sou · GUB394 · 2007-01-01 00:00:00 — Effekten av en sådan åtgärd är marginell och det medför betydande negativa konsekvenser för sjöfarten men även för miljön, vattenkvalitén i och den biologiska mångfalden. För att minska risken för allvarliga översvämningar är det enligt vår bedömning nödvändigt att öka avtappningskapaciteten för . Att bygga ut tappningskapaciteten i eller Stallkanalen anser vi inte vara realistiskt bl.a. p.g.a. att den unika kulturmiljön i området då skulle utsättas för betydande ingrepp. Dessutom bedöms den ökning av tappningskapaciteten som går att uppnå vara otillräcklig. En viss ökning av avtappningskapaciteten i Hammarby Sluss skulle sannolikt gå att åstadkomma med begrän- sade och inte alltför kostsamma insatser men ökningen som går att åstadkomma är liten. Den största kapacitetsökningen kan åstad- kommas i (). Här skulle man i samband med den planerade ombyggnaden kunna åstadkomma en kapacitet på ytterligare ca 700 m³/s. Tillsammans med den nuvarande totala kapaciteten i befintliga utskov ger detta totalt ca 1500 m³/s. Detta skulle kunna sänka de allra högsta nivåerna med om regleringen i övrigt inte ändras. Vi bedömer dock att det är önskvärt med ytterligare marginal. En tillkommande avtappningskapacitet på 1000 m³/s istället för 700m³/s i bedöms vara tekniskt möjlig, men då krävs djupare avtappningskanaler, ytterligare erosionsskydd och grund- förstärkningar. Detta skulle sannolikt också leda till ytterligare restriktioner för förslagen till ombyggnad av Söderströmsområdet och högre kostnader. Ett alternativ är att även bygga ut avtappningskapaciteten i . har beräknat att ytterligare ca 300 m³/s skulle kunna tappas här efter en ombyggnad. Kostnaden för en ökning av tappningen kan uppskattas till ca . En ombyggnad av Söderströmsområdet beräknas ta från det att beslutet är fattat. Detta är att leva med nuvarande risknivå. Det vore därför en fördel att bygga ut kapaciteten i . En ombyggnad där bedöms kunna vara färdig inom . Att enbart förlita sig till utbyggd tappningskapacitet i , som skulle kunna sänka de högsta vattenstånden i med , bedömer vi däremot som otillräckligt. En ökad avtappningskapacitet ger en ökad flexibilitet i avtapp- ningen och större möjligheter att undvika låga nivåer genom att nivån kan tillåtas stiga mer utan att risken för översvämningar ökar oacceptabelt. Detta ger också möjligheter att låta nivån variera så att den biologiska mångfalden gynnas. Vi bedömer att det ur ett samlat samhällsperspektiv nu finns ett unikt tillfälle att börja vidta åtgärder som undanröjer de värsta översvämningsriskerna i . Det är då nödvändigt att kombinera en ökning av avtappningskapaciteten i med en utbyggnad av kapaciteten i . Den sammanlagda avtappningskapaciteten för skulle då ökas med ca 1 000 m³/s till totalt ca 1 800 m³/s. Detta skulle sänka de allra högsta nivåerna med drygt en meter. Den dimensionerande nivån skulle därmed sänkas till något under dagens hundraårsnivå. Detta bedömer vi vara en rimlig avvägning mellan risker och kost- nader. Med tanke på de stora konsekvenserna av en översvämning bör man sträva efter att vidta åtgärder för att öka avtappningskapaciteten. Om ovanstående åtgärder genomförs bedömer vi inte att det finns anledning att söka öka avtappningskapaciteten i , Stallkanalen eller Hammarbyslussen. Skyddsåtgärder och förebyggande åtgärder En invallning av alla översvämningshotade områden runt skulle bli mycket omfattande. Det skulle medföra mycket stora kostnader och vore också problematiskt med hänsyn till bl.a. natur- och kulturmiljön. Invallningarna skulle också behöva kombineras med åtgärder för att säkra viktig infrastruktur runt sjöarna. Kostnaderna, enbart för att höja vägarna utanför tätorterna, skulle enligt uppgå till ca . Invallning av bostäder och industrier för också med sig kostnader i minst samma storleksordning. Till detta kommer behov av skyddsåtgärder för en rad andra verksamheter och objekt. Sådana åtgärder är därför inget bra alternativ till att