sou · GUB3110 · 2007-01-01 00:00:00 — Vid demens påverkas flera av hjärnans funktioner och enbart minnesproblem räcker inte för att kunna ställa diagnosen. Andra funktioner som brukar drabbas är för- mågan att tänka, att planera och skapa överblick, att hitta i miljön, att tala och förstå språket, att ta egna initiativ, att uppleva känslor som förut och att kontrollera sina känslor. PT Frågor om förmyndare och ställföreträdare för vuxna (SOU 2004:112), sidan 421ff. 4TP PT Promemoria 20051025 Demenssjukdomar och andra sjukdomar med kognitiv störning – uppkomst, symtom, prognos och behandling, , , . Den potentiella målgruppen – personer med nedsatt beslutsförmåga Det finns olika sätt att beskriva demenssjukdomars svårighets- grad och sjukdomsstadier. En vanlig indelning är Mild demens (cirka 41 000 personer) – patienten har demens men klarar att leva på egen hand. Medelsvår eller måttlig demens (cirka 66 000 personer) – patien- ten behöver stöd i vardagslivet men kan oftast vistas hemma. Svår demens (cirka 32 000 personer) – patienten är så handikap- pad att ständig tillsyn är nödvändig och någon form av institu- tionsvård krävs. Demenssjukdomarna är mycket vanliga och drabbar många männi- skor. I uppskattas antalet demenssjuka till 139 000 perso- ner, varav 8 000–9 000 personer uppskattas vara . Enligt beräkningarTPF5FPT insjuknar ca 24 000 personer , varav är kvinnor. Beräkningarna visar också att antalet demenssjuka kommer att öka, speciellt . Prognoser visar att över 250 000 personer kan ha en demenssjukdom . Ålder är den främsta riskfaktorn. Förekomsten av demenssjukdom är en procent och . Alzheimers sjukdom är den vanligaste av demenssjukdomarna och man beräknar att cirka 83 000 personer har den sjukdomen. Sjuk- domen drabbar oftast människor efter men kan i enstaka fall börja . Sjukdomen kommer oftast smygande och sjukdomsförloppet är långsamt. Vid Alzheimers sjukdom påverkas funktioner som minne, tankeförmåga och förmågan att hitta. Språksvårigheter är vanligast hos dem som får sjukdomen tidigt, . Hos dem som får Alzheimers sjukdom efter är förvirringstillstånd vanligt i den senare delen av sjukdomsförloppet. Depressiva symptom är vanliga. Bakom Alzheimers sjukdom finns flera olika faktorer. Risken för att drabbas av sjukdomen ökar med stigande ålder. I vissa familjer finns en ärftlighet för Alzheimers sjukdom. 5TP PT På väg mot en god demensvård (DS 2003:47). Den potentiella målgruppen – personer med nedsatt beslutsförmåga Man räknar med att av alla demenssjukdomar är av Alzheimertyp. Vaskulär demens orsakas av störningar i blodflödet i hjärnan. Blod- proppar som drabbar större blodkärl, t.ex. vid stroke (hjärnblöd- ning, slaganfall), kan skapa plötslig försämring. Den vanligaste typen har dock ett smygande förlopp som vid Alzheimers sjukdom. Vid denna demensform finns ofta ett högt blodtryck i livet, sjukdomar i hjärta, blodkärlssystemet eller diabetes. Man räknar med att cirka 35 000 personer har vaskulär demens, vilket motsvarar av alla med demenssjukdom. Siffran är något högre i de högsta åldrarna. Ofta finns blandtillstånd mellan Alzheimers sjukdom och vaskulär demens. Symptomen är beroende av vilka delar av hjärnan som skadats. Skador djupt i hjärnan kan medföra att de psykiska funktionerna blir långsamma liksom rörelserna. Man har svårt att ta egna initiativ och har inte lust med någonting. Planeringsförmågan påverkas och det blir problem att klara vardagliga sysslor. Minnet försämras oftast. Depression finns ofta vid denna typ av hjärnskada och det kan vara ett tidigt symptom. Detta är en ovanligare sjukdomsform (cirka 7 000 personer) som yttrar sig helt annorlunda än andra demenssjukdomar. Demens med symptom från pannlober debuterar i de typiska fallen tidigt, ibland . Minnet och tankeförmågan finns ofta väl bevarad vid pannlobsdemens, medan personlighetsförändringar märks tidigt i sjukdomen, med minskad omdömesförmåga. Perso- nen slutar t.ex. att bry sig om sin hygien och känslolivet avtrubbas. Personen