sou · GUB354 · 2007-01-01 00:00:00 — Utbildningarna bör utformas som högskoleutbild- ning på folkhögskolor. I likhet med kraven på professionella tolkar bör det finns mot- svarande krav på översättare. Jag föreslår därför följande. Kammarkollegiet ges i uppdrag att utreda förutsättningarna för auktorisation även avseende översättning mellan svenskt teckenspråk och det svenska språket. Kammarkollegiet ges i uppdrag att utreda förutsättningarna för auktorisation i dövblindtolkning. Ett nationellt tolkregister bör inrättas med TÖI som registerhållare. Registret ska innehålla uppgifter om kon- takttolkar, tolkar för döva, dövblinda, vuxendöva och hör- selskadade samt konferenstolkar. TÖI ges i uppdrag att utreda förutsättningarna att upprätta ett sådant register, fastställa kriterier för att bli upptagen i registret samt analysera former och drift av registerhållning,· TÖI tillförs särskilda medel för att genomföra det före- slagna utredningsarbetet. Tillgång till tolk är i hög grad en utbildningsfråga. Därmed omfat- tar mitt uppdrag även en bedömning av om dimensionering och utformning av nuvarande utbildningar svarar mot de behov som finns. Grundläggande för all tolkutbildning är att de som avser att bli tolkar behärskar de språk som de ska tolka mellan. Tolkarna har även det gemensamt att de arbetar med kommunikation, de tolkar till och för olika grupper. Det ställs stora krav på deras etik och att de arbetar för att se till allas lika rättigheter och inflytande. Tolk- yrket är en profession och alla tolkar ska – oavsett vilka språk de tolkar mellan – bedriva sitt yrke professionellt. Tolkutbildning och auktorisation av översättare och förväntningar på tolken finns ingen gemensam yrkesexamen. kan vem som helst kalla sig tolk. De enda formella kompetensbevisen är auktorisation – och om man gått en tolkutbildning, utbildningsbevis. Auktorisationen är frivillig och det finns inga krav på någon formell utbildning för att få genomgå prov för att få auktorisation. Genom den statliga auk- torisationen tillförsäkras tolkanvändare att tolken håller minsta godtagbara standarden. 13.1.1Kort om olika utbildningar till tolk finns utbildning till kontakttolkar, konferenstolkar och tolkar för döva, dövblinda (fortsättningsvis kallat teckenspråkstolkar) samt för vuxendövtolkar. Vad gäller vuxendövtolkar har jag enbart i uppdrag att pröva möjligheten till auktorisation. Utbildningarna ges inom högskolan, på folkhögskolor och hos studieförbund. () har ett övergripande ansvar för och uppdrag att anordna tolk- och översättarutbildning för samhällets behov. Innehållet i utbildningarna vad gäller tolkdelen, dvs. tolkteknik och tolkmetoder samt tolketik är förhållandevis likartade. Däremot skiljer sig de olika utbildningarna åt när det gäller antagningsförfa- rande, förkunskaper, examination och utbildningsformer. Här be- skriver jag kort de olika utbildningar som finns till kontakt- tolk och konferenstolk.1 Utbildning till kontakttolk kan man få antingen genom utbildning på folkhögskola, studieförbund eller högskoleutbildning. Utbild- ningarna kan omfatta ca 150 olika tolkspråk. För utbildningen till kontakttolk inom folkbildningen finns inga preciserade antagningskrav på exempelvis gymnasiekompetens i svenska, istället testas elevernas kunskaper i svenska m.m. vid an- tagningen till den allmänna grundutbildningen. Utbildningen har mestadels erbjudits i form av korta kurser inom olika ämnesområden. 