sou · GUB322 · 2007-01-01 00:00:00 — (Ds 2004:20) att diskriminering som har samband med sexuell läggning skulle vara förbjuden inom det sociala området, dvs. soci- altjänsten m.m., socialförsäkringssystemet, arbetslöshetsförsäk- ringen och hälso- och sjukvården. Förslaget föreslogs genomföras genom att förbuden mot diskriminering i 10–13 §§ lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering utvidgades till att – ut- över diskrimineringsgrunderna etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning – även omfatta sexuell läggning. Vidare före- slogs att förbudet mot diskriminering på grund av sexuell läggning inte skulle innebära något hinder mot att tillämpa bestämmelserna i lagen (1984:1140) om insemination och lagen (1987:711) om be- fruktning utanför kroppen. Lagändringarna föreslogs träda i kraft . Sedan promemorian remissbehandlats och re- geringen inhämtat Lagrådets yttrande över lagförslaget överlämna- de regeringen propositionen Diskriminering inom det sociala området på grund av sexuell läggning (prop. 2004/05:22) till . tillstyrkte i betänkandet 2004/05:AU2 regeringens förslag. biföll utskottets förslag i rskr. 2004/05:72. Lagändringarna trädde i kraft . Genom en ändring i lagen om förbud mot dis- kriminering togs undantaget om att förbudet mot diskriminering på grund av sexuell läggning inte skulle innebära något hinder mot att tillämpa bestämmelserna i lagen (1984:1140) om insemination och lagen (1987:711) om befruktning utanför kroppen bort (prop. 2004/05:137, bet. 2004/05:LU25, rskr. 2004/05:284). Kommitténs uppdrag och arbete Stöd- och anpassningsåtgärder under pågående anställning Enligt artikel 5 i det s.k. arbetslivsdirektivet (2000/78/EG)10 skall arbetsgivare vidta de åtgärder som behövs i det konkreta fallet för att göra det möjligt för en person med funktionshinder att få till- träde till, delta i eller göra karriär i arbetslivet, eller att genomgå utbildning, såvida sådana åtgärder inte medför en oproportionerlig börda för arbetsgivaren. Arbetslivsdirektivet skall när det gäller diskrimineringsgrunden funktionshinder vara genomfört . I propositionen Ett utvidgat skydd mot diskriminering (prop. 2002/03:65) konstaterade regeringen att lag om förbud mot diskriminering i arbetslivet av personer med funktionshinder innehåller en bestämmelse om stöd- och anpassningsåtgärder som är skadeståndssanktionerad. Bestämmelsen är konstruerad på så sätt att lagens förbud mot direkt diskriminering även gäller då en arbetsgivare vid anställning, befordran eller utbildning för beford- ran genom att vidta stöd- och anpassningsåtgärder kan skapa en situation för en person med funktionshinder som är likartad med den för personer utan sådant funktionshinder. En förutsättning för bestämmelsens tillämplighet är att det skäligen kan krävas av ar- betsgivaren att denne vidtar sådana åtgärder. Regeringen konstaterade vidare att det i arbetsmiljölagen (1977:1160), föreskrifter (AFS 1994:1), lagen (1982:80) om anställningsskydd och lagen (1962:381) om allmän försäkring finns en omfattande reglering av arbetsgivares skyldig- heter att vidta stöd- och anpassningsåtgärder eller insatser av mot- svarande art i ett bestående anställningsförhållande. Regeringen ifrågasatte dock om de regler som redan finns fullt ut kunde anses genomföra arbetslivsdirektivets krav, särskilt med beaktande av möjligheten för en enskild att få rätten till stöd- och anpassnings- åtgärder prövad. Det vore en fördel, anförde regeringen, om en ar- betsgivares skadeståndssanktionerade skyldigheter i fråga om stöd- och anpassningsåtgärder både vid anställningar och i bestående an- ställningsförhållanden hölls samlade i en och samma lagstiftning. Innan ett sådant förslag kan läggas fram var enligt regeringen dock en grundligare analys nödvändig av dels hur en skyldighet att vidta stöd- och anpassningsåtgärder bör utformas, dels hur bestämmel- 10 Rådets direktiv /78/EG av om inrättande av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet, EGT