sou · GUB312 · 2007-01-01 00:00:00 — (Se vidare om försöksverksamheten i avsnitt 8, Ytterligare åtgärder för att komma åt trafiknykterhets- brottsligheten.) Frågan om förverkande av fordon regleras i 7 § trafikbrottslagen som föreskriver följande. 7 § Ett fordon som har använts vid brott enligt denna lag får förklaras förverkat, om det behövs för att förebygga fortsatt sådan brottslighet och förverkande inte är oskäligt. Detsamma gäller annan egendom som har använts som hjälpmedel vid brott enligt denna lag. Första stycket gäller även i fråga om egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott enligt denna lag, om brottet har fullbordats. Bestämmelser om tillfälligt omhändertagande av egendom i syfte att förhindra rattfylleribrott finns i 24 a–24 d §§ polislagen (1984:387). Av första stycket framgår att ett fordon som har använts vid brott enligt denna lag får förklaras förverkat, om det behövs för att förebygga fortsatt sådan brottslighet och förverkande inte är oskäligt. Syftet med att införa förverkandebestämmelsen var att komma åt de fall där det stod alldeles klart att det skulle vara förenat med betydande trafikrisker att låta den som lagförs för ett stort antal upprepade trafikbrott få behålla fordonet (prop. 1986/87:81 s. 5). Genom en lagändring skärpte man bestämmelsen. Regeringen angav (prop. 1993/94:44 s. 53) att det med hänsyn till de stora risker som trafiknykterhetsbrott och andra allvarliga trafikbrott utgör framstår, som i hög grad rimligt att fordon som använts vid sådana brott förverkas i större utsträckning än vad som är fallet. Kravet på att ett förverkande skulle uppenbart behövas för att motverka fortsatt brottslighet togs bort. Fråga om förverkande prövas av allmän domstol. I avvaktande på slutligt avgörande om förverkande kan fordonet förklaras tagit i beslag. Genom en lagändring infördes det tredje stycket i paragrafen. I stycket hänvisas till polislagen beträffande tillfälligt omhändertagande av bl.a. bilnycklar. I polislagen (1984:387), 24 a–d §§, ges polisman möjlighet att under vissa förutsättningar tillfälligt omhänderta i första hand fordonsnycklar, för att förhindra trafiknykterhetsbrott. I undantagsfall kan det i stället bli fråga om att omhänderta själva fordonet. Ett omhändertagande skall kunna ske om det av särskilda skäl kan anses finnas risk för att ett rattfylleribrott kommer att begås. I detta sammanhang bör nämnas att det i Ds 2004:24 lagts ett förslag om effektivare regler vid förverkande av fordon vid rattfylleri, olovlig körning och andra trafikbrott. Enligt förslaget skall trafikfarliga fordon med låga värden i princip alltid förklaras förverkade om de använts vid allvarliga trafikbrott. Som värdegräns föreslogs ett fjärdedels basbelopp. Fordonen skulle enligt förslaget kunna förverkas oavsett vem det tillhörde. Förslaget har remitterats, och bereds () inom . 4Reformernas effekter på trafiksäkerheten Enligt direktiven skall utredningen med beaktande av brotts- och olycksfallsutvecklingen utvärdera vilka effekter de reformer som vidtagits i fråga om rattfylleribrottet har haft på trafiksäkerhetsområdet. Utredningen vill inledningsvis peka på att det möter åtskilliga svårigheter att göra en utvärdering som den efterfrågade. De förändringar beträffande brotts- och olycksfallsutvecklingen som skett över tiden kan ha en mängd olika förklaringar. Inte endast den straffrättsliga regleringen, utan även en rad andra omständigheter påverkar utvecklingen. Svårigheterna med att skatta rattfylleriets omfattning och utveckling belyses av , , i en rapport; 505, 2004, Skattning av rattfylleriets omfattning – metodfrågor och datakvalitet. Syftet med studien var att sammanställa och beskriva tillgängliga statistikkällor som är förknippade med rattfylleri samt att för varje källa belysa metodfrågor och datakvalitet. Vidare ville man bedöma de olika källornas potential då det gäller att skatta rattfylleriets omfattning. Både direkta och indirekta mätningar studerades. Direkta mätningar