1 En utförligare redovisning av de olika kategorierna av tolkar, deras arbetssätt, utbildning m.m. finns i Tolkutbildning i samverkan, Ett inspirationsmaterial för brobyggare som getts ut av i samarbete med TÖI. Tolkutbildning och auktorisation av översättare Kontakttolkutbildningen har utretts av Utredningen om kon- takttolkar (SOU 2005:37) och utredningen har lagt ett förslag om en sammanhållen utbildning. Förslaget är ännu inte slutbehandlat av regeringen, men TÖI har, efter försöksverksamhet , anpassat sin utbildning till utredningens förslag. Den nuvarande () utbildningen är ettårig och omfattar halvtidsstudier () och eleverna kan vara berättigade till studiemedel. En tvåårig distansutbildning ges också. Flera språk kan förekomma vid samma utbildning. Eleverna får bidrag från TÖI för kostnader i samband med utbildningen. Efter utbildningen erhåller man ett ut- bildningsbevis. Målet för utbildningen enligt TÖI är att den stude- rande ska klara Kammarkollegiets auktorisationsprov. Utbildningen till kontakttolk på högskola omfattar det fåtal av de språk som finns som ämne inom högskolan och bedrivs i ett språk i taget. Det är en ettårig heltidsutbildning. För att bli antagen måste man ha allmän behörighet till högskola samt motsvarande 40 poäng i det språk utbildningen sker i. Genomgången högskoleutbildning med godkänt resultat innebär att man inte behöver gå upp i Kam- markollegiets auktorisationsprov, men sedvanlig redbarhetspröv- ning görs innan auktorisation kan utfärdas Utbildningen till konferenstolk är en ettårig högskoleutbildning som anordnas . För att bli antagen krävs grundläggande be- hörighet för högskolestudier samt 120 högskolepoäng, varav 60 i ett ämne. Dessutom krävs mycket goda kunskaper i två främmande språk förutom svenska som är målspråket för konferenstolkar. Ut- bildningen finns enbart vid . Det finns ingen auktorisation i konferenstolkning, men ett antal konferenstolkar har genomgått auktorisationsprovet för kontakttolkar på eget initi- ativ. 13.2Utbildning i teckenspråk – grund för tolkutbildning När utbildningen till teckenspråkstolk etablerades var flertalet av dem som började utbildningen personer med döva föräldrar och de hade därmed teckenspråk som modersmål. Tolkutbildning och auktorisation av översättare I takt med att tolktjänsten byggdes ut ökade behovet av tolkar. Detta ledde till att behovet av teckenspråkskunniga ökade och den ursprungliga rekryteringsbasen räckte inte till. /78 in- fördes därför en ettårig förberedande utbildning i teckenspråk för hörande som avsåg att bli tolkar. Enligt Folkhögskolornas informationstjänst erbjuder sammanlagt tretton folkhögskolor olika utbildningar i teckenspråk . I dessa tretton skolor ingår de sju folkhögskolor som anordnar ut- bildning till teckenspråks-/dövblindtolk: , , Nordiska, Strömbäcks, , och folkhögskolor. Flertalet av dessa skolor genomför också s.k. TUFF-utbildning . Övriga sex folkhögskolor erbjuder teckenspråksutbildning i va- rierande omfattning och med olika inriktningar. Vid Mo Gårds folkhögskola i anordnas en teckenspråkslinje för blivande tolkar som omfattar . Ålsta och Hellidens folkhögskolor an- ordnar en ettårig utbildning. Vid Västanvik, , Sundsgården och Nordiska folkhög- skolan anordnas även korta kurser på varierande nivåer för hörande som vill lära sig teckenspråk. Sundsgårdens folkhögskola anordnar även en förberedande teckenspråklinje . Härutöver ingår teckenspråk som ämne i den assistensutbildning som Sundsgården anordnar. Även har en assi- stentlinje som är inriktad på teckenspråk. Vid Viebäcks folkhög- skola ingår teckenspråk i såväl assistenutbildningen som i skolans allmänna kurs. Även studieförbunden erbjuder utbildning i teckenspråk i form av studiecirklar. Kursernas inriktning och omfattning varierar stort. Det har skett en nedgång både i antal cirklar och antal deltagare , se tabell 13.1. Denna minskning gäller inte enbart cirklar i teckenspråk, generellt sett har det varit en nedgång i alla studiecirklar och antal deltagare . Tolkutbildning och auktorisation av översättare Tabell 13.1 Antal cirklar i teckenspråk och deltagare vid samtliga studieförbund –2004 Källa: , Kulturen i siffror, Studieförbunden , 2002, 2003 och 2004 Teckenspråk utgör valbart språkämne i grund- och gymnasieskola och kan även läsas inom Komvux. Inom gymnasiet kan man t.ex. i läsa på riksrekryterande program med inriktningar på teckenspråk, exempelvis samhällsvetarprogrammet och omvårdnadsprogrammet.2 och universiteten i och an- ordnar kurser i teckenspråk för