L 303, 2.12.2000, s. 16 (Celex 32000L0078) och rättelse av rubriken i EGT L 2, , s. 42 (Celex 32000L0078R/01/). Kommitténs uppdrag och arbete serna i arbetsmiljölagen, föreskrifter, anställ- ningsskyddslagen och lagen om allmän försäkring förhåller sig till en sådan skyldighet. Regeringen föreslog mot denna bakgrund inte någon ändring lag med förbud mot diskriminering i arbetslivet av perso- ner med funktionshinder. Regeringen anförde i stället att den avsåg att fortsätta beredningen av frågan och att den planerade att återkomma med förslag till hur arbetsgivares skyldigheter i fråga om stöd- och anpassningsåtgärder under pågående anställning skall regleras.11 Arbete pågår inom () i frågan. Ett förslag är planerat att lämnas . Varor, tjänster och bostäder och privatpersoner Lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering är ett led i ge- nomförandet av direktivet mot etnisk diskriminering (2000/43/EG), arbetslivsdirektivet (2000/78/EG) och likabehandlingsdirektivet (76/207/EEG). I lagens 9 § anges att diskriminering som har sam- band med kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfatt- ning, sexuell läggning eller funktionshinder är förbjuden vid yr- kesmässigt tillhandahållande av varor, tjänster eller bostäder. Dis- krimineringsförbudet omfattar således inte transaktioner när pri- vatpersoner vänder sig till allmänheten med erbjudanden om för- säljning, tjänster eller uthyrning. Frågan huruvida förbudet skulle omfatta också privatpersoner som vänder sig till allmänheten med erbjudanden om försäljning eller uthyrning, exempelvis genom tid- ningsannonser eller anslag på offentliga anslagstavlor, var föremål för olika uppfattningar under det beredningsarbete som föregick propositionen Ett utvidgat skydd mot diskriminering (prop. 2002/03:65). Bl.a. övervägdes vilka EG-rättsliga förpliktelser som följer av direk- tiv 2000/43/EG i detta hänseende. Särskilt diskuterades betydelsen av en förklaring i ingressen (skäl 4) till detta direktiv om att det är viktigt att respektera skyddet för privat- och familjelivet. 2002/03:65 aviserade regeringen sin avsikt att ytterligare överväga frågan och återkomma i lämpligt sammanhang. Arbetsmarknadsut- skottet välkomnade detta (bet. 2002/03:AU7 s. 29 f.). beslutade att ge en särskild utreda- re inom följande uppdrag. 11 Jfr prop. 2002/03:65 s. 194 f. Kommitténs uppdrag och arbete Det bör uppdras åt en särskild utredare att närmare analysera den un- der lagstiftningsförfarandet diskuterade frågan om innebörden av di- rektiv 2000/43/EG i fråga om situationer där en privatperson vänder sig till allmänheten. Utredaren skall härvid försöka utröna hur frågan har uppfattats av övriga EU-medlemsstater och EES-länderna samt av och övervakningsmyndigheten (Efta Surveil- lance Authority). Om utredaren skulle finna att direktivet helt eller delvis omfattar situationer där en privatperson vänder sig till allmänhe- ten skall utredaren lämna förslag till de lagändringar som analysen ger anledning till. Skulle utredaren finna att direktivet ger utrymme för att vid det natio- nella genomförandet undanta privatpersoner som vänder sig till all- mänheten skall utredaren undersöka om det likväl är möjligt och lämp- ligt att på nationell basis helt likställa privata transaktioner med sådana som görs yrkesmässigt. För det fall att utredaren bedömer ett sådant likställande som alltför långtgående, skall övervägas att utsträcka dis- krimineringsförbudet till i vart fall sådana situationer inom den privata sfären där det framstår som särskilt angeläget att kunna beivra diskri- minering, såsom vid försäljning eller uthyrning av bostäder. I båda fal- len bör utredaren beakta den diskussion som förevarit inom Diskrimi- neringsutredningen och som framgår av utredningens betänkande Ett utvidgat skydd mot diskriminering (SOU 2002:43) samt remissin- stansernas yttranden (dnr Ju2003/254/IM) ävensom de uttalanden som återfinns i propositionen och i utskottsbetänkandet. Utredaren skall lämna