avsåg polisens kontroller och s.k. självrapporterande studier. Indirekta mätningar avsåg alkoholkonsumtionen i samhället, vägtrafikolyckor, polisens misstanke om påverkan samt alkoholanalyser av omkomna förare utförda av Rättsmedicinal- verket. Resultatet av studien visar att det förekommer stora brister i datakvalitet och rapportering vilket enligt rapporten medför att man har mycket dåliga möjligheter att mäta rattfylleriets omfattning och förändring. I rapporten diskuteras vidare vad som krävs för att förbättra den nuvarande statistiken. För att, i den mån detta alls är möjligt, utvärdera reformernas effekter tar utredningen avstamp i bl.a. följande faktorer. Reformernas effekter på trafiksäkerheten brottsutvecklingen (antalet anmälda rattfylleribrott och antalet lagförda personer) polisens arbete; antalet sållningsprov och upptäcktssätt antalet olyckor med dödlig utgång där alkohol/droger förekommit Den statistik som rör brottsutvecklingen bygger på uppgifter om brott som polis och åklagare registrerar och som Brå numera hämtar direkt från polisens och åklagarnas ärendesystem. Ett anmält brott är ett brott som anmälts och registrerats som brott av polis eller åklagare . låg antalet anmälda rattfylleribrott kring drygt 20 000 . med 19 769 anmälda brott ökade antalet stadigt till 26 100 anmälda brott . mer än halverades antalet anmälda brott. anmäldes endast 12 127 brott. vände antalet anmälda brott åter upp och var uppe i 22 185. Sedan det infördes en nollgräns för narkotika i trafiken , då även lagen (1999:216) om ögonundersökning vid misstanke om vissa brott i trafiken trädde i kraft, har antalet anmälda drograttfyllerier ökat markant. av den sammanlagda ökningen av anmälda brott utgörs av rattfylleri under påverkan av narkotika. Reformernas effekter på trafiksäkerheten Tabell 4.1 Antalet anmälda rattfylleribrott (rattfylleri och grovt rattfylleri) åren 1985–2004, drograttfylleri särredovisat efter 1995 Källa: Brå. Med lagförda personer avses de som dömts för trafiknykterhets- brott i tingsrätt, personer som godkänt strafföreläggande för sådant brott samt personer beträffande vilka åtalsunderlåtelse meddelats. Registrering sker efter huvudbrott, vilket innebär att redovisningen avser endast mål där rattfylleribrottet utgjort det brottet som haft den strängaste straffskalan. Redovisningen är således en minimiskattning då många av dem som döms för rattfylleri döms för annan grövre brottslighet. Här finns också förklaringen till att antalet drograttfyllerier är så få – drograttfylleri förekommer ihop med annan grövre brottslighet. Reformernas effekter på trafiksäkerheten Tabell 4.2 Personer lagförda för rattfylleri, grovt rattfylleri samt rattfylleri under påverkan av narkotika, fördelat på kön, åren 1991–2003 Källa: Brå. har Brå även tagit fram uppgifter om samtliga lagförda brott, dvs. man har räknat både de fall där brottet utgjort huvudbrott och de fall där brottet utgjort bibrott. Samtliga lagförda rattfylleribrott uppgick till 16 466. Av dessa utgjorde 6 486 rattfylleri, 3 742 rattfylleri under påverkan av narkotika och 6 238 grovt rattfylleri. Vidare har man tagit fram en uppgift om samtliga lagförda personer, dvs. samtliga personer som dömts för rattfylleri- brott som huvudbrott eller bibrott. Samtliga lagförda personer var 13 321 stycken. Polisens arbetsmetoder och antalet sållningsprov som tas påverkar i stor utsträckning siffrorna över antalet anmälda brott. Lägger polisen ner mer resurser eller genomför man en större andel av sina kontroller under vissa tider eller på platser där sannolikheten att möta rattfyllerister är större, ökar också antalet anmälda brott. En närmare redogörelse för hur polisen arbetar ges SOU 2006:12 Reformernas effekter på trafiksäkerheten nedan i avsnitt 8, Ytterligare åtgärder för att komma åt rattfylleribrottsligheten. Siffrorna i tabell 4.3 visar att antalet genomförda sållningsprov ökade kraftigt . En förklaring till det kan vara att polisen fick ökade möjligheter att ta