sou · GUB361 · 2007-01-01 00:00:00 — b)se till att företrädaren ges tillfälle att informera det ensam- kommande barnet om innebörden och de tänkbara konse- kvenserna av den personliga intervjun och, i förekommande fall, om hur han eller hon kan förbereda sig inför den per- sonliga intervjun. Medlemsstaterna skall ge företrädaren möj- lighet att närvara vid denna intervju och att ställa frågor och lämna synpunkter, inom en av intervjuaren fastställd ram. Medlemsstaterna får kräva att det ensamkommande barnet skall närvara vid den personliga intervjun, även om företrädaren är närvarande. Medlemsstaterna får avstå från att utse någon företrädare om det ensamkommande barnet a)med största sannolikhet kommer att uppnå myndighetsålder innan ett beslut fattas i första instans, eller b)kostnadsfritt kan använda sig av en juridisk rådgivare eller en annan rådgivare som godkänns som sådan enligt nationell lagstiftning för att fullgöra de ovannämnda uppgifter som tillkommer företrädaren, eller c)är gift eller har varit gift. (1) EUT L 31, , s. 18. 3.Medlemsstaterna får i enlighet med de lagar och andra författningar som gäller även avstå från att utse en företrädare om det ensamkommande barnet är eller äldre, förutsatt att han eller hon kan fullfölja sin ansökan utan en företrädare. 4.Medlemsstaterna skall säkerställa följande: a)Om ett ensamkommande barn intervjuas om sin asylansö- kan i enlighet med artiklarna 12, 13 och 14, skall denna intervju utföras av en person som har nödvändiga kunskaper om underårigas särskilda behov. b)Den beslutande myndighetens beslut om en asylansökan från ett ensamkommande barn skall förberedas av en tjänsteman med nödvändiga kunskaper om underårigas särskilda behov. Medlemsstaterna får använda sig av läkarundersökningar för att fastställa åldern på ensamkommande barn i samband med prövningen av en asylansökan. När så sker skall medlemsstaterna se till att a)ensamkommande barn före prövningen av asylansökan in- formeras om att en åldersbestämning genom en läkarunder- sökning kan komma att göras och att denna information ges på ett språk de rimligen kan förväntas förstå. Denna infor- mation skall innehålla upplysningar om undersökningsmeto- den och eventuella konsekvenser som resultatet av läkarun- dersökningen kan få för prövningen av asylansökan och också om konsekvenserna av en vägran från det ensamkom- mande barnet att genomgå en läkarundersökning, b)ensamkommande barn och/eller deras företrädare ger sitt samtycke till att en undersökning görs för att fastställa de berörda underårigas ålder, och c)ett beslut om avslag på en asylansökan från ett ensamkom- mande barn som har vägrat att undergå en sådan läkarun- dersökning inte baserar sig enbart på denna vägran. Det faktum att ett ensamkommande barn har vägrat att ge- nomgå läkarundersökningen skall inte vara ett hinder för den beslutande myndigheten att fatta beslut om ansökan. Europeiska unionens officiella tidning L 326/23 Barnets bästa skall komma i första hand när medlemssta- terna genomför bestämmelserna i denna artikel. 1.Medlemsstaterna får inte hålla en person i förvar endast av det skälet att han eller hon är asylsökande. 2.I de fall en asylsökande hålls i förvar skall medlemssta- terna säkerställa att det finns en möjlighet till påskyndad rättslig prövning. Förfarande när ansökan återkallas 1.I den mån som medlemsstaterna i sin nationella lagstift- ning föreskriver en möjlighet att uttryckligen återkalla ansökan skall de se till att den beslutande myndigheten fattar beslut om att antingen avbryta prövningen eller att avslå ansökan om en asylsökande uttryckligen återkallar asylansökan. 