sou · GUB352 · 2007-01-01 00:00:00 — Ofta var materialet förmodligen tänkt att fungera i alla tre sammanhangen. De delar av materialet som analyserats är de som behandlat olika frågor som knutits till flyktingar, invandrare eller människor som bor eller kan tänkas komma att bo i men som inte uppfattas som (ursprungligen) svenska. Dessa delar av materialet har i all- mänhet varit lätta att urskilja eftersom det i finns ett, eller flera sammankopplade, politikområden där dessa grupper står i fokus. Flyktingar och personer som invandrat till av andra skäl kopplas regelbundet samman i materialet. har hetat sådant som En generösare invandrar- och flyktingpolitik (fp 1988), En fråga om människovärde. Diskursiv diskriminering i svenska valrörelser ets Flykting- och Invandrarpolitik (1991) eller Invandrare och flyk- tingar (faktablad, s 1994). I det senaste valet diskuterades de perso- ner det gäller i första hand inom ramen för det som benämns integ- rationspolitik och skrifter med namn som Det mångkulturella sam- hället. Integrationspolitisk rapport (mp) och Integration (valblad, m) producerades. Materialet är offentligt, det vill säga i princip tillgängligt för alla som vill ta del av det. I sammanhanget kan man urskilja två huvud- producenter av texter3: partierna själva och medierna. Vidare har jag skiljt mellan centralt och perifert material. Det centrala materialet är det vars innehåll sannolikt fått stor spridning, som TV-inslag och valmanifest. Anledningen till att jag i delar av redovisningen skiljer mellan det centrala och det perifera materialet är att det speglar både en skillnad i vad partierna satsat på att föra ut och vad som faktiskt gått ut till många väljare. Det är med andra ord en skillnad både mellan hur viktigt olika delar av budskapet har ansetts vara av partierna och hur stort inflytande de kan ha haft. För samtliga riksdagspartier (de som antingen satt i vid valet ifråga eller som kom in i den som resultat av valrörelsen4) ingår valmanifest, -plattformar eller motsvarande från alla åren. Undantaget är Ny Demokrati som inte hade någon speciell val- plattform utan i stället ett partiprogram som diskuterades i medi- erna. Dessutom ingår alla valaffischer som återfunnits i speciella affischarkiv.5 I de fall partierna hade produce- rat speciella program eller plattformar i invandrings- eller flykting- politiska frågor under valåren ingår dessa.6 Foldrar och flygblad som rör invandrings- och flyktingfrågor som återfunnits i arkiven har också medtagits. Ett mindre antal texter utgörs av inlägg av partiföreträdare på i , den tidningsde- battplats som har det största mediala genomslaget i Sverige.7 Dess- 3Textbegreppet används i rapporten i en vid betydelse, i likhet med i semiotiska studier, där texter kan vara olika typer av meningsbärande teckensystem. Därmed är också exempelvis en TV-debatt en text. 4Dessutom ingår material från 1988 som då inte satt i och inte heller fick riksdagsmandat , eftersom TV valt att intervjua partiets ledare inför valet . 5Affischmaterialet är omfattande men inte komplett. Valaffischerna fanns ännu inte tillgängliga i arkivet. Här ingår även lokala affischer. 6Det har inte alltid gått att avgöra i vilken mån dessa figurerat i valrörelsen. 7För gicks tidningens debattsida till valet igenom manuellt, för sökte jag i databasen på på följande sökord: antisemit*, arab*, diskriminer*, flykting*, invandr*, islam*, jude*, judisk*, * och rasis*. 