rutinmässiga alkoholutandningsprov. En enskild polisman fick då möjlighet att ta rutinmässiga alkoholutandningsprov utan att en trafikkontroll beordrats. Antalet luftutandningsprov (sållningsprov) positiva och negativa Källa: Brå rapport 1998:7 Rattfylleri siffror –1997, RPS siffror –2003. För att studera rattfylleriets omfattning med hjälp av olycks- fallsstatistik kan man bl.a. titta på polisens rapportering, uppgifter från och av genomförda djup- studier. Reformernas effekter på trafiksäkerheten Med polisens rapportering avses de trafikmålsanteckningar som polisen upprättar vid varje trafikolycka med personskada som följd och i vilka anteckningar omständigheterna kring olyckan beskrivs. Där anger polisen bl.a. om föraren misstänks vara påverkad av alkohol eller något annat ämne. Av den ovan nämnda rapporten från framgår att det förekommer en kraftig underrapportering från polisen när det gäller förare som misstänkts vara påverkade av alkohol eller något annat ämne. Vidare anges att tillförlitligheten i polisens bedömning när det gäller förare som skadats svårt eller lindrigt är okänd. Dessutom anges att det finns en betydande underrapportering i den officiella olycksstatistiken som beror på att polisen inte får kännedom om alla olyckor. Av de förare som avlider i samband med en olycka görs i de flesta fall en rättsmedicinsk undersökning där man bl.a. analyserar förekomsten av alkohol eller droger i blod och urin från den avlidne. av dem som omkommit obduceras och en analys görs. I finns uppgifter om data över avlidna personbilsförare som testats med avseende på alkohol och droger för åren . Förare som dött en naturlig död vid ratten eller där orsaken har varit självmord skall inte finnas med i materialet. En felkälla kan vara att fall där föraren inte har omkommit i olycksögonblicket utan först timmar eller till och med dagar efter olyckan finns med i materialet. I de fallen har eventuell alkohol i blodet helt eller delvis förbränts innan föraren avlider och resultatet från den rättskemiska utredningen kan då inte användas för att påvisa rattfylleribrott. Alkoholhalten i blodet sjunker även vid blodtransfusioner. Uppgifterna är därför underskattningar. I följande figur (som hämtats från ) visas för åren andelen omkomna personbilsförare hos vilka en blodalkoholhalt över har påvisats. Studien visar att av det totala antalet omkomna personbilsförare som omkommit genom trafikolycka hade mellan en otillåten mängd alkohol i blodet för olyckan. Reformernas effekter på trafiksäkerheten Figur 4.1 Andelen personbilsförare som dött i singel- olyckor, kollisionsolyckor respektive samtliga olyckor –2002 och som enligt analys på haft en blodalkoholhalt över . Totalt antal personer som ligger till grund för beräkningarna är när det gäller kollisions- olyckor mellan 107 och 173 stycken och singelolyckor mellan 59 och 115 stycken siffror, som också de bygger på uppgifter från , visar ett något annorlunda resultat. Enligt dessa siffror har andelen av det totala antalet omkomna förare som obducerats och visat sig ha alkohol i kroppen ökat från år , år . Att siffrorna skiljer sig från de siffror som VTI redovisat beror på att räknar samtliga omkomna bilförare med alkohol i kroppen, dvs. även och de som haft under alkohol i blodet. Att siffror visar på en så kraftig ökning beror på att man då bestämde det totala antalet omkomna förare på ett annat sätt än man gjorde tidigare. Vid bestämmande av det totala antalet fall räknar man numera bort de s.k. sjukdomsdödsfallen. Det innebär att det totala antalet dödsfall blir mindre och att andelen dödsfall där föraren varit påverkad av alkohol blir större. Enligt uppgifter från har Reformernas effekter på trafiksäkerheten antalet alkoholpåverkade förare som omkommit i trafiken varit ungefär detsamma , mellan 60 och 70 stycken. arbetar med djupstudier för att ta reda på vad som orsakat varje dödsolycka i trafiken. Djupstudierna görs av särskilda utredare på . Bl.a. olycksplatsen, vägen och fordonet