sou · GUB3100 · 2007-01-01 00:00:00 — Psykiatrisamordningen konstaterar att både offentliga och pri- vata vårdgivare brister i sin inrapportering till patientregistret samt att det saknas aktuell kunskap om innehåll och verksamhetsinrikt- ning vid öppenvårdsenheterna. Det är heller inte acceptabelt att man inte kan följa utvecklingen av antalet patienter som vårdas med tvång, vilket hänger ihop med den bristande rapporteringen av vårdform för psykiatrins patienter. Att en godtagbar inrapportering till patientregistret sker är ett ansvar som åvilar såväl sjukvårds- huvudmännen som . Enligt förordning (2001:100) om den officiella statistiken framgår att statistikansvarig myndighet bär ett ansvar att informera om ändamålet med uppgiftsinsam- landet. Nationell psykiatrisamordning anser att det krävs kraftfulla åt- gärder för att skapa förutsättningar för en heltäckande verksam- hetsuppföljning som innehåller uppgifter från såväl landsting som kommuner om insatser, kostnader, kvalitet och resultat för vård och rehabilitering samt socialt stöd till psykiskt sjuka och funk- tionshindrade. Målet är att man på nationell, regional och lokal nivå ska kunna bedöma vårdens och omsorgens kostnader och resultat utifrån tillförlitliga individdata. För att möta de krav som bör ställas på ett informationssystem krävs att den enskildes väg genom vårdprocessen ska kunna följas, viket förutsätter att de inrapporterade uppgifterna innehåller per- Verksamhetsuppföljning, register och statistik En annan grundläggande förutsättning för ett bra informationssystem är att inrapporteringen av uppgifter till syste- met ska vara smidig och enkel och den som rapporterar snabbt får tillgång till de uppgifter som finns i systemet. Data om insatsernas omfattning och resultat är viktiga för flera olika aktörer i socialtjänst och hälso- och sjukvård såsom: Brukare och patienter (uppgifter om kvalitet, resultat och väntetider – underlag för att ställa krav på verksamheterna). Medborgarna/allmänheten (vad kostar verksamheten och vem får del av den? De professionella (för förbättringsarbete och kvalitetssäkring). Vetenskapssamhället (för forskning och kunskapsutveckling). Ledare och beslutsfattare på lokal och regional nivå (data om verksamheterna som underlag för beslutsfattande). Riksdag, regering och berörda myndigheter (för styrning, uppföljning och tillsyn). För att åstadkomma en resultatredovisning där uppgifter finns tillgängliga för olika intressentgrupper inom vård, omsorg och rehabilitering krävs ett flertal åtgärder på olika nivåer. Det handlar dels om att förbättra kvaliteten i de uppgifter som redan finns, dels om att öka takten och särskilt uppmärksamma insatser till personer med psykiska sjukdomar och funktionshinder i ett långsiktigt utvecklingsarbete. 16.6.1Förbättrad inrapportering till patientregistret Bedömning: Nationell psykiatrisamordning anser att Social- styrelsen bör bedriva ett sammanhållet utvecklingsarbete inom området för att förbättra inrapportering från vårdgivarna inom psykiatrin till patientregistret. Psykiatri- samordningen anser vidare att ytterligare resurser bör tillföras EpC för att ge ökade möjligheter för EpC att vara en kraftfull mottagar – och återapporteringsfunktion för produktions- och resultatdata. Verksamhetsuppföljning, register och statistik Ett välfungerande patientregister med fullständiga vårddata som omfattar både öppen och slutenvård är nödvändigt för att bedriva ett effektivt utvecklingsarbete. Att säkerställa inrapportering av vårdtider, vårdform och diagnos i slutenvården samt läkarbesök och diagnos i öppenvård från offentlig och privat vårdgivare bör vara möjligt för vårdgivarna och de ansvariga myndigheterna . Kontaktpersoner och verksamhetsansvariga riktar i Socialstyrel- sens rapport kritik till den nationella nivån där man anser att bör förbättra sin del av processen med tydligare in- formation och snabb återrappoertering. (, 2006n) Nationell psykiatrisamordning anser att avtalen med de privata