sou · GUB3101 · 2007-01-01 00:00:00 — Bilden handlar också om utmaningar i att lösa några av miljöfrågorna; den stora mängden karaktärsgivande ekonomibyggnader som saknar användning, växtnäringsläckaget, den bristande variationen i landskapet, bristande möjligheter att säkerställa bete i det ärvda landskapet och en därtill hotande förlust av genetiskt material. En fråga som därför tydligt hör samman med ett framtida jord- brukslandskap rör prioriteringar av vad landskapet ska användas till och vilka miljöproblem som först måste lösas. Det handlar också om hur privata och allmänna intressen kan kombineras. Det finns en geografisk dimension i frågan om vilka landskapstyper som skall vårdas och värderas och som alltså bör finnas på en önskelista. Med spridd kunskap i enlighet med strategiförslagen i det kom- mande kan kanske önskemålen bli tydliga så att det också kan ska- pas resurser för att på rätt sätt ersätta de producenter som vill leve- rera vad som efterfrågas. Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön Dagens miljöersättningar inom jordbrukspolitiken har, i någon omfattning, kommit att kompensera lantbruket för den miljönytta som företagen skapar. Det är viktigt att ersättning betalas ut i ut- byte för värden som är tydliga. Detta borde i större omfattning kunna ske utifrån tydligt formulerade beställningar i stället för som genom mer nationellt eller regionalt övergripande målformu- leringar. Exempelvis borde olika demokratiska nivåers beställ- ningar om närmiljöns utformning kunna upphandlas. Eftersom det existerande systemet med exempelvis miljöersättningar är starkt centralt reglerat leder det till en likformighet vad avser lös- ningar i landskap med stora olikheter. Kreativiteten hos exempelvis lokala lantbrukare skulle kunna tas tillvara. Det skånska beträdo- systemet visar att goda idéer kan få acceptans och också spridas, men markägare måste betalas på något sätt för att han/hon inte tar ut grödor ur jorden (som närmare beskrivs i avsnitt 6.6.1). Utveckla värderingsverktygTPF14FPT så att miljöproducenters bidrag till kollektiva nyttigheter synliggörs. Stöd aktivt nya initiativ som verkar för att samhällets olika sociala, ekonomiska och miljömässiga mål kombineras. Skapa demonstrationsmiljöer, utvärdera försök och sprid kunskap om goda exempel där marker med höga miljö- och na- turvärden också är tillgängliggjorda 6.5.1Nya initiativ, nya lösningar Miljöersättningar ska stödja värden i landskapet som en livskraftig utveckling ska ske på landsbygden. Då behövs ett strate- giskt arbete som också fångar nya initiativ. Därför behöver tvär- sektoriella metoder utvecklas som knyts samman med regelverk 14TP PT Jfr. bland andra studier om betalningsviljan för kulturelement i åkerlandskapet -Hasund, . (1998). Valuable Landscapes and Reliable Estimates. In: The Economics of Land- scape and Wildlife Conservation, edited by S. Dabbert, A. Dubgaard, L. Slangen, and M. Whitby, p. 65–83. SOU 2005:76 Fiskevårdens finansiering. (2006) Naturbetesmarker i landskapsperspektiv, En analys av kvaliteter och värden på landskapsnivåCBM: Skriftserie nr 12. SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön Test- och försöksverksamhet måste få ske i större omfattning än vad som sker eller vad som föreslås gälla i det kommande landsbygdsprogrammet 2007–2013. I det nya landsbygdsprogrammet finns öppningar för den regionala nivån att testa komplement till miljöersättningarna. Landsbygdsprogrammet kommer också att pröva så kallade regionalt prioriterade ersätt- ningar (RPE). Detta tillsammans med LEADER-metoden kan komma att ge fler lokala lösningar, men anser att frågan är alltför viktig för att begränsas till enstaka försök eller åtgärder som så tydligt tar sin utgångspunkt i redan etablerade ersättningsformer. Attraktiva och tillgängliga områden skapar förutsättningar att utveckla besöksnäring och turism som har stor betydelse i den re- gionala utvecklingen. Frågor om