2.Medlemsstaterna får också bestämma att den beslutande myndigheten skall ha rätt att avbryta prövningen utan att fatta beslut. I så fall skall medlemsstaterna se till att den beslutande myndigheten inför en tjänsteanteckning i sökandens akt. Förfarande om den sökande implicit återkallar eller avstår från sin ansökan Om det finns skälig grund att anta att en asylsökande implicit har återkallat eller avstått från sin asylansökan, skall medlemsstaterna se till att den beslutande myndigheten fattar beslut om att antingen avbryta prövningen eller avslå ansökan på grundval av att sökanden inte har visat sig ha rätt till flyk- tingstatus enligt direktiv /83/EG. Medlemsstaterna får förutsätta att sökanden implicit har återkal- lat eller avstått från sin asylansökan i synnerhet om det har kunnat fastställas att a)sökanden har underlåtit att besvara en begäran om att lämna information av betydelse för ansökan i enlighet med artikel 4 i direktiv /83/EG, eller har underlåtit att infinna sig till en personlig intervju enligt artiklarna 12, 13 och 14, om inte sökanden inom rimlig tid kan visa att hans eller hennes underlåtenhet beror på omständigheter som han eller hon inte rådde över, b)sökanden har avvikit eller utan tillstånd lämnat den plats där han eller hon bodde eller hölls i förvar utan att inom skälig tid kontakta den behöriga myndigheten eller han eller hon har underlåtit att inom skälig tid fullgöra sin anmälnings- skyldighet eller annan skyldighet att meddela sig. För att genomföra dessa bestämmelser får medlemsstaterna fast- ställa tidsfrister eller riktlinjer. Medlemsstaterna skall se till att en sökande som efter ett beslut om att avbryta prövningen enligt punkt 1 i denna artikel åter anmäler sig hos den behöriga myndigheten har möjlighet att begära att asylärendet tas upp på nytt såvida inte ansökan prövas i enlighet med artiklarna 32 och 34. Medlemsstaterna får besluta om en tidsfrist efter vilken sökan- dens ärende kan tas upp på nytt. Medlemsstaterna skall se till att en sådan person inte avlägsnas i strid med principen om non-refoulement. Medlemsstaterna får föreskriva att den beslutande myndigheten skall kunna återuppta prövningen i det skede där prövningen av ansökan avbröts. Medlemsstaterna skall ge flyktingkom- missariat (UNHCR) möjlighet att a)ta kontakt med asylsökande, även de som hålls i förvar eller i transitzoner på flygplatser eller i hamnar, b)få tillgång till information om enskilda asylansökningar, om förfarandets gång och om vilka beslut som har fattats, under förutsättning att den asylsökande samtycker till detta, c)vid utövandet av sin tillsyn enligt artikel 35 i Genèvekon- ventionen lägga fram synpunkter till vilken behörig myndig- het som helst i fråga om enskilda asylansökningar i alla skeden av förfarandet. Punkt 1 skall även vara tillämplig på organisationer som för flyktingkommissariatets räkning verkar i den berörda med- lemsstaten i enlighet med ett avtal med medlemsstaten i fråga. L 326/24 Europeiska unionens officiella tidning Insamling av uppgifter om enskilda ärenden Medlemsstaterna får inte vid prövning av enskilda ärenden a)direkt röja uppgifter om enskilda asylansökningar, eller det faktum att en ansökan har lämnats in, till påstådd(a) aktö- r(er) som bedriver förföljelse av den asylsökande, b)inhämta uppgifter från påstådd(a) aktör(er) som bedriver för- följelse på ett sätt som skulle leda till att dessa aktörer får direkt information om att en ansökan har lämnats in av sökanden i fråga, och som skulle äventyra den fysiska integ- riteten hos sökanden och hos personer som är beroende av honom eller henne för sin försörjning, eller skulle äventyra friheten och säkerheten för hans eller hennes familjemedlem- mar som bor kvar i ursprungslandet. FÖRFARANDEN I FÖRSTA INSTANS 1.Medlemsstaterna skall handlägga asylansökningar genom ett prövningsförfarande i enlighet med de grundläggande prin- ciperna och garantierna i kapitel II. 2.Medlemsstaterna skall se till att ett sådant förfarande av- slutas utan att åsidosätta en lämplig och fullständig prövning. Om inget beslut kan fattas skall medlems- staterna se till att sökanden antingen a)blir informerad om förseningen, eller b)på begäran erhåller information om den tidsfrist inom vilken beslut om