vårdgivarna bör innehålla krav på uppföljning och återrapportering enligt det som begär så att de privata vårdgivarnas vårdproduktion inkluderas i statistiken. Utöver detta anser Psykiatrisamordningen som en del i Social- styrelsen förtydligade uppdrag bör ingå att utveckla en modell för inrapportering och återrapportering. Psykiatrisamordningen anser att bör arbeta med en praktisk översättningslista från DSM-IV till ICD-10 för att för- bättra inrapporteringen av diagnoser inom den öppna psykiatriska vården. För att få en rimlig och mer heltäckande bild av den psykiatriska vården bör alla öppenvårdsbesök, oavsett vilken yrkeskategori, registreras. Nationell psykiatrisamordning anser att bör bedriva ett intensivt utvecklingsarbete för att tillskapa ett patient- register som bättre kan spegla den psykiatriska vårdproduktionen och ge en tillförlitlig statistik över patienter som fått vård i den öppna och slutna psykiatriska vården. 16.6.2Fortsatt utveckling av kvalitetsregister inom psykiatrin Bedömning: Nationell psykiatrisamordning anser att Social- styrelsen och Kommuner och Landsting ska säkerställa att de nationella kvalitetsregistren inom psykiatrisk hälso- och sjukvård utvecklas och tillgängliggörs. Verksamhetsuppföljning, register och statistik Kvalitetsregister är viktiga för att verksamheterna inom psykiatrin ska kunna följa sina resultat och utvärdera nya metoders värde och effekter. Kvalitetsregistren inom psykiatrin bör prioriteras då behoven inom detta område är särskilt stora, och Kommuner och Landsting har enligt psykiatrisamord- ningens uppfattning ett särskilt ansvar för att så sker. Detta förutsätter att särskilda resurser avsätts för att: Förbättra kvaliteten på data i de fyra befintliga registren. Stödja vårdgivarnas användning av registren. Utveckla register inom fler områden alternativt utveckla ett register som täcker hela området. Nationell psykiatrisamordning anser att särskilda stöd och utveck- lingsaktiviteter ska tillskapas för att stödja utveckling och använd- ning av psykiatrisk kvalitetsregister. 16.6.3Införande av ett online-register för den rättpsykiatriska vården Bedömning: För att förbättra uppföljning och återrapportering av den psykiatriska tvångsvården anser Psykiatrisamordningen att ska få tillstånd att föra ett individbaserat online-register. Nationell psykiatrisamordning anse att det är en allvarlig brist att det helt saknas aktuella uppgifter om tvångsvårdade patienter. har uppmärksammat problemet och i en skrivelse till regeringen påtalar behovet av ett utvecklat individbaserat register (, 2005m). Enligt skrivelsen bör registret inkludera personer som vårdas enligt lagen om psykiatrisk tvångsvård (LPT) och lagen om rättspsykiatrisk vård (LRV). anser att det saknas ett system för att på nationell basis upprätthålla patientsäkerheten, rättssäkerheten samt samhällsskyddet. Genom ett utvecklat individbaserat register som förutom uppgifter om personen, vårdenheten, vårdtillfället Verksamhetsuppföljning, register och statistik och medicinska data, även innefattar uppgifter om eventuell avvik- ning från vårdinrättningen och permission kan möjligheterna att följa utvecklingen inom tvångsvården förbättras. Om även upp- gifter gällande tvångsåtgärder som bältesläggning, isolering och konvertering tas med i registret kan det ersätta både det nuvarande patientregistret samt det så kallade . En stor del av de data som skulle innefattas i det nya registret inrapporteras således redan. är tidsgränsen mellan inrapporterade vårddata och publicering i den officiella statistiken . Ett framtida register skulle med fördel vara online-baserat, dvs. med konti- nuerlig uppdatering där den som rapporterar in sina uppgifter kan få en daglig uppföljning om så önskas. Bedömning: Kvalitetsindikatorer bör utvecklas för social- tjänstens insatser till personer med psykiskt funktionshinder. Det bör också utvecklas gemensamma indikatorer som kan användas av såväl psykiatrin som för att följa och värdera samarbetet