1998 och 2002 sökte jag därutöver på integr*, 2002 dessutom på heders*. Diskursiv diskriminering i svenska valrörelser utom ingår valhandböcker och liknande material riktat till partier- nas valarbetare. Medierna ses som med partierna samverkande textproducenter i de TV-program som analyserats. Dessa är de partiledarutfrågningar och slutdebatter mellan partiledarna som sänts av SVT i alla valrö- relserna samt de dueller mellan statsministern och det största op- positionspartiets ledare som sänts inför de tre senaste valen. Här har jag i vissa resonemang skiljt mellan frågor som förts in av TV- mediet, i huvudsak de frågor dessa valt att ställa till partiledarna i utfrågningarna, och de frågor som partiledarna fört in spontant. De senare förekommer i debatterna, där partiledarna inte får några frå- gor av journalisterna (med undantag av 2002). Det finns en viktig offentlig materialtyp som förmedlat delar av valdiskursen, nämligen nyhetsinslag i TV och tidningar från valrö- relsen. Det hade varit en fördel om även detta kunnat analyseras men tiden har inte räckt till. Under de senare valrörelserna har ju Internet blivit ett allt viktigare medium. är det inte tro- ligt att partiernas material där nått ut på det sätt som TV gjort. Jag bedömer att det analyserade materialet väl täcker de väsentliga delarna av den offentliga delen av valrörelserna.8 Dessutom förhål- ler sig textinnehållet ofta till en vidare offentlig diskussion på sätt som ger information om denna. Om ett parti till exempel i sitt val- material argumenterar mot ett visst förhållningssätt som inte före- träds i materialet från något annat parti, är det troligt att man vän- der sig mot åsikter som förts fram i andra sammanhang än valrörel- sen. Nedanstående tabell visar det analyserade materialet. I nästa avsnitt redogörs för hur det har analyserats. 8 Materialet är troligen inte fullständigt komplett vad gäller alla materialtyper. Jag har använt mig av Libris, okatalogiserade samlingar, Arbetarrörelsens Arkiv och Bibliotek, samt . Dessutom har jag kontaktat alla partier och letat igenom deras hemsidor. Största delen av materialet skrevs ut direkt från hemsidorna under valkampanjen. Även före detta partimedlemmar i har kontaktats. Det har inte alltid gått att få besked om det producerats något speciellt program om invandrings- eller flyktingfrågor ett bestämt år. Jag har dock svårt att se hur materialet skulle ha kunnat göras mer komplett. I sammanhanget vill jag tacka som i samband med ett tidigare forskningsprojekt tog fram en del av det material som analyserats i denna rapport. Diskursiv diskriminering i svenska valrörelser SOU 2006:52 Tabell 1.1 Översikt över det analyserade materialet9 Partierna för in frågor Medierna för in frågor valmanifest, -plattformar etc. dueller mln statsministern och opposi- (specialprogram i flykting- och tionsledaren i TV 1994 och 1998 slutdebatter i TV 1988–1998 inlägg på av partiföreträdare slutdebatten i TV 2002 (specialprogram i flykting- och invand- specialprogram i flykting- och foldrar mm om flykting- och För att analysera förekomsten av diskriminering i valmaterialet används en analysram bestående av olika delar. På den mest över- gripande nivån analyserar jag hur människor kategoriseras, hur och i vilken mån de distanseras (se nedan), samt om grupper diskri- mineras enligt den typologi för diskursiv diskriminering som omnämnts. Detta sätt att analysera kategorisering, distansering och diskursiv diskriminering är avsett att också kunna användas för andra sammanhang, där andra grupper än dessa drabbas. I genom- gången nedan redogörs för typologin och för hur dess olika begrepp operationaliserats i just detta material med hjälp av ett spe- cifikt analysschema. Jag har också använt några sorteringsinstrument som är specifikt kopplade till detta material. De utgörs av olika perspektiv på de 9Sammantaget bestod det analyserade materialet av TV-utfrågningar och - debatt, 38 valplattformar, valmanifest eller valprogram, 18 lite längre specialprogram eller rapporter i invandrings-, invandrar- och flyktingfrågor, 14 foldrar, pamfletter, valblad och dylikt om sådana frågor, 21 valhandböcker och liknande riktade i första hand till de egna valarbetarna, samt 17 inlägg på . Jag har gått igenom knappt 500 affischer från valrörelserna 1988–1998. Ytterligare ett oräknat antal kampanjtidningar, flygblad, broschyrer, strategidokument inför valrörelsen med mera har skummats i genomgången av arkivmaterial. 10Vid de tillfällen partierna lyfter fram dessa program i valrörelsen genom att t.ex. presentera dem på har de räknats som centrala. 