tillgänglighet och rätt att bruka resurser i landskapet är därför mycket intressanta. Om problem kan lösas på bra sätt, kan en god utvecklingsspiral starta. Ökat en- gagemang i natur- och kulturmiljövården kan leda till en utvidgad besöksnäring som i sin tur kan skapa resurser för vård av fler och större natur- och kulturområden. Att klokt kombinera de värden i miljön som produceras av de areella näringarna med ett växande behov av hälsobefrämjande åtgärder är en utmaning som borde en- gagera många landsbygdsutvecklare och fler aktörer än enbart lant- brukare, besökare eller natur- och kulturvårdare. Regeringen lyfter i sin skrivelse En samlad naturvårdspolitik (2001/02:173) fram sambandet mellan regional utveckling och na- turvård. Engagemang i naturvården sägs skapa sysselsättning för både brukare och entreprenörer. Kulturlandskapets potential för regional utveckling är också viktig, vilket framgår av den natio- nella strategin för regional konkurrenskraft och sysselsättning 2007–2013. Naturmiljöer, kultur och kulturarv har fått ökad betydelse för regionens innovativa utveckling och konkurrenskraft. Genom att öka kompetens skapas goda förutsättningar för innovativa och at- traktiva miljöer med nytänkande vilket främjar sysselsättning och tillväxt både vad gäller upplevelseindustrier, kreativa näringar och mer traditionella tillverknings- och tjänstenäringar. Det finns ex- empel på lokala grupper som arbetar aktivt med landskapet som bas för ekonomisk utveckling och där vinden vänt, som i exempelvis Bråbygden i län. Särskilt i norra inlandet har de allt färre jordbrukarna svårt att klara skötseln av kulturlandskapet. Det är därför nödvändigt att det finns goda möjligheter också för andra Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön aktörer ta plats. De lokala utvecklingsgrupperna och föreningslivet i övrigt har tillsammans med kommunerna viktiga uppgifter med att planera och administrera landskapsvården där behoven finns. 6.5.2Tillträde och den skyddade miljön Länsstyrelserna har gett stöd till att öka till- gängligheten till skyddade områden. Det har bland annat skett ge- nom att stigar anlagts och att skyltar som beskriver områdena har satts upp. Tillgänglighet är också en fråga om att över huvud taget känna till naturområdena och veta hur man når dem. Genom ett flertal studier har det till exempel visat sig att tillgången till grön- områden har samband med människors välbefinnande och hälsa.TPF15FPT Också av detta skäl är det viktigt att informera om naturområdenas existens och kvaliteter och på vilka sätt man kan nå dem. Mer än fyra miljoner hektar mark i olika former skyddas, det motsvarar av totala landyta. Naturreser- vaten är den vanligaste skyddsformen bredvid övriga cirka 15 skyddsformer. av den skyddade ytan är naturre- servat, främst belägen i den svenska fjällvärlden.TPF16FPT De största natio- nalparkerna finns i . Naturreservaten inrättas även på privat mark efter förhandlingar med markägaren om in- trångsersättning eller köp. Skyddet behöver inte alltid begränsa den areella näringen, framförallt inte om området skyddats till förmån för friluftslivet. Som sammanhållen areal är den skyddade naturen dominerad av ett fåtal områden, men objekten, utgörs numerärt främst av områden som är mindre 100 ha. är det största naturreservatet och ligger i . Denna areal är också det största Natura 2000-området. Detta område tillsammans med nationalparkerna , Sarek, och Muddus samt naturreservaten och intilliggande reservat och natur- vårdsområden i bildar ett sammanhängande område skyddad natur som är större än och sammanlagda yta. Förutsatt att ett intresse för företagande finns inom miljöupp- levelseverksamhet, finns också stora outnyttjade potentialer. Vissa naturområden har genom minimerat slitage bevarat sina unika värden. Men många områden och naturvärden är beroende av 15TP PT Jfr. Referat från forskningsseminarium /content/1/c6/03/66/78/6dd5a3b1.pdf 16TP PT (2005) Effektiv skötsel av skyddade områden En främjande utvärdering av länsstyrelsernas arbete med skötsel av statligt skyddade områden, Rapport 5505, 2005 SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön mänsklig aktivitet, vilket inte alltid har framkommit och beaktats i planer för områdenas bevarande. Om områden skyddas utifrån begreppsparet skydd och bevarande uppfattas det som om en kall hand läggs över områ- det, vilket hindrar företagande. För att områden i högre grad ska kunna tillgängliggöras och nyttjas, vilket alltmer uppmärksammats, är det av vital betydelse att myndigheterna för- mår att kommunicera de ambitioner och möjligheter som finns. Att nyttja skyddade naturresurser kan även det vara en väg att nå ett bättre företagsklimat och nya företag. Detta diskuteras bland annat på ett nytt sätt i en rapport från NaturvårdsverketTPF17FPT. Av den totala arealen nationalparker och naturreservat ligger en övervägande majoritet i , och . Inom dessa län ligger tyngdpunkten av skyddade områden i fjällen eller längs kanten av fjällkedjan. av befolkning kan inom ett avstånd om nå ett område som skyddas av någon av de tre skyddsformerna nationalpark, naturre- servat eller naturvårdsområde.TPF18FPT Även om norra alltså domineras av stora skyddade naturområden har befolkningen där ofta längre avstånd till nationalparker, naturreservat och naturvårdsområden än vad befolkningen i har. Avsikten med att skydda och förvalta ett område som kulturreser- vat är att möjliggöra vård och bevarande av värdefulla kulturpräg- lade landskap. Kulturreservaten är värdefulla kulturhistoriska hel- hetsmiljöer, det vill säga sammansatta landskap där marker, bygg- nader och anläggningar ingår i historiskt funktionella system. Re- servaten består av miljöer som formats av lantbruket men också områden av varierande karaktär som park- och trädgårdsmiljöer och industrimiljöer. Arbetet med att säkerställa olika miljöer som kulturreservat bedöms av länsstyrelserna i samtalet med Riksantik- varieämbetet. Vid utgången av 2005 fanns det sammanlagt 22 kul- turreservat runt om i landet. Ett kultur- eller naturminne som är så värdefullt att det är ange- läget för hela mänskligheten kan antas på 17TP PT (2005) Effektiv skötsel av skyddade områden En främjande utvärdering av länsstyrelsernas arbete med skötsel av statligt skyddade områden, Rapport 5505, 2005 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön världsarvslista, som grundar sig på konventionen om skydd för världens kultur- och naturarv. anslöt sig till konventionen 1985 och omfattar drygt 800 objekt. Sammanlagt 14 svenska objekt har förts upp på listan. 6.5.4Landskap, samverkan, förvaltning och nya initiativ I det senaste riksdagsbeslutet om Svenska miljömål – ett gemen- samt uppdrag, anges att det hållbara naturresursbruket bör ske i ett landskapsperspektiv. LandskapsersättningarTPF19FPT som tidigare presenterats i bland annat Levande kulturlandskap (SOU 2003.105) är ett förslag eller en mo- dell som ger ett helhetsperspektiv på landskapet. Poängen är att om man endast ser på enskilda objekt eller enskilda arter i markerna begränsas samförståndet mellan olika aktörer som bor och verkar i närmiljön. Diskussionen om en vidareutveckling av landskapser- sättning presenteras i bilagan till – omvärld – Inspiration. Även andra exempel på hur miljöersättningarna kan kompletteras och vägas samman i ett bre- dare samhällsperspektivpresenteras där. Förslagen är metoder för hur man ska kunna kombinera miljövård och lands- bygdsutveckling i en önskan om att betydligt fler människor ska engagera sig och att fler företag skall kunna växa. bedömer att ett aktivt scenariearbete behövs, där landskapets utveckling synliggörs, om en betydligt större delaktighet ska kunna nås. Det är inte möjligt att studera endast de processer eller händelser som sker vid eller i landskapet . Med goda scenariebeskrivningar skapas un- derlag för en god utveckling. Komplexiteten