hörande. I är utbildningen kopplad till och omfattar totalt 20 poäng under två terminer. Både och har utbildningar i teckenspråk för såväl hörande som döva studerande. Utbildningar i teckenspråk erbjuds även av privata utbildningsan- ordnare. Ett exempel på en sådan privat utbildningsanordnare är i . Företaget erbjuder, på uppdrag av Ar- betsmarknadsstyrelsen, olika slag av uppdragsutbildningar i tecken- språk. Förutom dessa finns uppdragsutbildningar motsvarande gymnasieutbildningen i teckenspråk och inom komvux, liksom längre utbildningar som syftar till att deltagarna ska kunna arbeta i en teckenspråkig miljö. 2 Källa: Utbildningsansvarig, , vid i 2005- 04-06. Tolkutbildning och auktorisation av översättare 13.3.1Folkbildning och yrkesutbildning inom folkbildningen Utbildningen till teckenspråks-/dövblindtolk är en eftergymnasial yrkesutbildning vid folkhögskolan. De flesta utbildningar inom folkbildningen i folkhögskolan är utbildningar på grundskole- och gymnasienivå. I likhet med utbildningen till teckenspråkstolk ligger utbildningar till fritidsledare och vissa yrkesutbildningar på efter- gymnasial nivå. En del utbildningar bedrivs i samarbete med hög- skolor och är att betrakta som högskoleutbildningar. Exempel på eftergymnasiala yrkesutbildningar är estetiska utbildningar, journa- listutbildningar, olika slag av friskvårds- och behandlingspedagog- utbildning m.m. Dessa eftergymnasiala yrkesutbildningar finansie- ras inom ramen för de medel som anvisar för utbildning vid folkhögskolor. Här utgör dock finansieringen av teckenspråkstolkutbildningen ett undantag då den dels även finan- sieras med medel från TÖI. Utbildningstiden för utbildningarna varierar mellan någon/några terminers utbildning och upp till som högst . Regeringen har beslutat om en översyn och analys av eftergymnasiala utbildningar utanför högskolan (dir 2006:33). Jag återkommer till dessa direktiv under avsnitt 13.5.1 13.3.2Bakgrunden till dagens utbildningar av tolkar Bestämmelser om tolk för döva och stumma ges första gången i Kungl. Maj:ts kungörelse, , om tolk för döva och stumma i domstol m.m. (. beslutade , efter förslag års Handikapputredning, att döva skulle ha rätt till fri tolkservice (prop. 1968:41 Angående vissa frågor om hjälpmedel för handikappade). Som en följd av be- slutet inleddes en försöksverksamhet med tolkverksamhet för döva i organiserad form. En förutsättning för att bygga upp tolkservicen var att det fanns en utbildning av tolkar för ändamålet. År1969 startade den första utbildningen av tolkar till döva vid Västanviks folkhögskola. Utbildningen var till en början lång och en försöksverksamhet. , i samband med regeringens proposition 1976/77:87 – Om insatser för handikappa- des kulturella verksamhet – infördes en ettårig utbildning för teck- enspråkstolkar. Utbildningen skulle genomföras enligt de regler Tolkutbildning och auktorisation av översättare som gällde för kurser vid folkhögskola och dåvarande Skolöversty- relsen (SÖ) utfärdade riktlinjer för utbildningen. Parallellt infördes /78 en förberedande utbildning i teckenspråk för att bredda rekryteringsbasen för utbildning till teckenspråkstolk. genomfördes den första separata utbildningen av döv- blindtolkar och den första för vuxendövtolkar. fanns utbildningen endast vid en folkhögskola, Västanvik. Utbildningen av dövblindtolkar ingår som en del i vad som därefter kallas utbildningen av teckenspråks- och dövblindtol- kar (fortsättningsvis kallat teckenspråkstolkutbildning). När SÖ avvecklades 1991 kom det dittills sammanhållna ansvaret för såväl finansiering som styrning av utbildning av tolkar för döva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade att delas mellan TÖI och . TÖI har det övergripande ansvaret men re- spektive folkhögskola svarar själva för den lokala utformningen av tolkutbildningen. 