sou · GUB31 · 2007-01-01 00:00:00 — man överlåta ansvaret för medi- cinska insatser som anges i 4 kap. 2 och 3 §§ till ett landsting, om kommunen och är överens om detta. På samma sätt får ett landsting överlåta ansvaret till en kommun. Staten eller en enskild får så- som huvudman överlåta ansvaret för de medicinska insatser som anges i 4 kap. 2 och 3 §§ till en kommun eller ett landsting, om huvudmannen och kommunen eller är överens om detta. Kommun eller landsting får låta ett kommunalt företag som avses i 3 kap. 16 § kommunallagen (1991:900) anordna utbildning inom nationella eller specialutfor- made program i gymnasieskolan enligt 12–13 kap. om 1.den utbildning som det kom- munala företaget avser att erbjuda inte kan tillhandahållas i annan form och 2.bestämmanderätten i det kommunala företaget delas mellan kommun eller landsting och annan, enskild juridisk person där varken staten, kommun eller lands- ting ingår bland ägarna eller mot- svarande. För sådant kommunalt företag gäller 8 kap. 3 c § kommunallagen samt de bestämmelser i denna lag som avser offentlig huvudman, med undantag för 13 kap. 5–9 och 17–18 §§, En kommun som är delägare eller motsvarande i ett kommu- nalt företag enligt 11 § skall svara för mottagande av ansökan till ut- bildning som företaget erbjuder. Kommunen skall också pröva frå- gan om att ta emot sökande samt ansvara för antagningen till sådan utbildning. Om två eller flera kommuner ingår som ägare eller motsvarande i ett kommunalt företag enligt 11 § skall de i samverkansavtal bestäm- ma vilken kommun som skall svara för de uppgifter som anges i första stycket. Av bilagan till sekretesslagen (1980:100) framgår att 1 kap. 8 § sekretesslagen skall tillämpas för bolag, förening eller stiftelse som avses i 11 §. enligt 11 § har rätt att svara för den myndig- hetsutövning som har samband med utbildningsverksamheten. Den som är eller har varit verk- sam inom annan enskild verksam- het enligt denna lag än som avses i första stycket får inte obehöri- gen röja vad han eller hon i sådan elevhälsoverksamhet som avser psykologisk, psykosocial eller specialpedagogisk insats eller i särskild elevstödjande verksamhet i övrigt har fått veta om någons personliga förhållanden. Han eller hon får inte heller obehörigen röja uppgifter i ett ärende om till- rättaförande av elev eller om skil- jande av elev från vidare studier.För det allmännas verksamhet gäller bestämmelserna i sekretess- lagen (1980:100).Den som är eller har varit verk- sam inom enskild verksamhet i gymnasieskolan som bedrivs med stöd av 4 eller 5 § får inte obehöri- gen röja uppgift som avses i 7 kap. 9 § sekretesslagen.23Den som är eller har varit verk- sam inom enskild verksamhet som avser förskola, fritidshem eller för- skoleklass eller i verksamhet som avses i 17 kap. 11 § och 18 kap., får inte obehörigen röja vad han eller hon därvid har fått veta om enskildas personliga förhållanden.Författningsförslag 12 § Den som är eller har varit verk- sam i enskilt bedriven förskola, fritidshem eller förskoleklass eller inom sådan enskilt bedriven verk- samhet som avses i 17 kap. 11 § och 18 kap., får inte obehörigen röja vad han eller hon därvid har fått veta om enskildas personliga förhållanden. Den som är eller har varit verk- sam inom annan enskilt bedriven verksamhet enligt denna lag än som avses i första stycket får inte obehörigen röja vad han eller hon i sådan elevhälsoverksamhet som avser psykologisk, psykosocial eller specialpedagogisk insats eller i särskild elevstödjande verksam- het i övrigt har fått veta om nå- gons personliga förhållanden. Han eller hon får inte heller obe- hörigen röja uppgifter i ett ärende om tillrättaförande av elev eller om skiljande av elev från vidare studier. För det allmännas verksamhet gäller bestämmelserna i sekretess- lagen (1980:100). lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs i fråga om sekretesslagen (1980:100) att bilagan ska ha följande lydelse. I enlighet med vad som anges