kommer att ställa stora krav på samhället när det gäller planering och rationellt ge- nomförande av planer. Sköts detta på ett tämligen traditionellt sätt från myndigheternas sida, finns risk att positiv energi hos t.ex. bönder och boende på landsbygden försvinnerTPF20FPT. Konsten blir att klara vissa miljömål som den enskildes initiativ uppmunt- 19TP PT Jfr. Metoddiskussioner om landskapsersättningar har presenterats i ett flertal sammanhang tidigare exempelvis i SOU 2003:105 Levande kulturlandskap samt i tekniskt underlag för nytt Landsbygdsprogram från 20TP PT , (2006) Miljöersättningar och landsbygdsutveckling i Fakta- Omvärld-Inspiration Särskild Bilaga till landsbygdskommitténs betänkande 21TP PT se ovan SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön Ovanstående kan förverkligas genom att samhället låter enskilda förverkliga initiativ med lokalt ursprung. Det bör också vara möj- ligt att stimulera verksamheter som kopplar samman flera nyttor (sociala, ekonomiska och miljömässiga) så att olika intressen kan börja samverka i högre utsträckning. Vandringsleder och högt vär- derade naturmarker kan till exempel knytas samman med lokala fö- retags utbud.TPF22FPT Aktuella omvärldsfrågor med bäring mot energi- och klimatfrågan gör att behoven av goda kombinationer måste bejakas, exempelvis genom bioenergiprojekt med nytta för biolo- gisk mångfald och rekreation. Även andra areella näringar måste på olika sätt kunna vara utförare av de nyttigheter som efterfrågas. Det administrativa arbetet med miljöersättningar har legat på statliga tjänstemän, framför allt på länsstyrelserna. Landsbyg- dens aktörer och andra har genom rådslag och olika remissyttran- den länge påtalat tveksamheter om administrationens omfattning, men systemet har förenklats. Det är viktigt att också den administrativa och utvecklingsmässiga delen av denna kedja genererar jobb på landsbygden. Det finns skäl att utveckla brukarnas gedigna kunskap så att de kan ha en admi- nistrativ, planerings- och uppföljningsroll. Detta fordrar att det tillskapas en kompletterande utbildning för de bönder som kan ha intresse av att vidga sin roll i produktionen av värdefulla land- skapTPF23FPT. Systemet skulle komplettera den regionala nivåns arbete och brukares medverkan kan på detta sätt flytta delar av statens verksamhet ut på landsbygden.TPF24FPT Vi bedömer det också som mycket viktigt att information om landskapets olika möjligheter och värden på många sätt sprids, ex- empelvis genom tydliga internetportaler. Denna information kan med fördel också innehålla internationella exempel. I riksdagsbeslut om svensk naturvårdspolitik beskrivs målsättningar om ökat deltagande lokalt. I SOU 2003:29 anges också att det finns goda förutsättningar för att integrera landskaps- vård och landsbygdsutveckling genom samverkan och partnerskap. 22TP PT se ovan 23TP PT se ovan 24TP PT se ovan 25TP PT jfr. Stenseke, inflytande i landskapsvården En forskningsöversikt med bäring på skötseln av naturbetesmarker, occasional papers 2006:1 Kulturgeografiska institu- tionen GU, Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön Genom att uppmuntra intresset och engagemanget bland brukare och andra kan landskapet i större omfattning bli en del av gemen- skapen. Formerna för samarbete är många. Den lokala delaktighe- ten kan ske genom förvaltning eller samverkan. Lokal förvaltning är fortfarande förhållandevis oprövad. Det finns således skäl att utveckla former för hur landskapsvård och naturvård ska kunna se ut. Lokal förvaltning innebär att individer går samman för att ge- mensamt sköta och administrera en resurs. Upphandling, uppfölj- ning, upplåtelse- och planering av skötselåtgärder kan utgöra kär- nan i verksamheten. Myndigheten har kvar rollen som ansvarig för allmänhetens intressen och med det ansvaret som följer markäga- ren. Lokal förvaltning är ett sätt bland många att genom kontrakt lägga ut skötsel och utveckling