig. Den beskri- ver bara en liten, kvantitativt marginell, del av den totala idrottsrö- relsen. Samma slutsats går att dra av effekterna av det beslut som togs vid att tillåta s.k. idrottsaktiebolag inom den organiserade tävlingsverksamheten. Formellt innebär beslutet att en ideell förening inom RF kan överlåta sin plats i seriesystemet till ett idrottsaktiebolag. En förutsättning är dock att föreningen har röstmajoritet i bolaget och att det senare huvudsakligen bedriver idrottsverksamhet eller angränsande finansieringsverksamhet. När beslutet fattades betraktades det som en avgörande förändring av idrottsrörelsens traditionella organisationsformer. Trots den tid som gått har dock endast ett fåtal idrottsaktiebolag bil- dats. Det skall betonas att dessa formellt inte utgör en del av den organiserade idrottsrörelsen, dvs. de är inte medlemmar i . En annan organisationsform har däremot blivit betydligt vanli- gare, den s.k. alliansföreningen. Den är i de flesta fall resultatet av att en flersektionsförening beslutar att dela upp organisationen i ett antal separata föreningar där var och en är en självständig juridisk person. Ett exempel är som är uppdelad i bl.a. , , , etc. Vid uppdelningen ombildades flersektionsföre- ningen till en s.k. alliansförening som har till uppgift att vara ett samverkans- och serviceorgan för de i alliansen ingå- ende medlemsföreningarna, exempelvis vad avser deras medlemsre- gister och medlemsvård, samt att vårda Hammarby IF:s klubb- märke och föreningens historiska arv. Inte heller dessa alliansfö- reningar är formellt en del av idrottsrörelsens organisation. För att kunna vara en del av den organiserade idrottsrörelsen, och bl.a. delta i tävlingsverksamheten, söker den lokala föreningen medlemskap i ett specialidrottsförbund (SF). Inom RF finns 68 sådana förbund, varav ett () har ett associerat medlemskap. Huvuddelen av SF bedriver verksamhet inom en speciell idrott – exempelvis fotboll, friidrott eller issegling – men det finns också några förbund som bedriver verksamhet inom flera idrotter för en viss kategori – , för högskoleele- ver, med funktionshinder m.fl. – de s.k. kategoriförbunden. Precis som för föreningarna finns det stora skillnader mellan specialidrottsförbunden ifråga om storlek och organisation. Störst är med över 3 300 medlemsföreningar, en årlig omsättning på och en självfinansierings- grad på . Minst är med sina 18 föreningar och en omsättning på . Oavsett storlek har samtliga SF som huvuduppgift att admini- strera och utveckla verksamheten inom sin specifika idrott. Grund- principen är att förbundet har ensamrätt till denna. Det innebär att förbunden självständigt beslutar om stadgar och tävlingsbestäm- melser, som anslutna föreningar har att rätta sig efter. Bestämmel- serna får dock inte strida mot eller de grundprinciper dessa bygger på. Specialidrottsförbundens medlemmar är de anslutna förening- arna. I vissa förbund finns emellertid också särskilda klass- eller Det gäller exempelvis , där t.ex. en segelflygklubb genom sitt medlemskap också automatiskt an- sluts till och en fallskärmshopparklubb som på motsvarande sätt ansluts till Svenska Fallskärmshopparför- bundet. De olika specialidrottsförbunden bildar tillsammans (), den svenska idrottsrörelsens paraplyor- ganisation. Medlemskap beviljas av RF-stämman, som hålls vartan- nat år, och kräver enligt : Förbundet skall bedriva/administrera idrott Förbundet skall vara en ideell förening Förbundets verksamhet skall stå i samklang med den av RF- stämman beslutade verksamhetsidén Förbundet får inte bedriva/administrera verksamhet som är nära besläktad med verksamhet inom till RF redan anslutet SF Förbundet bör ha minst 50 medlemsföreningar med minst 3 000 medlemmar och finnas representerat inom minst 10 DF finns en möjlighet för förbund som uppfyl- ler de fyra första kriterierna, men inte det sista, att få ett s.k. asso- cierat, eller begränsat, medlemskap. Ett sådant ger tillgång till RF:s service, men ingen rösträtt på stämman och heller ingen självklar rätt till statsstöd via RF. Som ovan nämnts har denna möjlighet bara utnyttjats , 2003 då blev associerad medlem. RF är också en ideell förening som, enligt stadgarna, har till upp- gift att handha för idrottsrörelsen gemensamma angelägenheter, såväl nationellt som internationellt. Förbundet har dessutom av staten anförtrotts uppgiften att fördela statsbidraget till idrottsrö- relsen. Mer konkret sammanfattas uppgifterna på följande sätt i RF:s verksamhetsinriktning för perioden –2007: Företräda idrottsrörelsen gentemot myndigheter, politiker och samhälle och samordna arbetet i viktiga idrottspolitiska frågor Stimulera den idrottsliga utvecklingen i medlemsförbunden Fördela statens anslag till idrottsrörelsen Verka för en dopingfri idrott Samordna arbetet kring idrottsrörelsens trovärdighetsfrågor Samordna idrottsrörelsens internationella arbete Verka för att bevara det idrottshistoriska arvet Stimulera kunskapsutveckling inom