sou · GUB355 · 2007-01-01 00:00:00 — Normalt har grupper med rätt till en del av ett företags resultat, t.ex. aktieägare i aktiebolag eller medlemmar i ekonomiska före- ningar, en möjlighet att bevaka sina ekonomiska rättigheter genom att direkt eller indirekt ha inflytande i företagets verksamhet och utöva kontroll över bolagets angelägenheter. Aktieägare har inflytande över bolagets verksamhet genom att de kan utöva röst- rätt på bolagsstämman. En aktieägare som inte är nöjd med bolagets verksamhet kan rösta med fötterna och sälja sina aktier. Möjligheten till utträde ur associationen fungerar både som ett skydd för den som bidragit med riskkapital och kan dessutom ha en disciplinerande verkan på bolagets ledning. Som beskrivits i avsnitt 5.1 bidrar försäkringstagarna i ömse- sidigt bedrivna livförsäkringsbolag med huvuddelen av riskkapita- let. De möjligheter att utöva rösträtt eller sälja sina rättigheter som normalt sett finns för dem som bidragit med riskkapital i ett bolag är emellertid helt begränsade för försäkringstagare med anspråk på eget kapital i ömsesidigt bedrivna livförsäkringsbolag. Flyttning av ackumulerat kapital är förenat med svårigheter och i många fall inte alls tillåtet. De begränsade möjligheterna till att flytta livförsäkringen och de i normalfallet långvariga avtalstiderna gör att försäkringstagarna är knutna till associationen . En grundläggande skillnad mellan ömsesidiga försäkringsbolag och icke-vinstutdelande livförsäkringsaktiebolag är visserligen att försäkringstagare i ömsesidiga försäkringsbolag som huvudregel har inflytande över bolaget. Försäkringstagarna i icke-vinstut- delande livförsäkringsaktiebolag har inte tillträde till bolagsstäm- man och de har mycket begränsade möjligheter till inflytande och insyn på andra sätt, trots att de är de största riskkapitalbidragarna och står den första och yttersta risken. Försäkringstagarna i ömse- sidiga försäkringsbolag kan som delägare utöva rösträtt på bolags- stämman. Denna rättighet kan dock, som utvecklas nedan i avsnitt 5.4.3, helt kringgås om det finns bestämmelser i bolagsordning om att någon annan än försäkringstagarna eller de försäkrade skall utse representanter som deltar i bolagsstämman. Ur ett bolagsstyrningsperspektiv är en ordning som innebär att försäkringstagarna svarar för riskkapitalet utan att de har någon reell möjlighet till inflytande och kontroll problematisk. Ledningen i ömsesidigt bedrivna livförsäkringsbolag har i praktiken ett stort diskretionärt utrymme att agera på ett sätt som inte nödvändigtvis gynnar försäkringstagarna. Huvudproblemen med nuvarande ordning i livförsäkringsbolag 5.4.2Bolagsstyrningsproblem i icke-vinstutdelande försäkringsaktiebolag Den interna organisationen i ett aktiebolag är som framgått av kapitel 2 hierarkisk; ett bolagsorgan kan ge riktlinjer och anvis- ningar till ett underordnat organ. Bolagsstämman är det över- ordnade organet där aktieägarna beslutar om bolagets angelägen- heter. Styrelsen som väljs av aktieägarna på bolagsstämman har som uppgift att för ägarnas räkning förvalta bolaget. Styrelsen utser i sin tur en verkställande direktör som har hand om den dagliga förvalt- ningen enligt styrelsens anvisningar. Bolagets ledning, dvs. styrel- sen och i förekommande fall den verkställande direktören, är skyldiga att rätta sig efter bolagsstämmans föreskrifter. Syftet med verksamhet som drivs i aktiebolagsform är normalt att generera ekonomisk vinst till aktieägarna. Det gör att den övergripande beslutsprincipen i ledningsarbetet är vinstmaximering. Aktieägarna i ett allmänt, vinstutdelande aktiebolag har rätten till värden i bolaget som är kvar när alla andra intressenter fått sina krav på bolaget tillgodosedda; de har den residuella rätten till bolagets tillgångar. Aktieägarna har starka incitament att övervaka ledningen och kan avsätta enskilda eller samtliga styrelseledamöter om styrelsen inte anses fullgöra sitt uppdrag. Aktiva ägare som bidragit med riskkapital spelar därför en central