dem emellan. saknas i hög grad indikatorer för att följa och värdera verksamhet för personer med psykiskt funktions- hinder. Sådana bör utvecklas dels för att verksamheterna ska kunna utvärdera och långsiktigt följa sin egen verksamhet, dels för att kunna göra nationella utvärderingar och öppna jämförelser. Social- styrelsen har startat ett arbete med indikatorer inom . Nationell psykiatrisamordning anser att insatser för människor med psykiskt funktionshinder bör prioriteras i detta arbete. Det behöver också utvecklas indikatorer som kan användas av både hälso- och sjukvård och socialtjänst, samt indikatorer som kan ligga till grund för en analys av hur samarbetet mellan verksamheterna fungerar. Verksamhetsuppföljning, register och statistik Bedömning: Nationell psykiatrisamordning anser att statistik över insatser till personer med funktionshinder ska vara individbaserad. saknas möjligheter att beskriva vilka insatser som ges till människor med psykiskt funktionshinder och vilka resultat de har. För att detta ska bli möjligt måste statistik över insatserna enligt socialtjänstlagen kunna redovisas på individnivå. inleds ett utvecklingsarbete som i ett första steg innebär att sådana uppgifter lämnas för en viss dag. Nästa steg i utvecklingsarbetet bör vara att siffrorna redovisas på helårsbasis. Enligt Psykiatrisamordning bedömning måste det också på bli möjligt att identifiera personer med psykiskt funktionshinder i statistiken för att kunna redovisa vilka insatser som ges. Behovet av ett sådant utvecklings- arbete behandlas delvis i avsnittet nedan. 16.6.6Insatser för en enhetlig informationsstruktur Bedömning: Nationell psykiatrisamordning anser att arbetet med att utveckla enhetliga termer och begrepp, och uppbygg- naden av en enhetlig informationsstruktur för vården och omsorgen bör prioriteras. I kapitel 3, En nationell vision samt kapitel 12, Statlig styrning, pekar Psykiatrisamordningen ut riktningen när det gäller nationellt utvecklingsarbete och stöd till bl.a. verk- samhetsutveckling. pågår ett framåtblickande arbete inom , SKL och landstingen. Psykiatrisamord- ningens bedömning är dock att mer kan göras för att uppnå kva- litetskraven från medborgarna, professionen och patienterna. I den framtida nationella utvecklingsstrategi som Psykiatrisamordningen föreslår, prioriteras fyra mätbara uppföljningsområden för en Verksamhetsuppföljning, register och statistik förbättrad vård och service till personer med psykisk sjukdom eller psykiskt funktionshinder. Dessa områden är boende, arbete och sysselsättning, inflytande samt vård och stöd. För att utveck- lingsarbetet ska kunna följas måste det finnas variabler och utfalls- mått som kan mätas. Informationen som mottas från kommunerna och landstingen ska kunna hanteras på ett tillförlitligt och smidigt sätt. En effektiv mottagar- och redovisnings funktion måste ut- vecklas hos . Viktiga delar av detta är att utveckla kvalitetsindikatorer, både sådana som är specifika för hälso- och sjukvården respektive och sådana som är gemensamma för verksamhets- områdena. I det förslag till ekonomiska satsningar som Psykiatrisamordningen utvecklar i kapitlet föreslås att sär- skilda medel ska avsättas för utveckling på nationell nivå. Att förbättra nationell statistik och möjligheten till öppna jämförelser är en väsentlig del av detta. För att kunna mäta målet om en fungerande bostad och ett bra vardagsstöd krävs i ett första steg en gemensam nationell definition av boendebegreppet. I ett pågående projekt inom IMS (se bilaga 3) arbetar man med att identifiera och granska de befintliga syste- matiska bedömningsmetoderna och instrumenten som kan använ- das vid individuella behovsbedömningar och uppföljning av insatser för personer med psykiskt funktionshinder. Projektet kan utgöra en grund för arbetet att utveckla definitioner av centrala begrepp på bl.a. boendeområdet. Dessa kan sedan användas för att i åter- kommande inventeringar granska hur väl kommunerna lever upp till