undersöks noga. Ytterligare information hämtas från polis, räddningstjänst, sjukvård m.fl. En fråga som ställs är om föraren varit alkohol- eller drogpåverkad. publicerades en djupstudie av dödsolyckor i –2003. Hälften av dödsolyckorna i trafiken i landet inträffar i detta område (omfattar länen , , , , , , och ). Inom området bor omkring hälften av landets befolkning och där finns ungefär hälften av landets vägnät. Fokus i rapporten ligger på bältesanvändning och förekomst av alkohol och droger i dödsolyckorna (Publikation 2005:69). Av analysen framkommer att andelen alkohol- eller drog- relaterade dödsolyckor tenderar att öka. var siffran medan den hade ökat till . Figur 4.2 Andel alkohol- eller drogrelaterade1 dödsolyckor 1 Med alkohol- eller drogrelaterade menas att förare av fordon eller fotgängare vid olyckan är påverkad av alkohol eller annan drog. Reformernas effekter på trafiksäkerheten Det totala antalet olyckor har minskat . Antalet alkohol- eller drogrelaterade olyckor har däremot ökat något fram för att därefter minska något. Den relativa andelen trafikolyckor med alkohol- eller drogpåverkan har därmed ökat . Antal alkohol- eller drogrelaterade1 olyckor samt övriga olyckor, 1 Med alkohol- eller drogrelaterade menas att förare av fordon eller fotgängare vid olyckan är påverkad av alkohol eller annan drog. Analysen visar vidare att personer i åldrarna 15–samt 25–är överrepresenterade när det gäller alkohol- och drogrelaterade olyckor. För bilförare är problemet med alkohol och droger särskilt uttalat i åldrarna 25–. Nästan hälften av alla omkomna bilförare i den åldersgruppen har förolyckats i alkohol- eller drogrelaterade olyckor (se vidare figur 4.4). Reformernas effekter på trafiksäkerheten Figur 4.4 Andel omkomna bilförare med alkohol- eller drogpåverkan efter ålder Vidare har man i djupstudierna kunnat konstatera att av samtliga förolyckade bilförare med alkohol- eller droger i blodet var män. Samband mellan alkoholkonsumtion och rattfylleri Alkoholforskaren har i sin forskning konstaterat att det finns ett samband mellan rattfylleri och totalkonsumtion av alkohol.1 har studerat sambandet mellan totalkonsum- tionen i form av alkoholförsäljning per invånare och rattfylleri i form av andelen av alla förare som polisen misstänkt varit påverk- ade av alkohol som varit delaktiga i polisrapporterade olyckor med personskada. Data från perioden –1993 ingick i studien som visade på ett positivt samband mellan dessa variabler. Resultaten av studien visade ett samband mellan alkoholkonsumtion per capita och rattfylleri. En liters ökning av konsumtionen leder igenomsnitt till en ökning av de anmälda brotten med . 1 Ökad totalkonsumtion av alkohol leder till ökat rattfylleri, Särtryck nr. 51 ur Alkohol & Narkotika 1999, årg.93, nr. 3, s. 27–30. Reformernas effekter på trafiksäkerheten förhållandet att statistiken över polisrapporterade olyckor har stora brister (se ovan i avsnitt 4.4) bör beaktas även här. och drogforskning (SoRAD) vid har regeringens uppdrag att kartlägga alkoholkonsumtionen i och hur den förändras . De nu redovisade siffrorna är framtagna enligt en modell som är utvecklad för att räkna ut den totala alkoholkonsumtionen. Skattningarna av totalkonsumtionen utgår från data om den registrerade alkoholkonsumtionen (försäljningen) och kompletteras med skattningar av mängden oregistrerad alkoholkonsumtion (införsel av drycker, smugglad alkohol och hembränning av alkohol). Det bör påpekas att det man mäter inte är konsumtionen utan anskaffningen av dryckerna. Tabell 4.4 visar utvecklingen av alkoholkonsumtionen . Total alkoholkonsumtion (antal liter/invånare/år) 1989–2004 (i antal liter ren – alkohol per invånare ) (oktober) 10,2 Källa: SoRAD, . beräknades alkoholkonsumtionen uppgå till ren () alkohol per invånare och till . Bara ökade alkoholkonsumtionen med en dryg liter per invånare och år. Reformernas effekter på trafiksäkerheten lingen utgjorde den stora delen av ökningen. Hembränningen minskade i förhållande till tidigare. För ytterligare uppgifter kring konsumtionen av alkohol hänvisas till SoRAD:s hemsida, . 