sou · GUB342 · 2007-01-01 00:00:00 — Detta skriver vi om i kapitel 4. Den nya jämställdhetsmyndighet som förslås i proposition 2005/06:155, (alternativt annan aktör som har till uppgift att för- dela medel till kvinnors organisering), bör stödja sådan organise- ring.6 Kommittén menar att den statliga jämställdhetssektorn bör be- trakta kultursektorn som prioriterad arena och även betrakta kultur som en giltig form att bedriva jämställdhetsarbete i alla samhälls- sektorer. Kulturen som del av kvinnors organisering bör i högre grad än uppmärksammas och stödjas. Den nya myndigheten bör inhämta kompetens om scenkonst- området hos befintliga myndigheter och institutioner. 2.4Scenkonstnärlig utbildning på högskolenivå 2.4.1Genus- och jämställdhetsperspektiv i utbildningarna - Kommittén föreslår att regeringen i regleringsbrevets respek- tive bilagor riktade till de högskolor som bedriver scenkonst- närlig utbildning, inför följande skrivning: Genus- och jämställdhetsperspektiv ska integreras i utbild- ningarna med målet att ge de studerande verktyg att analysera och förändra maktrelationer och normer som är kopplade till kön, såväl i konstnärliga arbetsprocesser som i konstnärlig gestaltning. Samverkan med andra motsvarande utbildningar ska prioriteras. I regleringsbrevet som rör gemensamma bestämmelser för univer- sitet och högskolor, under målet Universitet och högskolor skall i sin verksamhet främja jämställdhet mellan kvinnor och män, finns följande återrapporteringskrav: 6 fördelas dessa medel av Delegationen för fördelning av statsbidrag för kvinnors organisering och jämställdhetsprojekt, Ju 2005:15. Huvuduppgiften är att lämna förslag Universitet och högskolor skall även rapportera hur genusperspektiv beaktas i utbildningen. De grundläggande utbildningarna på högskolenivå inom dans, musik, teater och opera har skilda förutsättningar och har kommit olika långt i sitt arbete med jämställdhetsintegrering och genus- perspektiv i antagning och undervisning. Skådespelarutbildningarna har tagit initiativ till en förändringsprocess som avser själva under- visningen i och med att i initierat sam- arbetsprojektet gestalta kön7 där samtliga landets skådespelar- utbildningar medverkar. Utbildningarna önskar att detta projekt ska permanentas i någon form av gemensam utvecklings- resurs i frågor som rör genusperspektiv i scenkonstnärlig grund- utbildning. Kommittén önskar inte föregripa den utredande verksamhet som skådespelarutbildningarna ska ägna av sitt projekt åt, genom att lägga förslag om hur och var deras projekt bör perma- nentas/integreras i ordinarie arbete. Regeringen bör dock genom regleringsbrev till högskolorna och till berörda myndigheter stödja initiativet. Detta genom att tydligt ge lärosätena ovan beskrivna uppdrag, vilket kan inrymma att driva detta projekt samt andra initiativ från de övriga utbildningarna. Myndigheten för nätverk och samarbete inom högre utbildning och bör stödja och samverka med sådana viktiga initia- tiv. 2.4.2Pedagogisk förnyelse ur genus- och jämställdhetsperspektiv - Kommittén föreslår att regeringen i regleringsbrevets respek- tive bilagor riktade till de högskolor som bedriver scenkonst- närlig utbildning, inför följande skrivning: X-högskolan ska utforma en utbildning för undervisande fast och tillfälligt anställd personal vid den grundläggande utbild- ningen, där jämställdhets- och genusperspektiv ska utgöra en viktig del. Samverkan med andra motsvarande utbildningar ska prioriteras. 