sou · GUB371 · 2007-01-01 00:00:00 — I sistnämnda paragraf framgår hur stort grund- belopp som lämnas för denna typ av tandvård. Se avsnitt 7.2.2. I det nuvarande andra stycket stadgas för vilka patienter ersättning lämnas för åtgärderna 11 och 12 i bilagan till förordningen. Med bortseende från personer som omfattas av 9 § andra stycket ersätts dessa åtgärder med två nya åtgärder, 10.1 (tandhälsobesök utfört av tandläkare) och 10.2 (tandhälsobesök utfört av tandhygienist). Med hänsyn härtill har lydelsen i andra stycket ändrats. I det nya andra stycket anges att ersättningen för det första tandhälsobesöket lämnas med till vårdgivaren. I tredje stycket anges hur ersättningen beräknas i de fall tandhälsobesök görs oftare än . tandhälsobesök beräknas i artondelar. När det gått 18 månader sedan det förra ersättningsberättigande tandhälsobesöket betalar ut full ersättning till vårdgivaren. Första gången en patient gör ett tandhälsobesök skall således lämna full ersättning till vårdgivaren. För därefter följande besök skall det ha gått sedan det förra ersättnings- berättigande besöket för att ersättning skall kunna betalas ut för ett tandhälsobesök. Beräkningen av ersättningen skall bygga på hur många hela månader som passerat sedan det föregående ersätt- ningsberättigande tandhälsobesöket. Om det t.ex. gått tolv måna- der och skall alltså det lägsta ersättningsbeloppet lämnas. Om patienten väljer att gå till tandvården oftare än var tolfte månad lämnas inte någon ersättning till vårdgivaren för det tandhälso- besök som patienten gjort. Ersättningen för ett tandhälsobesök blir alltså som lägst och kan aldrig bli högre än . En patient kan således inte, genom att göra sina tandhälsobesök mer sällan än , få en högre ersättning än . Se avsnitt 7.2.2. I paragrafens första stycke regleras hur mycket ersättning som läm- nas för bastandvård för personer som fyller minst det år som vården ges. Dessa patienter kommer även fortsättningsvis att få ersättning med ett och ett halvt grundbelopp för bastandvård enligt uppräknade punkter i avdelning A, utom för behandling enligt punkten 24. Den ersättning från tandvårdsstödet för tandvård som ges under punkt 24 kommer fortsättningsvis att falla under reglerna för tandhälsobesök, punkterna 10.1 och 10.2 i bilagan. För personer som har ett långvarigt och väsentligt ökat behov av tandvård på grund av långvarig sjukdom eller funktionshinder läm- nas ersättning med dubbla grundbelopp för all bastandvård som är nödvändig på grund av sjukdomen eller funktionshindret. I andra stycket har ett tillägg gjorts som innebär att tandhälsobesök inte omfattas av denna reglering. Tandhälsobesöken ersätts således även för denna grupp enligt de grunder som anges i 8 §. När det gäller personer som inte omfattas av första och andra styckena föreskrivs i tredje stycket att ersättning för bastandvård enligt avdelning A, punkt 22 lämnas med ett grundbelopp under förutsättning att de har diagnosen grav parodontit med pågående Utredningens definition av diagnosen grav parodontit med pågående aktiv sjukdomsprocess är att patienten har en förlust av minst en tredjedel av tandbenet och har tand- köttsfickor överstigande som blöder vid upprepad sondering. Den nu nämnda patientgruppen skall, liksom , kunna få ersättning för behandling enligt punkt 22 i taxan så ofta som deras sjukdomstillstånd kräver det. Se avsnitt 7.2.3. I bestämmelses första stycke regleras hur lång avtalsperioden för abonnemangstandvård skall vara. Ändringen i detta stycke innebär att perioden förlängs från två till . I övrigt är ändringen i detta stycke endast av redaktionell karaktär. I andra stycket regleras hur ersättningen för abonnemangstand- vården skall beräknas för att harmoniera med beräkningen av ersättningen för tandhälsobesök enligt 8 §. Bestämmelsen innebär att skall minska ersättningen för för abonnemangsavtalet, punkterna 97 och 98 i bilagan, om det gått än 18 månader sedan patientens senaste ersättnings- berättigande