öka avtappningskapaciteten. Åtgärder i det kortare perspektivet för skydd av samhällsviktiga funktioner Även om en ökad avtappningskapacitet enligt ovan kraftigt minskar riskerna för översvämningar så kvarstår dock risker för måttligt höga nivåer vid mer sällsynta tillfällen. Vidare så är byggnadstiden vid lång, från beslut är taget, och därmed dröjer det tills merparten av den ökade avtappningskapaciteten kan komma till stånd. Det finns därför anledning att öka skyddet mot översvämningar, särskilt gäller detta om det drabbar känsliga samhällsviktiga funktioner. Många känsliga och utsatta anläggningar ofta av riksintresse finns i . Detta gäller bl.a. trafikstråk, järnvägar, tunnelbana, transformatorstationer, vattenverk etc. Systemet med försörjningstunnlar för vatten, el- och värmförsörjning, tele samt datakommunikation hotas också. Vi bedömer att risken för vatteninträngning i detta system är stor redan vid en hundraårsnivå och att konsekvenserna kan bli omfattande för dessa system. Vi har dock inte närmare kunnat bedöma vidden av konsekvenser vid vatteninträngning eller huruvida förebyggande skydds åtgärder är möjliga att vidta till rimliga kostnader. En särskild kartläggning och sårbarhetsanalys bör därför göras avseende översvämningsrisken för dessa installationer och en åtgärdsplan bör tas fram. I övrigt bör respektive kommun, länsstyrelserna, , m.fl. se över känsliga och samhällsviktiga installationer och se till att dessa skyddas. Byggande och samarbete mellan intressenter Ett problem i detta sammanhang är det ökade byggandet vid vatten. Det är ett stort tryck på nybyggande i anslutning till sjöar och kust. Ofta tas inte tillräcklig hänsyn till översvämningsriskerna. Gene- rellt anser vi att kommunerna bör vara mer uppmärksamma på dessa risker. Vi vill hänvisa till de rekommendationer som läns- styrelserna i tagit fram (Länsstyrelserna i Mellan- , 2006). I linje med länsstyrelsernas rekommendationer och med tanke på riskerna runt bör man inte bygga på nivåer under den dimensionerande nivån +2,30 m i RH00. Undantag kan göras för byggnader av lägre värde, byggnader av mer robust konstruktion, vägar med förbifartsmöjligheter, enstaka villor, fritidshus, samt mindre industrier med obetydlig eller liten miljöpåverkan. Under 100-årsnivån, +1,30 m bör endast enkla byggnader som uthus och garage byggas. Dessa rekommendationer bör tillämpas till dess ny avtappningskapacitet tillskapats. Kommu- nerna runt sjön bör i sitt ordinarie planarbete se till att genomföra dessa riktlinjer. Även vid nyinvesteringar i vägar, järnvägar, vatten och avloppsanläggningar bör man undvika att bygga under den dimensionerande nivån, helst med viss säkerhetsmarginal. Vi har i vårt arbete erfarit att kunskaperna om riskerna för översvämning och dess konsekvenser är begränsade hos vissa kommuner och andra intressenter. är andra kommuner väl införstådda med översvämningsriskerna och arbetar aktivt för att motverka dem. Vi anser därför att ett utvecklat regionalt samarbete bör komma till stånd för att främja utbytet av erfaren- heter. Befintliga organisationer bör därvid utnyttjas. översvämningsgrupp är en sådan organisation som bör kunna utvecklas för detta ändamål. Samtliga kommuner runt sjön bör delta i arbetet och länsstyrelsernas roll som samordnare bör stärkas. Man bör också sträva efter att involvera berörda delar av det privata näringslivet i arbetet. Höstfloden kom att bli mycket bekymmersam i . Vattennivån kulminerade /2001 på den högsta nivån . I samband med de höga vattennivåerna fick stadsdelen i vallas in. Lantbruket fick också problem. Fyra invallningar blev genombrutna och ytterligare ett antal invallningar var nära eller hade mycket liten marginal till ett genombrott. Höstbruket fick problem vilket drabbade påföljande års odling. En mindre väg som knyter samman 15 hushåll med omvärlden hamnade under vatten och blev farbar först . I ett förändrat klimat kommer enligt de scenarier studerat, de medelhöga nivåerna i att öka. De allra