förslag till de lagändringar som övervägandena ger anled- ning till. Alternativa förslag bör lämnas i den mån detta kan antas vara till gagn för remissinstansernas ställningstaganden och för det fortsatta bered- ningsförfarandet inom . Utredaren skall också redovisa vilka behov av ändringar i andra författningar som olika for- mer av en utvidgning av diskrimineringsförbudet kan föranleda. Förslag som utredaren lämnar om att utsträcka diskrimineringsförbu- det till att omfatta privatpersoner bör grundas på överväganden om vad som i så fall bör gälla beträffande bevisfrågor och skadestånd. Utredarens uppdrag skall vara avslutat . Utredaren har sammanfattningsvis ansett att det finns goda skäl för att utsträcka diskrimineringsförbudet i 9 § lag om förbud mot diskriminering till att omfatta även privatpersoner som vänder sig till allmänheten med erbjudanden om tillhandahållande av varor, tjänster eller bostäder, men att undantag bör gälla om erbjudandet gäller förhållanden som berör privat- eller familjelivet. Bedömning- en har inte omfattat diskrimineringsgrunden kön. Kommitténs uppdrag och arbete Genom de tilläggsdirektiv som beslutades av regeringen (dir. 2005:8) har kommittén getts i uppdrag att med utgångspunkt i uppdragsbeskrivningen för utredaren, överväga om förbudet att diskriminera vid tillhandahållande av varor, tjänster och bostäder bör omfatta också privatpersoner. Om kommittén kommer fram till att förbudet bör utvidgas, skall den vidare över- väga om undantag från förbudet bör införas för erbjudanden som berör privat- eller familjelivet. Eftersom skyddet mot diskrimine- ring bör vara så likartat som möjligt för samtliga diskriminerings- grunder skall även diskrimineringsgrunden kön omfattas av kom- mitténs överväganden. 1.5Andra utredningar om diskriminering m.m. Utredningen om strukturell diskriminering Regeringen beslutade att en särskild utredare skulle utreda frågan om strukturell diskriminering på grund av et- nisk eller religiös tillhörighet (dir. 2003:118). redovisa den kunskap som finns om strukturell diskriminering på grund av etnisk eller religiös tillhörighet i , i relevanta delar redovisa kunskap om och åtgärder mot struk- turell diskriminering på grund av etnisk eller religiös tillhörig- het i andra länder, i relevanta delar redovisa kunskap om och åtgärder mot diskri- minering på grund av kön i och i andra länder, föreslå åtgärder för att motverka strukturell diskriminering på grund av etnisk eller religiös tillhörighet, och föreslå åtgärder för att fylla luckor i kunskapen om strukturell diskriminering på grund av etnisk eller religiös tillhörighet. Till särskild utredare utsågs . avläm- nade utredaren rapporten , integration och diskriminering – det svenska dilemmat. avlämnade utredaren betänkandet Det blågula – strukturell diskriminering i (SOU 2005:56). Utredaren föreslår en rad åtgärder för att motverka strukturell dis- kriminering på grund av etnisk eller religiös tillhörighet (bet. s. 533 f.). Enligt utredaren finns det tre viktiga faktorer som har samspelat med varandra vid utvecklingen av ett effektivt arbete mot struktu- Kommitténs uppdrag och arbete rell diskriminering i andra länder. Dessa tre faktorer är ett tydligt politiskt ledarskap i arbetet mot diskriminering, en stark folkrörel- se mot rasism och diskriminering och en effektiv lagstiftning och andra åtgärder mot diskriminering och för etnisk jämlikhet. Detta innebär enligt utredaren att det inte finns en universallösning utan att åtgärder och aktörer behövs på olika nivåer. Enligt utredaren motverkas strukturell diskriminering mest effektivt inom ramen för en samlad lag och tillsyn (bet. s. 565 f.). Enligt utredaren är det viktigt att man inom ramen för en samlad lag tar hänsyn till frågan om s.k. intersektionalitet i förhållande till de olika diskriminerings- grunderna. Om det i lagen ges möjlighet att se diskriminering i ett sådant perspektiv ges dels en djupare förståelse av komplexiteten i diskriminering, dels ökar