hans eller hennes ansökan är att vänta. Att sådan information lämnas skall inte innebära någon skyldighet för medlemsstaten gentemot sökanden att fatta ett beslut inom denna tidsfrist. Medlemsstaterna får prioritera eller påskynda en prövning i enlighet med de grundläggande principerna och garantierna i kapitel II, t.ex. om ansökan kan förväntas vara välgrundad eller om den sökande har särskilda behov. Medlemsstaterna får även föreskriva att ett prövningsförfa- rande i enlighet med de grundläggande principerna och garan- tierna i kapitel II skall prioriteras eller påskyndas om a)sökanden vid inlämnandet av ansökan och framläggandet av de faktiska omständigheterna endast tagit med uppgifter som saknar betydelse eller som har en mycket liten bety- delse för prövningen av sökandens rätt till flyktingstatus enligt direktiv /83/EG, eller b)det klart framgår att sökanden inte har rätt att betraktas som flykting eller rätt till flyktingstatus enligt direktiv /83/EG, eller c)asylansökan anses ogrundad i)eftersom sökanden kommer från ett säkert ursprungs- land enligt artiklarna 29, 30 och 31, eller ii)eftersom landet som inte är en medlemsstat betraktas som ett säkert tredjeland för sökanden, utan att det på- verkar tillämpningen av artikel 28.1, eller d)sökanden har vilselett myndigheterna genom att lämna orik- tiga uppgifter eller falska handlingar eller genom att undan- hålla relevanta uppgifter eller handlingar som rör hans eller hennes identitet och/eller medborgarskap och som kunde ha påverkat beslutet i negativ riktning, eller e)sökanden har lämnat in en annan asylansökan och lämnat andra personuppgifter, eller f)sökanden inte har lagt fram några uppgifter som med en rimlig grad av säkerhet styrker hans eller hennes identitet eller medborgarskap, eller det är troligt att han eller hon i ond tro har förstört eller gjort sig av med en identitets- eller resehandling som skulle ha bidragit till att fastställa hans eller hennes identitet eller medborgarskap, eller g)sökanden har lämnat inkonsekventa, motsägelsefulla, osan- nolika eller otillräckliga uppgifter som gör att hans eller hennes påstående om att ha varit utsatt för förföljelse enligt direktiv /83/EG uppenbart är föga övertygande, eller h)sökanden har lämnat in en efterföljande ansökan som inte innehåller några nya uppgifter som är relevanta för hans eller hennes särskilda omständigheter eller för situationen i hans eller hennes ursprungsland, eller i)sökanden utan godtagbara skäl har underlåtit att lämna in sin ansökan tidigare, trots att tillfälle funnits, eller Europeiska unionens officiella tidning L 326/25 j)sökanden lämnar in en ansökan enbart för att försena eller hindra verkställigheten av ett redan fattat eller förestående beslut som skulle leda till att sökanden avvisas eller utvisas, eller k)sökanden utan goda skäl har åsidosatt de skyldigheter som anges i artikel 4.1 och 4.2 i direktiv /83/EG, eller i artikel 11.2 a och b samt artikel 20.1 i detta direktiv, eller l)sökanden olagligen reste in på medlemsstatens territorium eller olagligen förlängde sin vistelse och, utan goda skäl, varken har anmält sig till myndigheterna eller lämnat in en asylansökan med tanke på omstän- digheterna kring inresan, eller m)sökanden utgör en fara för den inre säkerheten och den allmänna ordningen i den aktuella medlemsstaten eller har med tvång utvisats som ett allvarligt hot mot den allmänna säkerheten och allmänna ordningen enligt nationell lag, eller n)sökanden vägrar att fullgöra sin skyldighet att lämna finge- ravtryck enligt relevant gemenskapslagstiftning och/eller na- tionell lagstiftning, eller o)ansökan har lämnats in av en ogift underårig som omfattas av artikel 6.4 c efter det att ansökan från föräldrarna eller föräldern med ansvar för den underårige har avslagits och inga relevanta nya fakta har åberopats när det gäller hans eller hennes särskilda omständigheter eller situationen i ur- sprungslandet. Medlemsstaterna