av en skyddad eller skyddsvärd miljö. De lokala aktörerna tar på sig de funktioner som gynnas av närheten till landskapet. Eftersom både myndigheters och de lokala representanternas kompetens efterfrågas träffas man i partnerskap. En viktig fråga gäller vilka som deltar eller förväntas delta och vad man kan samverka omkring. Exempelvis handlar det om fritids- husägare och åretruntboende, om föreningslivet och om natur- och kulturvårdsexperter. Vad som skett tidigare i ett område är viktigt att beakta, inte minst vad gäller landskapsvården och de myndig- hetskontakter som redan är etablerade. Ett exempel: Naturbetesmarker i Projektet avser att använda möjligheterna i landskapet och trygga hävden av nästan 1 000 ha internationellt erkända fågelvåtmarker. Nästan 20 djurhållare/markägare, , kommunen, slakte- riföretag, förädlingsföretag, handel och Världsnaturfonden (WWF) samverkar. Projektet är en av flera modeller för naturbetesbaserad köttproduktion i som visar hur lantbrukarens olika uppdrag kan kombineras. Produktionen ger markägare och djurhållare ökad ekonomisk avkastning som också skapar en artrik och av lokalsam- hället önskad naturmiljö. Köttet säljs med mervärden som smak- kvalité, regionalitet, hälsa och naturvård. Verksamheterna ovan är talande exempel som visar på avsikterna i Landsbygdsprogrammet –2013. Konkurrenskraften stärks genom att företagen tillåts växa med den nya produktionen (exem- pel i ny näringsverksamhet, företagsutveckling, rådgivning, inve- sterings-, förädlings- och startstöd, samt samarbete) och miljön och SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön markförvaltning stärks (öppet odlingslandskap, landskapets kultur- och naturmiljö, landskapsperspektiv, tätortsnära, miljöskydd). Livskvaliteten på landsbygden ökar för dem som kan ta till vara landskapets värden och näringslivet har på många sätt givits möj- lighet till diversifiering. Inget av detta hade blivit av om det inte skett med ett starkt lokalt engagemang och i samarbete med lokala, regionala och nationella organisationer. Genom att använda miljö- argument i den kommunala upphandlingen har också den lokala varumarknaden öppnats. I exempelsamlingen beskrivs också företaget fårfarm, som genom stärkt kompetens och en förändrad inriktning funnit nya marknader, där upplevelser, lokal produktion och traditionell djurproduktion kombinerats lyckosamt såväl ur markförvaltarens som samhällets intressen. Möjligheten att bedriva kommersiell verksamhet med landskapet som bas begränsas ibland av bristande omvärldskunskap eller bris- tande öppenhet inför nya lösningar. För aktiva markägare eller för andra intressenter med tillgång till mark som inte nyttjas är det ibland svårt att få acceptans för produktion av nya produkter eller tjänster. Möjligheten att finna nya finansiärer eller generellt nya lösningar kan stöttas av stärkta rådgivningsinsatser och kompetensutveck- ling. En långsiktigt hållbar produktion utnyttjar på bästa sätt de mervärden de olika svenska landskapen kan ge som mo- dern kunskap minimerar uthållighetsproblemen. Stärk aktivt brukande genom rådgivning, kompetensutveckling samt förenklad tillämpning av olika regelverk. Det attraktiva landskapet är i flera avseenden en insedd och eftertraktad produkt från jordbruket. Det handlar både om till- gänglighet och om landskapets existensvärde i sig. Det kan gälla betesmarker som är öppna för allmänheten, restaurerade strand- Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön ängar eller anlagda våtmarker för ett rikt djurliv och med ett sam- tidigt syfte att begränsa övergödningen. Det behövs ett helhetsgrepp där arter och landskapets kulturhi- storia bevaras, djuren får ett bra bete och att allmänheten ges till- gång till friluftsliv på en och samma gång. För företagarna handlar det om att anpassa verksamheten efter förutsättningar och geografiskt läge. Gårdar i nära anslutning till befolkningen erbjuder rekreationsområden