roll för resursanvändningen i ekonomin. Genom att ägare bevakar utvecklingen i företaget så att avkastningen blir så hög som möjligt bidrar de till att produktionen av varor och tjänster blir kostnadseffektiv. En aktiv ägarstyrning skapar förutsättningar för en fortlöpande och snabb anpassning av bolagets organisation och verksamhet till förändringar i omvärlden och för en dynamik i näringslivet. Den hierarkiska ordningen av bolagsorgan i ett allmänt aktie- bolag kan sägas vara ett sätt att minska potentiella effektivitets- förluster av en uppdelning av ägarintressen och styrning. Utan det väldefinierade mål som vinstmaximering utgör, kan en separation av styrning från ägande ge upphov till svåra kontrollproblem och målkonflikter (se t.ex. och , Aktiebolagets grundproblem, 2 uppl, s. 74 och 95 ff.). Huvudproblemen med nuvarande ordning i livförsäkringsbolag Förhållandet mellan försäkringstagare, ledning och aktieägare i icke-vinstutdelande försäkringsaktiebolag I livförsäkringsaktiebolag som inte får dela ut vinst är det inte aktieägarna utan försäkringstagarna som har anspråk som är beroende av bolagets resultat. Försäkringstagarna har en unik och utsatt position i bolaget. De är de första att bära förlusten av t.ex. misslyckade affärer och de enda som har rätt till vinsterna av fram- gångsrika beslut. Försäkringstagarna har dock som nämnts inte tillträde till eller rösträtt på bolagsstämman och de kan inte påverka innehållet i bolagsordningen. De kan således inte vara med och formulera styrelsens uppdrag och har enligt gällande ordning bara rätt att tillsätta och avsätta en styrelseledamot. Även om livförsäkringstagarna kan ha starka ekonomiska drivkrafter att övervaka bolagets skötsel saknar de i stort sett helt associationsrättsliga eller andra rättigheter att göra det. Aktieägarna är utrustade med instrument genom vilka de kan utse och avsätta styrelsen samt övervaka ledningens arbete, men saknar de för aktie- ägare i allmänna bolag normala ekonomiska drivkrafterna. I ett icke-vinstutdelande livförsäkringsaktiebolag är det ju försäkrings- tagarna och inte aktieägarna som har den residuella rätten till bolagets resultat. Ägaren kan naturligtvis ha andra intressen av att äga ett väl fungerande livförsäkringsbolag. Det kan t.ex. finnas samordningsfördelar med annan verksamhet som ägaren bedriver och vinster av att kunna erbjuda ett brett produktutbud där livför- säkringstjänster ingår. Då kostnader som belastar livförsäkrings- verksamheten endast bärs av försäkringstagarkollektivet och aktie- ägarna enligt lag inte får ta del av vinsterna genom utdelning eller på annat sätt är drivkrafterna dock inte samma som de i allmänna aktiebolag. Styrelsen i ett allmänt aktiebolag har som huvudsaklig uppgift att verka för att aktieägarnas intresse tillgodoses genom att generera vinst till ägarna. Det är betydligt svårare att klargöra vad styrelsens uppdrag är i ett icke-vinstutdelande livförsäkringsaktiebolag. Syftet med bolaget kan inte vara att generera vinst till aktieägarna, och detta kan inte heller vara styrelsens uppdrag. Visserligen kan FRL:s förbud mot vinstutdelning sägas tala för att styrelsen skall verka för försäkringstagarnas bästa; man skulle rentav kunna anta någon form av lojalitetsplikt mot försäkringstagarkollektivet, låt vara att detta inte kommer till uttryck i lagmotiv. har styrelsen inget egentligt uppdrag ifrån försäkringstagarna eftersom det är Huvudproblemen med nuvarande ordning i livförsäkringsbolag aktieägarna som utser den. Styrelsen och andra ansvariga parter har därför en svår uppgift i ett icke-vinstutdelande livförsäkrings- aktiebolag – att tillfredsställa olika uppdragsgivare med ibland kon- kurrerande och motstridiga intressen. Detta kan leda till mål- konflikter i beslutsfattandet och gör styrelsens ansvarighet otydlig. I icke-vinstutdelande livförsäkringsaktiebolag saknas således viktiga mekanismer för att minska de effektivitetsförluster som kan uppstå i alla associationsformer där de som har