7 Se bilaga 7 i detta betänkande. Huvuduppgiften är att lämna förslag I regleringsbrevet som rör gemensamma bestämmelser för univer- sitet och högskolor, under , så finns 2006 följande återrapporteringskrav: I syfte att förbättra kvaliteten skall universitet och högskolor särskilt arbeta med pedagogisk utveckling samt högskolepedagogisk utbild- ning av lärare inom såväl grund- som forskarutbildning. Av universi- tetens och högskolornas årsredovisning skall framgå antalet lärare som har genomgått pedagogisk utbildning och antalet lärare som deltagit i utbildning för handledare inom forskarutbildningen. är det dock relativt sällsynt att de som undervisar vid scen- konstnärliga högskolor genomgått högskolepedagogisk utbildning (med undantag för , som i huvudsak utbildar peda- goger). Scenkonstnärlig utbildning innebär specifika strukturer i och med att den till stora delar bygger på överförande av så kallad tyst kunskap och på täta relationer mellan lärare och student. För att jämställdhetsintegrera sådan utbildning, krävs bland annat att den undervisande personalen får utbildning som bygger på analys av den egna verksamheten. Musikutbildningarna i , och har efter diskussioner med kommittén initierat det internationella sam- arbetsprojektet äger lärandet?8 som handlar om pedagogisk förnyelse. Inom projektet ska man tillsammans med undervisande personal och forskare analysera undervisningen ur olika makt- perspektiv, bland annat genus- och jämställdhetsperspektiv. Kommittén menar att detta initiativ tillsammans med befintlig forskning som finns om konstnärlig utbildning, borde kunna tas tillvara i en högskolepedagogisk utbildning som permanentas – i samverkan utbildningarna emellan. Myndigheten för nätverk och samarbete inom högre utbildning och bör stödja och samverka i detta viktiga initiativ. I regeringens remiss om ändring av examensordningen, bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100), finns examensbeskrivningar för konstnärliga såväl som generella examina och yrkesexamina. I examensordningen finns bestämmelser om vilka examina som får avläggas samt beskrivningar av de olika examinas omfattning och 8 Se bilaga 8 i detta betänkande. Huvuduppgiften är att lämna förslag Remissen är ett led i regeringens översyn av examensord- ningen till följd av propositionen Ny värld – ny högskola (prop. 2004/05:162). Kommittén har valt att inkomma med ett remissvar till reger- ingen där vi föreslår tillägg i examensbeskrivningar för konstnärliga examina (det finns inga specifika examensbeskrivningar för just scenkonstnärliga utbildningar, vår utgångspunkt är dock att de tillägg vi föreslår bör vara giltiga för andra konstnärliga områden). Vi föreslår en skrivning som innebär att studenterna skall visa ett kritiskt förhållningssätt till kulturarvet och till samtida och historiska kvalitetsbegrepp. Som vi beskriver i kapitel 6, finns det få kvinnliga dramatiker eller tonsättare representerade i undervisningen vid de scenkonstnärliga utbildningarna. Det är inte en acceptabel situa- tion. Utbildning inom scenkonst bör inte bygga på ett okritiskt traderande av ett patriarkalt kulturarv. Förändring av detta förut- sätter ett kritiskt förhållningssätt till kulturarvet och till historiska kvalitetsbegrepp. Vi visar i betänkandet att även samtida kvalitets- begrepp i praktiken fungerar exkluderande. Ett kritiskt förhåll- ningssätt menar vi är nödvändigt för att begreppet konstnärlig kva- litet ska få en visionär potential. Vi föreslår en annan skrivning som innebär att studenterna skall visa förståelse för konstens och konstnärers roller och villkor i nutida och historiska samhällen. Villkoren på scenkonstens arbetsmarknad är såväl som historiskt olika för kvinnor och män. I detta be- tänkande berör vi flera olika arbetsmarknadsproblem för scen- konstnärer ur jämställdhetsperspektiv, så som villkor i trygghets- system, villkor för egenföretagande med mera. Kommittén menar att förståelse för detta krävs för att rusta studenterna för ett fram- tida arbetsliv där de kan ställa krav på jämställda villkor. Remissvaret finns som bilaga 3 i detta betänkande. 