blir ofta lättirriterad. Den sjuke upplever inte själv de stora förändringarna i sin personlighet. Minnet drabbas ofta först mot slutet vid pannlobsdemens. Den potentiella målgruppen – personer med nedsatt beslutsförmåga 4.3Tillstånd som kan likna demens Förvirringstillstånd orsakas av en tillfällig försämring av hjärnans funktioner. Medan demenssymptomen utvecklas kommer förvirringssymptomen snabbt. Personen kan få svårt att känna igen sin omgivning eller människorna, misstolkar ofta händelser, blir okoncentrerad, kommer inte ihåg vad som hänt och vad som sagts. Den förvirrade kan ofta bli orolig, irriterad eller arg. Plötsligt kanske personen inte känner igen sin egen make eller maka. Kroppsliga sjukdomar av mycket skiftande slag som lung- inflammation, urinvägsinfektion, feber, dåligt inställd diabetes- medicin, förstoppning eller urinstopp kan vara den utlösande faktorn. Läkemedel kan ge upphov till förvirring och detta är i praktiken en vanlig orsak. Också läkemedel mot kroppsliga sjuk- domar kan förorsaka förvirring. Förändringar, som t.ex. att flytta till en ny miljö, kan skapa förvirring. Oro över förändringar i hemmet kan övergå i förvirring. Yttre påfrestningar och stress kan leda till förvirringstillstånd hos personer med demens. Depression är den vanligaste psykiska störningen hos äldre och risken att insjukna ökar starkt med åldrandet. Varannan kvinna och var fjärde man riskerar att under livet drabbas av en depressionssjukdom. Symtomen är nedstämdhet, ointresse och minskat välbefinnande i de flesta dagliga aktiviteter. Dessutom kan förekomma viktminskning, aptitförändring, sömnsvårigheter, psykomotorisk förändring, trötthet, energiförlust, känsla av värdelöshet minskad koncentrations- och tankeförmåga samt också dödsönskningar. Symptomen brukar vara svårast och lättare . Man vaknar tidigt och har svårt att somna. Depression är vanligt vid demens och försämrar livskvaliteten på- tagligtTPF6FPT. 6TP PT Utvecklas i bilaga 4. Den potentiella målgruppen – personer med nedsatt beslutsförmåga 4.4Andra grupper med nedsatt beslutsförmåga Ungefär 38 000 barn, ungdomar och vuxna i har en utveck- lingsstörning. Den kan vara svår, måttlig eller lindrig. Tillsammans med utvecklingsstöningen kan personen ha andra funktionshinder, t.ex. rörelsehinder, synnedsättning, autism. Utvecklingsstörning uppstår praktiskt taget alltid som en följd av en hjärnskada som hämmar begåvningsutvecklingen. Hjärn- skadan finns redan från födseln. Den kan ha genetisk grund, som vid Downs syndrom, eller vara orsakad av yttre på- verkan i fosterstadiet som infektioner, brist i blod- eller närings- tillförseln till fostret, gravt missbruk hos modern (enstaka fall) eller för tidig födsel. Downs syndromTPF7FPT är den vanligaste enskilda orsaken till utveck- lingsstörning. Det föds omkring 120 barn med Downs syndrom i . Vid Downs syndrom framträder både åldrande- processen och demenssymptomen mycket tidigare än hos normal- befolkningen. Många personer med Downs syndrom utvecklar Alzheimers sjukdom i 40–. Även autismTPF8FPT eller autismliknande tillstånd kan ge djupgående störningar i social förmåga, kommunikation och beteende. Ungefär 100 barn föds med autism och de flesta är pojkar. Enligt officiella statistik över insatser för funk- tionshindradeTPF9FPT hade cirka 38 500 personer med utvecklings- störning, autism och autismliknande tillstånd (personkrets 1 i LSS) någon insats enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) på grund av sitt funktionshinder . 4.4.2Personer med förvärvad hjärnskada drabbas cirka 4 000 vuxna personer i av allvarliga hjärnskador till följd av t.ex. stroke (vanligast), tumörer och inflammationer, tungt drogmissbruk, yttre våld eller trafikskadorTPF10FPT. 7TP för utvecklingsstörda barn, ungdomar och vuxna (wwwH .fub.se)H . 8TP (wwwH .autism.se)H . 9TP PT Insatser enligt LSS . , 2003 (som antal insatser per person- krets redovisades). 