4.6Självrapporterade studier – trafiksäkerhetsenkät () utför på uppdrag en trafiksäkerhetsenkät. Enkäten riktade sig till 12 624 slumpmässigt utvalda personer i åldrarna 15–. Svarsfrekvensen uppgick till . De som svarat och tagit ställning utgör totalandelen, . Utredningen redovisar nedan delar av resultaten från enkäten. På frågan om den tillfrågade kört bil efter att ha druckit alkohol utöver lättöl svarade ja. Siffran var genomgående lägre för kvinnor (3,) än för män (12,). Bland män i åldersgruppen 25–54 var det som svarade ja på frågan. Sedan mätningarna började göras har svaret på frågan pendlat mellan år . var siffran , 2000 , 2001 , 2002 och 2003 . På frågan om personen åkt med någon som kört bil påverkad av alkohol svarade ja. Andelen var betydligt större i åldersgruppen 15–. Bland kvinnor i åldersgruppen 18–var siffran . Som utredningen angett redan inledningsvis kan utvecklingen av rattfylleribrottet och dess effekter på trafiksäkerhetsområdet inte hänföras till endast en orsaksfaktor. Det är många olika indikatorer som måste beaktas. Vissa av dessa indikatorer är dessutom mycket osäkra. Reformernas effekter på trafiksäkerheten Åren 1990–1998 Antalet anmälda brott började minska och fortsatte att minska under i stort sett . Det är först som man ser en ökning av antalet anmälda brott. Nedgången av antalet anmälda rattfylleribrott skiljer sig från utvecklingen beträffande samtliga anmälda brott i samhället . Av uppgifter från Brå2 framgår att nivån för samtliga anmälda brott i princip var oförändrad fram . Trenden är således en annan för rattfylleribrottsligheten än för övriga brott. Antalet sållningsprov ökade kraftigt , men var tillbaka på i det närmaste samma nivå som . Ökningen av antalet tagna sållningsprov medförde emellertid inte att antalet anmälda brott ökade. Att notera är vidare att anmäldes drygt 24 000 brott medan antalet anmälda brott uppgick till endast drygt 12 000 trots att man tog nästan lika många sållningsprov som . En minskning av rattfylleribrottsligheten synes därmed ha skett. När man ser till övriga faktorer som är av intresse var andelen omkomna i trafikolyckor som var påverkade av alkohol ungefär densamma . Den totala alkoholkonsumtionen i samhället ökade, men endast med per invånare . De självrapporterande studierna tyder heller inte på att fler körde rattfulla. Sammantaget kan utredningen konstatera att rattfylleribrotts- ligheten sannolikt minskade vilket i sin tur bör ha lett till att trafiksäkerheten ökade. Bland de faktorer som kan ha påverkat denna utveckling finns 1990 och lagstiftnings- reformer med bl.a. sänkta promillegränser, höjt maximistraff för grovt rattfylleri och förenklade möjligheter för polisen att kontrollera trafiknykterheten. Att fängelse återigen kom att bli normalpåföljd för grovt rattfylleri och att regeringen uttalade att villkorlig dom skulle användas med mycket stor restriktivitet torde också ha haft viss effekt. Vidare ökade polisen sina insatser kraftigt i början och mitten av decenniet vilken även det kan ha lett till att färre körde bil alkoholpåverkade. 2 Kriminalstatistik 2002. Reformernas effekter på trafiksäkerheten Åren 1999–2004 har antalet anmälda rattfylleribrott ökat . uppgick antalet anmälda rattfylleribrott till 22 185 och man är därmed tillbaka på ungefär samma nivå som –1994. Ökningen av antalet anmälda brott utgörs till stor del av rattfylleri under påverkan av narkotika. Den ökningen har ett nära samband med den lagstiftning som trädde 1999. Med den nya lagstiftningen infördes ett totalförbud mot ett antal droger i trafiken. Dessutom fick polisen nya metoder (ögonundersökning) för att kontrollera brotten. Även om en stor del av ökningen av de anmälda brotten utgörs av rattfylleri under påverkan av narkotika har det också skett en viss ökning av antalet anmälda rattfylleribrott under påverkan av alkohol. har antalet sållningsprov