chansen att få en dom utan att tyngden måste läggas på den ena eller den andra diskrimineringsgrunden. Det är enligt utredaren viktigt att en ny samlad lag innehåller just ett intersektionalitetsperspektiv. Mer formellt kan intersektionali- tet sägas bygga på skärningsfältet mellan olika samhälleliga makt- ordningar baserade på t.ex. kön, klass, etnicitet etc. Begreppet in- tersektionalitet sätter fokus på hur maktordningar samverkar med och är beroende av varandra och därför inte kan ses som enkelt åt- skiljbara. Olika maktordningar konstruerar och påverkar varandra, försvagar eller förstärker varandra, kompletterar eller konkurrerar med varandra. Det är inte fråga om att bara lägga en form av för- tryck på den andra. Det är i det dynamiska samspelet mellan (o)lika maktordningar som diskriminering uppstår. Därtill borde ett sam- lat tillsynsansvar enligt utredaren leda till ett mer effektivt arbete mot diskriminering på alla grunder. I dagens situation är tjänste- män/jurister insatta i sina respektive områden, och kanske brister i kunskap i förhållande till andra diskrimineringsgrunder. En samlad myndighet leder till större insikter inte bara vad gäller de olika dis- krimineringsgrunderna, och samspelet dem emellan, utan också i hur lika diskrimineringsmekanismerna är. Betänkandet bereds i (Justitie- departementet). Kommitténs uppdrag och arbete Regeringen beslutade att en särskild utredare skulle göra en översyn över jämställdhetspolitikens mål, inriktning, organisation och effektivitet (dir. 2004:18). Utredaren skulle sam- manfattningsvis överväga vilka mål som bör gälla för den framtida jämställd- hetspolitiken samt lämna förslag till mål och resultatindikatorer för dessa, grunda sina förslag på en analys av vilket ansvar och åtagande som det offentliga, i form av stat och kommun, bör ha, och analysera hur den nuvarande organisationen för jämställdhets- politiken fungerar och lämna förslag till hur den skall kunna förbättras och effektiviseras. Till särskild utredare utsågs . avläm- nade utredningen betänkandet Makt att forma samhället och sitt eget liv – jämställdhetspolitiken mot nya mål (SOU 2005:66) samt Forskarrapporter till Jämställdhetspolitiska utredningen. Utred- ningen föreslår bl.a. att en ny jämställdhetspolitisk myndighet () skall inrättas (bet. s. 508 f.). Myndig- heten skall ha ansvar för samordningen av genomförandet av jäm- ställdhetspolitiken och uppföljningen av jämställdhetspolititikens resultat. Enligt förslaget skall myndighetens uppgifter omfatta om- världsbevakning, uppföljning och utvärdering, samordning, stöd, bidragsgivning samt kunskapsutveckling och information. När det gäller omvärldsbevakning skall myndigheten förse regeringen med underlag för styrningen mot de jämställdhetspolitiska målen. Inom ramen för detta uppdrag skall myndigheten identifiera områden som kräver särskilda insatser eller nya problemområden som behö- ver uppmärksammas. Myndigheten skall även följa den internatio- nella utvecklingen inom jämställdhetsområdet. Myndigheten skall följa upp och utvärdera de insatser som görs för att uppfylla de jämställdhetspolitiska målen och rapportera till regeringen samt även uppmärksamma utvärderingar som genomförs av andra orga- nisationer. Myndigheten skall på eget initiativ eller efter uppdrag från regeringen samordna olika myndigheters arbete med jäm- ställdhetspolitiska frågor som griper över flera politikområden eller över flera myndigheters kompetensområde. Myndigheten skall ha en stödjande roll gentemot andra myndigheter och även mot kommuner i deras arbete med jämställdhet. I det stödjande uppdra- Kommitténs uppdrag och arbete get ingår att utveckla metoder för jämställdhetsintegrering och stödja myndigheter i detta arbete. Myndigheten bör även tillföras medel för att initiera forskning och utvecklingsarbete samt i sam- verkan med Sekretariatet för genusforskning förmedla forskning av relevans för de jämställdhetspolitiska målen. Myndigheten föreslås vara ett