anspråk på bolagets resultat inte sköter den löpande styrningen. Incitamenten som normalt finns för aktieägare att bevaka bolagsledningens hantering av eget kapital och sätta press på ledningen att hitta så kostnads- effektiva lösningar som möjligt är begränsade i ett icke-vinstut- delande livförsäkringsaktiebolag. Ledningen har stort diskretionärt utrymme att satsa på t.ex. kostsamma marknadsföringskampanjer eller utveckling av nya försäkringsprodukter. Beslut om sådana investeringar kan mycket väl gynna de befintliga försäkringstagarna men det är svårt att utesluta andra motiv. Problemet är att ledning- en inte står till svars gentemot försäkringstagarna som bidragit med kapital för investeringarna. Det går inte heller att bortse från risken att aktieägarna i ett icke- vinstutdelande livförsäkringsaktiebolag kan utnyttja sitt inflytande på bolagsstämman och ge riktlinjer till styrelsen som inte gynnar försäkringstagarna. Som påpekats tidigare går det inte att utesluta att värden i ett bolag som inte får dela ut vinst till sina ägare förs ut från bolaget på andra sätt. Blotta misstanken om att dold vinst- överföring kan förekomma riskerar att rubba allmänhetens förtroende för de icke-vinstutdelande livförsäkringsaktiebolagen. Konkurrensen på marknaden kan till viss del lindra effekterna av de beskrivna bolagsstyrningsproblemen i de icke-vinstutdelande livförsäkringsbolagen. Även om livförsäkringstagarnas möjligheter att lämna associationen är begränsade i praktiken kan eventuella brister i ett bolags skötsel ytterst leda till att bolagets varumärke försvagas och att nyteckningen minskar, vilket skulle kunna skada ägarnas intressen. Som beskrivits i avsnitt 4.4 är emellertid den återbäringsteknik som används för att fördela överskott i ömse- sidigt bedrivna livförsäkringsbolag komplicerad och svår att genomlysa. Överskottets fördelning grundar sig i stor utsträckning på ledningens avvägningar och normalt inte på uttryckliga bestäm- melser i avtalet. Kunderna på livförsäkringsmarknaden kan därför ha svårt att värdera relationen mellan pris och produkt och att jämföra de livförsäkringsprodukter som erbjuds på marknaden. Huvudproblemen med nuvarande ordning i livförsäkringsbolag Dessa förhållanden torde innebära att konkurrenstrycket från marknaden är något begränsat. Bolagsstyrningsproblemen har uppmärksammats av lagstiftaren Reglerna för försäkringstagarnas möjligheter till inflytande i livför- säkringsaktiebolag har setts över och förändrats (se prop. 2003/04:109). Syftet med åtgärderna – som genomfördes i ett kortare perspektiv – var att stärka försäkringstagarnas ställning och återställa förtroendet för försäkringsbolagen. Ambitionerna i reformen sammanfaller delvis med Försäkringsföretagsutred- ningens uppdrag men regeringen ansåg att det var angeläget att snabbt genomföra regeländringar i väntan på utredningens förslag. Lagändringarna innebar bl.a. att i försäkringsaktiebolag som inte får dela ut vinst skall minst en av styrelseledamöterna utses av försäkringstagarna eller någon intresseorganisation som har anknytning till dem. gällde denna regel även vinstut- delande försäkringsaktiebolag. Kravet om försäkringstagar- representation sågs således före reformeringen framför allt som ett borgenärsskydd. Motivet i reformen till att regeln om försäkrings- tagarrepresentation endast skall gälla icke-vinstutdelande bolag var att tydliggöra att kravet på representation härrör ifrån försäkrings- tagarnas rätt till inflytande i kraft av egenskapen som finansiär av verksamheten. Försäkringstagare i ett vinstutdelande livförsäk- ringsbolag bidrar inte med riskkapital utan har endast en mer renodlad roll som kund i ett finansiellt företag, varför ett styrelseinflytande från försäkringstagarna inte ansågs motiverat. Före ändringen angavs i lagtexten att försäkringstagar- representanten hade till uppgift att särskilt vaka över att försäk- ringstagarnas intresse beaktas. Detta särskilda uppdrag gäller inte längre, vilket understryker att