10TP PT Frågor om förmyndare och ställföreträdare för vuxna (SOU 2004:112). Den potentiella målgruppen – personer med nedsatt beslutsförmåga En tredjedel av dessa dör av skadorna och ett antal av de som över- lever får svåra och varaktiga funktionshinder. Enligt ovan nämnda statistik fick cirka 1 300 vuxna personer med förvärvade hjärnskador (personkrets 2 i LSS) insatser enligt LSS . 4.4.3Personer med psykiska funktionshinder Personer med djup och varaktig psykisk ohälsa är en särskild mål- grupp bland dem med nedsatt beslutsförmåga. De har ibland avse- värda svårigheter att klara det dagliga livet och stort behov av vård- och omsorgsinsatser. Personer med uttalad schizofreni är t.ex. ofta kontaktskygga, kommunicerar på ett sätt som är svårt att förstå, har hörselhallucinationer och kan vara aggressivaTPF11FPT. Av en () presenterad avhandlingTPF12FPT framgår att tre av fyra dörrar på psykiatriska kliniker i var låsta en viss dag, även för patienter som vistades där på frivillig grund. Klinikföre- ståndarna motiverade de låsta dörrarna med risken för att patienter avviker, uppdraget att ge patienterna skydd och säkerhet samt gäl- lande lagstiftning. Enligt LSS-statistiken hade 2 700 personer LSS-insatser på grund av psykiska funktionshinder , de flesta i åldrarna 33–. 4.4.4Personer med nedsatt beslutsförmåga inom sjukvården Ett okänt antal personer med (tillfälligt) nedsatt beslutsförmåga vårdas inom somatisk hälso- och sjukvård. Det finns en rad olika tillstånd där somatisk sjukdom eller dess behandling påverkar en patients kognitiva förmåga. Det påverkade tillståndet kan vara till- fälligt eller pågå Det rör sig i första hand om tillstånd där hjärnan och dess funk- tioner är påverkade. Vid exempelvis demenssjukdomar, stroke och hjärntumörer kan de kognitiva funktionerna vara så påverkade att beslutsförmågan är nedsatt. I vissa fall finns en variation över dygnet som kan bero på patientens trötthet, ångest eller oro. I andra fall kan mediciner påverka beslutsförmågan. 11TP PT Frågor om förmyndare och ställföreträdare för vuxna (SOU 2004:112). 12TP PT Patient and Staff Perceptions of Entrance Doors at Psychiatric Wards, , . Den potentiella målgruppen – personer med nedsatt beslutsförmåga funktionerna successivt komma tillbaka i samband med rehabili- tering. Även i övrigt helt opåverkade patienter kan få nedsatt besluts- förmåga i samband med t.ex. hög feber, diabeteskoma, epileptiska anfall eller i samband med hjärnskakning. bidrar behandlingen till att sätta ned beslutsförmågan hos patienter som t.ex. vid nedsövning i samband med operationer. Nedsättningen är då förutsägbar. Men följer den nedsatta beslutsförmågan av akuta situationer som inte är möjliga att förutseTPF13FPT. 13TP PT Frågor om förmyndare och ställföreträdare för vuxna (SOU 2004:112), sidan 429. 5Indelning och beskrivning av tvångs- och begränsnings- åtgärder Jag redovisar och kommenterar nedan olika tvångs- och begräns- ningsåtgärder. Indelning och definitioner bygger i huvudsak på en promemoria med rekommendationer från Alzheimer-europaTPF1FPT. Det är en paraplyorganisation för de europeiska Alzheimerföreningarna och organisationen har, med ekonomiskt stöd från Europeiska Kommissionen, kartlagt och sammanställt uppgifter om förekomst av samt policy och eventuella lagregler för tvångs- och begräns- ningsåtgärder för personer med demenssjukdom i alla EU-länder. Mina kommentarer bygger i huvudsak på vad som framkommit om förhållanden i i tillsynsrapporter och kartläggningar samt vid utredningens studiebesök och övriga kontakter. Min ambition med detta kapitel är således att ge en rak redovis- ning av förekommande tvångs- och begränsningsåtgärder, hur de används och gällande förutsättningar som är fri från värderingar. Jag återkommer i mina överväganden och förslag, främst i avsnitt 11.6, till frågor om vilka åtgärder som ska vara tillåtna och hur de ska regleras. Forskningen om tvångs- och begränsningsåtgärder redovisas i nästa avsnitt. 