11Vid de tillfällen TV-journalisterna specifikt hänvisar till innehållet i ett sådant program. SOU 2006:52 Diskursiv diskriminering i svenska valrörelser frågor som är aktuella i materialet. Även för dem och för hur de operationaliserats med hjälp av analysschemat redogörs nedan. Analysschemat, som återfinns i bilagan, i olika versioner för olika materialgenrer, har använts för en första strukturering av materialet. Därefter har en mer tolkande analys skett. Exempelvis anger analysschemat att alla beskrivningar av, tillskrivanden av egenskaper till eller påståenden om regelmässigt beteende av dem som benämns svenskar, invandrare, flyktingar etcetera ska noteras. Därefter har jag i det mer tolkande steget gått igenom dessa noter- ingar för att avgöra i vilken mån de kan anses nedvärderande gent- emot de icke-svenska grupperna. Jag inleder med en redogörelse för hur kategorisering och distansering studerats. All diskursiv diskriminering förutsätter att kategorier används för att gruppera människor. Vidare förutsätts att vi och de placeras i skilda kategorier. Vilka grupper vi själva räknar oss till varierar med sammanhanget. Mellan olika grupper pågår ofta processer av det jag kallar distansering, när människor, som ser sig som tillhö- riga samma grupp, bygger upp en psykologisk distans till dem de uppfattar som andra. Distansering är relativ. Det första steget skulle kunna sägas vara att över huvud taget urskilja de andra, de som är icke-vi. Vid en låg grad av distansering uppfattas dessa icke-vi som ganska lika oss, ganska nära. Vid starkare distansering uppfattas de som annorlunda oss på viktiga punkter. Grunden för distansering är att olikheter mellan oss och dem utpekas, konstrueras eller ges betydelse. Flera författare har sökt fånga betydelsen av detta skillnadgörande, till exempel Blommaert & Verschueren (1998) med begreppet abnormalisation och Essed (1991) med uttrycket overemphasis of difference. Distansering kan ta sig olika språkliga uttryck, uttryckas med olika typer av språkhandlingar. En är genom benämning. Ju vikti- gare och ju mer karaktäristiska för sina bärare de egenskaper som ligger till grund för kategoriseringen synes vara, desto djupare rotad i språk och tanke tenderar kategorin att vara. Ju djupare en kategori är rotad i språk och tänkande, desto mer står de som sor- teras in i den ut som annorlunda oss. Ett tecken på att en kate- Diskursiv diskriminering i svenska valrörelser gori är djupt rotad i språk och tanke är att den har en fast benäm- ning. Mest rotad förefaller kategorin vara när den namnges med ett substantiv (invandrare). Varje gång dessa kategorinamn används om en grupp man inte själv anser sig tillhöra, påpekas att de som sorteras in i kategorin avviker från oss på bestämda sätt: exem- pelvis genom det som gör en till invandrare. Om motsvarande sor- tering sker med uttryck som inte är lika fasta i språket, till exempel en person som invandrat till förefaller oss inte invand- rarskapet lika fast klistrat vid personen: vi blir lättare medvetna om att personen ifråga också kan sorteras in i en rad andra katego- rier som har med helt andra egenskaper att göra. Även språkhand- lingen att beskriva kan fungera distanserande då beskrivningarna utpekar skillnad och olikhet. Distansering är relaterad till kontexten: den förfrämligande ver- kan inträffar när påpekandet av skillnader tycks omotiverat i sam- manhanget. Uttrycket invandrare i sammanhang där in- och utvandring är temat fungerar ofta inte distanserande. När däremot en person, som inte själv räknar sig till denna grupp, berättar att hon pratade med en invandrare i affären är det förmodligen ett utslag av distansering och har distanserande verkan. Den mänskliga hjärnan kategoriserar ständigt, vilket är nödvän- digt för att göra reda för omvärldens intryck (se t.ex. 1987). Distansering i bemärkelsen att vi skapar större eller mindre psyko- logisk distans till dem vi uppfattar tillhöra andra