försäkringstagarrepresentantens uppgift skall vara att tillgodose ett riskkapitalintresse i bolaget (se a. prop. s. 38). Vidare ändrades reglerna för hur försäkringstagarrepresentanten skall utses. skulle utse representanten om bolagsordningen saknade särskilda bestämmelser om hur förordnandet skulle gå till. För att stärka försäkringstagar- inflytandet i aktiebolag där försäkringstagarna bidrar med risk- kapital skall numera försäkringstagarna eller en intressegrupp som har anknytning till dem utse en styrelseledamot. Huvudproblemen med nuvarande ordning i livförsäkringsbolag krav på att flertalet av styrelseledamöterna i såväl de ömsesidiga försäkringsbolagen som de icke-vinstutdelande livförsäkrings- aktiebolagen skall vara varken anställda eller styrelseledamöter i något annat bolag inom koncernen. Åtgärderna som regeringen vidtog syftade således till att stärka försäkringstagarnas inflytande i de icke-vinstutdelande livförsäk- ringsaktiebolagen. Genom åtgärderna uppmärksammades också problemet med att residualintressenten i eget kapital har begränsa- de möjligheter att hävda sin rätt. Problemen har uppmärksammats av några bolag Problemet med att sakna inflytande och vara beroende av företagsspecifika beslut har uppmärksammats också av en del icke- vinstutdelande livförsäkringsaktiebolag, vilka har tagit beslut om att organisera ett visst inflytande för försäkringstagarna. I Gamla Livförsäkringsaktiebolaget (Gamla) finns en försäkringstagarorganisation, Trygg-Stiftel- sen, som säkrar försäkringstagarnas inflytande i bolaget. erbjuds försäkringstagarna i ett antal geografiska regioner att enligt ett löpande schema rösta på kandidater till Trygg-Stiftelsens fullmäktigeråd. Kandidaterna är själva försäkringstagare i bolaget och är nominerade av en valberedning som utsetts på Trygg-Stiftel- sens årliga stämma. Trygg-Stiftelsen äger en gyllene aktie i . Av det därtill kopplade aktieägaravtalet och bolagets bolagsordning framgår Trygg-Stiftelsens inflytande i bolaget. Trygg-Stiftelsen har rätt att utse två av fem styrelse- ledamöter i bolaget och att tillsammans med huvudägaren i bolaget utse ordföranden i styrelsen. För vissa styrelsebeslut i bolaget krävs att de två ledamöter som utsetts av stiftelsen röstat för beslutet. Det gäller bl.a. ändring av återbäringsränta, väsentliga frågor om förvaltningen av bolagets försäkringsbestånd och tillgångar samt ingående eller uppsägning av vissa avtal mellan bolaget och någon aktieägare eller aktieägare närstående bolag. Stiftelsen har även rätten att utse majoriteten av ledamöterna samt ordföranden i Finansdelegationen, ett organ som ansvarar för beslut som rör bolagets kapitalförvaltning. Det råd som valts till Trygg-Stiftelsens fullmäktige fungerar som kontaktorgan och företrädare för försäk- ringstagarna. Hela fullmäktigeorganisationen träffas för Huvudproblemen med nuvarande ordning i livförsäkringsbolag diskussion med Gamla:s ledning och Trygg-Stiftel- sens styrelse om aktuella frågor. Som ett resultat av de diskussioner om inflytande för försäk- ringstagarna som fördes under livbolagskrisen bildade under slutet av en försäkringstagarförening. Medlemmarna utses i direktval i de 24 länsförsäkringsbolagsregionerna där försäkringstagare i Läns- försäkringar har rätt att rösta på av en valberedning utvalda kandidater eller föreslå någon annan person. har rätt att utse två av elva styrelseledamöter i Liv . Majoriteten i bolagets styrelse skall enligt bolagsordningen bestå av oberoende ledamöter som i övrigt inte har något samband med bolag inom koncernen . Arbetsmarknadsförsäkringar, pensionsförsäkringsaktiebolag () har till skillnad från Gamla och Länsför- säkringar inte ordnat en särskild ordning för att försäk- ringstagarnas rättigheter i egenskap av riskkapitalbidragsgivare skall kunna tillgodoses. Däremot är bolaget organiserat så att åtmin- stone majoriteten av försäkringstagarnas intressen företräds. ägs till lika delar av arbetsmarknadens parter, och LO. Då tjänstepensionsförsäkring