i 1 kap. 8 § skall vad som föreskrivs i tryckfrihetsförordningen om rätt att ta del av allmänna handlingar hos myndighet i tillämpliga delar gälla också handlingar hos myn- dighet i tillämpliga delar gälla också handlingar hos något av de organ som nämns nedan i den mån handlingarna hör till där angiven verk- samhet hos organet. Verksamheten anges i förekommande fall med hänvisning till numret i () på den för- fattning med stöd av vilken verksamheten har uppdragits år organet. med stöd av 16 kap. 11 § skol- lagen (2006:xxx) 25Vad som enligt denna lag gäller för kommunala myndigheters arkiv skall gälla även för arkiv hos sådana juridiska personer som av- ses i 1 kap. 9 § sekretesslagen (1980:100).Vad som sägs i första stycket skall gälla även för arkiv hos så- dant kommunalt företag som bil- dats med stöd av 16 kap. 11 § skol- lagen (2006:000) och som, med stöd av 1 kap. 8 § andra stycket sekretesslagen (1980:100) tagits upp i bilagan till sekretesslagen, till den del arkivet härrör från den verksamhet som avses där. lag om ändring i arkivlagen (1990:782) Härigenom föreskrivs i fråga om arkivlagen (1990:782) att 2a § ska ha följande lydelse. 2a § Vad som enligt denna lag gäller för kommunala myndigheters arkiv skall gälla även för arkiv hos sådana juridiska personer som av- ses i 1 kap. 9 § sekretesslagen (1980:100). Utredningens uppdrag är, enligt regeringens direktiv från (Dir. 2004:04), att se över bestämmelserna om entre- prenad i gymnasieskolan och frågan om kommuners möjlighet att anordna gymnasieutbildning i även andra former än ett direkt huvudmannaskap. Översynen av entreprenadreglerna skall avse både vilka inslag i verksamheten som bör kunna läggas ut på entreprenad och till vem ett sådant uppdrag ska få lämnas. Direktiven i sin helhet finns intagna i bilaga 1 och 2. Utredningsarbetet har bedrivits i nära samråd med utredningens experter, som representerar Utbildnings- och , , , kommuner och landsting samt gymnasie- och vuxenutbildning. Expertgruppen har haft 16 sammanträden. Utredningen valde redan från början att inte göra någon heltäck- ande undersökning bland alla landets kommuner för att kartlägga förekomsten av entreprenader i gymnasieskolan. Istället genom- fördes, under det inledande arbetet, studiebesök och intervjuer med företrädare för ett antal kommuner samt för både fristående och kommunala gymnasieskolor. Utredningen har strävat efter att ta del av erfarenheterna från olika delar av landet. I kap. 2 redovisas vad som framkom vid dessa kontakter. Företrädare för utredningen har också samman- träffat med representanter för elever, lärare, skolledare och arbets- marknadens parter. hölls en hearing med ca 40 deltagare från lärarorganisationer, arbetsmarknadens parter, myndigheter och intresseorganisationer på skolområdet, fristående skolor, kommuner och . Utredningen har även haft kontakt med Yrkesutbildningsdelega- tionen och den av tillsatta arbetsgruppen med uppgift att pröva frågan om delegering av rätten till myndig- hetsutövning vid entreprenader inom vuxenutbildningen. Företrädare för utredningen har också medverkat vid ett flertal möten och vid ett antal konferenser. Det har gett tillfälle till att både informera om utredningens arbete och ta del av andras synpunkter och erfarenheter. 1Gymnasieskolans utveckling och förutsättningarna för entreprenad Detta kapitel ger en bakgrund till förutsättningarna för entre- prenader i gymnasieskolan. Det innehåller således en beskrivning av gymnasieskolans utveckling och uppdrag samt en redogörelse för aktuella erfarenheter och reformer. Det behandlar också frågor kring kvalitet, kvalitetsutveckling och tillsyn. Slutligen innehåller det en redogörelse för entreprenader och andra samarbetsformer i gymnasie- skolan, förskolan, och den kommunala vuxenutbild- ningen. 