högsta vattenstånden förväntas inte ändras nämnvärt. omges till större delen av låglänta stränder, huvudsakligen jordbruksmark. Invallningar, ofta av äldre datum och i många fall i dåligt skick syftar till att skydda betydande arealer. Vid höga nivåer översvämmas därför stora arealer främst jordbruksmark. En viktig faktor är i vilken mån invallningarna klarar sig eller brister. Runt sjön finns ett stort antal hus främst fritidshus som drabbas. Tätare bebyggelse finns framför allt i . De sammanlagda skadekostnaderna för översvämningar vid en 100-årsnivå bedöms uppgå till drygt 400 miljoner och för det dimensionerande flödet till drygt 1,6 miljarder. Den infrastruktur som finns i översvämningskänsliga områden runt är inte så omfattande som runt och . Industrier saknas nästan helt i översvämningsdrabbade områden. De kostnads- beräkningar vi gjort bör därför täcka in en större del av totalkost- naderna än i de andra sjöarna. Skador på byggnader dominerar också här stort. När det gäller skadorna på byggnader är dock konsekvenserna och kostnaderna här förenade med särskilt stor till fördelningen av skador geografiskt kring dominerar kommun stort. För delar av den bebyggelse som identifierats som utsatt för översvämningsrisker i kommun finns dock nyuppförda invallningar som sannolikt skyddar byggnaderna. Dessutom finns jordbruksinvall- ningar av äldre datum som kan skydda vissa byggnader. Det finns i princip samma åtgärdsmöjligheter för som för dvs. genomföra skyddsåtgärder för att förebygga och avhjälpa skador. Åtgärder i magasin uppströms bedöms ha en ännu mer marginell effekt på höga vattennivåer än i och är därför knappast aktuella. Generell sänkning av sjön En generell sänkning av dämningsgränserna i ökar risken för låga nivåer. är en grund sjö. Lägre nivåer skulle innebära problem för såväl fritidsaktiviteter som sjöfart och fiske. En anpassad vattenregleringsstrategi i är dock till viss del möjlig. Vattendomen ger vissa möjligheter att anpassa tappningen. tappades ned maximalt mellan sommar- och höstflödena. Detta förhindrade betydligt mer omfat- tande skador . Vi bedömer att kan sköta avtappningen på ett sätt som förebygger de allra högsta flödena inom ramen för gällande vattendom. Möjligheterna att öka avtappningskapaciteten genom är begränsad. Ån är redan delvis invallad men ändå kan betydande skador antas uppkomma längs vid höga nivåer i . Eventuellt kan det finnas vissa möjligheter att öka avtappningen via men kostnaderna för detta har inte kunnat bedömas. I slutskedet av utredningens arbete har tanken på en avtappning via den gamla uppkommit. Den gamla kanalen mynnar i och utnyttjas för viss kraftpro- duktion. är känslig och utsatt för översvämningsrisker i sig. En hel del åtgärder skulle behöva vidtas för att möjliggöra avtappning genom denna kanal. Det är svårt att med nuvarande underlag bedöma realismen i detta förslag, men frågan bör utredas vidare. Skydd av känsliga områden och invallning De förebyggande åtgärderna bör mot bakgrund av ovanstående inriktas på att skydda känsliga områden och verksamheter och att se över befintliga invallningar som, förutom jordbruksmark, även i viss utsträckning kan skydda vägar och bebyggelse. Härvid bör även möjligheterna att låta vissa marker svämmas över och eventuellt återgå till våtmark övervägas. Detta kan också ha positiva effekter på bl.a. den biologiska mångfalden. En kartering av jordbrukets invallningsföretag bör genomföras och behoven av och möjligheterna till höjningar och förstärkningar utredas. Skyddet för bostadsområden och vägar bör då ses över. Permanent bebyggelse liksom åtminstone utsatta riks- och Europavägar bör vallas in eller på annat sätt skyddas permanent. Begränsningar i byggande och samarbete mellan intressenter Ett problem i detta sammanhang är det ökade byggandet vid vatten. Det är ett stort tryck på nybyggande i anslutning till sjöar och kust. Ofta tas inte tillräcklig hänsyn till översvämningsriskerna. Gene- rellt anser vi att kommunerna bör vara