13.3.3TÖI:s ansvar för teckenspråkstolkutbildningen Tolk – och översättarinstitutet vid () har enligt Förordning (1993:920) om Tolk och översättarinstitutet som främsta uppgift att anordna tolk- och översättarutbildning. TÖI har dessutom i uppdrag att fördela statsbidrag till kontakt- tolkutbildning mellan studieförbund och folkhögskolor och till teckenspråkstolkutbildning och teckenspråkslärarutbildning mellan folkhögskolor. TÖI ska även utöva tillsyn över utbildningarna och att kontinuerligt följa upp och utvärdera dem. Planering av utbild- ningarna sker, enligt regleringsbrev för TÖI, i samråd med berörda handikapporganisationer och ungdomsorganisationer. Förutsättningarna för att folkhögskolorna ska få statsbidrag från TÖI för teckenspråks-/dövblindtolkutbildning är att de följer en modell med en integrerad språk- och tolkutbildning . Grundprincipen är att innehållet i utbildningen koncentreras till tre block, Teckenspråk, Svenska och Tolkning samt att övriga äm- nen som också studeras under utbildningen har koppling till dessa block. Det sker en utbildning i tolkning och teckenspråk parallellt. Frågan om finansiering och ansvar för innehåll och tillsyn av ut- bildningen i teckenspråk vid folkhögskolor är oklar. TÖI lämnar statsbidrag till de folkhögskolor som anordnar teckenspråksutbild- ning i anslutning till tolkutbildning där utbildningen enligt tidigare Tolkutbildning och auktorisation av översättare modell rubricerats som förberedande teckenspråksutbildning för tolkutbildning. Övriga folkhögskolors utbildningar i teckenspråk finansieras helt med medel som anvisas av . TÖI:s förordning säger inget om statsbidrag till utbildningen i teckenspråk. I förordningen sägs inte heller något om tillsyn över utbildningarna i teckenspråk. Utbildningarna av tolkar för döva och dövblinda respektive för vuxendöva och hörselskadade vid folkhögskolor har successivt för- ändrats . Utbildningar har två inrikt- ningar. Den ena är tolkutbildning med teckenspråk som bas för blivande tolkar för döva och dövblinda. Den andra är en tolkut- bildning med svenska som bas för blivande tolkar för vuxendöva och hörselskadade. För att bredda rekryteringen till utbildningen av tolkar för döva och dövblinda har denna fram tills före- gåtts av en tvåårig utbildning i teckenspråk. Beroende på de olika folkhögskolornas skilda möjligheter och förutsättningar varierar utformningen av tolkutbildningarna mellan de olika folkhögsko- lorna, trots att utbildningarna ska ha en gemensam grundstruktur som är lika för alla. 13.3.5Kraven för antagning, uppläggning och innehåll varierar Såväl TÖI:s roll i förhållande till tolkutbildningarna som folkhög- skolornas utformning av dessa har uppmärksammats och analyse- rats . I Statskontorets rapport organisation för tolk- och översättarutbildning (2002:11), påpekades att olika till- trädeskrav tillämpas för antagning till tvåårig teckenspråksutbild- ning av de folkhögskolor som erbjuder sådan. Vidare att de ämnen som utöver teckenspråk ingår i utbildningen varierar mellan olika skolor. Då det gäller tolkutbildningarna inom folkbildningen anser Statskontoret att det är betänkligt att dessa inte har examinations- prov med tanke på det framtida yrkets karaktär. I TÖI:s kartläggning av ungdomars benägenhet att söka tolkut- bildning (Aksén, B. 2004) ställdes frågan till eleverna på tolklinjen om deras åsikt om intyg istället för betyg. ansåg att in- tyg var bra, ganska bra, menade att det inte Tolkutbildning och auktorisation av översättare 2006:54 hade någon betydelse, att det var mindre bra samt inte bra. 13.3.6Tidigare utbildningar till teckenspråkstolk Utbildningen till teckenspråkstolk var tidigare delade i två utbild- ningar, en renodlad tvåårig utbildning i teckenspråk – förberedande för tolkutbildningen - och en därpå följande tvåårig tolkutbildning. Den förberedande teckenspråkslinjen fick som förkunskapskrav på 3-årigt gymnasium med betyget väl godkänd i svenska kurserna A och B. Kunskaper i teckenspråk sågs som me- riterande, i vissa fall som ett förkunskapskrav. Det stora antalet sökande till teckenspråkslinjen medförde att de med kunskaper i