tandhälsobesök. Ersättningen skall räknas ned med motsvarande belopp som avräknas för en patient enligt 8 §. När en vårdgivare sluter ett abonnemangsavtal med en patient som gjorde det senaste ersättningsberättigande tandhälsobesöket för sedan skall inte göra någon avräkning vid utbetalningen av ersättningen för abonnemangs- avtalet. Den ersättning som lämnas för abonnemangstandvård benämns fortfarande grundbelopp. Själva beloppets storlek anges direkt i paragrafen och inte i bilagan till förordningen. Se avsnitt 7.2.11. skall inte betala ut ersättning för grundstödet och abonnemangsavtal för samma patient och tidsperiod. Det nya fjärde stycket innebär att när ett avtal om abonnemangstandvård upphört att gälla, skall ersättningen beräknas enligt 8 §. Ersätt- ningen skall då beräknas utifrån det senaste tandhälsobesöket inom abonnemangsperioden. Se avsnitt 7.2.11. I bestämmelsen införs ett nytt andra stycke och det tidigare andra stycket blir ett nytt tredje stycke. I det nya andra stycket anges att ges vårdgivarna är skyldiga att upprätta ett undersökningsprotokoll i samband med tandhälsobesöket. Detta undersökningsprotokoll skall lämnas till patienten i samband med tandhälsobesöket. Änd- ringen i det tredje stycket innebär att får rätt att föreskriva vilka uppgifter som skall finnas med på undersöknings- protokollet. Se avsnitt 7.2.9. I bestämmelsen har ett tillägg gjorts som innebär att vårdgivaren är skyldig att, på begäran av , lämna uppgifter inte bara om behandling utan också om priser. Se avsnitt 7.3. Ändringen innebär att vårdgivaren, utöver att tillse att det finns en prislista på mottagningen, även, på begäran av patienten, skall till- handahålla patienten en kopia av denna. Se avsnitt 7.2.7. I det nya andra stycket bemyndigas att föreskriva vilka uppgifter en vårdgivare skall lämna till myndigheten för upp- följning och utvärdering enligt 23 §. får även meddela föreskrifter om det sätt på vilket en vårdgivare skall komma in med dessa uppgifter. Detta innebär exempelvis att För- säkringskassan kan föreskriva att uppgifterna skall lämnas elektro- niskt genom ifyllande av enkäter. Se avsnitt 7.3. 12.3Författningskommentarer till ändringarna i förordningen (1980:995) om skyldighet för att lämna uppgifter till andra myndigheter Införandet av punkt 11 i denna bestämmelse innebär att Försäk- ringskassan på begäran skall lämna ut uppgifter till vårdgivare som lämnar vård vid folktandvårdsklinik eller högskola där odontolo- gisk utbildning och forskning bedrivs, om dessa uppgifter behövs för att beräkna ersättning för tandhälsobesök enligt 8 § förord- ningen (1998:1337) om tandvårdstaxa. Se avsnitt 7.2.10. Proposition 1984/95:79, med förslag till tandvårdslag m.m. Proposition 1997/98:112, Reformerat tandvårdsstöd Proposition 2001/02:51, Bättre tandvårdsstöd för äldre m.m. Proposition 2002/03:135 Behandling av personuppgifter inom Proposition 2005/06:1, Budgetproposition SOU 2000:29, Starka konsumenter i en gränslös värld SOU 2001:36, Bättre tandvårdsförsäkring för äldre SOU 2002:53, Tandvården till SOU 2005:04 Liberalisering, regler och marknader SOU 2006:27 Stöd till hälsobefrämjande tandvård Rådets förordning 1408/71 (EEG) av om tillämp- ningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, EGT L 149, ; konsoliderad utgåva – ETG nr L 28, 30.1.1.1997. och rådets direktiv /46/EG av den 24 okto- ber 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behand- ling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter, EGT L 281, 23.11.1995, s. dom, mål C-158/96 Kohll, 1998 I-1931 Regeringsrättens dom RÅ 2004 ref. 41 Regeringsrättens dom RÅ 2005 ref. 95 et al (2006), Periodontal conditions in a population of adolescents: a crossectional study, Swed Dent J, 2006:30, 25-34 , , , (2001), EPI Norr, Munhälsa, vårdbehov och hälsoutveckling hos den vuxna befolkningen i , 2001 , R (2004), Testing for Price Leadership and for Reputation Goods Effects: , Working Paper 2004:5, , Grytten, J (2005), Models for financing dental