5.1Mekaniska tvångs- och begränsningsåtgärder Att använda speciella möbler, kläder eller andra anordningar (t.ex. stolar med s.k. brickbord fästade i armstöden, stolar med fasta bälten, lösa bälten och remmar, sänggrindar, skyddssovsäckar och tvångs- tröjor) för att hindra en person att flytta sig eller från att lämna en bestämd plats. 1TP PT Recommendations on how to improve the legal rights and protection of adults with incapacity due to dementia, wwwH .alzheimer-europe.org.H Indelning och beskrivning av tvångs- och begränsningsåtgärder Det finns, som framgått, en föreskrift från Socialsty- relsen som reglerar användningen av dessa mekaniska tvångs- och begränsningsåtgärder. Den säger dels att sängsele, sängväst eller liknande fixeringsanordning inte får användas för att hålla kvar en patient i sängen, dels att sele eller brickbord, efter läkarordination, endast får användas för att hindra en svag patient från att falla och därigenom komma till skada, dvs. endast för att möjliggöra aktive- ring av patienten och inte för att t.ex. hålla fast en orolig patient. I förekommer – enligt vad som framkommit vid studie- besök på olika boenden, vid samtal med personal och ansvariga eller har dokumenterats i rapporter – sänggrindar, brickbord och bälten. Sänggrindarna monteras på sängens långsidor för att hindra att den enskilde skadar sig genom att antingen falla ur sängen eller att gå upp ur sängen och falla . Sänggrindar är vanligt förekom- mande. I en studieTPF2FPT på sjukhem i var sänggrindar den vanligaste tvångs- eller begränsningsåtgärden. får regelbundet anmälningar enligt om händelser där patienter i särskilda boenden har skadats (i några fall med dödlig utgång) efter att på olika sätt ha fastnat i sängutrustningen. I många fall har skadorna uppstått när oroliga patienter med starkt nedsatt förmåga att kommunicera lämnat eller fallit ur sängen. Enligt är det en viktig uppgift för den (sjuk- sköterska) som ansvarar för patientens omvårdnad att se till att utrustningen anpassas till den enskildes behov. Särskilt viktigt är att väga nyttan mot risken med att använda sänggrind i det enskilda falletTPF3FPT. Brickborden monteras med hakar på stolens armstöd och det krävs ett dubbelgrepp för att lossa bordet. Det primära syftet med bordet är att förhindra att den enskilde skadar sig antingen genom glida ur stolen, om han eller hon har svårigheter att sitta upp på egen hand, eller genom att resa sig ur stolen och falla. Bälten (som förekommer fast monterade i rullstolar eller som lösa bälten) är ett alternativ till brickbord och används för samma syften. I diskussionen nämns också olika alternativa hjälpmedel för att nå samma säkerhet utan att utöva tvång och begränsning mot den enskilde. Som ett alternativ till sänggrindar nämns ofta sängar som kan sänkas till en sådan höjd att den enskilde kan ta sig ur utan att skada sig. De sängar som finns på marknaden är som regel 2TP PT Fysiska begränsningsåtgärder inom särskilda boenden i . 3TP PT RiskRonden (publikation för redovisning och analys av riskhändelser i hälso- och sjukvården), 1998:15. Indelning och beskrivning av tvångs- och begränsningsåtgärder elektriskt höj- och sänkbara mellan cirka 80 och cirka 25 centi- meter från golvet samt utrustade med integrerade sänggrindar av trä (högre grindar av metall finns som tillbehör) och kostar i stor- leksordningen 10 000–per styckTPF4FPT. Som alternativ till brickbord eller bälte för personer som riskerar att glida ur stolen nämns ergonomiskt formgivna och reglerbara stolar som kan hjälpa dessa personer att sitta upp utan att behöva spännas fast. S.k. höftskyddsbyxor (gärna kompletterade med halksockor) kan vara ett positivt alternativ till bälte eller brickbord för att för- hindra fallskador. Byxorna är preparerade så att de ska skydda mot frakturer och andra skador vid fall. Kostnaden för sådana uppgår till per person och år. 5.2Fysiska tvångs- och begränsningsåtgärder 1.Att låsa dörrar för att hindra en person att lämna ett rum eller ett uppehållsutrymme 2.Att använda händerna eller hota med att använda händerna för att hindra