får föreskriva följande särskilda förfaran- den som avviker från de grundläggande principerna och garan- tierna i kapitel II: a)En preliminär prövning i syfte att handlägga ärenden i en- lighet med bestämmelserna i avsnitt IV. b)Förfaranden i syfte att handlägga ärenden i enlighet med bestämmelserna i avsnitt V. Medlemsstaterna får också föreskriva ett undantag från avsnitt VI. Ansökningar som nekas prövning 1.Utöver de fall då en ansökan inte prövas enligt förordning (EG) nr 343/2003 behöver inte medlemsstaterna pröva om sökanden kan betraktas som flykting i enlighet med direktiv /83/EG, om en ansökan nekas prövning enligt denna arti- kel. 2.Medlemsstaterna får neka att pröva en asylansökan enligt denna artikel om a)en annan medlemsstat har beviljat flyktingstatus, b)ett land som inte är en medlemsstat betraktas som första asylland för sökanden enligt artikel 26, c)ett land som inte är en medlemsstat betraktas som ett säkert tredjeland för sökanden enligt artikel 27, d)sökanden har rätt att stanna kvar i den berörda medlems- staten av andra skäl vilka har lett till att han eller hon beviljats en status med motsvarande rättigheter och förmåner som flyktingstatus enligt direktiv /83/EG, e)sökanden har rätt att stanna kvar i den berörda medlems- staten av andra skäl som skyddar honom eller henne från att avvisas i väntan på resultatet av förfarandet för att fastställa en status enligt led d, f)sökanden har lämnat in en identisk ansökan efter ett slutligt beslut, g)en person som är beroende av sökanden för sin försörjning lämnar in en ansökan efter det att han eller hon enligt artikel 6.3 har godtagit att det egna ärendet skall utgöra en del av en ansökan som lämnats in på hans eller hennes vägnar och det inte finns några omständigheter kring den beroende per- sonens situation som motiverar en separat ansökan. Ett land kan betraktas som första asylland för en enskild asyl- sökande, om a)han eller hon har erkänts som flykting i landet och fort- farande kan erhålla detta skydd, eller L 326/26 Europeiska unionens officiella tidning b)han eller hon åtnjuter annat tillräckligt skydd i landet, inbe- gripet enligt principen om non-refoulement, förutsatt att han eller hon åter kommer att släppas in i landet. När medlemsstaterna tillämpar begreppet första asylland på en asylsökandes särskilda omständigheter, får de ta hänsyn till ar- tikel 27.1. Medlemsstaterna får tillämpa begreppet säkert tredjeland endast om de behöriga myndigheterna är övertygade om att en asylsökande kommer att behandlas i enlighet med följande prin- ciper i det berörda tredjelandet: a)Den asylsökandes liv och frihet är inte hotade på grund av ras, religion, medborgarskap, tillhörighet till en viss samhälls- grupp eller politisk övertygelse. b)Principen om non-refoulement iakttas i enlighet med Ge- nèvekonventionen. c)Tredjelandet iakttar förbudet mot varje återsändande som innebär åsidosättande av förbudet mot tortyr och grym, omänsklig eller förnedrande behandling i enlighet med folk- rätten. d)Asylsökande har möjlighet att ansöka om flyktingstatus och, om de befinns vara flyktingar, erhålla skydd i enlighet med . Begreppet säkert tredjeland skall tillämpas i enlighet med bestämmelser i den nationella lagstiftningen, inbegripet a)bestämmelser enligt vilka den asylsökande måste ha en an- knytning till det berörda tredjelandet som gör att det skulle vara rimligt för denne att resa till det landet, b)bestämmelser om vilka metoder de behöriga myndigheterna skall använda för att säkerställa att begreppet säkert tredje- land kan tillämpas på ett enskilt land eller en enskild sö- kande. Sådana metoder skall inbegripa att i varje enskilt fall bedöma huruvida landet är säkert för en enskild asylsökande och/eller att på nationell nivå fastställa länder som i allmän- het betraktas som säkra, c)bestämmelser i enlighet med internationell rätt som gör det möjligt att genom en enskild prövning fastställa huruvida det berörda