services. , E (2006), Tjänstemarknader där konsumenten har ett informationsunderläge – empiriska exempel från tandvård och bilreparationer, uppdragsforskningsserie, 2006:2 , A et al (2003), Oral hälsa: sammanställning av konsensus- konferens i 12–, , , A et al (2005) Oral health of individuals aged 3–80 years during 30 years (1973–2003), Swed Dent J 2005;29:139-155 , R (1991) Tandvårdsvanor och tandstatus bland vuxna i –1985. Jämförande tvärsnitts- och longitudinella undersökningar, Thesis, , 1991 , Axtelius B, Söderfeldt B, Sampogna F, Lannerud M och (2006), Impact on Dental Care, Community Dental Health, kommande , C (1999), Supplier Induced Demand: An Analysis of the Swedish Dental Care Market, Essays in the Economics of Health, Economic Studies, No 494 , Patel D, Pennycare R (2004), The Economics of Dental Care, Office of Health Economics Uhrbom E, (2003), EpiWux03. Vuxnas mun- och tand- hälsa i , utveckling och framtid. En undersökning avseen- de 35-, 50-, 65- och 75-åringar i . Skriftserie nr 75, 2003 Wänman A, , H, , , P, (2004), Tillståndet i mun och käkar bland vuxna befolkning , och (2006), Vad är oral hälsa – och går den att mäta, 2006, 8, 50–53 (2004), (2005a), Prisutvecklingen inom privattandvården och folktandvården, , rapport (2005b), Vårdgivares priser på tandvårdsmaterial, (2006), Titankomponenter inom högkostnads- skyddet – Förslag till förändringar av tandvårdsersättningen, rapport (2004), Tandvård och konkurrens, Konkurrens- (2003) Konsumenten och tandvårdsmarkanden, , RFV (2003), Högkostnadsskyddet inom tandvården – Första året, RFV analyserar 2003:18 , RFV (2004), Landstingens och privattand- vårdens patientpriser, , rapport (2006), Tandvårdsstöd för äldre, RiR 2006:9 (2006), Landstingens uppsökande verksamhet och nödvändig tandvård, rapport (2004), Nationella folkhälsoenkäten (2005a), Nationella folkhälsoenkäten, Hälsa på lika villkor, 2005 (2005b), Folkhälsopolitisk rapport (2005) Uppföljning av ungdoms- tandvården Telefonintervjuer med 19-åringar i . , SCB (2001) Tandhälsa och tandvårdsutnyttjande –1999 Kommuner och Landsting (2005), Privata läkare och sjuk- gymnaster i öppen vård med ersättning enligt nationell taxa 2004, rapport Kommuner och Landsting (2006a), Folktandvårdens priser 2006, PM 060124 Kommuner och Landsting (2006b), Folktandvårdens priser 2006 i de olika landstingen, PM 060404 Nytt tandvårdsstöd för vuxna Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare skall lägga fram ett förslag till ett nytt tand- vårdsstöd för vuxna, som skall gälla från och med det år då man fyller . Stödet skall vara utformat så att det både främjar före- byggande insatser och ger ett tillfredsställande skydd mot höga kostnader. Stödet skall bestå av ett grundstöd som täcker större delen av kostnaden för det grundläggande behovet av undersök- ningar och förebyggande åtgärder, samt ett skydd mot höga kost- nader som innebär att en viss andel av behandlingskostnader som överstiger ett karensbelopp ersätts genom tandvårdsstödet. Behovet av ett särskilt stöd vid extremt höga tandvårdskostnader skall övervägas. En översyn av de regler som gäller om återkrav av tandvårdsersättning vid omgörning av fast och avtagbar protetik skall också genomföras. Utredaren skall lägga fram förslag till de författningsändringar som krävs för att införa det nya tandvårds- stödet och som i övrigt följer av uppdraget. Det nuvarande tandvårdsstödet som infördes har en hälsofrämjande inriktning som det också inne- håller ett visst skydd för dem som drabbas av höga kostnader. För- säkringskassan betalar i regel ut ett fast ersättningsbelopp per åtgärd till vårdgivaren. Av 4 § första stycket tandvårdslagen (1985:125) framgår att en vårdgivare får ta ut ersättning av patienten för undersökning och tandbehandling. Ersättningen skall vara skälig med hänsyn till behandlingens art, omfattning och utförande samt omständigheterna i övrigt. Som ett alternativ finns också möjligheten att patienten och vårdgivaren sluter ett avtal om