mer uppmärksamma på dessa risker. Vi vill hänvisa till de rekommendationer som länssty- relserna i tagit fram (Länsstyrelserna i MellanSverige, 2006). I linje med länsstyrelsernas rekommendationer och med tanke på riskerna runt bör man inte bygga på nivåer under den dimensionerande nivån +23,70 m. Undantag kan göras för byggnader av lägre värde, byggnader av mer robust konstruk- tion, vägar med förbifartsmöjligheter, enstaka villor, fritidshus, samt mindre industrier med obetydlig eller liten miljöpåverkan. Under 100-årsnivån, 22,90 m bör endast enkla byggnader som uthus byggas. Kommunerna runt sjön bör i sitt ordinarie plan- arbete se till att genomföra dessa riktlinjer. Även vid nyinveste- ringar i vägar, järnvägar, vatten- och avloppsanläggningar bör man undvika att bygga under den dimensionerande nivån, helst med viss säkerhetsmarginal. Vi har i vårt arbete erfarit att kunskaperna om riskerna för översvämning och dess konsekvenser är begränsade hos vissa kommuner och andra intressenter. är andra kommuner väl införstådda med översvämningsriskerna och arbetar aktivt för att motverka dem. Vi anser därför att ett utvecklat regionalt samarbete bör komma till stånd för att främja utbytet av erfarenheter. Befintliga organisationer bör därvid utnyttjas. är en sådan organisation som bör kunna utvecklas för detta ändamål. Samtliga kommuner runt sjön bör delta i arbetet och länsstyrelsernas roll som samordnare bör stärkas. Man bör också sträva efter att involvera berörda delar av det privata näringslivet i arbetet. , H., , U. & Forshed, N. (1986). Stränder vid fågelsjöar. SNV och LTs förlag. , J., , S., och , G., (2006). Känslig- hetsanalys av riktlinjer i ett framtida klimat, (2006). Klimat och sårbarhetsutredningens betänkandeinlägg från geo- och bergsteknik. , , , J. och , S-S. (2006). Nivåer och flöden i och vattensystem Hydrologiskt underlag till Klimat och sårbarhetsutredningen, , RH20, . Cederwall, (2006). Analys av avbördningsför- hållanden i anslutning till Klimat och sårbarhetsutredningen. (1970). hydrologi och inverkan på denna av alternativa vattenavledningarfrån . Serie hydro- logi: Nr 8. Ernfors, (1968). Viktigare data och fakta. (2002). Impact assessment in the Commission of Communities. (2006). PM till Klimat- och sårbarhetsutredningen /konsument/Article.asp?ArticleId=183 (2002). Inkomstbortfall och skördeförlust på grund av översvämning. Institut for miljövurdering (2006). Risk and uncertainty in cost benefit analysis. Klimat- och sårbarhetsutredningen (2006). Konsekvenser för vatten- försörjningen /. Sammanställning av svar på enkät till vattenverk. LRF (2002). Skador orsakade av översvämning. , B., ., och . (2006). Hydrologi- rapport nr 19. i (2006). Konsekvenser vid över- svämning av – (utom ). (2006). Underlag från , , och kommun. län (2006). Utredning om översvämningshot mot fastigheter och samhällsfunktioner i län vid höga flöden med ogynnsam vindpåverkan i . (2006). Kompletteringar; klimat och sårbarhetsutredningens delbetänkande om , och . län (2006). Översvämning i , och – inventering och konsekvenser. Länsstyrelserna i (2006). Översvämningsrisker i fysisk planering. (2003). Konsekvensanalys steg för steg. Handled- ning i samhällsekonomisk konsekvensanalys. (2006). Översvämmade markarealer uppdelade på , H., (2006). Analys av tidigare tappning och ökad tappning från . (2002). , rapport nr 2002:7. (2001). Förutsättningar för större fartyg. Teknisk/ekonomisk studie. (2003). Samhällsekonomisk bedömning av en utbygg- nad av och sluss samt anpassning av Mälar- farlederna. (2006). Underlag till sårbarhetskommittén. Skoghäll, (1999). Från Bergslag till Bondebygd 1999. (2003). Analys av tidigarelagd tappning från vid vattenstånd högre än m för hamn. (1998). (2003). Åkerarealens användning efter region och gröda, SCB:S statistikdatabas, . (2006). (2006). Svar på Miljö- och samhällsbyggnads- departementets framställan om bidrag till arbetet med klimat- och sårbarhetsutredningens delbetänkande. Styrelsen för och