teckenspråk prioriterades. För att komma in på utbildningen valde många att komplettera med utbildning i teckenspråk på gymnasie- nivå genom Komvux. Teckenspråkslinjen var klassificerad som gymnasial utbildning och detta medförde att de fick studiemedel för gymnasiala studier. Själva tolkutbildningen var klassificerad som en eftergymnasial yrkesutbildning och därmed blev eleverna berättigade till studiemedel för eftergymnasiala studier. När studiestödet begränsades till för studier på gymnasienivå fick många svårt att fullfölja eller ens påbörja sin ut- bildning i teckenspråk på den tvååriga teckenspråkslinjen, eftersom de redan förbrukat sin kvot av studiemedel för gymnasiala studier. TÖI redovisar i Att se möjligheterna (Aksén 2004) tre olika model- ler för hur utbildningarna skulle kunna utformas. Den ena model- len beskrivs som en traditionell modell som består av språk- utbildning och en därpå följande tvåårig utbildning till tolk för döva och dövblinda. Den andra modellen utgörs i likhet med den förstnämnda av en tvåårig språkutbildning och en därpå följande tvåårig moduluppbyggd tolkutbildning som i högre grad än den förra möjliggör individuell anpassning. Den tredje modellen utgörs av en sammanhållen fyraårig tolkutbildning som omfattar såväl språk- som yrkesutbildning till tolk för döva och dövblinda. En fyraårig utbildningsmodell startades på förslag från () och Föreningen Tolkutbildning och auktorisation av översättare blinda (FSDB) vid (sedermera överförd till ). Syftet var att öka rekryteringen samt kvaliteten i såväl teckenspråk som dövblindtolkning. Försöket sågs även som ett sätt att stärka teckenspråket eftersom språkinlär- ningen kunde fortgå . För att lösa problemet med studiestödet, som beskrivits ovan, fick den tvååriga teckenspråkslinjen klassificeringen ef- tergymnasial yrkesutbildning under förutsättning att den, liksom i den redan pågående fyraåriga utbildningen, ingick som en del i en sammanhållen yrkesutbildning till tolk. Övriga folkhögskolor har successivt anslutit sig till eller planerar att ansluta sig till denna modell med en sammanhållen fyrårig tolkutbildning (se avsnitt 13. Genom att sammanföra den tvååriga teckenspråkslinjen med den tvååriga tolkutbildningen till en sammanhållen fyraårig utbildning kan hela utbildningen klassificeras som eftergymnasial yrkesutbild- ning och eleverna få studiemedel för eftergymnasiala studier. 13.3.8Mål och innehåll i nuvarande tolkutbildning TÖI ansvarar för tillsynen av tolkutbildningen och har utifrån detta ansvar utformat måldokument och övergripande kursplaner. Enligt TÖI:s måldokument är det övergripande syftet med utbildningen att deltagarna ska få goda förutsättningar att i skilda sammanhang arbeta som tolk mellan hörande och barndomsdöva, dövblinda och hörselskadade som är beroende av teckenspråk för sin kommuni- kation. Deltagarna ska genom utbildningen få de kunskaper och färdigheter som krävs för att tolka mellan svenska och teckenspråk samt kunskaper i olika tolkmetoder. Målet för utbildningen är att kursdeltagaren efter fullgjord ut- bildning ska ha tillägnat sig god förmåga att förstå och uttrycka sig på teckenspråk och svenska, färdighet att tolka mellan teckenspråk och svenska, färdighet att tolka i de för dövblinda förekommande tolkmeto- derna, god kunskap om tolkanvändarnas kulturella och sociala situa- tion, god kunskap om det svenska samhället och hur dess olika sam- hällsfunktioner är uppbyggda samt Tolkutbildning och auktorisation av översättare beredskap att hålla sig a jour med samhällsutvecklingen och med frågor som rör tolkanvändarnas situation.3 Kursplan för den sammanhållna utbildningen TÖI har i samverkan med de folkhögskolor som anordnar utbild- ning även tagit fram en vägledande kursplan för utbildningen i teckenspråks- och dövblindtolkning 80/. Kurspla- nen kan således följas även för studerande som på andra sätt redan kan ha tillägnat sig teckenspråket. Måldokumentet (se ovan) samt kursplanen är också tänkta att