s.k. abonnemangstandvård. Detta innebär att patienten betalar en fast årlig avgift för att få sitt behov av bastandvård tillgodosett . För varje sådant abonnemang betalar Försäkrings- kassan ut ett fast ersättningsbelopp om . kompletterades tandvårdsstödet med ett särskilt stöd som gäller fr.o.m. det år den enskilde fyller . Detta stöd utgörs av ett högkostnadsskydd för protetisk tandvård samt en högre ersättning för bastandvård än den som övriga åldersgrupper får. Högkostnadsskyddet innebär att ersätter patient- ens kostnad för protetik utöver ett karensbelopp om . Vissa materialkostnader får dock patienten själv stå för. För vissa patientgrupper finns det ett särskilt stöd som admini- streras av landstingen. Landstingen ansvarar enligt tandvårdslagen (1985:125) för uppsökande verksamhet och nödvändig tandvård för äldre och funktionshindrade med stort behov av vård och om- sorg samt för tandvård som utgör ett led i en sjukdomsbehandling. Patienten betalar i dessa fall en avgift enligt de bestämmelser som gäller för öppen hälso- och sjukvård. Närmare bestämmelser om detta finns i tandvårdsförordningen (1998:1338). Prisutvecklingen och enskildas tandvårdskostnader upphörde den statliga regleringen av tandvårds- priserna. därefter präglades av kraftiga prisökningar på tandvård. Prisökningarna tycks nu ha dämpats något, vilket bl.a. framgår av om prisutvecklingen , men de överstiger fortfarande i stor utsträckning den allmänna prisutvecklingen enligt konsument- prisindex. Då ersättningssystemet, med undantag för högkost- nadsskyddet för personer som är , bygger på fasta grundbelopp som inte har uppräknats har prisökning- arna direkt drabbat patienterna. Trots prisökningarna har dock flertalet patienter måttliga tandvårdskostnader. I en enkätunder- sökning , som ingick i en långtidsstudie från Forsk- ningsgruppen för samhälls- och informationsstudier (FSI), uppgav att de hade en ungefärlig tandvårdskostnad på I denna grupp ingick dock även de som inte hade någon tandvårdskostnad alls, t.ex. för att de avstått från tandvård av kostnadsskäl. uppgav att deras unge- färliga tandvårdskostnad översteg . De som har rik-tigt höga kostnader är alltså relativt få. För den som har behov av många lagningar, protetik eller annan mera omfattande behand- ling kan dock tandvårdskostnaderna uppgå till flera tusen eller t.o.m. . Ett flertal intervju- och enkätundersökningar som bland andra , och låtit utföra har visat att en klar majoritet av befolkningen regelbundet uppsöker tandvården, men att det också finns en andel som uppger att de, trots att de har haft behov av tandvård, inte har sökt tandvård av det skälet att de inte haft råd. De yngre vuxna har en förhållandevis låg besöksfrekvens, men undersökningarna upp- visar också stora skillnader mellan olika socioekonomiska grupper. Yngre vuxna hör i likhet med ensamstående kvinnor med barn, personer med social-bidrag och arbetslösa till de grupper där man finner den största andelen personer som avstått från tandvård av ekonomiska skäl. Stödet för personer som är eller äldre Högkostnadsskyddet för protetik som gäller fr.o.m. det år man fyller har gjort det möjligt för många äldre att få behandlingar som de annars hade tvingats avstå ifrån. Ett problem har dock varit att genomströmningstiderna hos vårdersätt- ningskontor i , som förhandsprövat samtliga ärenden om högkostnadsskydd, har varit oaccepta- belt långa. Det har vidare framförts kritik från patienter och vård- givare mot att patientens kostnad ibland har blivit mycket högre än karensbeloppet på , till stor del beroende på de dyra material som ofta används vid protetisk behandling. Det finns också indikationer på att vissa vårdgivare debiterar patienterna för materialkostnader på ett sätt som inte var avsett när stödet in- fördes. infördes en bestämmelse i 4 § förordningen (1998:1337) om tandvårdstaxa, som reglerar hur stor tandvårds- ersättning som kan utgå från till vårdgivaren för åtgärder som denne har utfört. Innebörden av