sou · GUB391 · 2007-01-01 00:00:00 — rättspsykiatrisk vård, om med hänsyn till hans psykiska med hänsyn till hans psykiska tillstånd och personliga förhål- tillstånd och personliga förhål- landen i övrigt är påkallat att landen i övrigt är påkallat att han är intagen på en sjukvårds- han är intagen på en sjukvårds- som är förenad med frihetsbe- som är förenad med frihets- rövande och annat tvång. berövande och annat tvång. svarande gäller även för den som lider av en psykisk störning även om denna inte är en allvarlig psykisk störning och som dess- utom lider av utvecklingsstör- ning, autism, ett autismliknande tillstånd eller av en hjärnskada förvärvad i vuxen ålder. Har brottet begåtts under på- Har brottet begåtts under på- verkan av en allvarlig psykisk störning får rätten besluta att särskild utskrivningsprövning enligt lagen (1991:1129) om rätts- psykiatrisk vård skall äga rum vid vården, om det till följd av den psykiska störningen finns risk för att han återfaller i brotts- lighet, som är av allvarligt slag. Om det med hänsyn till den tilltalades tidigare brottslighet eller av andra särskilda skäl är påkal- lat, får rätten i samband med överlämnande till rättspsykiatrisk vård döma till annan påföljd, dock inte fängelse eller överläm- nande till annan särskild vård. verkan av en allvarlig psykisk störning får rätten besluta att särskild utskrivningsprövning enligt lagen (1991:1129) om rätts- psykiatrisk vård skall äga rum vid vården, om det till följd av den psykiska störningen finns risk för att han återfaller i brotts- lighet, som är av allvarligt slag. Motsvarande gäller även för den som har begått brottet under in- flytande av en psykisk störning även om denna inte är en all- varlig psykisk störning och som dessutom lider av utvecklings- störning, autism, ett autismlik- nande tillstånd eller av en hjärn- skada förvärvad i vuxen ålder. Om det med hänsyn till den tilltalades tidigare brottslighet eller av andra särskilda skäl är påkal- lat, får rätten i samband med överlämnande till rättspsykiatrisk vård döma till annan påföljd, dock inte fängelse eller överläm- nande till annan särskild vård Denna lag träder i kraft . lag om ändring i 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål m.m. Härigenom förskrivs att 7 § lagen (1991:2041) om särskild per- sonutredning i brottmål m.m. skall ha följande lydelse. Rätten får, när det finns skäl Rätten får, när det finns skäl till det, förordna en läkare att till det, förordna en läkare att avge läkarintyg om en miss- avge läkarintyg om en miss- tänkt, under förutsättning som tänkt, under förutsättning som anges i 2 § andra stycket. anges i 2 § andra stycket. rätten särskilt anger det i för- åtal för brott mot person, där ett ordnandet, skall intyget omfatta års eller längre tids frihetsberö- för att överlämna den miss- ett sådant förordnande alltid över- Om rätten särskilt anger det i förordnandet, skall intyget omfatta de medicinska förut- Regeringen eller den myndig- sättningarna för att överlämna het som regeringen bestämmer den misstänkte till rättspsykiat- meddelar föreskrifter om avfatt- risk vård utan särskild utskriv- ningen av läkarintyget. en läkare som får avge utlåtande Regeringen eller den myndig- över en rättspsykiatrisk under- het som regeringen bestämmer sökning får förordnas att avge meddelar föreskrifter om avfatt- ett sådant intyg som avses i för- ningen av läkarintyget. sta stycket andra meningen. en läkare som får avge utlåtande misstänkt som inte är häktad är över en rättspsykiatrisk under- skyldig att inställa sig för läkar- sökning får förordnas att avge undersökning på tid och plats ett sådant intyg som avses i för- sta stycket andra meningen. den misstänkte inte inställer sig misstänkt som inte är häktad är skyldig att inställa sig för läkar- handräckning för att han eller undersökning på tid och plats hon skall komma till under- den misstänkte inte inställer sig får Om den misstänkte inte in- ställer sig får polismyndigheten lämna handräckning för att han eller hon skall komma till un- dersökningen. 