målet. När det gäller det kommunala ansvaret för sysselsättning som i flertalet kommuner ges enligt SoL bör uppgifter samlas in i de återkommande inventeringar som Psykiatrisamordningen förslår i kapitel 3, En nationell vision. Även här bör definitioner tas fram som kan användas på nationell nivå och som kan ge en över- gripande bild av hur många som är sysselsatta genom daglig syssel- sättning, alternativt öppen eller skyddad anställning, samt vilka som inte har någon sysselsättning alls. Dessa data ska precis som med informationen om boende sammanställas, återrapporteras och redovisas genom öppen redovisning. Utöver den individbaserade informationen anser Psykiatrisamordningen att Arbetsmarknads- verket (AMV) samt () ska rapportera statistik över sysselsättningssituationen för målgruppen till en nationell funktion. I uppdrag ligger även att, Verksamhetsuppföljning, register och statistik om lagen om särskilt särskilt aktivitetsstöd till personer med psykiskt funktionshinder införs, följa upp satsningen och redovisa antal personer som beviljats aktivitetsstödet. I kapitel 6 föreslås att en styrgrupp ska inrättas med syfte att övervaka, stödja och styra samhällets samlade satsning på för- bättrad rehabilitering till personer med psykiskt funktionshinder. Styrgruppen ska ge regeringen rapporter om utvecklingen av samhällets rehabiliterande insatser till personer med psykiskt funk- tionshinder, och i styrgruppens uppdrag bör därmed ingå att analysera de nationella data som tas fram från kommuner, FK och AMV. Den som tar del av vården och omsorgen bör ges ett ökat inflytande över insatsernas utformning och innehåll. Återkom- mande mätningar av grad av tillfredställelse med given service och inhämtande av ytterligare behov och önskemål, är en strategi för att uppnå detta. I Psykiatrisamordningens nationella vision föreslås en samlad funktion för redovisning av brukarenkäter. För att möjlig- göra detta bör ett antal nationella basenkäter tas fram som kan vara återkommande i lokala frågeformulär inom kommuner och lands- ting. I nästa steg bör nyckeltal tas fram som speglar, inflytande, delaktighet i samhället, social gemenskap och brukartillfreds- ställelse. Tillsammans med boende- och sysselsättningssituationen ska uppgifter om brukartillfredsställelse redovisas i öppna redo- visningar. För att avgöra om vården givit ett gott resultat och målen med behandlingen uppnåtts bör det finnas överenskomna termer och begrepp så att registreringen av åtgärder och resultat kan göras likvärdigt över hela landet. Landstingen behöver vidare bli mer aktiva på att anmäla sig samt rapportera till de nationella kvalitets- registren. bör alla verksamheter som ger vård enligt hälso- och sjukvårdslagen rapportera sina vårdtagare i kvalitets- register. För att registren ska ha kapacitet att ta emot en ökad mängd information bör man prioritera uppbyggnaden av bas- register för att inrapporteringen ska vara smidig och återkopp- lingen snabb. I kapitel 12 föreslår Psykiatrisamordningen att hälso- och sjuk- vårdens och insatser till människor med psykiskt funktionshinder förstärks genom ett särskilt riktat statligt stats- bidrag. Statsbidraget ska enligt Psykiatrisamordningen vara vill- korat på så sätt att en förutsättning för att kommuner och landsting ska få del av det riktade stödet ska vara att de bidrar till Verksamhetsuppföljning, register och statistik uppföljningen genom att rapportera uppgifter till nationella register. Detta ingår i de nationella mål som Psykiatrisamordningen har lämnat som förslag till . Därutöver krävs att berörda landsting och kommuner kommer överens om att samarbeta, samt ger berörda brukarorganisationer inflytande över hur statsbidraget ska användas. En stor andel av primärvårdens patienter utgörs av personer som söker för psykiska problem. Psykiatrisamordningen anser att doku- mentation och uppföljning behöver förbättras, och stödjer Social- styrelsens rekommendation (, 2006c) om utökad användning av lokala vårdprogram