1.1Samhälle och arbetsliv i förändring Ungdomstiden är den fas i livet då en människa övergår från barn- dom till att bli vuxen. Det är en period som historiskt sett har varit ganska kort; barn förr tvingades tidigt att bli vuxna. Successivt har ungdomsperioden förlängts. Framför allt gäller det under . När man anger målgruppen för ungdomspolitiken omfattar den personer . rör det sig om ca 1,4 milj. personer och gruppen beräknas öka . Det finns flera förklaringar till den förlängda ungdomstiden. En är att utbildningstiden har förlängts. Det leder till att ungdomars in- träde på arbetsmarknaden sker . Det har också blivit svårare för ungdomar att hitta arbete som inte kräver särskild utbildning. Dessa svårigheter förstärks av att det också finns en allt större grupp ungdomar vars sociala eller etniska bakgrund försvårar en etablering i arbetslivet. Det finns två övergripande mål för ungdomspolitiken. Det första är att ungdomar ska ha verklig tillgång till välfärd. Det innebär att ungdomar ska ges möjlighet till god materiell, kulturell och social levnadsstandard. God fysisk och psykisk hälsa är viktiga delar av detta. Särskild betydelse har ansträngningarna att ge ungdomar skydd Gymnasieskolans utveckling och förutsättningarna för entreprenad mot mobbning, diskriminering och andra former av kränkande be- handling. Det andra målet är att ungdomar ska ha verklig tillgång till makt. Det tar sikte på ungdomars möjlighet att påverka både samhällsutvecklingen i stort och den egna närmiljön.1 Ser man på samhällsutvecklingen i ett större perspektiv präglas den av ökad individualisering där fokus har flyttats från de stora samhällsteorierna till frågor som t.ex. miljö, mänskliga rättigheter och globalisering. Detta har inneburit att ungdomar är en mer heterogen grupp än tidigare och att många olika subkulturer och livsstilar förekommer parallellt. När det gäller ungdomars värdering- ar visar undersökningar från bl.a. att fritid värderas högre än tidigare, medan arbete och karriär är faktorer som har minskat i betydelse. Detta tyder på att den nuvarande ung- domsgenerationen å ena sidan är större individualister än föregå- ende generationer, men har ett större intresse för globala än för nationella frågor. Detta påverkar naturligtvis också ung- domars inställning till arbete. ska det framhållas att traditionella värderingar i hög grad består. Undersökningarna visar att en mycket stor andel av ungdomarna betraktar familj och vänner som det viktigaste för dem. När de talar om sina fram- tidsplaner handlar det i stor utsträckning om fast arbete, familj och självförverkligande.2 En fråga är hur arbetslivets framtida behov av arbetskraft kommer att se ut och hur dessa kan förenas med ungdomars intressen och värderingar. Den svenska arbetsmarknaden har genomgått snabba och stora förändringar . Från en stor tillverkningsindustri med behov av arbetskraft för rutinartade och icke-kunskapskrävande arbetsuppgifter har utvecklingen gått mot en tjänsteindustri där kunskap och kompetens är allt viktigare produktionsfaktorer. 2000 pekade i sin analys på att man inom forskningen har noterat tre förhållanden av särskild betydelse för arbetsmarknadsutvecklingen. Det första är att länder med välutbil- dad befolkning har konkurrensfördelar i förhållande till länder som saknar detta. Investeringar i utbildning är en av de mest effektiva metoderna för att skapa tillväxt i ett land. Det andra är att det finns ett samband mellan personlig framgång och hög utbildning. Omvänt ökar risken för arbetslöshet ju kortare utbildning man har. 1Makt att bestämma – rätt till välfärd, Regeringens ungdomspolitiska proposition, prop. 04/05:2 s. 25 f 2Gymnasiekommitténs betänkande Åtta vägar till kunskap, SOU 2002:120 s. 63 ff Gymnasieskolans utveckling och förutsättningarna för entreprenad tredje förhållandet är att det finns en tendens mot att arbetsmark- nadens krav på kunskap ökar. Det visar sig bl.a. i att den kunskaps- intensiva produktionen utgör en allt större andel av den totala pro- duktionen, att efterfrågan på arbetskraft med låg utbildning sjunker och att sysselsättningen minskar i regioner som domineras av industri.3 Utbildningspolitiken i har präglats av en strävan att höja den allmänna utbildningsnivån. 