3Förslag till lag om ändring i 3 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) Härigenom föreskrivs att 3 och 3 b §§ hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) skall ha följande lydelse. ändras de tidigare paragraferna 3 b – 3 e till 3 c – 3 f. Varje landsting skall erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som är bosatta inom lands- tinget. Detsamma gäller dem som är kvarskrivna enligt 16 § folk- bokföringslagen (1991:481) och stadigvarande vistas inom lands- tinget. Även i övrigt skall lands- tinget verka för en god hälsa hos hela befolkningen. Vad som i denna lag sägs om landsting gäller också kommuner som inte ingår i ett landsting. I den mån inte annat följer av 17 §. Vad som här sagts utgör inte hinder för annan att bedriva hälso- och sjukvård. Varje landsting skall erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som är bosatta inom lands- tinget. Detsamma gäller dem som är kvarskrivna enligt 16 § folk- bokföringslagen (1991:481) och stadigvarande vistas inom lands- tinget. Detsamma gäller även den som inom är in- tagen på ett häkte eller en kri- minalvårdsanstalt samt den som är intagen på ett LVM-hem enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, ett sär- skilt ungdomshem enligt 12 § la- gen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, eller verkställer straff enligt lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård på ett sådant särskilt ungdomshem. Även i övrigt skall verka för en god hälsa hos hela befolkningen. Vad som i denna lag sägs om landsting gäller också kommu- ner som inte ingår i ett lands- ting. I den mån inte annat följer av 17 §. Vad som här sagts utgör inte hinder för annan att bedriva hälso- och sjukvård. ansvar omfattar dock inte sådan hälso- och sjuk- vård som en kommun inom har ansvar för enligt 18 § första och tredje styckena. Ett landsting får sluta avtal med någon annan om att utföra de uppgifter som an- svarar för enligt denna lag. En uppgift som innefattar myndig- hetsutövning får dock inte med stöd av denna bestämmelse över- låtas till ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild individ. får även träffa överenskommelse med kommun, den allmänna och länsarbetsnämnden om att inom ramen för uppgifter enligt denna lag sam- verka i syfte att uppnå en effek- tivare användning av tillgängliga resurser. skall bidra till finansieringen av sådan verk- samhet som bedrivs i samver- kan. Enligt bestämmelser i lagen (2003:1210) om finansiell sam- ordning av rehabiliteringsinsat- ser mellan allmän försäkrings- kassa, länsarbetsnämnd, kommun och landsting får delta i finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet. får granska sådan verksamhet som bedrivs i samverkan med och delvis finan- sieras av eller länsarbetsnämnden. Vid en sådan granskning har rätt att ta del av de uppgifter ansvar omfattar dock inte sådan hälso- och sjuk- vård som en kommun inom har ansvar för enligt 18 § första och tredje styckena. Ett landsting får sluta avtal med någon annan om att utföra de uppgifter som an- svarar för enligt denna lag. En uppgift som innefattar myndig- hetsutövning får dock inte med stöd av denna bestämmelse över- låtas till ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild individ. får även träffa överenskommelse med kommun, den allmänna och länsarbetsnämnden om att inom ramen för uppgifter enligt denna lag sam- verka i syfte att uppnå en effek- tivare användning av tillgängliga resurser. skall bidra till finansieringen av sådan verk- samhet som bedrivs i samver- kan. Enligt bestämmelser i lagen (2003:1210) om finansiell sam- ordning av rehabiliteringsinsat- ser mellan allmän försäkrings- kassa, länsarbetsnämnd, kommun och landsting får delta i finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet. får granska sådan verksamhet som bedrivs i samverkan med och delvis finan- sieras av eller länsarbetsnämnden. Vid en sådan granskning har rätt att ta del av de uppgifter som behövs för granskning av som behövs för granskning av verksamheten. För den som är föremål för vård enligt lagen (1921:1129) om rättspsykiatrisk vård skall lands- tinget ansvara för utredning, vård och behandling av missbruk av alkohol och andra droger. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i 2 kap. 2 § socialtjänstlagen (2001:453) Härigenom föreskrivs att 2 kap. 2 § socialtjänstlagen (2001:453) skall ha följande lydelse. Kommunen har det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. Detta ansvar innebär ingen inskränkning i det ansvar som vilar på andra huvudmän. I fråga om den som omfattas av lagen (1994:137) om motta- gande av asylsökande m.fl. finns särskilda bestämmelser i den lagen. I 3 § och 16 kap. 2 § finns fö- reskrifter om ansvar i vissa fall för annan kommun än den som den enskilde vistas i. Kommunen har det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. Detta ansvar innebär ingen inskränkning i det ansvar som vilar på andra huvudmän. I fråga om den som omfattas av lagen (1994:137) om motta- gande av asylsökande m.fl. finns särskilda bestämmelser i den lagen. I 3 § och 16 kap. 2 § finns fö- reskrifter om ansvar i vissa fall för annan kommun än den som den enskilde vistas i. Kommunens ansvar gäller även gentemot den som har tillstånd att vistas utanför sjukvårdsinrätt- ningens område eller genomgår öppen vård med särskilda villkor enligt lagen (1991:1128) om psy- kiatrisk tvångsvård eller lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. Denna lag träder i kraft . 5Lag om ändring i 16 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade Härigenom föreskrivs att 16 § lagen (1993:387) om stöd och ser- vice till vissa funktionshindrade skall ha följande lydelse. denna lag gäller gentemot dem denna lag gäller gentemot dem som är bosatta i kommunen. som är bosatta i kommunen. Ansvaret gäller även gentemot den som har tillstånd att vistas råde permission eller genomgår öp- pen vård med särskilda villkor enligt lagen (1991:1128) om psy- (1991:1129) om rättspsykiatrisk Om en person som anges i 1 § Om en person som anges i 1 § tänker bosätta sig i en kommun, tänker bosätta sig i en kommun, skall kommunen på ansökan rätten till insatser från kom- rätten till insatser från kom- enligt 9 §. enligt 9 §. ningen av en ansökan om för- ningen av en ansökan om för- serna i denna lag gälla. serna i denna lag gälla. munen skall utan dröjsmål pla- munen skall utan dröjsmål pla- nera och förbereda insatser som nera och förbereda insatser som förhandsbeskedet ger den en- förhandsbeskedet ger den en- skilde rätt till om han bosätter skilde rätt till om han bosätter sig i kommunen. sig i kommunen. räknat från den dag då insat- räknat från den dag då insat- serna blir tillgängliga för den serna blir tillgängliga för den Om behov av insatser enligt Om behov av insatser enligt denna lag uppkommer under en denna lag uppkommer under en tillfällig vistelse i en kommun skall kommunen ge det stöd och den hjälp som behövs. Såvitt avser för- pliktelser gäller vad som sägs i denna paragraf om kommunen i stället . tillfällig vistelse i en kommun skall kommunen ge det stöd och den hjälp som behövs. Såvitt avser för- pliktelser gäller vad som sägs i denna paragraf om kommunen i stället . Denna lag träder i kraft . 6Förslag till lag (200x:xx) om kostnadsansvar för vård och rehabilitering av psykiskt störda lagöverträdare 1 § Landsting och kommuner har rätt till bidrag av staten för vissa kostnader i samband med vård och rehabilitering av psykiskt störda lagöverträdare. Bidraget utbetalas av Myndigheten för utveckling av rättspsykiatrin. 2 § Det totala belopp som Myndigheten disponerar för detta ända- mål fastställs av regeringen. 3 § Kriterier för bidrag enligt denna lag fastställs av Myndigheten efter samråd med Kommuner och Landsting. 4 § En ansökan om bidrag enligt denna lag skall ha inkommit till Myndigheten senast från utgången av den period som ansökan avser, om inte särskilda skäl föreligger. 