grupper än vi själva är troligen också något oundvikligt i mänskliga samhällen. Varken kategorisering av människor eller distansering gentemot dem måste vara problematiskt och dessa kognitiva företeelser ingår i alla möjliga processer, utöver diskrimineringsprocesser. Då vi åker tåg kategoriserar vi vissa människor vi träffar som medresenärer och andra som tågpersonal utan att detta behöver medföra några problem i relationen mellan oss och någon av de andra på tåget. Vi kanske känner en viss distans till äldre släktingar som vi inte känner till jämnåriga kusiner utan att detta innebär att vi hyser negativa känslor för de äldre. Att människor kategoriseras och distanseras är alltså inte tillräckligt för att hävda att de också diskrimineras. Där- emot är kategorisering en nödvändig förutsättning för diskursiv dis- kriminering. Distansering är möjligen också alltid närvarande i dis- krimineringsprocesser: ju mer annorlunda och främmande vi gör de andra, desto enklare att motivera för oss själva och varandra att de också bör behandlas annorlunda. Att de framställs som annorlunda måste dock inte betyda att de framställs som sämre än Diskursiv diskriminering i svenska valrörelser Det finns även hjältekategorier som avviker från oss genom överlägsna egenskaper. I det läget blir distanseringen förmodligen inte kopplad till diskriminering. Av dessa skäl särskiljer jag katego- risering och distansering från det jag kallar diskursiv diskriminering men alla dessa fenomen studeras i materialet eftersom diskursiv diskriminering förutsätter kategorisering och troligen är förknippad med relativt hög grad av distansering. I denna studie har jag genomgående noterat hur människor har kategoriserats på etnisk grund (till exempel med uttryck som svensk, kurd eller turkisk kvinna), på grunder som har att göra med invandring och flyktingskap (till exempel kvotflykting, asylsökande eller invandrare) eller på religiös grund då detta kommit upp i de sammanhang när invandrings- eller flyktingfrågor diskuterats (). (Se analysschemanas fråga 2a respektive 6a i bilagan12.) Benämningarna invandrare, flykting och svensk har i denna och andra studier framstått som de mest centrala för att göra åtskillnad mellan de svenska och icke-svenska, även om ytterligare några benämningar, bland dem person med utländsk bakgrund hade börjat användas framför allt i valrörelsen . Därför har jag i den vidare analysen ställt frågor rörande hur just dessa kategorier avgränsas från varandra. Kan man till exempel vara både svensk och invandrare eller ses dessa kategorier som ömsesidigt uteslutande? Anledningen till att jag i nästan alla sam- manhang satt benämningarna invandrare och svensk inom citationstecken är att de, som många påpekat, är djupt problema- tiska. Benämningen invandrare och framför allt dess frekventa användning har kritiserats i medierna såväl som i akademiska sam- manhang (Banakar, 1993; , 2001 och många andra) och av myndigheter och regering (t.ex. proposition 1997/98:16, Ds 1999:48, Ds 2000:43). Kritiken har bland annat gällt det oklara i vad termen syftar på (vem är invandrare? ), det underliga i en kategori som klumpar ihop en mycket heterogen grupp människor som kan ha lika lite gemensamt med varandra som med människor kategori- serade som svenskar , samt att benämningen bidrar till att utesluta en stor grupp människor i från en nationell gemenskap. Vad gäller distansering har jag dels noterat om grupper tenderar benämnas med substantiv (fråga 2a respektive 6a i analyssche- mana), dels har i analysschemat ingått frågor om eventuellt skill- nadgörande mellan svenskar och invandrare eller flyktingar. 