idrottsrörelsen Ge service till medlemsorganisationerna Arbetet leds av den av stämman utsedda Riksidrottsstyrelsen bestå- ende av en ordförande och tio övriga ledamöter, varav hälften skall vara kvinnor och hälften män. Operativt finns ett kansli i , som är sammanslaget med (se nedan) rikskansli, under ledning av en gemensam riksidrottschef. Det sammanslagna kansliet består av cirka 120 anställda. Förutom Riksidrottsstyrelsen väljer RF-stämman också leda- möter i , idrottsrörelsens högsta domstol, och RF:s , som båda är fristående från Riksid- rottsstyrelsen och ansvarar för sitt arbete i enlighet med RF:s stad- gar direkt inför stämman. Såväl SF som RF har en distriktsorganisation, även om den i speci- alidrottsförbundens fall kan se olika ut. Specialidrottsdistriktsför- bundens (SDF) gränser avgörs av varje SF. I exempelvis finns 24 SDF, som i stort sett följer landskapsgränserna medan å andra sidan delat upp landet i sex regioner. SDF är egna ideella föreningar i den meningen att de har stadgar och sin egen styrelse. råder de inte självständigt över sin existens. SDF skall omfatta de föreningar inom förbundets geogra- fiska område som är medlemmar i berört SF. SDF:s uppgift är att vara förbundets förlängda arm inom di- striktet/regionen. I många fall administrerar distriktsorganisatio- nen också tävlingsverksamheten/seriesystemen upp till en viss nivå, där det nationella förbundet tar över. Självklart finns här en stor skillnad mellan stora SDF med många anställda tjänstemän jämfört med små SDF som i vissa fall sköts uteslutande på ideell basis. , distriktsidrottsförbunden (DF), finns fastställd i . finns 21 DF, men organi- sationen utreds inför RF-stämman 2007. Även DF har egna stad- gar, som dock skall följa de av RF-stämman beslutade normalstad- garna, och utser sin egen styrelse. Precis som när det gäller SDF består DF av samtliga föreningar, i detta fall dock anslutna till samtliga SF, inom distriktet. En förening inom RF är alltså medlem i minst tre olika organisa- tioner: (minst) ett SF, (minst) ett SDF samt ett DF. DF:s uppgift motsvarar RF:s, fast på regional nivå. Det innebär att de företräder den regionala idrottsrörelsen utåt, samordnar regional utvecklingsverksamhet och ger service, i första hand till SDF inom distriktet. Som en del av den organiserade idrottsrörelsen räknas också ytter- ligare två nationella organisationer: utbildarna och (). bildades som ett godkänt studie- förbund och har till syfte att vara idrottens utbildningsorganisa- tion. Organisationen består av anslutna SF samt en handfull övriga medlemsorganisationer. Dess högsta beslutande organ, förbunds- stämman, hålls vart annat år, samordnat med RF-stämman i Riksid- rottsmötet. Stämman utser förbundsstyrelsen (FS). Också har en distriktsorganisation, som sammanfaller med RF:s, och i flera distrikt är tjänstemannaorganisationerna helt sammanslagna. En skillnad gentemot RF:s distrikt är att SISU-di- striktens chefer, utbildningscheferna, utses av och är anställda av riksorganisationen. är en ideell förening vars huvud- sakliga uppgift är att förbereda, organisera och genomföra deltagande i . Den består av de olympiska specialid- rottsförbunden (OSF, dvs. de SF vars idrotter finns med på det olympiska programmet), ett antal RSF (SF som är erkända, recog- nized av den (), trots att de inte finns med på OS-programmet) samt de svenska leda- möterna i IOK (två personer – och ). Till skillnad från såväl RF som har SOK alltså även enskilda individer som medlemmar. SOK styrs av sina egna stadgar, men också av den s.k. olympiska chartern, , som de nationella olympiska kommitté- erna är skyldiga att följa. IOK:s ledamöter anses inte representera sina länder i den olympiska kommittén utan tvärtom vara den olympiska rörelsens talesmän i sina respektive länder. Idrottsrörelsen får sina intäkter från tre huvudsakliga källor: de egna medlemmarna, olika samhällsorgan (främst staten och kom- munerna) samt näringslivet (sponsorer). Förhållandet mellan dessa tre källor varierar mellan olika nivåer inom idrotten, men självfallet också från organisation till organisation. Sedan den statliga idrottsutredningen åt alla 1971 (SOU 1969:29) har den grundläggande principen för samhällets stöd till idrotten varit att kommunerna ger stöd till den lokala nivån (före- ningarna), landstingen till den regionala (DF) medan statens id- rottsanslag går till den nationella nivån (RF, SF). I huvudsak stämmer denna princip fortfarande, men tendensen är att det stat- liga stödet, genom att de resurser idrotten fått från Svenska Spels överskott ökat, blivit allt viktigare även på lokal nivå. Totalt sett är emellertid idrottsrörelsens viktigaste tillgång det ideella arbetet. Enligt tillgänglig statistisk finns drygt 600 000 idrottsledare av olika slag: tränare, förtroendevalda m.m. Drivkraf- ten för idrottsledarnas engagemang är inte pengar eller önskan om egna framgångar. För många är det ett sätt att betala tillbaka man själv var aktiv.