5 § Myndighetens beslut om bidrag enligt denna lag kan inte över- klagas. 6 § Myndigheten får meddela de föreskrifter som behövs för verk- ställigheten av denna lag. Denna lag träder i kraft . 1Betänkandets utgångspunkter och inriktning 1.1Om utredningsuppdraget och delbetänkandet Regeringens beslutade att tillkalla en nationell psykiatrisamordnare med uppgift att se över frågor som rör arbets- former, samverkan, samordning, resurser, personal och kompetens inom vård, social omsorg och rehabilitering av psykiskt sjuka och psykiskt funktionshindrade (dir. 2003:133). En ambition från regeringens sida med detta uppdrag var att skapa förutsättningar för en kraftsamling hos samtliga berörda aktörer för att utveckla kvaliteten i vården och omsorgen av människor med psykiska sjuk- domar och psykiska funktionshinder. Enligt direktiven skall sam- ordnaren särskilt uppmärksamma frågor som rör arbetsformer, samverkan, samordning, resurser, personal och kompetens. Utredningen, som har antagit namnet Nationell psykiatrisam- ordning, redovisar i sitt kommande slutbetänkande hur arbetet har bedrivits och lämnar där ett betydande antal förslag till åtgärder för att främja vård och omhändertagande av personer med psykisk sjukdom och psykiska funktionshinder. Ett delområde inom det psykiatriska fältet utgör rättspsykiatrin, vars uppgift är att utreda, vårda och rehabilitera psykiskt störda lagöverträdare. Såväl den rättspsykiatriska utredningen som vården är en följd av beslut av domstol och utgör delar av det straffrättsliga systemet. Även om mycket av innehåll och arbetsmetoder är gemensamma inom den rättspsykiatriska vården och annan psykiat- risk vård finns det betydande skillnader mellan dessa områden. Det gäller inte minst de formella och organisatoriska förutsättningarna för vården. Inom rättspsykiatrin har dessutom flertalet patienter flera komplicerande tillstånd, vilket bidrar till betydligt längre vård- tider, än inom annan psykiatrisk vård. Rättspsykiatrin har också att hantera den dubbla rollen att utöver vård och behandling i syfte att förbättra patientens psykiska hälsa även medverka till att risken för förnyad brottslighet till följd av den psykiska sjukdomen/ Betänkandets utgångspunkter och inriktning störningen minskar samt att svara för samhällsskyddsaspekter. De överväganden och förslag som Psykiatrisamordningen lämnar inom det rättspsykiatriska området är i några fall mer långtgående än vad som är fallet när det gäller annan psykiatrisk vård och rehabili- tering. Mot bakgrund av de särskilda frågeställningar och behov av sär- lösningar som finns när det gäller det rättspsykiatriska området har Psykiatrisamordningen funnit skäl att behandla frågorna kring vård och stöd till psykiskt störda lagöverträdare i ett särskilt delbetän- kande. Detta hindrar inte att flera av de överväganden och förslag som lämnas i Psykiatrisamordningens slutbetänkande även är rele- vanta för gruppen psykiskt störda lagöverträdare. Inte minst gäller detta för frågor om samverkan mellan landsting och kommuner i samband med permission och utskrivning från den psykiatriska tvångsvården och behovet av kommunala insatser. Rättspsykiatrin berör jämförelsevis få patienter, nämligen de 375 gärningsmän som av domstol överlämnas till rättspsykiat- risk vård som en påföljd för brott och de som häktats eller dömts till kriminalvård men som under häktnings- eller fängelsetiden är i behov av psykiatrisk tvångsvård. Vårdtiderna är emellertid långa och antalet inskrivna inom rättspsykiatrin är nu omkring 1430 gärningsmän. Kostnaderna för rättspsykiatrin motsvarar när- mare en procent av de sammanlagda kostnaderna för hälso- och sjukvården eller av kostnaderna för den psykiatriska vården. Trots sin relativt ringa omfattning har rättspsykiatrin stor bety- delse för rättsväsendet och för möjligheterna att minska risken för att psykiskt störda lagöverträdare återfaller i brott till följd av sin psykiska störning. Området