enrådighetsverk. Enligt utredningen (bet. s. 516) innebär förslaget att inrätta en att (JämO) kan renodla sin roll och fokusera på diskrimineringsfrågor. Enligt utredningen får de uppgifter som belastar JämO till följd av att det är den enda myndigheten inom det jämställdhetspolitiska fältet en naturlig hemvist i den nya myndigheten. Utredningen pe- kar på att JämO har uppmärksammat detta problem bl.a. i sin års- redovisning där JämO framhåller att myndigheten belastas med betydande insatser utanför området för dess kärnverksamhet. Enligt utredningen är en avlastning av detta slag angelägen obero- ende av vilken ställning som JämO kommer att få till följd av arbete. Utredningen anför att man gör bedömningen att JämO bäst kan främja jämställdhetsarbe- tet som en självständig myndighet och att en samordning av samt- liga diskrimineringsombudsmän därför skulle innebära en försvag- ning. Några skäl för detta anges dock inte. Betänkandet bereds i (När- ingsdepartementet). Utredningen om makt, integration och strukturell diskriminering Regeringen beslutade att en särskild utredare skulle utreda frågan om makt, integration och strukturell diskrimi- nering (dir. 2004:54). identifiera strukturell diskriminering på grund av etnisk eller religiös tillhörighet, i den mån sådan diskriminering kan påvisas, identifiera och ana- lysera mekanismerna bakom den och dess konsekvenser för makt och inflytande samt allmänt dess konsekvenser i förhål- lande till de integrationspolitiska målen, och föreslå åtgärder för att motverka strukturell diskriminering på grund av etnisk eller religiös tillhörighet och för att öka möj- ligheterna till inflytande och makt för dem som främst riskerar att utsättas för sådan diskriminering. Kommitténs uppdrag och arbete Till särskild utredare utsågs . Utredaren skall slutredovisa uppdraget . Enligt kommittédi- rektiven bör utredaren lämna rapporter under arbetets gång. överlämnade utredaren rapporten och Dom – Teo- retiska reflektioner om makt, integration och strukturell diskrimine- ring (SOU 2005:41), rapporten inifrån – Rös- ter om etnisk diskriminering (SOU 2005:69) och rapporten på svenska? Om strukturell diskriminering och politiskt deltagande (SOU 2005:112). Utredningen om avidentifierade ansökningshandlingar Regeringen beslutade att en särskild utredare skul- le tillkallas med uppdrag att analysera förutsättningarna för att an- vända en metod med avidentifierade ansökningshandlingar vid re- krytering inom offentlig sektor (dir. 2005:59). analysera vilken information som det kan vara möjligt för myndigheterna att bortse från i inledningsskedet av ett rekryte- ringsförfarande, analysera hur en sådan metod förhåller sig till offentlighets- principen, vid behov lämna nödvändiga författningsförslag, beakta den praktiska hanteringen med avidentifiering, och göra en samlad bedömning av för- och nackdelar med avidenti- fierade ansökningshandlingar utifrån olika aspekter. Till särskild utredare utsågs . av- lämnade utredningen betänkandet Avidentifiera jobbansökningar – en metod för mångfald (SOU 2005:115). Utredningen föreslår att offentliga arbetsgivare bör använda avidentifierade jobbansökning- ar. Utredningen har med utgångspunkt i forskning om diskrimine- ring, mångfald och rekryteringsprocesser utformat ett förslag till en metod med avidentifierade ansökningshandlingar. Det skall en- ligt förslaget inte vara obligatoriskt utan frivilligt för arbetsgivare att använda sig av metoden. Utredningen ser det som viktigt att användningen av metoden följs upp med systematiskt utvärderings- arbete och forskning, eftersom det enligt utredningen först därige- nom blir möjligt att med säkerhet bedöma effekterna av en tillämp- ning av metoden. Kommitténs uppdrag och arbete Förslaget bereds i (Finansde- partementet). Slutbetänkandet inleds med en sammanfattning på svenska och engelska. Därefter följer kommitténs författningsförslag. Kapitel 1 behandlar kommitténs uppdrag och arbete. I kapitel 2 presenteras internationella