2.5Konstnärlig forskning och utvecklingsarbete En av förutsättningarna för att genusperspektiv ska bli en obestridd och påverkande kraft är att det bedrivs konstnärlig forskning och utveckling (konstnärlig FoU) ur genusperspektiv inom scenkonst- området. kommer att utlysa ytterligare medel för Huvuduppgiften är att lämna förslag konstnärlig FoU i april 2006.9 utvärderar myn- digheten stödformerna för konstnärlig FoU -satsningen. Utvärde- ringen ska redovisas . Resultaten kommer att ligga till grund för diskussion om stödets framtida om- fattning och inriktning. Kommittén förordar en fortsatt satsning. De särskilda medel för genusforskning som förfogar över, bör även de kunna sökas av forskare/konstnärer som bedriver konstnärlig FoU ur genusperspektiv.10 2.6Nationellt uppdrag för genusperspektiv i scenkonst - Kommittén föreslår att ett nationellt uppdrag för genusper- spektiv i scenkonst inrättas. Regeringen har delat ut nationella uppdrag i perioder. För tillfället är modellen under utvärdering, men uppdrag för barn- och ung- domsteater har delats ut. Kommittén föreslår att ett nationellt uppdrag för genusperspektiv i det konstnärliga arbetet inrättas. Det jämställdhetsstöd som kommittén föreslår ska inrättas på kommer att fungera som en stimulerande enhet för strategisk kompetensutveckling och stöd i jämställdhetsintegre- ringen av scenkonstområdet på organisationsnivå. Detta bör kom- pletteras med en stimulerande åtgärd för konstnärlig utveckling ur genusperspektiv. Det kan delas ut i treårsperioder till scenkonstinstitutioner runt om i och ha som syfte att utveckla det konstnärliga arbetet ur olika genusperspektiv. Ett medborgarperspektiv bör prägla 9 Regeringens medel till forskning öronmärks inte, det är () uppdrag är att främja vetenskaplig kvalitet utifrån forskarnas val av ämne. Däremot anvisas ibland särskilda medel till VR för att understödja ett ämne eller område tills dess att det bedöms kunna stå sig i konkurrensen om forskningsmedel på samma villkor som andra ämnes- områden. Konstnärlig FoU lyftes fram som ett av åtta prioriterade områden i propositionen Forskning och förnyelse (2000/01:3). Regeringen föreslog en satsning om –2003 att fördelas av VR, det vill säga en total satsning om . I propositionen anser regeringen att det är viktigt att stödja forsknings- och utvecklingsarbete inom eller som anknyter till det konstnärliga området. Ansatsen är att samspelet mellan konst och vetenskap kan utveckla nya metoder och kunskap inom samtliga vetenskapsområden. Regeringen påpekar vikten av samverkan mellan högskolorna. 10 Särskilda medel för genusforskning har funnits . Före detta gav stöd till genusforskning med start . När forsknings- finansieringssystemet sedan omorganiserades 2001 fick särskilda medel för genusforskning och inrättade då en kommitté för genusforskning. Huvuduppgiften är att lämna förslag arbetet hos den institution eller aktör som får uppdraget. Institu- tioner som i olika former samverkar med universitet och högskolor bör prioriteras. Dels utgör samverkan mellan de scenkonstnärliga utbildningarna och institutionerna en viktig faktor för kontinuite- ten i utvecklingsarbetet. Dels kan de konstnärliga arbetssätt och uttryck som institutioner utvecklar genom ett nationellt uppdrag, utgöra en starkare påverkande kraft på scenkonstområdet i stort om det dokumenteras och sprids genom konstnärlig FoU och/eller genusforskning. Förslagen under punkt 2.2 ryms inom befintliga anslag med undantag för den enhet för metodstöd i jämställdhetsintegrering och forskningskommunikation som ska ansvara för i samråd med och berörda myndigheter, institutioner, universitet och högskolor. Kommittén föreslår att det tillförs medel inom anslagsområde 28:2. Kommittén menar att det är en initial investering som behövs då enheten ska ta form. Kommitténs uppdrag från regeringen omfattar att lägga förslag som rör jämställdhetsarbete i scenkonsten. har dock ett mycket bredare uppdrag än enbart scenkonstområdet och vi vill därför poängtera att vi inte ser några hinder för att blir sektorsansvarig för jämställdhetsintegrering av andra områden. Även möjligheter till samverkan med andra myndigheter och aktö- rer som har jämställdhetsuppdrag inom kulturområdet (exempelvis Arbetets museum och ) bör tillvaratas. Förslagen under punkt 2.4 ryms inom universitets och hög- skolors befintliga anslag. Myndigheten