en person från att påbörja eller fullfölja en rörelse eller promenad föreskrifter och allmänna rådTPF5FPT anger att inlås- ning inte får ske. Ytterdörren till boendeenheten kan visserligen vara låst, men de boende måste själva kunna låsa upp den. De allmänna råden tillåter lås som det tar att öppna, men däremot inte alltför komplicerade lås som förhindrar den äldre att öppna dörren och gå ut. Råden anger också att säker- heten kan ökas om en larmanordning på ytterdörren som är kopplad till personalens personsökare gör det möjligt att snabbt kunna nå personen i fråga när denne öppnar dörren. Jag har uppfattat att frågan om låsta dörrar är ett centralt problem inom den svenska demensvården och som ofta kommer upp när begränsningsåtgärder diskuteras. Diskussionen om låsta dörrar utgår framför allt från risker som personer löper, som har en kraftigt försämrad förmåga att orientera sig och att klara sig i trafiken, men som har sin fysiska 4TP PT Telefonuppgift från , . 5TP PT SOSFS 1997:16. Indelning och beskrivning av tvångs- och begränsningsåtgärder Det händer relativt ofta att sådana personer går vilse och skadas på olika sätt. I statistik över polisens eftersökningarTPF6FPT av försvunna personer för åren 2001–2003 redo- visas 290 personer med demenssjukdom. Av dessa har 25 varit döda när de återfunnits eller har avlidit senare av skador de fått vid för- svinnandet. Många boenden för personer med demenssjukdom har ytter- dörren låst med ett kodlås dygnet runt. Koden med fyra siffror finns angiven i klartext i närheten av dörren så att de boende ska kunna se den. Det förekommer också att ytterdörren kan öppnas med låsvred på vanligt sätt, men att vredet är försett med kupa eller att det finns ytterligare en spärr så att öppning kräver att bägge händerna utnyttjas. Ett alternativ till att låsa ytterdörren är givetvis att någon i personalen regelmässigt följer med demenssjuka personer som vill gå ut, men på grund av skaderisker inte kan tillåtas göra det på egen hand. Det är självklart viktigt att personer med demenssjukdom får goda möjligheter till frisk luft och motion. En mer generell förbättringsåtgärd, som i praktiken också minskar problemen med att enskilda personer vill ge sig av från sär- skilt boenden, är att utrusta särskilda boenden med inhägnad träd- gård eller uteplatser. Det rättsliga grundproblemet med inlåsning kvarstår givetvis, men den fria ytan blir större och för många personer med demenssjukdom kan det vara lugnande och till- räckligt att ha möjlighet att fritt kunna komma utomhus. Kost- naden för att – där så är möjligt – i efterhand anlägga/bygga en inhägnad uteplats beror på förutsättningarna i det enskilda fallet. En annan situation där problem med låsta dörrar uppstår är när en person med demenssjukdom går in till andra boende i deras rum och nätter och stör på olika sättTPF7FPT. Det enklaste sättet att lösa problemet är givetvis att personalen låser dörrarna till rummen och på så sätt stänger den störande personen ute. Men då låser man in de andra i sina rum, vilket måste anses som en olaglig tvångsågärd. Några kommuner har valt att installera s.k. hotellås på dörrarna för att lösa detta problem. Då är dörren låst utifrån men man kan enkelt öppna den från insidan genom att trycka ned handtaget. Hotellås löser dock inte hela problemet eftersom en 6TP PT Rikspolisens (RPS) databas. 7TP PT Eftersom de boende som regel har eget kontrakt enligt hyreslagstiftningen så är beteendet rent rättsligt att anse som hemfridsbrott, vilket närmare utvecklas i avsnittet om etik. Indelning och beskrivning av tvångs- och begränsningsåtgärder boende, som inte klarar att öppna utifrån måste be om hjälp för att komma in i sin egen bostad. Frågor om hur man antingen med hot om handgripliga metoder eller genom att faktiskt genomföra sådana kan och får hindra personer att t.ex. lämna avdelningen eller att röra sig fritt över- huvudtaget berörs inte i författningar. Handgripliga metoder kan givetvis bli aktuella i en mängd