och rutiner för systematiskt utförd och dokumenterad diagnostik, samt regelbunden uppfölj- ning, utvärdering och omprövning av behandling med antidepres- siva läkemedel. Det är vidare viktigt att sjukvårdshuvudmännen uppmärksammar och förbättrar patientens delaktighet och in- flytande. Enligt direktiven (2003:133) skall Psykiatrisamordningen upp- märksamma personalförsörjningsfrågan och bedöma verksam- hetens resursbehov. De ekonomiska konsekvenserna av förslagen skall analyseras och förslag på finansiering lämnas om kostnads- ökningar bedöms bli aktuella. Samordnaren skall också beakta hur de förslag som redovisas inverkar på kommunernas och lands- tingens självstyrelse. Vidare skall samordnaren redovisa förslagens betydelse för brottsligheten och för det brottsförebyggande arbetet. Bedömning: Möjligheterna att på ett positivt sätt genomföra de intentioner och förslag som Psykiatrisamordningen har lagt fram beror i hög grad av tillgången på personal med rätt kom- petens och inställning när det gäller att arbeta med den grupp av personer som lider av psykisk sjukdom och/eller psykiskt funktionshinder. Ansvaret för rekrytering och kompetensfrågor åvilar berörda huvudmän. Bristen på kompetent personal i tillräcklig omfattning kan vara en begränsande faktor för ett genomförande av önskvärda föränd- ringar. Redan nu finns betydande rekryteringsproblem såväl när det gäller kvalificerad personal till den psykiatriska vården, främst läkare, som till den kommunala omsorgen om psykiskt funk- tionshindrade. Kraven på ökad och mer specialiserad kompetens hos olika personalgrupper har ökat inom kommunernas vård och Svårigheter att rekrytera personal med rätt kompetens gäller förutom läkare och psykologer även sjuksköterskor och annan personal, inte minst på arbetsledande nivå. Kompetensen och kanske möjligheterna inom den öppna psykiatriska vården, missbruksvården och att ta sig an personer med psykisk sjukdom och funktionshinder står inte alltid i paritet med vad som skulle vara önskvärt eller optimalt. Särskilt gäller detta när patienten, utöver den psykiska sjukdomen, även lider av en svår personlighetsstörning och missbrukar såväl alkohol som andra droger. Dessa patienter är ingen lätt grupp att ta om hand och den ställer stora krav på kunskap, engagemang och tålamod. För ett positivt genomförande av Psykiatrisamordningens inten- tioner behövs nyrekrytering av personal i första hand till den öppna psykiatriska vården och gruppboenden av olika slag. Dessutom behövs en bred satsning på fortbildning för ökad kompetens och en attitydförändring inom berörda verksamheter som underlättar för personer med psykiskt funktionshinder att få, och behålla, kontakt med samhällets olika stödfunktioner. Ett sådant arbete kräver ett gemensamt engagemang och kommer att kosta såväl tid som ekonomiska resurser, men är nödvändigt för att Psykiatrisamordningens förslag och intentioner skall kunna genomföras med ett positivt resultat. De kostnader i form av återfall i sjukdom, lidande och i vissa fall förnyad brottslighet som ett misslyckande innebär, såväl för patienten själv som för hälso- och sjukvården, och för samhället i stort, är be- tydande. Det finns en brist på högutbildad personal, främst läkare och specialistutbildade sjuksköterskor, inom den psykiatriska vården generellt, medan möjligheterna att rekrytera annan personal i all- mänhet är goda. För att kunna attrahera tillräckligt med kompetent personal krävs att den erbjudna arbetsmiljön är av god kvalitet och att för- utsättningarna för att göra ett bra arbete finns. I detta ligger att personalen måste kunna känna trygghet i arbetet vilket, utöver tillräckligt med kunskap för arbetsuppgiften, kräver att åtgärder vidtagits för att den fysiska säkerheten för såväl personal som intagna så långt möjligt är tillgodosedd. En god arbetsmiljö förutsätter också att det finns en tillräckligt stor grupp som kan dela på den kliniska arbetsbördan, backa upp vid ledigheter och ge tid för fortbildning