åtaganden, gällande rätt och lagstiftning mot diskriminering i några andra länder. I kapitel 3 föreslår kom- mittén att en ny lag om förbud och andra åtgärder mot diskrimine- ring skall införas. Kapitel 4–14 innehåller kommitténs förslag till hur den nya lagen skall se ut. Kapitel 4 behandlar på vilka grunder man skyddas av lagen. Kapitel 5 behandlar begreppet diskrimine- ring i lagen. I kapitel 6 redogörs för tillämpningsområdet för dis- krimineringsförbuden i lagen. Kapitel 7 handlar om positiv särbe- handling, kapitel 8 om aktiva åtgärder och kapitel 9 om tillgänglig- het för personer med funktionshinder. Kapitel 10 handlar om för- bud mot repressalier och kapitel 11 om skyldighet att utreda och vidta åtgärder mot trakasserier. I kapitel 12 redogörs för de påfölj- der som skall följa på brott mot lagen. Kapitel 13 handlar om hur tillsynen över lagen skall se ut och kapitel 14 handlar om rättegång- en i mål enligt lagen. Kapitel 15 innehåller en kostnads- och konse- kvensanalys. Kapitel 16 innehåller en författningskommentar. Sist i betänkandet återfinns som bilaga 1–3 våra kommittédirek- tiv, som bilaga 4 likabehandlingsdirektivet (76/207/EEG) (konso- liderad text), som bilaga 5 direktivet mot etnisk diskriminering (2000/43/EG), som bilaga 6 arbetslivsdirektivet (2000/78/EG), som bilaga 7 direktivet om likabehandling av kvinnor och män i fråga om varor och tjänster (2004/113/EG) och som bilaga 8 vårt remissyttrande över betänkande Skolans ansvar för kränkningar av elever (2004:50). 2Internationella åtaganden och gällande rätt m.m. I detta kapitel redogör vi kortfattat för några av de internationella konventioner om diskriminering som har ratificerat och därmed förpliktat sig att efterleva. I egenskap av konventionsstat är skyldigt att lämna rapporter till de olika kommittéer som övervakar att konventionerna efterlevs. Enligt vissa av konventio- nerna finns dessutom möjlighet för enskilda att direkt vända sig till den övervakande kommittén med klagomål och få sin sak prövad. Ett grundläggande krav är dock att alla inhemska rättsmedel först har uttömts. I detta kapitel redovisar vi också kortfattat några EG- rättsliga bestämmelser som har betydelse för frågan om diskrimine- ring. Vi redogör också övergripande för nationella lagar och andra bestämmelser som kan åberopas till skydd mot diskriminering. Slutligen i kapitlet redogör vi övergripande för lagstiftning mot diskriminering i några andra länder. FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna antogs av år 1948.1 I artikel 1 stadgas att alla männi- skor är födda fria och lika i värde och rättigheter. I artikel 2 för- bjuds diskriminering. Enligt artikeln är envar berättigad till alla de fri- och rättigheter som uttalas i förklaringen utan åtskillnad av nå- got slag såsom ras, hudfärg, kön, språk, religion, politisk eller annan uppfattning, nationellt eller socialt ursprung, egendom, börd eller ställning i övrigt. Exempel på fri- och rättigheter som omfattas av förklaringen är rätten till likhet inför lagen (artikel 7), rätten till opartisk domstolsprövning (artikel 8 och 10) och rätten till lika lön för lika arbete (artikel 23). FN:s allmänna förklaring är inte ett ju- Internationella åtaganden och gällande rätt m.m. ridiskt bindande instrument. Enligt uttalanden i litteraturen finns emellertid ett brett stöd för att förklaringen i sin helhet ac- cepteras som internationell sedvanerätt och att vissa artiklar, bl.a. artikel 2, har uppnått status av jus cogens (tvingande rätt).2 om avskaffande av alla former av rasdiskri- minering ratificerade om avskaf- fande av alla former av rasdiskriminering.3 Konventionen trädde i kraft och för del den 5 januari 1972.4 I ingressen till konventionen förklarar sig konventionsstaterna vara övertygade om att varje lära om överlägsenhet på grund av olikhe- ter mellan raser är vetenskapligt falsk, moraliskt fördömlig, socialt orättvis och farlig och att rasdiskriminering aldrig kan rättfärdigas vare sig i teori eller praktik.