1970 hade tre av tio svenskar utbildning på gymnasie- eller högskolenivå. Motsvarande siffra för personer är åtta av tio. Detta visar sig också i höjda utbildningsnivåer bland dem som är syssel- satta i näringslivet.4 Utbildningspolitiken har som mål att ska vara en ledande kunskapsnation som präglas av utbildning av hög kvalitet och livs- långt lärande för tillväxt och rättvisa. Detta måste numera också ses i ett internationellt perspektiv. EU:s strategiska mål är att unionen ska bli den mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskaps- ekonomin i världen . För att detta ska kunna uppnås har man inom EU enats om tre övergripande mål för utbildnings- systemen; förbättrad kvalitet, ökad tillgänglighet och ökad öppen- het mot det omgivande samhället.5 Den beskrivna utvecklingen och de uppsatta målen gör att synen på vilka krav som ska ställas på arbetskraften har vidgats. I stället för att tala om utbildning i traditionell mening har det vidare be- greppet kompetens kommit allt mer i fokus. Gymnasiekom- mittén definierade kompetens som kunskaper, intellektuella färdigheter – som att veta vad som ska göras men också hur och varför vissa saker ska göras, färdigheter – att ha en rutin och en vana i sitt handlande samt attityder – att vilja handla och ta ansvar.6 Denna utveckling och delvis förändrade synsätt ställer höga krav på den framtida gymnasieutbildningen. Den ska både kunna för- medla traditionella ämneskunskaper och andra typer av kunskaper, perspektiv och kompetenser. framhöll värdet av att bildningsperspektivet och den personliga utvecklingen präglar gymnasieskolan, som det är viktigt att skolan kan klara sin uppgift att förmedla ämnes- och yrkeskunskaper.7 Regeringen 5Se utförligare beskrivning i bilaga 3 Gymnasieskolans utveckling och förutsättningarna för entreprenad anslöt sig till detta i den efterföljande propositionen, Kunskap och kvalitet – elva steg för utvecklingen av gymnasieskolan, och ansåg att gymnasieskolan behöver utvecklas och få en högre kvalitet så att framtidens gymnasieskola bättre kan svara mot de krav som det moderna samhället ställer på såväl breda kunskaper som hög specialisering.8 En annan viktig uppgift är att lärandet ska ske på ett sådant sätt att alla medborgare ges möjlighet att ta del och ingen ska lämnas utanför. Det brukar framhållas både när det gäller utbildning av unga och vuxna. Gymnasieskolan har en central uppgift både när det gäller lärande i ett vidare perspektiv och ifråga om ett mer specifikt lärande och färdighetsutveckling. Den ska svara för ett lärande som ger generella kunskaper som kan utgöra en grund för personlig utveckling och ett aktivt medborgarskap. Den ska också förbereda för fortsatta studier, men även tillhandahålla ett lärande som ger sådana kunskaper och färdigheter som ett yrkesliv kräver. För att lyckas med detta krävs att olika aktörer samverkar. Det är en förutsättning för att de uppsatta kunskaps- och kompetens- målen ska kunna uppnås. Utredningens uppgift är att undersöka och lämna förslag till om och hur entreprenadlösningar kan bidra till att nå målen för gymnasieskolan. I nästa kapitel redovisas utredningens iakttagelser av de entrepre- nader som förekommer inom gymnasieskolan och vuxen- utbildningen. I samband med det presenteras också andra former för samverkan i utbildningsfrågor i gymnasieskolan. Avsikten är sedan att med detta som bakgrund övergå till att diskutera om och i så fall på vilket sätt entreprenadformen kan bidra till att skapa en gymnasieskola av hög kvalitet och som motsvarar de krav som samhällsutvecklingen ger upphov till. Dagens studieförberedande program har sina traditioner från äldre tiders lyceer och läroverk, medan de yrkesförberedande program- men har sin grund i yrkesskolor och olika typer av yrkesutbild- ningar. har strävan varit att sammanföra teoretiska och praktiska utbildningar och skapa en sammanhållen