sou · GUB379 · 2007-01-01 00:00:00 — Sammanfattande slutsatser av utredningens rapporter hänvisades till de minst attraktiva industrijobben och till serviceyrken som städning och restaurangjobb. Som och (1991) har påpekat innebär den svenska vertikal mosai- ken ett samhälle präglat av social ojämlikhet och en arbetsmarknad strukturerad efter klass-, könsmässiga – och etniska kategorise- ringar som på olika sätt överlappar, betingar och stärker varandra. Med en ökad utomeuropeisk invandring under 1980- och 1990- talet och tillkomsten av lagen mot etnisk diskriminering, fick rasismen andra uttryckssätt och den strukturella diskrimineringen blev mer subtil och försåtlig menar (2006). Arbetsförmedlingen och arbetsgivarnas in- och utsorterande argu- ment som innan lagen mot etnisk diskriminering ofta var direkta och öppna blev utstuderade och indirekta. En viktig fråga som väcks av Knocke är om lagen har bidragit till att stävja diskrimine- ringen eller om arbetsmarknadens aktörer numera använder sig av mer raffinerade diskrimineringsformer för att undvika beskyll- ningar om rasism och för att undgå rättslig prövning. Underlaget till utredningen visar att lagstiftningens räckvidd och symboliska betydelse när det gäller att motverka diskriminering bör diskuteras utifrån ett sammanhang som sätter den diskriminerades erfarenhe- ter i centrum. Den forskning som presenteras synliggör institutio- nella sammanhang som omöjliggör lagens tillämpning och lyfter fram den brist på överensstämmelse som finns mellan individens erfarenheter av diskriminering och lagens definition (SOU 2006:59). Strukturomvandlingen innebär inte bara att arbetstillfällena generellt minskade utan också att situationen för den invandrade arbetskraften kraftigt försämrades. Även om arbetsmarknaden kännetecknas av ökad sysselsättning för personer med utländsk bakgrund har den etniska ojämlikheten bestått under andra former. Instabila anställnings- former, tidsbegränsade arbeten och ofrivillig deltid har ökat mar- kant och även den utlandsfödda arbetskraftens överrepresentation inom dessa arbetsmarknadssegment (, 2005; , 2004). Instabila och anställ- ningar och tillfälliga jobb tycks således ha blivit nya kännetecken för den uppdelade arbetslivet (Wallette, 2004). Forskningen visar också att den etniska uppdelningen även är bekönad: den skapar olika villkor för kvinnor och män, inte bara när det gäller olika typer av anställningar utan även generellt när det gäller sysselsätt- ningsmöjligheter. Sammanfattande slutsatser av utredningens rapporter och inrikesfödda är i regel större bland kvinnor än bland män även om dessa skillnader kan bestå för vissa nationaliteter även efter en lång vistelsetid i (, 2006). Även när det gäller anställningsvillkor är könsskillnaderna påtagliga. Kvinnor med rötter i länder utanför är överrepresenterade bland dem som har instabila anställningar och ofrivillig deltid (, 2005). Dessa uppgifter bekräftar behovet av ett per- spektiv som lyfter fram intersektionen mellan kön, klass och etnicitet i analysen av ojämlikheten på arbetsmarknaden och i arbetslivet. Kvalitativ forskning visar att den simultana verkan av könsmäs- siga och etniska hierarkier även finns på mikronivå och återspeglas ofta i särskiljande praktiker på arbetsplatser (Gavanas, 2006; Mulinari, 2006; , 2006). Föreställningar som kopplar individens könsmässiga och etniska tillhörighet till en uppsättning egenskaper eller till specifika kvalifikationer visar sig ha stor bety- delse för hur arbetsuppgifter fördelas på arbetsplatsen, men även för vilka krav och förväntningar som såväl arbetsgivare som kunder tror sig kunna ställa på de anställda (se vidare de los , 2006). I detta sammanhang är det viktigt att uppmärksamma på vilket sätt samhällets institutioner förhåller sig till etniska och könsmässiga stereotypier i arbetslivet. Det finns en rad studier som problemati- serar rasifiera(n)de och beköna(n)de föreställningar om arbets- kraftens kompetens och lämplighet för vissa specifika arbetsupp- gifter, vilka bl.a. kommer till uttryck i och genom arbetsmarknads- politiska åtgärder (, 2002; , 2005; , 2006). När invandrade kvinnor oavsett bakgrund och erfarenheter förpassas till vissa typer av (sär)åtgärder innebär detta inte bara att kvinnornas arbetsmarknadsmöjligheter försämras utan också att könsmässiga och etniska stereotypier vidmakthålls på arbetsmark- naden. Enligt (2005) kan dessa åtgärder ses som en del i de institutionella praktiker som reproducerar en könsmässig och rasifierad ordning, som de konstruerar vithet och svenskhet som en privilegierad position i arbetslivet. Strukturomvandlingens effekter på den etniska arbetsdelningen bör således ses i ljuset av de processer av inneslutning och under- ordning som låser fast individer och grupper till en permanent till- fällighet i arbetslivet och till en avvikande position i relation till en föreställd normalitet. Bestående och allt djupare etniska klyftor i arbetslivet kan därför ses som ett uttryck för en etnisk ordning som varken är övergående eller tillfällig. Sammanfattande slutsatser av utredningens rapporter av den invandrade befolkningen och deras barn har inte lyckats förklara den etniska ojämlikheten utifrån skillnader i human kapital, kulturella traditioner eller socialt beteende. Inte heller har integrationstänkandets