och FoU-verksamhet. Små enheter, med bara någon enstaka befattningshavare på varje kvalificerad nivå är mycket sårbara och har svårt att klara verk- samheten vid innehavarens sjukdom eller annan bortavaro. En allt- för liten medarbetarstab verkar också avskräckande på nya yngre kollegor och är kontraproduktivt för rekryteringen av nya med- arbetare. För att så långt som möjligt hushålla med den knappa resurs som den rådande läkartillgången utgör inom psykiatrin kan det finnas skäl att förutsättningslöst, om än inom lagens ram, diskutera såväl den organisatoriska strukturen som fördelningen av uppgifter och ansvar som finns inom verksamheten. För att förbättra rekryteringsläget inom psykiatrin har Psykiatri- samordningen i kapitel 10 föreslagit att landstingen regionalt ges möjlighet att söka statliga medel för in- rättande av särskilda studierektorer med uppgift att stimulera och stödja yngre läkare att söka sig till det psykiatriska verksamhets- området. Möjligheterna att rekrytera personal är beroende av flera fakto- rer, bland annat läget på arbetsmarknaden, den landstingskom- munala och primärkommunala ekonomin och villkoren inom berörda sektorer. Tillgången på ekonomiska resurser och kvalifice- rad personal styr i hög grad ambitionsnivån hos dem som har att ge innehåll åt verksamheten och skapa de förutsättningar för vård, be- handling och omhändertagande som svarar mot varje individs behov, vilket i sin tur styr kostnaderna för verksamheten. Psykiatri- samordningen återkommer nedan till en bedömning av de eko- nomiska konsekvenserna av framlagda förslag. Rekrytering av personal med lämplig kompetens är givetvis en fråga för respektive huvudman. Detsamma gäller fortbildning av personalen och att se till att denna ständigt får tillgång till aktuell kunskap, nya och förbättrade metoder och arbetssätt m.m. An- svaret för grundutbildning faller på det allmänna skolsystemet, universitet och högskolor. De senare är aktörer med stor frihet och självständighet när det gäller att tillskapa utbildningsvägar och kurser efter de behov som arbetsmarknaden anser sig ha. Sjuk- vårdshuvudmän och kommuner bör aktivt verka för att lämpliga kursprogram för utveckling av omhändertagande av bland annat psykiskt störda lagöverträdare kommer till stånd. Inom ramen för Psykiatrisamordningen har ett särskilt projekt i uppgift att till- sammans med tre universitet/högskolor planera för en sådan ut- bildning. Projektet kommer att presenteras . Förslag: Psykiatrisamordningen föreslår att särskilda medel av- sätts dels för genomförande av nödvändiga åtgärder inom rehabiliteringsområdet, , dels för att öka möjligheten att nå de mål avseende utvecklingen inom området vård och stöd för personer som lider av psykisk ohälsa och/eller psykiskt funktionshinder som Psykiatrisamordningen föreslår, . Totalt omfattar de föreslagna åtgärderna en kostnadsökning för staten på . I nämnda belopp ingår inte de förslag som tidigare lämnats i delbetänkandet Vård och stöd till psykiskt störda lagöverträdare och som har kostnadsberäknats till och inte heller de kostnader för satsningar inom området barn och ungdomar som har beslutat om . Som har framgått i detta betänkande finns det brister i utbud och kvalitet i insatserna på vissa håll och skillnaderna i hur vården bedrivs är stora mellan olika landsting och kommuner. Psykiatrisamordningen har konstaterat att utbudet inte alls mot- svarar behoven. Det gäller t.ex. tillgången till rehabiliterande insatser, insatser till personer som har en psykisk sjukdom och som missbrukar alkohol och andra droger, samt på flera håll också utbudet av boende- och sysselsättningsinsatser. Detta gäller inte minst i samband med vård och rehabilitering av de psykiskt störda lagöverträdarna. Psykiatrisamordningen har i kapitel 6 föreslagit att personer med svår psykisk sjukdom och funktionsnedsättning som ger kognitiva funktionshinder av allvarlig art läggs till de grupper som har rätt till handikappersättning om av basbeloppet.