tilldrar sig dessutom ett inte ringa massmedialt intresse och har mer eller mindre oförskyllt kommit att stå i fokus för vad som har betecknats som psykiatrins tillkorta- kommanden och samhällets bristande förmåga att skydda medbor- garna från grova våldsbrott. När frågor kring psykiskt störda lagöverträdare diskuteras leds tankarna i första hand till dem som är föremål för rättspsykiatrisk utredning eller vård. Psykiskt störda lagöverträdare finns emellertid inte bara inom den rättspsykiatriska utredningsverksamheten och vården. Betydligt fler finns inom andra delar av rättsväsendet som inom kriminalvården och den slutna ungdomsvården därför att deras psykiska störning inte når upp till kriteriet allvarlig psykisk störning. Och än fler finns ute i samhället eller i olika institutioner Betänkandets utgångspunkter och inriktning inom , antingen därför att de har dömts till skydds- tillsyn med föreskrifter om psykiatrisk vård eller är på permission från något samhällsomhändertagande eller för att de avtjänat sitt straff, men fortfarande lider av en psykisk störning i någon form. I Psykiatrisamordningens omfattande direktiv (bilaga 1) nämns bland annat att Psykiatrisamordningen skall uppmärksamma den psykiatriska vården av personer som är omhändertagna av andra huvudmän än kommuner och landsting, t.ex. av kriminalvården och . Vidare skall rutiner för riskbedömning och behandling av patienter som är farliga för andras personliga säkerhet eller fysiska eller psykiska hälsa behandlas. Psykiatrisam- ordningen skall också uppmärksamma om tillräckliga åtgärder vid- tas från huvudmännens sida i samband med in- och utskrivning av patienter som är föremål för psykiatrisk slutenvård. Utöver de sed- vanliga bedömningarna om de ekonomiska konsekvenserna av för- slagen skall Psykiatrisamordningen även redovisa förslagens bety- delse för brottsligheten och för det brottsförebyggande arbetet. Till grund för delbetänkandet Vård och stöd till psykiskt störda lagöverträdare ligger bland annat de förslag till åtgärder som har diskuterats av tidigare utredningar inom området såsom med sitt betänkande Psykisk störning, brott och ansvar (SOU 2002:3) med åtföljande remissvar och konsekvensbe- dömningar. Andra underlag har utgjorts av åter- kommande inventeringar av bl.a. det rättspsykiatriska området samt flera rapporter från myndigheter och kommittéer, vetenskap- liga artiklar etc. (se referenser). Flertalet verksamhetschefer och chefsöverläkare vid de enheter som bedriver rättspsykiatrisk vård har i form av en enkät givits tillfälle att lämna synpunkter på de områden som betänkandet om- fattar. En redogörelse för svaren på enkäten återfinns som bilaga 2. publicerade Nationell psykiatrisamord- ning en rapport (rapport 2006:2) med titeln av vård och stöd till psykiskt störda lagöverträdare. Delar av den nämnda rap- porten diskuterades under färdigställandet bland annat med före- trädare för sekretariat och Utredningen om Den framtida organisationen av verksamheterna vid Rättsmedici- nalverket och m.m. samt Betänkandets utgångspunkter och inriktning med brukarorganisationerna inom psykiatriområdet. Dessutom biträddes Psykiatrisamordningen av en särskild arbetsgrupp med företrädare för den rättspsykiatriska utredningsverksamheten och för den rättspsykiatriska vården och kriminalvården. Rapporten av vård och stöd till psykiskt störda lag- överträdare utgjorde ett diskussionsunderlag om ansvar och organi- sation m.m. Även om rapporten inte formellt remitterades uppma- nandes berörda intressenter att inkomma med synpunkter på dess innehåll och förslag för beaktande inför färdigställande av detta delbetänkande. , , Statens institu- tionsstyrelse, Statskontoret samt ett tiotal landsting har lämnat synpunkter på diskussionsunderlaget. Samtliga stöder huvuddelen av de i rapporten lämnade förslagen. Hit hör t.ex. förslaget om ett förtydligande av landstingens ansvar för psykiatrisk vård för häk- tade och dömda och ett mer utvecklat samarbete