Kvismarens sjösänkningsbolag (1977). Den stora sjösänkningen, del II. Kommanditbolaget tryckeri, Kumla. , (1985). (2006). Bedömning av riskkostnad vid översvämning i tätort. , K., (2002). höga vattenstånd och dess omfattning 1807 2000. Serie B, nr 311. Viehauser, M., , K. och Stålnacke, J. (2005). GIS-baserad risk- och sårbar- hetsanalys av översvämningar i fyra kommuner. , B., (1940). och Hjälmarbäckenet, en topografisk- historisk orientering. Weyhenmeyer, G., m.fl., (2006). Arbetet med klimat och sårbarhetsutredningens delbetänkande om , och . Yacoub T., ., ., ., (2005). Detalje- rad översvämningskarta för . Ett projekt inom KRIS-GIS. Rapportserie Hydrologi nr 98. Muntlig/ Personlig kommunikation i : , , , , . Mälarenergi 2006, . Mälarhamnar 2006, . Norrvatten 2006, Per . Hamn, 2006, . , , h. och Liljendahl, L-G., brandförsvar markkontor 2006, . 4.1Beskrivning av området, verksamheter och tidigare översvämningar 4.1.1Vänern – del av vårt största älvsystem är största och tredje största sjö efter och i västra . avrinningsområde är (inklusive sjön) och sträcker sig från norra delar i till i söder (Figur 4.1 och Tabell 4.1). är det största av de vattendrag som rinner till . Andra viktigare vattendrag är , , , , , och Nossan. Nedströms utlopp i fortsätter till havet. Avrinnings- områdets storlek vid mynningen i havet är då och medelvattenföringen ca /s. Det gör till största vattendrag. Figur 4.1 och avrinningsområde Källa: et al, 2006. Flera av de vattendrag som rinner till är utbyggda för vattenkraft. Större regleringsmagasin finns i , och , se Tabell 4.2. Deras sammanlagda regleringsvolym är ungefär 1 864 miljoner m³. Utspridd över skulle denna volym motsvara i vattenståndsförändring för . Avrinningsområdet för (inkl. sjön) 45, 67 m () Medelvattenstånd (1938 2005) 550 m³/s Högsta kända tappning från () 1190 m³/s Källa: et al, 2006. Eftersom avrinningsområde är så stort och utsträckt från söder till norr varierar klimatet avsevärt inom området. I de norra delarna kännetecknas det av stabila vintrar och en tydlig vårflod, medan de södra delarna uppvisar instabila vintrar med mycket regn och kortvariga perioder av snö och avsmältning. Årsnederbörden är i genomsnitt , avdunstningen vilket ger en årsavrinning (, 2000). Eftersom ligger relativt centralt i området så är mätningar därifrån lämpliga för att ge en överblick över områdets klimat, även om de lokala avvikelserna kan vara stora. Figur 4.2 visar årsmedeltemperaturen i för perioden 2005. Motsvarande nederbördsserie visas i Figur 4.3. Figur 4.2 Årsmedeltemperaturen i för perioden 2005. Den utjämnade kurvan motsvarar löpande medelvärden. Figuren finns endast i den tryckta versionen Källa: et al, 2006. Temperaturen för uppvisar en uppgång , en nedgång från det varma och därefter en markant uppgång ungefär . Det är i stort sett samma mönster som för landet som helhet. Figur 4.3 Årsnederbörden i för perioden 2005. Den utjämnade kurvan motsvarar 10-års löpande medelvärden Figuren finns endast i den tryckta versionen. Källa: et al, 2006. För nederbörden kan man urskilja några mycket blöta år första hälft samt under slutet av seklet. Här märks särskilt det extrema . 4.1.2Vänern – reglering och vattendom Vattenståndvariationer i genom historien våra förfäder koloniserade stränder och började bedriva jordbruk och fiske i området har variationerna i vattenstånd varit av största intresse. Översvämningar liksom perioder med lågt vattenstånd har förekommit vid åtskilliga till- fällen . Någorlunda tillförlitliga observationer finns och finns en del sporadiska note- ringar från högvattentillfällen. Enligt vad (2002) redovisat finns det flera tillfällen med mycket höga vatten- Figur 4.4 visar vattenståndsvariationerna i sjön och fram till . Figur 4.4 Vattenstånd för 2005 (meter över havet i höjdsystem RH00) i vid Källa: et al, 2006. Framför allt översvämningarna kunde även långt innan vår tids högteknologiska samhälle byggdes upp orsaka svåra problem för framför allt jordbruket. I en från (Läns- styrelsen i , 2006) kan man läsa: Sjön började växa 1771, var som högst 1772 , gjorde det året stor skada på åkrar och ängar, så att 1000 lass hö mindre bärgades i församlingen än vanliga år. I och med att planer för utbyggnad av vattenkraft började formas tillkom ett nytt intresse. Behovet av en lagstadgad reglering av blev uppen- bart. vattenstånd har i stort sett varit opåverkat av mänskliga ingrepp . reglerades och vattenkraften vid byggdes ut 1937. Regle- ringen av enligt vattendomen 1937 var ett stort ingrepp. Den innebar en minskning av de högsta vattenstånden, se Figur 4.4, men mer dramatisk blev effekten på vattenföringen i , som kom att utnyttjas för vattenkraftproduktion. Figur 4.5 som visar dygnsvärden på vattenföring i m³/s för utlopp till 2005. ringar i vattendomen gjordes . Vattenföring i m³/s vid utlopp (kraftverk) under Källa: et al, 2006. Vattendomen för härstammar i huvudsak . Vissa mindre ändringar gjordes 1955. Domarna innehåller en rad bestäm- melser om hur vattenhushållningen skall skötas och beskriver hur avtappningen från ska regleras utifrån den i vattendomen satta dämnings- och sänkningsgränsen. Båda dessa gränser varierar i förhållande till den under ett normalår varierande tillrinningen. Domen är utformad för att tillmötesgå olika intres- sen. Däribland märks fiskets, sjöfartens, jordbrukets och övriga till gränsande markägares intressen av små vattenstånds- variationer i samt intresset av att förhindra saltvattenupp- trängning i . Sjöfartens intresse av ett tillräckligt vatten- stånd i och kraftverksägarens () intresse av att maximera vattenkraftsproduktion och intäkter från kraftverken i är också viktiga i sammanhanget. En viktig regel i domarna är begränsningen av den högsta tappningen i till drygt 1 000 m³/s. Syftet med tappningsbegränsningen är att und- vika skador av skred och översvämningar längs älven. Detta är en unik bestämmelse, som gör att vattenstånd kan stiga mycket högt under långvarig hög tillrinning. Det vanliga är att tappningsförmågan hos en sjö ökar efterhand som nivån stiger, men så är alltså inte fallet för . Dämnings- och sänkningsgränsernas variation över året reglering enligt gällande vattendom över havet i RH00 Källa: Västerbygdens vattendomstol, 1937. Vattendomen ger stor frihet för kraftverksägaren att variera flödet ut ur (vid ) vid vattenstånd mellan sänknings- gränsen och dämningsgränsen. När vattennivån överskrider dämningsgränsen med högst ska tappningen vid dock vara mellan 870 och 930 m³/s. Om vattenståndet stiger till mer än över dämningsgränsen ska tappningen ökas så att den är mellan 970 och 1 030 m³/s. Det finns också bestämmelser vid lågvatten som bl.a. syftar till att säkerställa sjöfarten i samt undvika saltvatteninträngning i . När vattenståndet i är under dämningsgränsen får tappningen vid inte överstiga 900 + (tillfälligtvis) 30 m³/s. För att vid lägre tappningar i älven förhindra saltvatteninträngning i älvens östra gren (Göte- borgsgrenen) där bl.a. har sitt vattenintag, finns i älvens västra gren () en särskild skärmanordning den s.k. Ormoskärmen. Skärmens huvudsakliga uppgift är att fungera som en regleranordning av flödet i , för att det i vattendomen fastslagna flödet i Göteborgsgrenen i medeltal skall kunna hållas så nära 150 m³/s som möjligt. Enligt vattendomen skall Ormo- skärmen utom i undantagsfall såsom vid underhållsarbeten, alltid vara rest i större eller mindre utsträckning då vattentappningen vid är lägre än 600 m³/s. Vid tappning i över 600 m³/s och med Ormoskärmen fälld antas att ¼ av älvens flöde går ut till havet via Göteborgsgrenen. Dessutom finns vissa ytter- ligare bestämmelser i vattendomarna som syftar till att säkerställa sjöfart, vattenförsörjning och andra intressen som är beroende av en viss minsta nivå i och en viss minsta vattenföring i . vattendomen falsk trygghet? har samhället anpassat sig till de tappningsförhållanden och den minskning av vattenståndsvariationerna i som tillämp- ningen av vattendomen medfört.