tredjelandet är säkert för en enskild sökande, och vilka minst skall göra det möjligt för sökanden att överklaga tillämpningen av begreppet säkert tredjeland med anledning av att han eller hon skulle utsättas för tortyr eller annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraff- ning. Om ett beslut genomförs endast på grundval av denna artikel skall medlemsstaterna a)informera sökanden om detta, och b)förse honom eller henne med en handling på tredjelandets språk där myndigheterna i det landet underrättas om att ansökan inte har prövats i sak. 4.Om tredjelandet inte ger asylsökanden tillstånd att resa in på dess territorium, skall medlemsstaterna se till att asylansökan prövas i enlighet med de grundläggande principer och garantier som beskrivs i kapitel II. 5.Medlemsstaterna skall regelbundet underrätta kommissio- nen om tredjeländer på vilka detta begrepp tillämpas enligt bestämmelserna i denna artikel. 1.Om inte annat följer av artiklarna 19 och 20 får med- lemsstaterna endast anse en asylansökan som ogrundad om den beslutande myndigheten har konstaterat att sökanden inte har rätt till flyktingstatus enligt direktiv /83/EG. 2.I de fall som anges i artikel 23.4 b och beträffande ogrun- dade asylansökningar, där någon av de omständigheter som förtecknas i artikel 23.4 a och 23.4 c–o är tillämplig, får med- lemsstaterna även anse en ansökan vara uppenbart ogrundad, om den definieras på detta sätt i nationell lagstiftning. Gemensam minimiförteckning över tredjeländer som be- traktas som säkra ursprungsländer Rådet skall genom beslut med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europaparlamen- tet anta en gemensam minimiförteckning över tredjeländer som av medlemsstaterna skall betraktas som säkra ursprungsländer enligt bilaga II. Europeiska unionens officiella tidning L 326/27 2.Rådet får med kvalificerad majoritet på förslag av kom- missionen och efter samråd med ändra den gemensamma minimiförteckningen genom att lägga till eller stryka tredjeländer i enlighet med bilaga II. Kommissionen skall behandla varje begäran från rådet eller från en medlemsstat om att den skall lägga fram ett förslag till ändring av den gemen- samma minimiförteckningen. 3.När kommissionen utarbetar sitt förslag enligt punkt 1 eller punkt 2, skall den använda information från medlemssta- terna, kommissionens egen information samt, vid behov, infor- mation från UNHCR, och andra berörda interna- organisationer. 4.När rådet begär att kommissionen skall lägga fram ett förslag om att ett tredjeland skall strykas i den gemensamma minimiförteckningen, skall medlemsstaternas förpliktelser enligt artikel 31.2 tillfälligt upphävas med avseende på detta tredjeland från och med dagen efter rådets beslut om att begära ett sådant förslag. 5.När en medlemsstat begär att kommissionen skall lämna ett förslag till rådet om att ett tredjeland skall strykas i den gemensamma minimiförteckningen, skall denna medlemsstat skriftligen underrätta rådet om denna begäran till kommissio- nen. Denna medlemsstats förpliktelser enligt artikel 31.2 skall tillfälligt upphävas med avseende på detta tredjeland från och med dagen efter det att medlemsstaten underrättat rådet. 6.Europaparlamentet skall underrättas om tillfälliga upphä- vanden enligt punkterna 4 och 5. 7.Det tillfälliga upphävandet enligt punkterna 4 och 5 skall upphöra såvida inte kommissionen lägger fram ett förslag före utgången av om att tredje- landet skall strykas i den gemensamma minimiförteckningen. Upphävandet skall under alla förhållanden upphöra om rådet avslår ett förslag från kommissionen om att stryka tredjelandet i förteckningen. 