som polisen tagit ökat något som antalet anmälda brott har ökat i motsvarande takt. Ser man på utvecklingen finns det ett klart samband mellan antalet anmälda brott och antalet sållningsprov. I ett längre perspektiv är emellertid sambandet mellan antalet tagna sållningsprov och antalet anmälda brott inte helt entydigt. När det gäller olycksfallsutvecklingen med alkoholpåverkade personer inblandade är uppgifterna heller inte helt entydiga. Detsamma gäller antalet alkoholpåverkade förare som förekommit i dödsolyckor. Något belägg för att antalet olyckor med alkohol- påverkade personer inblandade skulle ha ökat finns knappast. De självrapporterande studierna visar inte på någon egentlig ökning av trafiknykterhetsbrotten. Däremot talar den ökade totala alkoholkonsumtionen per invånare för att en ökning av trafiknykterhetsbrotten har skett enligt det samband häremellan som forskningen har påvisat. Sammantaget kan utredningen konstatera att antalet anmälda rattfylleribrott under påverkan av narkotika ökade betydligt . Den huvudsakliga delen av ökningen hänger med alla sannolikhet samman med de lagändringar som gjordes . Om det härutöver skett en faktisk ökning eller om det enbart är de ökade möjligheter som tillskapats för att kontrollera och lagföra dessa brott som lett till ökningen är inte möjligt för utredningen att svara på. Reformernas effekter på trafiksäkerheten När det gäller rattfylleri under påverkan av alkohol talar särskilt den kraftiga ökningen av alkoholkonsumtionen per invånare för en ökning av rattfylleribrottsligheten . Även antalet anmälda brott talar för att en viss ökning av den faktiska brottslig- heten har skett. Denna ökning kan dock lika gärna tillskrivas det förhållandet att antalet tagna sållningsprov ökade . Särskilt den omständigheten att den totala alkoholkonsumtionen per invånare ökade under dessa år ger anledning till antagandet att trafiksäkerheten påverkades i negativ riktning. Andra faktorer som har påverkat utvecklingen i negativ riktning kan vara den attitydförändring som har skett hos yngre personer när det gäller förhållandet mellan alkohol och trafik. Personer är helt klart överrepresenterade i olycksstatistiken. En fråga som bör ställas är om påföljden villkorlig dom med samhällstjänst, som i betydande omfattning kommit att användas just beträffande unga förare, kan ha påverkat denna utveckling. För att bryta trenden med den stora andelen unga förare som drabbas av trafikolyckor till följd av alkoholpåverkan är det viktigt att samhället genom information och utbildning försöker komma till rätta med detta problem. I avsnitt 8 redovisar utredningen vissa åtgärder utöver den straffrättsliga lagstiftningen för att komma åt trafiknykterhetsbrottsligheten. 5 Påföljdsval och verkställighet Utredningen har enligt direktiven i uppdrag att utvärdera de reformer som vidtagits i fråga om rattfylleribrottet och påföljds- systemet och särskilt analysera hur bestämmelser om påföljdsval och frågor om vårdbehov har tillämpats och behandlats samt peka på de behov av reformer som utvärderingen kan påvisa. De uttalanden beträffande principerna för påföljdsval som gjordes i förarbetena till 1990 och reformer samt även de uttalanden som gjordes i samband med att samhällstjänsten permanentades har lett till att påföljdspraxis för grovt rattfylleri ändrats . Utredningen lämnar nedan en allmän redogörelse för de påföljder som står till buds samt redovisar de förändringar beträffande val av påföljd för grovt rattfylleri som skett i rättspraxis . Vad de olika påföljderna innebär rent faktiskt i fråga om verkställighet redovisas i avsnittet om verkställighet. En stor del av dem som gör sig skyldiga till rattfylleri har alkoholproblem eller i vart fall ett utvecklat riskbeteende och är betjänta av någon form av insatser som kan förändra deras alkoholbeteende och förhindra dem från att återfalla i rattfylleribrott. Utredningen belyser därför särskilt i vilka fall behandlings- eller påverkansinsatser kan bli aktuella.