situationer i omvårdnadsarbetet. Det kan gälla situationer i anslut- ning till att en person vill lämna avdelningen eller enheten på egen hand och personalen vill påverka om och när det ska ske. Om personal följer en person med demenssjukdom på promenad kan många situationer uppstå när personalen kan anse sig behöva ingripa fysiskt för att förhindra att denne utsätter sig för risker att komma till skada. Personalen kan också anse sig behöva skilja olika personer åt av olika skäl – undvika aggressivitet och minska oro i kontakterna m.m. – och då använda fysisk påverkan för att förstärka sin munt- liga övertalning. Många situationer i det dagliga omvårdnadsarbetet innebär med nödvändighet fysisk kontakt mellan personal och vårdtagare. Det gäller bl.a. i samband med uppstigning, toalett och hygien samt måltider. I dessa situationer kan uppstå intressekonflikter, i vilka personalen använder händerna eller sin kropp för att genomföra vissa, som man upplever som nödvändiga åtgärder för den enskildes bästa, trots att personerna gör ett visst passivt eller aktivt mot- stånd. En sådan situation kan t.ex. uppstå om en person vill lämna badrummet innan tvättrutinen är klar. Personalen får då först för- söka fullfölja rutinen genom att avleda, motivera och övertala. Om det inte räcker får man komplettera med fysisk kontakt och för- söka leda eller förflytta personen via t.ex. handen eller armbågen. Frågan om var gränsen går mellan normal fysisk kontakt och otill- låtna handgripligheter är givetvis svår att besvara generellt utan den måste relateras till enskilda personer och situationer. finns det säkert en allmän uppfattning – sannolikt del- vis präglad av några uppmärksammade rapporter i media om miss- förhållanden i äldrevården – om vad som uppenbart är tvång och övervåld och som absolut inte får förekomma. Som exempel kan nämnas att personal isolerar äldre personer som bestraffning och att personal skriker, hotar, förolämpar och för- nedrar äldre personer. Indelning och beskrivning av tvångs- och begränsningsåtgärder Vad som uppenbart kan betraktas som tvång och övervåld fram- går av en aktuell dom gällande olaga frihetsberövande enligt 4 kap. 2 § 1 st BrBTPF8FPT. Tingsrätten i dömde en vikarieanställd vårdare vid ett kommunalt äldreboende till fängelse för olaga frihetsberövande. Brottet bestod i att vikarien hade lindat en livrem kring benen på en hjärnskadad man och därmed förhindrat honom från att gå upp ur sängen. Detta upptäcktes av en undersköterska . Hon befriade mannen från livremmen och anmälde sin kollega. som synnerligen allvarligt i det att det riktats mot en helt försvarslös människa som varit under samhällelig omsorg från en person som varit satt att handha omsorgen. Vårdaren överklagade domen. dömde, med ändring av tingsrättens dom, vårdaren för olaga frihetsberövande enligt 4 kap. 2 § 2 st BrB till villkorlig domTPF9FPT. 5.3Rörelselarm med elektroniska brickor Att fästa en elektronisk anordning på en person eller hans eller hen- nes kläder så att ett larm utlöses och personalen uppmärksammas när personen passerar en given gränslinje. Liknande utrustning kan också användas för att följa en persons rörelser och spåra honom eller henne när det bedöms nödvändigt. I föreskrifter och allmänna rådTPF10FPT rubriceras dessa som individuella larm och avser larm som anbringas på personer och aktiveras av den enskilde själv, eller vid passage av en given gräns, eller av polisen efter framställning av personal när en person försvunnit och inte återfunnits på förväntad plats. Ett sådant larm förutsätter beslut av en legitimerad sjuksköterska efter samråd med föreståndaren eller annan person i ledande ställning vid boende- enheten. Individuella larm är mycket vanligt förekommande inom äldre- och demensvården. Det vanligaste larmet, ofta benämnt trygghets- larm, är det som den enskilde själv ska utlösa i kritiska situationer. 8TP PT , dom meddelad i mål nr B 5436-04. Domen har över- klagats.. 9TP PT , dom meddelad i mål B 4317-5.