bestämmelsen är att ersättningen från högst får motsvara folktand- vårdens pris i det landsting där vården utförs. Till följd av de stora prisskillnader som förekommer mellan landstingen kan därför även ersättningen till privata vårdgivare i olika delar av landet variera. Dessa föreskrifter tar dock inte sikte på förhållandet mellan vård- givare och patient. Detta förhållande regleras i 4 § tandvårdslagen (1985:125). ansåg i rapporten och konkurrens (rapportserie 2004:1) bland annat att en konkurrensneutral förhandsprövning borde införas och att det borde skapas incitament för patienter och vårdgivare att begränsa kostnaderna för vården. inledde en granskning av tandvårds- stödet för äldre som beräknas vara avslutad . tillsatte regeringen en utredning med uppdrag att göra en samlad utvärdering av tandvårdsreformen 1999 (Tand- vårdsöversyn 2000). Uppdraget redovisades i delbetänkandet Bättre tandvårdsförsäkring för äldre (SOU 2001:36) samt i slut- betänkandet Tandvården till (SOU 2002:53). I slutbetänkan- det föreslogs bl.a. ändringar i ersättningsnivåerna för bastandvård samt att ett högkostnadsskydd enligt samma modell som för åldersgruppen skulle införas för alla åldersgrupper med stora protetiska vårdbehov så snart som statsfinanser och vårdresurser tillät. Utredningens uppdrag var formulerat så att dess förslag i princip skulle utgå ifrån det nuvarande systemet. tillsattes en beredningsgrupp inom Socialdeparte- mentet med uppdrag att se över hur tandvårdsstödet skulle kunna förbättras. Syftet var att bibehålla den goda tandhälsa som grund- läggs genom den avgiftsfria barn- och ungdomstandvården. Vid en hearing inhämtades synpunkter från tand- vårdens intressenter på tandvårdsstödets framtida inriktning och utformning. Återkrav av ersättning när en protetisk behandling görs om Enligt 16 § förordningen (1998:1337) om tandvårdstaxa har en vårdgivare som huvudregel inte rätt till tandvårdsersättning från när en protetisk behandling måste göras om inom (för avtagbar protetik och för fast protetik). Patienten har också möjlighet att vända sig till en annan tandläkare för den nya behandlingen. kan då återkräva den tandvårdsersättning som lämnats för den nya behandlingen från den vårdgivare som utförde den första behand- lingen eller dra av beloppet vid senare utbetalning av tandvårds- ersättning till denne. (numera ) har i en skri- velse till föreslagit att den aktuella bestämmelsen ändras så att inte får återkräva ett högre belopp av den vårdgivare som utförde den ursprungliga vården än vad denne fick i ersättning från tandvårdsförsäkringen för behandlingen. ansåg att den nuvarande lydelsen kan innebära risker för patienten ur flera perspektiv, t.ex. att vårdgivaren inte vågar göra enklare protetiska behandlingar eftersom han eller hon riskerar högre kostnader om behandlingen behöver göras om. Kostnaderna kan då öka för försäkringen efter- som vårdgivarna i allt större utsträckning väljer att göra mer om- fattande behandlingar i första skedet. En annan risk är att tand- läkarnas privata försäkringar för omgörning ändras och patient- skyddet försämras, eftersom nuvarande försäkringar är utformade utifrån förutsättningen att tandläkaren inte kan krävas på mer än ersättningen för den ursprungliga behandlingen. Även har begärt att reglerna ändras så att För- säkringskassan inte kan återkräva mer från den förste vårdgivaren än vad denne fick i tandvårdsersättning. En ny modell för tandvårdsstödet Förbättringar i tandvårdsstödet för de stora åldersgrupper som inte blir berättigade till någon större ersättning genom tand- vårdsstödet är en viktig välfärdsfråga. Ett förstärkt, generellt tand- vårdsstöd betraktas av regeringen därför som angeläget. Det är vidare av stor vikt att bygga vidare på de investeringar som görs i den avgiftsfria barn- och ungdomstandvården genom att utforma ett ersättningssystem som främjar förebyggande insatser och regel- bundna kontakter med tandvården. Tandvårdsstödet bör konstrue- ras så att det fyller