utgör merparten av AMF Pensions verksamhet, sett till såväl premieinflöde, förvaltat kapital som antal kunder, är det huvudsakligen arbets- givare som har ingått försäkringsavtal och som är försäkringstagare i medan de enskilda anställda i företagen är de försäkrade. Aktieägarna och LO kan således sägas representera vissa försäkringstagare och försäkrade i på bolagsstämman. Av styrelsens högst elva ledamöter skall och LO enligt bestämmelser i bolagsord- ningen vardera utse en ledamot som särskilt skall vaka över försäk- ringstagarnas samt de försäkrades intressen. Huvudproblemen med nuvarande ordning i livförsäkringsbolag 5.4.3Bolagsstyrningsproblem i ömsesidiga försäkringsbolag Delägarna kan fråntas beslutanderätt på stämman Som nämnts är det ofrånkomligt att försäkringstagarna bidrar med riskkapital i ömsesidiga försäkringsbolag. I sådana bolag innehar försäkringstagarna den associationsrättsliga rollen som delägare och det finns ingen konflikt med utomstående ägare i dessa bolag. Delägarna har som huvudregel rösträtt på bolagsstämman och jämställs även i vissa andra associationsrättsliga sammanhang med aktieägare. Rätten till inflytande kan dock som nämnts helt upphöra genom bestämmelser i bolagsordningen. Om bolagsordningen anger att beslutanderätten skall ligga på särskilt utsedda delegerade får delägarna inte utöva någon beslutanderätt på bolagsstämman. Delägarna kan således vid en stämma avsäga sig rösträtt vid alla framtida bolagsstämmor. Bolagsordningen upprättas normalt av stiftaren vid bolagets bildande och godkänns vid den konstitue- rande bolagsstämman av de försäkringstagare som initialt tecknat försäkring. Detta innebär att senare tillkommande försäkrings- tagare kan stå helt utan inflytande på bolagsstämman utan att de har varit delaktiga i beslutet. Givet att relevant information har varit tillgänglig vid avtalstill- fället kan försäkringstagarna genom att teckna försäkring i bolaget visserligen anses ha accepterat bestämmelserna i bolagsordningen. Det är dock tveksamt i vilken utsträckning de har varit medvetna om konsekvenserna av detta. Om delegerade skall finnas i ett ömsesidigt försäkringsbolag får delägarna inte utöva någon beslutanderätt vid bolagsstämman, men de har i motivuttalanden sagts ha rätt att närvara vid stämman. Däremot har delägarna i sådana fall inte rätt att få ett ärende behandlat vid stämman eller att före stämman ta del av redovis- ningshandlingar eller revisionsberättelsen. Vem som kan ges rätt att utse delegerade och vem som kan utses är inte reglerat i lag. Det finns fyra aktiva ömsesidiga livförsäkrings- bolag i . Av dessa är Allmänna änke- och pupillkassan det enda bolaget som inte använder ett system där beslutanderätten ligger på delegerade. I ömsesidig livförsäkring utövas försäkringstagarnas/del- ägarnas rösträtt av 54 delegerade vilka utgör bolagsstämman. Av bolagsordningen framgår att av dessa delegerade utses 22 av Huvudproblemen med nuvarande ordning i livförsäkringsbolag Kooperativa förbundets föreningsstämma, 18 av LO:s represen- tantskap, 9 av , 3 av HSB:s Riksförbunds förbunds- stämma och 2 av fullmäktige. Delägarna, dvs. försäk- ringstagarna, har således inte rätt att utse delegerade till bolags- stämman. Enligt bolagsordningen får till delegerad inte väljas styrelseledamot eller suppleant samt anställd i Sak- eller Livkoncernen. I pensionsförsäkring, ömsesidigt utgörs delägarna av de arbetsgivare som ingått pensioneringsavtal med bolaget och de försäkrade i bolaget. Bolagsstämmans befogenheter utövas av en överstyrelse som består av 38 ledamöter. Av dessa utses hälften av arbetstagarorganisationer ([Sif], , , och ) och hälften av repre- sentanter för arbetsgivarna (och ). Ett antal av överstyrelsens ledamöter som utses av de fackliga organisationerna skall vara pensionärer med pensionsförsäkring tecknad i . Anställd i bolaget kan inte ingå i överstyrelsen. Beslutanderätten på bolagsstämman i Bliwa Livförsäkring, ömse- sidigt utövas av tio därtill utsedda