12 Schemat finns i två versioner för olika materialtyper. I denna redogörelse nämns schemat för det skriftliga materialet först och därefter schemat för TV-materialet. Diskursiv diskriminering i svenska valrörelser Tillskrivs grupperna speciella egenskaper eller beteenden (fråga 3 respektive 7)? Nämner eller beskriver man skillnader mellan grup- perna (fråga 4 respektive 8)? Därmed övergår jag till den diskursiva diskrimineringens olika former. Jag urskiljer fyra former av diskursiv diskriminering: exkludering, nedvärdering, objektifiering och förslag som pekar mot icke-språk- lig negativ särbehandling. Alla är olika former av negativ särbe- handling med språkliga medel. Typologin är framtagen på basis av empiriska studier av diskrimineringsprocesser riktade mot olika minoritetsgrupper, samt utifrån den teoretiska litteraturen. (Se Boréus, 2005; kommande för mera detaljerade redogörelser för typologin.) Den är avsedd att fungera för analys av diskursiv dis- kriminering i olika sammanhang och riktad mot olika grupper. Tabell 1.2. sammanfattar typologin, som sedan förklaras bit för bit i resten av detta avsnitt. Tabell 1.2 Den diskursiva diskrimineringens former Förslag som pekar mot icke-språklig negativ särbehandling Människor diskuteras som om de vore verktyg, instrumentality Människor diskuteras på andra sätt som om de vore ting, t.ex. som om de saknade känslor, behov och önskningar, denial of subjectivity Stöd för pågående negativ särbehandling, normalisering Icke-benämning; avstående från att referera till grupper Beskrivning, tillskrivande av egenskaper eller påståenden om beteende Ingen; framför allt aktuellt som mönster i diskurs Diskursiv diskriminering i svenska valrörelser Begreppet social exkludering används på flera sätt i litteraturen och syftar på processer i vilka grupper av människor utestängs från ekonomiska resurser, utbildning, välfärdstjänster eller andra nyt- tigheter som en majoritet av en viss befolkning har tillgång till (1995). Exkludering i diskurs kan betraktas som en spe- ciell form av social utestängning, en utestängning i språkliga sam- manhang och med språkets hjälp. Grupper av människor kan stå i relation till en bestämd diskurs på åtminstone tre sätt. För det för- sta kan de vara de människor vars röster i hög eller låg grad formar diskursens ramar och uttalas eller ger eko i enskilda texter. För det andra kan de vara de tilltänkta adressaterna för texterna. För det tredje kan de refereras till, avbildas eller omnämnas i texter. I enlig- het med detta urskiljer jag tre grundformer av exkludering från dis- kursen. Exkludering av röster inträffar när en grupp människor ute- stängs från diskussioner av vikt för dem. Röst står här metafo- riskt för åsikter som uttrycks i en text och har en tydlig källa. Sådan utestängning är en gradfråga. Vid total exkludering av röster är dessa helt frånvarande i diskursens manifestationer, det vill säga konkreta texter. Ett exempel är när åtgärder specifikt riktade mot invandrare diskuteras utan att det på något sätt redogörs för vad människor som kategoriseras på så sätt har att säga om åtgärderna ifråga. En maximal inkludering skulle betyda att en grupp deltar i debatten på egna villkor, det vill säga även i formulerandet av frågor att föra upp på agendan. Ett exempel är när en förening bildad på etnisk grund står bakom ett debattinlägg som rör en fråga av speci- ell vikt för dess medlemmar. Det viktigaste skälet till att exklude- ring av röster betraktas som negativ särbehandling är att vissa män- niskor inte får vara med om att formulera problem och lösningar som specifikt rör dem själva, vilket riskerar att ge negativa konse- kvenser för dem. En undersökning av exkludering av röster låter sig inte lätt göras genom enbart analyser av valmaterialet. Dels är valmaterialets gen- rer inte, som till exempel genren nyhetsartikel i dagstidning, präg- lade av att röster enkelt kan härledas till personer eller grupper. Åsikter presenteras som partiets och utifrån materialet går det oftast inte att avgöra vilka olika röster som flutit in i denna för- menta partiåsikt. I vissa delar av materialet kan dock detta studeras, nämligen inläggen på , som ju har specifika avsändare Diskursiv diskriminering i svenska valrörelser och TV-materialet där de aktuella rösterna tillhör bestämda report- rar och partiledare. Exkluderingen