8.Kommissionen skall på begäran av rådet rapportera till och rådet om huruvida förhållandena i ett land som är upptaget på den gemensamma minimiförteck- ningen är sådana att de överensstämmer med bilaga II. När kommissionen lämnar sin rapport kan den lämna sådana rekommendationer och förslag som den anser lämpliga. Nationellt fastställande av tredjeländer som säkra ursprungsländer Om inte annat föreskrivs i artikel 29 får medlemsstaterna behålla eller införa lagstiftning som, i enlighet med bilaga II, gör det möjligt att på nationell nivå fastställa att andra tredjeländer än dem som anges i den gemensamma minimiförteckningen är säkra ursprungsländer i samband med prövning av asylansök- ningar. Detta kan inbegripa att en del av ett land betraktas som säker om villkoren i bilaga II är uppfyllda med avseende på den delen. Genom undantag från punkt 1 får medlemsstaterna be- hålla lagstiftning som är i kraft och som gör det möjligt att på nationell nivå fastställa att andra tredje- länder än dem som anges i den gemensamma minimiförteck- ningen är säkra ursprungsländer i samband med prövning av asylansökningar om de är övertygade om att personer i de berörda tredjeländerna i allmänhet inte är utsatta för a)förföljelse i enlighet med artikel 9 i direktiv /83/EG, eller b)tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling eller be- straffning. 3.Medlemsstaterna får också behålla lagstiftning som är i kraft och som gör det möjligt att på nationell nivå fastställa att en del av ett land skall betraktas som säker eller att ett land eller en del av ett land skall betraktas som säkra för en särskild grupp personer i det landet om villkoren i punkt 2 är uppfyllda med avseende på den delen eller gruppen. 4.När medlemsstaterna bedömer om ett land är ett säkert ursprungsland i enlighet med punkterna 2 och 3 skall de beakta den rättsliga situationen, lagarnas tillämpning och de allmänna politiska omständigheterna i det berörda tredjelandet. 5.Bedömningen av huruvida ett land är ett säkert ursprungs- land i enlighet med denna artikel skall grunda sig på ett urval av informationskällor, särskilt information från andra medlemssta- ter, UNHCR, och andra berörda internationella or- ganisationer. 6.Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om de länder som de betraktar som säkra ursprungsländer i enlighet med denna artikel. Om det fastställs att ett tredjeland är ett säkert ursprungs- land enligt antingen artikel 29 eller artikel 30 kan landet, efter en enskild prövning av ansökan, betraktas som ett säkert ur- sprungsland för en enskild asylsökande endast om a) han eller hon är medborgare i det landet eller, L 326/28 Europeiska unionens officiella tidning b)han eller hon är en statslös person som tidigare hade sitt hemvist i det landet, och han eller hon inte har lagt fram några allvarliga skäl för att landet inte skall anses som ett säkert ursprungsland med hänsyn till hans eller hennes särskilda omständigheter när det gäller hans eller hennes rätt till flyktingstatus i enlighet med direktiv /83/EG. 2.Medlemsstaterna skall, i enlighet med punkt 1, betrakta asylansökan som ogrundad om det har fastställts att tredjelandet är säkert enligt artikel 29. 3.Medlemsstaterna skall i den nationella lagstiftningen fast- ställa närmare regler och föreskrifter för tillämpningen av be- greppet säkert ursprungsland. 1.När en person som har ansökt om asyl i en medlemsstat lämnar ytterligare utsagor eller en efterföljande ansökan i samma medlemsstat får medlemsstaten pröva dessa ytterligare utsagor eller fakta i den efterföljande ansökan i samband med prövningen av den tidigare ansökan eller i samband med pröv- ningen av det omprövade beslutet eller överklagandet i den mån de behöriga myndigheterna kan beakta och pröva alla fakta som utgör grund för dessa ytterligare utsagor eller den efterföljande ansökan inom denna ram. 2.Medlemsstaterna får dessutom tillämpa ett särskilt förfa- rande enligt punkt 3, om en person ger in en efterföljande asylansökan a)efter det att en tidigare ansökan har återkallats enligt artikel 19 eller artikel 20, b)sedan ett beslut har fattats om den tidigare ansökan. Med- lemsstaterna får även besluta att tillämpa detta förfarande endast sedan ett slutligt beslut har fattats.