gymnasie- 8 Kunskap och kvalitet, prop. 2003/04:140 s. 12 Gymnasieskolans utveckling och förutsättningarna för entreprenad utbildning för alla ungdomar, en skola för alla. Syftet har varit att åstadkomma en gymnasieskola, som är anpassad till ett förändrat och föränderligt samhälls- och arbetsliv. Gymnasieskolan ska ge alla ungdomar sådana grundläggande kunskaper i allmänna ämnen som krävs både för att klara samhällets och arbetslivets växande krav och öppna möjligheter till vidareutbildning på högskolenivå. ska utbildningen ge möjligheter till personlig utveckling och ge en demokratisk fostran samt en gemensam värdegrund. De gymnasiereformer som har genomförts senare decennier har således haft samma övergripande mål, även om reformerna har haft olika tyngdpunkt. I det följande redogör vi kortfattat för de gymnasiereformer som har lett fram till dagens gymnasieskola. Första stegen mot en sammanhållen gymnasieskola togs de första stegen mot en sammanhållen gymnasie- skola genom att de tre- och fyraåriga teoretiska gymnasieutbildning- arna fördes samman med de tvååriga yrkestekniska utbildningarna. Den nya gymnasieskolan byggdes upp av ett system av linjer, grenar och speciella kurser som skulle svara mot behov såväl inom hög- skolan som inom arbetslivet. De olika utbildningsvägarnas särdrag bibehölls dock, dvs. gymnasieutbildningen bestod av en treårig teoretiskt inriktad utbildning och en tvåårig yrkesinriktad utbild- ning. De teoretiska linjerna syftade främst till att förbereda för vidare studier, medan de yrkesinriktade utbildningarna utformades för att motsvara arbetslivets behov. Även de yrkesinriktade linjerna var till största delen skolförlagda och kommunerna tillhandahöll lokaler, maskiner och annan utrustning. Samverkan med arbetslivet skedde främst via särskilt inrättade yrkesråd. Studie- och yrkes- orienteringen fick en växande betydelse. Ambitionen var att ge alla gymnasieutbildningar samma status och att ägna särskild uppmärksamhet åt behovet av särskilda stöd- insatser för elever i behov av sådana. Men gymnasieskolan var ändå tydligt tudelad och de teoretiska utbildningslinjernas högre status ledde till en betygsmässig och social segregering inom skolan. Gymnasieskolans utveckling och förutsättningarna för entreprenad Försöksverksamhet för att utveckla gymnasieskolan kom nästa gymnasiereform som hade den uttalade ambitionen att ytterligare närma de teoretiska utbildningarna och yrkesutbildningarna till varandra. Förslagen till förändringarna av gymnasieskolan hade utarbetats av och presenterades i kommitténs slutbetänkande.9 I den efterföljande gymnasiepropositionen föreslogs en stegvis reformering av gym- nasieskolan10. Ett centralt försöks- och utvecklingsprogram in- leddes 1985 och pågick . Intresset för för- söksverksamheten, som bedrevs inom fyra huvudområden; den yttre organisationen av studierna, det inre arbetet, praktik och samarbete mellan gymnasieskola och vuxenutbildning var stort och ett betydande antal försöksprojekt bedrevs i kommunerna. arbetade också en arbetsgrupp för översyn av den gymnasiala yrkesutbildningen (ÖGY). De problem man framför allt hade uppmärksammat i yrkesutbildningarna var en bristande flexibilitet i förhållande till arbetslivets förändrade krav och bris- tande resurser för att hålla en modern utrustningsstandard. 1986 lade gruppen fram sina utredningsresultat och föreslog en förlängd yrkesutbildning.11 I propositionen Utveckling av yrkesutbildningen i gymnasieskolan föreslogs en försöksperiod med en treårig, moderniserad och i hög grad arbetsplatsförlagd yrkesutbildning.12 I försöksverksamheten skulle de allmänna ämnena ges ett större ut- rymme och kvaliteten på yrkesutbildningen skulle förbättras genom ett utvecklingsarbete. I de s.k. ÖGY-försöken accentuerades vikten av att de arbetsplatsförlagda delarna av utbildningen skulle vara kopplade till kursplanerna och betraktas som utbildning till skillnad från den praktik som tidigare hade kännetecknat gymnasielinjerna. Arbetsmarknadens parter var via Arbetsmarknadens Yrkesråd och de branschspecifika yrkesnämnderna djupt engagerade i yrkesutbildning- arnas utveckling, vilket också gällde de lokala yrkesråden. Försöks- verksamheten möttes av ett stort intresse från såväl elever som lärare och arbetslivsföreträdare. 