för nätverk och samarbete inom högre utbildning och bör stödja och samverka med utbildningarna ifråga om dessa förslag. Det nationella uppdraget för genusperspektiv i scenkonst under punkt 2.6 finansieras inom anslagsområde 28:3. Enligt kommitténs bedömning har förslagen inte någon inverkan på de övriga förhållanden som utredningen ska beakta enligt kom- mittéförordningen (1998:1474), förutom utredningens uppenbara relevans för jämställdheten mellan kvinnor och män. SOU 2006:42 Huvuduppgiften är att lämna förslag Att gestalta kön, teaterhögskolornas samarbetsprojekt, se bilaga 7 i detta betänkande. Direktiv 2004:39 Jämställdhet inom scenkonstområdet. Ds 2001:64 Ändrad ordning strategisk utveckling för jämställdhet. (2004) Svensk kod för bolagsstyrning. 1996/97:3 Kulturpolitik. 2000/01 Forskning och förnyelse. 2004/05:162 Ny värld – ny högskola. 2005/06:155 Makt att forma samhället och sitt eget liv – nya mål i jämställdhetspolitiken. 2005/06:3 Fokus på film – en ny svensk filmpolitik. På tal om kvinnor och män, Lathund om jämställdhet (2004) . Skr 2002/03:140 Jämt och ständigt – regeringens jämställdhetspolitik och handlingsplan för mandatperioden. SOU 2005:66 Makt att forma samhället och sitt eget liv – jämställdhetspolitiken mot nya mål. Statskontoret (2005) En effektivare jämställdhetspolitik. Vem äger lärandet?, musikutbildningarnas samarbetsprojekt, se bilaga 8 i detta betänkande. 3Att analysera den rådande könsmaktordningen inom scenkonstområdet I kommitténs uppdrag ingår att analysera den rådande köns- maktordningen inom scenkonstområdet. Könsmaktordningen som jämställdhetspolitiskt begrepp har tydliga länkar till professor teori om genussystemet1 och har sedan propositionen Delad makt delat ansvar2 legat till grund för svensk jämställdhetspolitik. Med teorin om genussystemet förklarades hur kvinnor regelmässigt 1) särordnas och 2) underordnas i ett icke jämställt samhälle. Det vill säga kvinnor och män hålls isär genom att de tillskrivs olika egenskaper och olika arenor i samhället. De ordnas också hierarkiskt genom att det manliga könet ges ett högre värde och en överordnad position. Könsmaktordning är ett begrepp som tydligt anger att jäm- ställdhet handlar om makt och vi menar att det öppnar upp för analyser som relaterar till andra maktordningar. Begreppet köns- maktordning kan alltså sägas rymma centrala och viktiga principer om isärhållande och hierarkisering, som det enligt denna kommitté möjliggör en teoretisk och politisk bredd- ning.3 Detta betänkande och kommitténs utredningsarbete har präglats av analyser av könsmaktordningar (och av andra maktordningar) i olika kontexter4. I detta kapitel använder vi oss av den 1 Genussystemet som teori introducerades som politiskt begrepp 1990 i professor kapitel i huvudbetänkande Demokrati och makt i SOU 1990:44. 2 SOU 1993/94:147. 3 Detta är en annan tolkning än den som görs i SOU 2005:66 där användandet av begreppet könsmaktordning ifrågasätts eftersom det enligt utredaren har en för vag betydelse och därmed kan fyllas med vilket innehåll som helst. 4 I kapitel 6 gör vi motsvarande analys inom de scenkonstnärliga utbildningarna och i kapitel 7 redogör vi för villkor inom scenkonstområdets arbetsmarknad ur ett större perspektiv, vilket gör att vi där tangerar andra politikområden som arbetsmarknadspolitik och socialpolitik. I det kapitlet går vi även igenom sexuella trakasserier och trakasserier på grund av kön. Att analysera den rådande könsmaktordningen inom scenkonstområdet SOU 2006:42 repertoarstatistik vi tagit fram samt av tidigare studier och rapporter, inklusive den jämställdhetspolitiska utredningen att forma samhället och sitt eget liv (SOU 2005:66). Vi sammanfattar några av våra slutsatser, samt ger exempel på det motstånd och den förändringsvilja som vi mött i samtalen med scenkonstens aktörer. Vid konferensen scenkonstorga- nisationer i fördes samtal som spela- des in på band, vid andra rundabordssamtal som vi haft med chefer på olika orter