delegerade. , , Sif, Ledarna och utser vardera två delegerade. Anställd i bolaget eller dess dotterbolag får inte vara delegerad. Enligt bolagsord- ningen skall styrelsen utgöras av personer som med hänsyn till yrkesverksamhet eller på annat sätt kan anses företräda de försäk- rade i bolaget. Försäkringstagarna i Allmänna Änke- och Pupillkassan har som nämnts ett direktinflytande i bolaget. Alla delägare är röstberätti- gade och har en röst på bolagsstämman. Minst hälften av styrelsens ledamöter skall vara delägare i bolaget. Av det sagda följer att försäkringstagare i ömsesidiga försäk- ringsbolag i praktiken kan ha mindre möjlighet till inflytande över beslut som är centrala för dem än försäkringstagare i icke-vinstut- delande livförsäkringsaktiebolag. Ledningen i ett ömsesidigt försäkringsbolag kan således ha stort utrymme att sköta den löpande styrningen av bolaget på ett sätt som inte nödvändigtvis gagnar delägarna. Avgörande torde vara vem eller vilka som i dessa fall har rätt att utse delegerade till bolagsstämman och vilket intresse de kan ha av att bevaka styrningen av bolaget. Huvudproblemen med nuvarande ordning i livförsäkringsbolag Avsaknad av andrahandsmarknad för delägarrätter Bidragsgivare av riskkapital har som framgått vanligen möjlighet att påverka affärsverksamheten. Om en aktieägare i ett allmänt aktie- bolag upplever att rörelsen inte drivs på ett effektivt sätt eller på ett sätt som inte överensstämmer med den individuelle aktieägarens riskpreferenser har denne dessutom möjlighet att sälja sina ekono- miska och associationsrättsliga rättigheter. Möjligheten till utträde ur associationen är ett skydd för en mindre aktieägare som inte lyckats göra sin röst hörd på bolagsstämman. Det finns ingen marknad för delägarrätter i ömsesidiga försäk- ringsbolag. En försäkringstagares möjligheter att sälja den residuella rätten till bolagets resultat är därför mycket begränsade. En försäkringstagare som är missnöjd med operativa eller strategiska beslut i rörelsen som påverkar dennes resultatanspråk kan därför inte visa sitt missnöje med ledningen genom att överlåta sina ekonomiska rättigheter till någon annan. Även möjligheterna att flytta kapitalet till ett annat livförsäkringsbolag är begränsade. Även om sådana möjligheter finns kan kostnaderna förknippade med att lämna bolaget vara så betydande att de inte gärna utnyttjas. Avsaknaden av en andrahandsmarknad för delägarrätter medför också att den genomlysning och disciplin som aktiemarknaden bidrar med inte finns för ömsesidiga försäkringsbolag. Aktörer på en handelsplats efterfrågar information vilket ökar genomlys- ningen. Prissättning på en marknad innehåller i sig information om den framtida förväntningen på bolaget. Detta har en discipline- rande effekt på styrelse och ledning i bolaget. Hotet om att en utomstående aktör skall se att bolaget drivs på ett ineffektivt sätt och därför köpa en kontrollpost sätter press på ledningen att sköta företaget på ett sätt som maximerar avkastningen för ägarna. De nu nämnda skillnaderna mellan delägare och aktieägare i förhållande till ledningen i bolaget talar för att delägare så långt som möjligt skall ha åtminstone samma möjligheter till inflytande och kontroll som aktieägare. Det finns emellertid en annan grund- läggande skillnad mellan de två associationsformerna som talar mot ett krav om direktinflytande för delägare i ömsesidiga försäkrings- bolag. Huvudproblemen med nuvarande ordning i livförsäkringsbolag Investerare i ett aktiebolag ackumulerar röststyrka som är kopplad till kapitalinsatsen. Det finns vanligtvis större aktieägare som har tillräckliga ekonomiska incitament att utöva sitt inflytande på bolagsstämman eller skaffa sig kunskap för att kunna övervaka att ledning och styrelse agerar efter aktieägarnas intressen. Små aktieägare kan ha rimliga förväntningar om att större aktieägare tar beslut som sammanfaller med de mindre aktieägarnas intressen då samtliga aktieägare har som mål för bolaget att generera vinst.