9Gymnasieutredningen, SOU 1981:96 10Gymnasieskola i utveckling, prop. 11ÖGY, SOU 1986:2 12Utveckling av yrkesutbildningen i gymnasieskolan, prop.1987/88:102 Gymnasieskolans utveckling och förutsättningarna för entreprenad Sedan den sammanslagna gymnasieskolans tillkomst 1971 och fram till nästa gymnasiereform skedde således en successiv förändring av gymnasieskolan som framför allt syftade till en bättre anpassning till såväl arbetslivets behov som ungdomarnas egna önskemål. Antalet ungdomar i gymnasieskolan växte kraftigt och direktövergångarna från grundskola till gymnasieskola ökade från . av ung- domarna sökte i första hand till yrkesinriktade studievägar. Erfarenheterna försöksverksamhet ledde till propositionen Växa med kunskaper, där regeringen föreslog en ny gymnasiereform.13 Riksdagsbeslutet med anledning av propositio- nen togs . I sina motiveringar till förslagen anförde dåvarande skolministern bl.a. följande: Efter en period av kvantitativa reformer förestår nu en period när ambitionerna snarare kan inriktas mot sådana kvalitativa reformer som gör välfärden mer rättvis och som bättre tillgodoser den enskilde medborgarens och individens behov, men också samhällsekonomins krav på effektivitet och produktivitet. Statsrådet slog vidare fast att kunskaper och utbildning är ett av samhällets främsta medel för att främja välstånd och välfärd. Gymnasiereformen följdes upp av en ny läroplan och ett nytt betygssystem för såväl de obligatoriska som de frivilliga skolfor- merna.14 Nationella program som grund för högskola och yrkesverksamhet Gymnasiereformen genomfördes successivt /93–1995/96. Den innebar väsentliga ambitionshöjningar med en förlängning av de yrkesinriktade programmen från två till och gemensamma kärnämneskurser på alla program. Den utform- ning som gymnasieskolan då fick gäller i allt väsentligt fortfarande, även om mindre justeringar har gjorts. Utbildningen i dagens gymnasieskola organiseras i treåriga natio- nella program riktade mot olika områden. Programmen kan delas upp på inriktningar, som kan vara nationella eller lokala. 13Växa med kunskaper, prop.1990/91:85 1992/93: 220 och prop. Gymnasieskolans utveckling och förutsättningarna för entreprenad program har två eller flera inriktningar. Alla nationella program ska utgöra en grund för fortsatt utbildning på högskolenivå och för yrkesverksamhet. Härutöver finns individuella program som ska erbjudas av ungdomars hemkommuner och utformas med hänsyn till individuella behov och till lokala förutsättningar. Alla nationella program ska innehålla en gemensam kärna av ämnen och verk- samheter obligatoriska för alla. Den gemensamma kärnan utgör av undervisningen. De olika programmen innehåller härutöver s.k. karaktärsämnen och dessutom ett utrymme för per- sonliga val. Kommunerna är skyldiga att erbjuda alla behöriga ung- domar en gymnasieutbildning på ett nationellt eller specialutformat program. Erbjudandet ska omfatta ett allsidigt urval av nationella program. För att vara behörig krävs godkända betyg i svenska/svenska som andraspråk, engelska och matematik. De studieförberedande utbildningarna och yrkesutbildningarna har i och med reformen närmat sig varandra genom att de elever som går yrkesförberedande program får en stabilare grund av all- männa kunskaper och större möjligheter att gå vidare till högre studier. ges eleverna på mer studieförberedande program möjlighet att bredda sin utbildning genom att välja kurser från de yrkesförberedande programmen. Hemkommunen ska erbjuda ungdomar som har gått ut grund- skolan och inte är behöriga att tas in på ett nationellt eller special- utformat program utbildning på ett individuellt program.