i landet samt vid andra möten har vi fört anteckningar. Kommittén medverkade även under Riksteaterdagarna i där besökare och medverkande inbjöds att skriva uppmaningar till kommittén om vad man önskade att vi skulle fokusera på i utred- ningen.5 De fristående skribenter vi anlitat i betänkandet bidrar med ana- lyser ur olika könsmaktsperspektiv. För detta kapitel har kommit- tén givit de två organisationsforskarna i uppdrag att genomföra intervjuer med medarbetare inom två större scenkonstorganisationer och introducera fältet organisa- tion och kön. som och anonymise- rar uttalanden, eftersom vi i det här sammanhanget väljer att betrakta dessa uttalanden som uttryck för kunskap, tolkningar, motstånd och förändringsvilja som finns i branschen generellt. Teatern är det område inom scenkonsten där jämställdhetsarbe- tet kommit längst och där det finns störst medvetenhet om könsmaktordningar. Det är därför lätt hänt att teatern kommer att dominera i vår framställning utöver de andra scenkonstområdena. En normering som vi kompenserat i form av riktade uppdrag. Kommittén har valt att i detta kapitel lyfta fram konstmusiken och dansen särskilt. Frilansjournalisten och danskri- tikern har fått uppdraget att utifrån kommitténs semi- narier, den statistik som vi tagit fram samt andra källor speciellt undersöka könsmaktordningar och förutsättningar för jämställd- hetsarbete inom konstmusiken respektive dansen. Avslutningsvis kommer vi att diskutera kommitténs erfarenheter av att använda könsmaktordningen som analytiskt begrepp i arbe- tet med jämställdhet inom scenkonstområdet. Kommittén anser att teorin om könsmaktordningen är nödvändig för att förstå kvinnors och mäns isärhållande och mäns överordning, men att den måste kompletteras med andra teorier, och dessutom kunskap som gene- 5 För en förteckning över kommitténs seminarier, rundabordssamtal och konferens, se bilaga 4 i detta betänkande. Att analysera den rådande könsmaktordningen inom scenkonstområdet reras ur och om praxis. Kommittén har upplevt att teorin om könsmaktordningen inte alltid har räckt som utgångspunkt i arbetet med att förändra scenkonsten till en jämställd sfär. Kommitténs expert, fil.dr utvecklar hur teori och praktik kan kombineras i essän med konservativa rebeller i kapitel 4, där vi fokuserar strategier för förändring. 3.1Där resurserna finns, där finns männen Kommittén har iakttagit ett generellt mönster: kvinnor och män återfinns på olika arenor inom scenkonsten. Vår analys är att männens arenor är de där resurserna finns. När den jämställdhetspolitiska utredningen diskuterar den könssegregerade arbetsmarknaden använder de begreppet värdediskriminering för att förklara varför arbete som i huvudsak innehas av kvinnor värderas, och därmed betalas, lägre än arbete med liknande kvalifikationskrav som i huvudsak innehas av män: Värdediskrimineringsteorin skiljer sig på ett väsentligt sätt från andra typer av diskriminering som är riktade mot individer. Värdediskrimi- nering är riktad mot yrken, inte mot individer. Det innebär att inte bara de kvinnor, utan även de män som jobbar i kvinnliga yrken har låg lön.6 Denna kommitté kan se en värdediskriminering när det gäller omfattningen av de resurser som kulturpolitiskt tilldelas olika områden inom scenkonsten.7 Det område, dansen, där kvinnor är i majoritet har lägst resurser i form av pengar, offentlig uppmärk- samhet och konstnärliga arenor. Danskritikern diskute- rar detta i sin essä Danskonst och jämställdhet och påpekar att det är en slutsats som dansforskare såväl som utövare har dragit8. Denna struktur blir tydlig även inom de olika scenkonstområ- dena, samt inom enskilda institutioner. urskiljer, utifrån den statistik som kommittén tagit fram, två sfärer inom dansen: en resursstark där män är i majoritet som koreografer och en resurs- 6 SOU 2005:66 s. 158. 