mellan rättspsyki- atrin och frivården samt ett förtydligande av ansvaret för miss- bruksvård åt rättspsykiatrins patienter. De landsting som kom- menterat förslaget stöder tanken på att domstol skall kunna över- lämna personer som lider av en psykisk störning och dessutom av utvecklingsstörning, autism och liknande störningar till vård. Denna bör ske i små enheter som antingen drivs av landstingen eller av kommunerna. Från något håll anförs att verksamheten bör bedrivas så att närhet till anhöriga kan upprätthållas. Förslaget om boendeliknande enheter i regi för vissa patienter som kräver lång vårdtid, men som har ett begränsat behandlingsbehov får stöd av de flesta som lämnat synpunkter. Några landsting är tveksamma till Psykiatrisamordningens bedömning att behovet av vårdplatser inom rättspsykiatrin kommer att minska. Även om samtliga stöder förslaget om en nationell samordning av vård och stöd till psykiskt störda lagöverträdare och en statlig medfi- nansiering av denna vård finns det delade meningar om huruvida det föreslagna nationella samordningsorganet bör utgöras av en statlig myndighet eller av ett fristående organ som t.ex. är knutet till Kommuner och Landsting. Den nämnda rapporten har tillsammans med inkomna synpunk- ter på denna utgjort ett väsentligt underlag för de slutliga ställ- ningstaganden kring behov av åtgärder som Psykiatrisamordningen nu redovisar. En särskild diskussion kring statlig medfinansiering av den rättspsykiatriska vården m.m. har förts med företrädare för . Betänkandets utgångspunkter och inriktning Nationell psykiatrisamordning har initierat flera projekt inom det rättspsykiatriska området med stöd av verksamma kliniker. Ett av dessa projekt rör utveckling av innehållet i den rättspsykiatriska vården. Ett annat tar sikte på vårdkedjan, vilken innefattar såväl landstingens och kommunernas som kriminalvårdens olika verk- samheter. Ett tredje behandlar vissa kompetens- och utbildnings- frågor. Projekten kommer att slutredovisas , men i del- betänkandet lämnas vissa förslag som även rör dessa områden. Betänkandet är indelat i fyra huvudsakliga delar efter sammanfatt- ning och lagförslag, nämligen A. Inledning, B. Aktuell situation, C. Överväganden och förslag samt D. Implementering och författ- ningskommentarer. I Aktuell situation beskrivs inledningsvis i kapitel 3 de straff- rättsliga förutsättningarna för rättspsykiatrisk vård och i kapitel 4 vårdens omfattning, kostnader och innehåll m.m. Här ges också en summarisk beskrivning av de patienter som är föremål för rättspsy- kiatrisk vård med avseende på kön, ålder, åtalspunkter och diagno- ser. En kort presentation av det svenska systemet i relation till internationella förhållanden lämnas också här. Kapitel 5 behandlar missbruksfrågan och det därpå följande kapitlet behandlar psykiskt störda lagöverträdare inom kriminalvården och den slutna ung- domsvården. Kapitel 7 belyser de problem som är förknippade med utskrivning av patienter från rättspsykiatrin till ett liv i frihet och det kommunala ansvaret. Kapitel 8 redovisar den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten. I Överväganden och förslag redovisar Nationell psykiatrisam- ordning överväganden, bedömningar och förslag när det gäller åtgärder för utveckling av vård och stöd till psykiskt störda lag- överträdare. Kapitlen 9–14 behandlar följande sex områden, nämli- gen Straffrättsliga frågor, Sjukvårdshuvudmannens ansvar, Rätts- psykiatriska vårdens uppgifter, Samverkan och kommunens roll, Den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten samt Nationell samordning. I Implementering och författningskommentarer återfinns i kapitel 15 Psykiatrisamordningens bedömning av de personalmäs- siga och ekonomiska konsekvenser som kan förutses vid ett ge- nomförande av förslagen. Även möjliga konsekvenser för återfall i Betänkandets utgångspunkter och inriktning brott av allvarligt slag diskuteras. I kapitel 16 behandlas vissa frågor kring genomförandet av förslagen.