fungera som vägledning för en vali- dering av utbildningen. Enligt kursplanen valideras utbildningen, såväl 2-årig som 4-årig, till 80 högskolepoäng vid antagning till högskoleutbildningar som anordnas av TÖI vid uni- versitet. För att antas till utbildningen ska man enligt TÖI:s rekommen- dationer ha grundläggande behörighet för högskolestudier eller motsvarande. Ytterligare språkkunskaper och goda kunskaper i samhällskunskap är meriterande. De sökande ska även ha fullgod syn och hörsel. Det finns ingen central antagning till utbildningen utan den som söker sig till tolkutbildning måste söka till någon av de folkhög- skolor som anordnar sådan utbildning. Antagningen till utbild- ningen sker av respektive folkhögskola och består av praktiska och teoretiska inslag och kan även innehålla personliga intervjuer och hälsokontroll. är inte detaljerad och lämnar endast rekommendationer om innehållet i utbildningen uppdelat i fyra ämnesområden – språk, tolkning, och praktik. Språkområdet (svenska och teckenspråk) omfattar bl.a. allmän språkkunskap, språkvariationer, grammatik, textanalys, ordkun- skap, muntlig och skriftlig framställning, avläsning m.m. Tolkområdet integreras i språkområdet och omfattar tolknings- processer, olika tolktekniker, tolketik, -teori, översättning. Realiaområdet i sin tur integreras i såväl språkområdet som tolk- området och innehåller teckenspråkssociologi, samhällsvetenskap, sjuk- och hälsovård, vardagsjuridik, rättskunskap, psyko- logi/socialpsykologi, socialväsendet, arbetsmarknad, svensk för- valtning, handikappkunskap, hörsel-, döv- och dövblindkunskap. 3 Måldokument antaget av Tolkutbildning och auktorisation av översättare Praktiken ska omfatta och syftar till att deltagarna ska ha möjlighet att sätta sig in i yrket och arbetssättet samt utveckla sina färdigheter i tolkning under handledning. Varje folkhögskola som anordnar tolkutbildning har därefter i en- lighet med folkbildningsförordningen upprättat en lokal kursplan. I denna kan förutom ämnen som anges i TÖI:s måldokument även ingå ämnen som ansluter till skolans profil. Undervisningen på folkhögskolan är på heltid med organiserade studier om minst enligt folkbildningsrå- dets riktlinjer. Varje deltagare som genomgått utbildningen får ett utbildningsbe- vis där det framgår att han eller hon uppnått målen för utbild- ningen. Om en deltagare inte uppnått målen efter avslutad utbild- ning får han eller hon ett intyg samt möjlighet att komplettera ut- bildningen för att nå målen. 13.3.9Sju folkhögskolor – sju olika utbildningar För att se likheter och skillnader mellan de sju folkhögskolor som anordnar tolkutbildning skickade utredningen ut en enkät (se bilaga 11). Samtliga folkhögskolor besvarade enkäten. Av de sju folkhögskolorna har följande skolor infört den integ- rerade fyraåriga tolkutbildningen: (2004), (2005), (tidigare , 1996), (2005) samt . Västanvik planerar att införa utbildningen . Strömbäck an- ger i sitt enkätsvar en viss tveksamhet till den fyraåriga utbild- ningen till tolk då man förespråkar en utbildning enligt den gamla modellen. Tolkutbildning och auktorisation av översättare Alla utom en folkhögskola anger fullföljd gymnasieutbild- ning/allmän behörighet samt godkänd i svenska kurserna A och B som krav. En folkhögskola anger enbart kravet godkänd i Svenska A och B, vilket kan tolkas som om en sökande inte behöver ha all- män behörighet. Västanviks folkhögskola ger ingen tolkutbildning men har för den tvååriga utbildningen haft krav på förkunskaper i teckenspråk. Vid de andra folkhögskolorna är kun- skaper i teckenspråk en merit. Även andra språkkunskaper är me- riterande. Samtliga folkhögskolor kräver fullgod syn och hörsel. Folkhögskolorna genomför dessutom antagningstest. Samtliga testar kunskaper i svenska, ordförståelse, ordförråd m.m., Annat man ser på är mimik, dramatik uttrycksförmåga. Genom att testa de sökande gör man en bedömning av deras möjligheter att tillgo- dogöra sig utbildningen i teckenspråk.