i kantzoner längs åker- marker eller vid våtmarker. Men det gäller också att våga mark- nadsföra den nya produktionen genom att tydliggöra hur samban- den ser ut mellan bete, hotade arters överlevnad och livsmedel. I det skånska landskapet har ett antal brukare tillämpat en metod som heter beträdor Allmänheten får beträda markerna på särkilda uttagna stigar mitt i odlingslandskapet, ibland över avsevärda av- stånd. I liksom i andra slättbygdsmiljöer är allemansrättslig mark en bristvara. I kommun finns exempel på jord- bruksföretag som skapat den goda kombinationen av miljövård och rekreation. som skulle ha lagts i träda har i stället besåtts i breda remsor längs fältkanter och blivit tillgängliga för bland annat ridning och promenader. används dessa stråk till rekreation och friluftsliv som vilt och insekter får skydd och föda. Det innebär att närmare fem hektar mark inte är tillgäng- ligt för produktion i det nämnda exemplet. I livsmedelskedjan rör några av de stora frågorna beroendet av ändliga fosfortillgångar och fossil energi i produktionen. Växtnär- ingsämnen och bekämpningsmedel läcker och markens bördighet hotas genom markpackning och sjunkande mullhalter. Detta till- sammans med det redan redovisade hotet mot betesmarkernaTPF26FPT och den därtill kopplade biologiska mångfalden är några av kärnfrå- gorna för livsmedelskedjan. Strategin att göra nya resurser tillgängliga måste baseras på ny kunskap för att utgöra underlag för hållbar kommersiell verksam- het. Olika perspektiv och erfarenheter måste vägas mot varandra, exempelvis kemisk bekämpning mot mekanisk bearbetning. En annan omdiskuterad fråga är samhällets syn på ekologisk odling i förhållande till konventionell odling med högt ställda miljökrav. Vilket är mest miljövänligt? Aktivt brukande handlar också om förutsättningar för att lokalt kunna ta tillvara råvaror för livsmedelsproduktion och försäljning, 26TP PT jfr. SJV (2006) Betesmarkerna jordbruksreform – hot och möjligheter SJV Rapport 2006:3 SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön som den storskaliga produktionen måste säkerställa råva- ror till sin produktion. Livsmedlens märkning ger upplysningar som skapar relationen mellan producent och konsument så att kedjan mellan jord och bord tydliggörs. – och betesmarker, kulturmiljön samt värnet om den biologiska mångfalden är mycket tydligt kopplat till livsmedelsproduktionen, inte minst i då exempelvis konsumtionen av kött som så markant ökatTPF27FPT. Incita- mentet för aktivt brukande stärks om småskalig förädling ges goda och likvärdiga villkor. För att bibehålla en biologisk mångfald krävs olika livsmiljöer. Ett ensidigt bruk av markerna utarmar vissa arters sista reträttmil- jöer. Genom att säkerställa ett mosaikartat landskap med olika markanvändning får arterna möjlighet att spridas. Om störnings- mekanismer stimuleras, till exempel översvämningsmarker, gynnas arter vars utveckling beror på sådana återkommande störningar. Husdjuren är en förutsättning för mångfald i betesmarkerna. Ett erkännande av kopplingen mellan livsmedel och svenska betesmar- ker är kanske en av de riktigt stora frågorna för en långsiktigt håll- bar livsmedelsproduktion. Genom att tydliggöra sambanden och belysa livsmedlens alla värden, skapas en marknad för betesin- riktade företag. Behovet av lönsamhet har behandlats i företagsav- snittet i tidigare kapitel. Det stora hotet mot naturbetesmarkerna är att det inte finns betesdjur i tillräcklig omfattning för markernas hävd. Det handlar dels om att djuren är alltför få, men också om att de existerande djuren inte används optimalt ur ett ängs- och betes- perspektiv. Tillsammans med länsstyrelserna gjorde en in- ventering av landets värdefulla ängs- och betesmarker mellan åren 2002–2004. Sammanlagt inventerades ca och av dessa ansågs 270 000 som värdefulla marker (ängar, betesmarker samt restaurerbara marker). Bland dessa betesmarker fanns skogs- eller fäbodbeten.