kan alltså också ske genom att vissa grupper sor- teras bort som adressater för budskapet. Inte heller detta är lätt att studera i valmaterialsgenrerna som ofta har ett mycket öppet tilltal för att inte utesluta någon potentiell väljare. I vissa enskilda fall går det dock att se sådan exkludering, vilket jag då har noterat. Den tredje formen av exkludering kallar jag osynliggörande. I detta fall utestängs inte uttryck för gruppers åsikter eller grupper som adressater, utan omnämnanden och representationer av grup- per eller av individer kategoriserade som tillhöriga bestämda grup- per. Varför är då osynliggörande eller underrepresentation negativ särbehandling och varför är det negativt att uteslutas som adressat? Detta har inte uppenbara negativa konsekvenser som exkludering av röster. Medieforskare har dock hävdat att underrepresentation av grupper i massmedierna ofta är ett tecken på att dessa grupper tillskrivs ett lågt värde eller åtminstone anses ointressanta (jfr Tuchman 1978; 1989). Essed (1991: 193) tolkar utta- landen av svarta intervjupersoner i länder där vita utgör majo- ritetsbefolkningen. Ett intervjusvar som I cannot expect to turn on the television and see some recognition of us, or some obvious value for us, or something that shows us in a good light ser hon som ett tecken på att svarta inte räknas i ett samhälle dominerat av vita. Det som inte visas kan också vara det man vill gömma undan, det som ses som skamligt och dåligt. Det tycks även finnas ett starkt socialt och psykologiskt behov hos människor att bli bekräftade genom synlighet; att osynliggöras upplevs som starkt kränkande. Detsamma gäller att inte tilltalas. Inte all synlighet är positiv. Invandrare som i massmedierna associeras med olika problem är ett exempel. Invandrare omtalas i denna rapports inledande citat men associeras till sådant som skapar otrygghet, åtminstone om de inte integrerats med svenskar. Problemet här är att synliggörandet är ensidigt. Grup- pens vanliga och varierade erfarenheter och levnadsomständigheter är fortfarande osynliggjorda. I valmaterialet har jag undersökt exkludering av röster på tre sätt. Det analyserade materialet kommer bland annat från tre mycket viktiga arenor för valkampanjen: TV:s partiledarutfråg- ningar och –debatter och . På TV:s debattarenor kan man uppträda i mer eller mindre centrala roller. Diskursiv diskriminering i svenska valrörelser programmen är de utfrågade eller debatterande partiledarna (eller språkrören) och i debatterna andra partiföreträdare, samt de reportrar som ställer frågor eller leder debatterna, de mest centrala rollerna. Därför har jag för det första i TV-materialet note- rat vilka röster som får höras i dessa mest aktiva och centrala roller. För det andra har jag gjort samma notering för aktiva men mindre centrala roller i dessa program, nämligen personer (ibland kallade kända svenskar, ibland medlemmar i den utfrågade parti- ledarens parti, ibland okända personer som förmodligen tänkts representera vanliga väljare) som TV valt att föra in för att ställa frågor till partiledarna (fråga 10 i analysschemat för TV). Vad gäller som arena finns bara den viktiga rollen som debattarti- kelförfattare. För det tredje har jag därför noterat vilka som för- fattat de relevanta inläggen på . Hur har då sorteringen gjorts, vilken grupp är i detta fall den relevanta för frågan om exkludering? Eftersom undersökningen handlar om eventuell diskriminering på etnisk grund är den rele- vanta gruppen, så som den aktuella offentliga diskussionen ser ut, personer som kategoriseras som invandrare. Ett annat möjligt val hade varit att undersöka eventuell exkludering av personer som enligt något mer objektivt kriterium, till exempel att man faktiskt hade invandrat till , var invandrare. Med att personer kate- goriseras som invandrare avser jag att de tenderar att automatiskt sorteras in i den kategorin av sin omgivning. Att bli sorterad så kan men måste inte sammanfalla med att man faktiskt har invandrat.