två viktiga funktioner, nämligen att dels upp- muntra till förebyggande åtgärder i den utsträckning som behövs för att uppnå och bevara en god tandhälsa, dels, till en rimligare kostnad än , möjliggöra reparativ behandling och protetik – även omfattande sådan – för dem som har behov av det. Det är viktigt att de insatser som görs inom tandvården så långt som möj- ligt är evidensbaserade. Genom effektiva förebyggande insatser finns det stora möjligheter att förhindra uppkomsten av framtida skador, vilka kan leda till stora kostnader. I valet mellan att bygga vidare på det nuvarande ersättnings- systemet, som uppfattas som komplicerat och svår- överskådligt, och att utforma en ny modell, har regeringen tagit ställning för det senare alternativet. Regeringen anser att det nya stödets konstruktion skall vara relativt enkel. En särskild utredare skall se över hur man i detalj kan utforma ett förslag som bygger på de huvuddrag som beskrivs i dessa direktiv. Den nya modellen för tandvårdsstödet skall huvudsakligen bestå av följande delar: Ett grundläggande ekonomiskt stöd till regelbundna undersök- ningar och förebyggande åtgärder. Ett karensbelopp som patienten betalar, vilket läggs på en sådan nivå att den enskilde visserligen får ta ett eget ansvar, men ändå inte riskerar att behöva avstå från nödvändig vård. För tandvårdskostnader över karensbeloppet lämnas en ersätt- ning genom tandvårdsstödet. Patienten skall dock betala en viss andel själv, så att ett val av en dyrare behandling också innebär en högre kostnad för patienten. Utredaren skall vidare överväga om det behövs ett särskilt stöd vid extremt höga tandvårdskostnader. Det nya tandvårdsstödet bör så långt som möjligt konstrueras på ett sådant sätt att kostnaderna för staten och patienterna kan förutses. Utredaren skall inledningsvis inrikta sig på att utforma ett förslag till ett grundläggande ekonomiskt stöd för alla vuxna . Stödet skall göra det möjligt för alla att få regelbundna undersökningar och förebyggande åtgärder utan hinder av kostna- den från och med det år då man fyller . Även den som är och därmed är berättigad till det särskilda stödet för äldre skall omfattas av detta stöd, eftersom det är viktigt att också de äldre har råd med regelbundna undersökningar och förebyggande åtgärder. Stödet bör vara tillräckligt högt för att den som behöver undersöka sin tandhälsa med ungefär 18 månaders mellanrum – vilket är ett vanligt tidsintervall – skall kunna göra detta samt få viss förebyggande vård utförd mot en patientkostnad som vid stödets införande är i nivå med dagens genomsnittliga kostnad för ett besök i den öppna hälso- och sjukvården. Utredaren skall dessutom överväga om det finns skäl att konstruera det ekonomiska stödet på ett sådant sätt att en urholk- ning på grund av kostnadsutvecklingen kan förhindras. Utredaren skall överväga lämplig utformning av grundstödet och presentera flera alternativa lösningar. Samtliga alternativ skall kost- nadsberäknas. Utredaren skall vidare föreslå de författnings- ändringar som behövs för att genomföra förslagen. Skydd mot höga kostnader Efter att ha redovisat sitt förslag till grundläggande stöd skall utredaren utforma förslag till skydd mot höga kostnader, som skall komplettera det grundläggande stödet. Skyddet skall innebära att en viss andel av behandlingskostnaden ersätts av sedan patienten betalat ett karensbelopp. Det nya tandvårdsstödet skall omfatta även dem som är eller äldre. För att kunna föreslå nivåer på karensbelopp och ersätt- ningsgrad för denna åldersgrupp skall utredaren först analysera hur det nya stödet bör förhålla sig till det befintliga systemet för dem som är eller äldre. Förslag till nivåer för denna grupp kan således presenteras efter det att utredaren har redovisat sitt förslag till grundläggande konstruktion av stödet samt nivåer för åldrarna 20– . Utredaren skall överväga om ett särskilt stöd vid extremt höga tandvårdskostnader behövs och hur detta i så fall skulle kunna utformas.