7 Denna kommitté kan inte avgöra om värdediskrimineringsteorin är giltig när det gäller scenkonstnärers inkomster, eftersom vi inte kartlagt dessa. kommer , tillsammans med SCB, att publicera en stor genomgång av konstnärers ekonomiska villkor. Det kan ses som en uppföljning av SOU 1997:190 Generella konstnärsstöd: betänkande. Konstnärernas verksamhetsinriktning och ekonomiska förhållanden. Den nya studien kommer att ge en bild av konstnärers inkomster. 8 Se , Liv i detta betänkande samt , (2005), Danskonsten och kulturpolitiken i Får jag lov? Att analysera den rådande könsmaktordningen inom scenkonstområdet svag där kvinnor är i majoritet som koreografer. Vidare blir det tydligt i den repertoarstatistik som vi tagit fram att antalet teater- regissörer under de säsonger vi kartlagt fördelar sig relativt jämt mellan kvinnor och män (inom gränsen för statistisk jämställdhet). Men om man tittar närmare på vilka resurser kvinnor och män får för att göra uppsättningar (vilket vi gjort vid de tre stadsteatrarna , och samt nationalscenen ) så framträder ett mönster som ser ut så att män i högre utsträck- ning har tillgång till de största scenerna och kvinnor därmed till de mindre. I den rapport som gjorde 2003 på uppdrag av , Fan ska vara skådespelerska 45+9, visar hon att kvin- nor inom teatern återfinns främst inom fria grupper, alltså den organisationsform som har knappa resurser10. Enligt är det också vanligt att kvinnor inom institutioner arbetade med mindre produktioner. Liknande slutsatser har även dragits inom andra konstområden. I Män, män, män och en och annan kvinna11, en antologi utgiven av Svenska Filminstitutets Arena, ingår rapport film ett kvinnogöra? Vinterheden tar upp att kvinnor väljer att arbeta med kortfilm och dokumentärfilm, genrer som är osynliggjorda i jämförelse med långfilm, och där betydligt mindre resurser finns att arbeta med. () genomförde 2005 en kartläggning av hur kulturnämndens bidrag fördelade sig på kvinnor respektive män . Rapporten innehåller även en kartläggning av de konstverk som SLL köper in. En prisjämförelse visar att kvinnors konst genomgående –2004 har haft ett lägre genomsnittspris, ett tecken på att inom bildkonstområdet värderas kvinnors konstnärliga arbetsinsatser lägre i jämförelse med mäns. Journalisten tar i sin essä Jämställdhet och genus på konstmusikområdet – reflektioner och slutsatser kring mäns dominans i detta kapitel, bland annat upp att kvinnors frånvaro i den musikaliska kanon kan handla om att den musik som kvinnor 9 , (2003) Fan skall vara skådespelerska 45 + – En kartläggning av arbetsmarknaden för skådespelare, dramatiker, regissörer. Del A Sammanfattning och kommentar och Del B Rapportens siffermaterial, : . 10Se till exempel Gislén, (2000) Vem säger sig fri? En översyn av de fria teatergrupperna 11Hermele, (red.) (2002): Män, män, män och en och annan kvinna, : Svenska Filminstitutets Arena. 12Klerby, (2005) Jämställda kulturbidrag – en rapport om kulturliv Att analysera den rådande könsmaktordningen inom scenkonstområdet skapat funnits på platser där män traditionellt inte befunnit sig. Samma sak har också kommit upp i våra möten med utövare av konstmusik: många kvinnor väljer även att utöva sitt konst- närskap på arenor utanför det etablerade orkesterlivet, just för att där finns en något större frihet i både arbetsformer och uttryck. I gengäld finns där mindre resurser. Liksom både och diskuterar i sina essäer, kan detta att kvinnor återfinns på arenor med mindre resurser, ha mer komplexa förklaringar än att de är exkluderade från de mer resurs- starka arenorna. Det kan handla om att man väljer att vara verksam inom områden där det finns färre hierarkier och därmed större fri- het att realisera sina konstnärliga visioner och eventuellt också en större frihet att kombinera konstnärskapet med det övriga livet. Kommittén har i andra delar av betänkandet konstaterat att initiativ till förändring ur genus- och jämställdhetsperspektiv ofta har kommit från det fria scenkonstlivet. Det går dock inte att säga att det fria scenkonstlivet är fritt från normer och maktstrukturer som har med kön att göra.