uppdelning mellan ett vi som integrerar och ett dem som ska integreras varit en framkomlig strategi för att övervinna den (makt)ordning som förpassar invand- rade och deras barn till en position utanför det svenska samhällets gemenskap. Däremot visar en rad forskningsrapporter att den särbehandling som förekommer i arbetslivet ofta grundas i före- ställningar om kulturell och annan olikhet. Denna komplexitet kan således knappast reduceras till ett problem av utanförskap eller brist på sysselsättning som drabbar en viss grupp. Den utlands- födda arbetskraften är lika lite som andra samhällskategorier en homogen grupp predestinerad till vissa arbetsuppgifter. Föreställ- ningen om att denna grupp skulle vara speciellt lämpade till vissa sorters jobb, som t.ex. städning, hushållsarbete eller barnpassning, är en uppfattning som faller inom ramen för det som forskare benämner som kulturrasism. Frågan är emellertid vad det är som gör att vissa grupper, däribland utlandsfödda och deras barn, drab- bas hårdare av strukturomvandlingens minskade utbud på arbets- tillfällen? Varför är det just dessa grupper som främst slås ut under omvandlingsprocesser? Det finns inga entydiga svar på dessa frågor men en grundläg- gande aspekt är naturligtvis en förändrad arbetsmarknadsregim – dvs. av en institutionaliserad överenskommelse om hur arbete och tillväxt ska organiseras – mot bakgrund av en ökande internationell konkurrens, avregleringar av ekonomin, överflyttning av arbets- tillfällen till låglöneländer, rationaliseringskrav och en allt hårdare konkurrens om jobben. Denna förklaring är emellertid otillräcklig om man inte tar hänsyn till de värderingar, normer och självbilder som har styrt den organiserade arbetarklassens politiska agenda och som har givit grund till den underordnade exkludering som historiskt har karakteriserat situationen för den invandrade arbetskraften. Framväxten av en differentierad arbetsmarknad där villkoren för kärnarbetskraften väsentligt skiljer sig åt från dem som råder i perifera och oreglerade arbetsmarknader hade inte varit möjligt utan den rasifierande (och bekönande) exkludering som naturaliserar existensen av o(jäm)lika arbetsvillkor för olika sorters människor. Vithetens hegemoni7 bland arbetsmarknadens parter, 7 Vithetens hegemoniska position i samhällsinstitutioner är ett problem som inte uppmärksammats av forskare i . Sammanfattande slutsatser av utredningens rapporter politiska partier och samhälleliga institutioner har varit en förut- sättning för en relativ smärtfri övergång från en arbetsmarknadsre- gim baserad på fullsysselsättning, jämlikhet och välfärd till en till- växtmodell karakteriserad av avreglering, flexibilisering, rörlighet och krympande sysselsättningsökning. Arbetslivets nya hierarkier artikuleras på detta sätt till historiskt grundade maktrelationer och ger dessa en förnyad innebörd genom ständiga markeringar mellan dem som anses ha en självklar plats i arbetslivet och dem som defi- nieras utifrån sitt utanförskap. Schierup (2006) definierar denna nya ordning som en situation av rasialiserad exkludering8 och menar att den skiljer sig i omfatt- ning och i karaktär från den etniska uppdelningen under arbets- kraftsinvandringens period. Han noterar också att såväl i EU-sam- manhang som i svensk politik frikopplas begreppet exkludering från avsaknaden av sociala rättigheter och möjligheter att utöva ett full- värdigt medborgarskap för att i stället definieras som exkludering från lönearbete, och inkludering som anställningsbarhet och jobb- aktivering (se även Schierup, , 2006). I detta sammanhang menar (2006) att oron för den sociala exkludering som speglas i samhällsdebatten först och främst inte rör förekomsten av ett etnifierat samhälle utan i hög grad fokuseras på en etnifierad arbetslöshet. En integrationspolitik som i första hand syftar till att åtgärda invandrarnas utanförskap genom att öka deras anställningsbarhet kan knappast övervinna dessa hinder. Existensen av ett system av privilegier baserad på etnisk eller rasmässig åtskillnad gör att diskriminering får en given plats i ana- lysen av ojämlikhet på arbetsmarknaden och i arbetslivet. är det få, om ens några, som ifrågasätter att diskrimineringen före- kommer i . Däremot råder det stor oenighet beträffande vad som är diskriminering och vad som är samhällsinstitutionernas ansvar när det gäller att bekämpa den.9 Det finns fortfarande de som hävdar att diskrimineringen är en anomali i ett annars välfun- gerande system eller något som vissa aktörer gör sig skyldiga till på grund av okunnighet eller i brist på information. Invandrarkvinnor och textilhantverk – en diskursanalys som analyserar vithetens betydelse i arbetsmarknadspolitiken och avhandling , ras och civilisation i svensk arbetarrörelse före nazism (2006) som problematiserar rasismens och den socialistiska vithetens roll i formeringen av den svenska arbetarrörelsen är välkomna tillskott till fältet. Se även och bok svenska arbetarklassen (2004). 8Rasialiserad är det ord som används av författaren och ges här samma innebörd som uttrycket rasifierad. 9Detta framkommer inte minst i samtal med arbetsmarknadens parter som redovisas i SOU 2006:59. Sammanfattande slutsatser av utredningens rapporter dem som ser diskrimineringen som ett naturligt (om än mindre önskvärt) inslag i mellanmänskliga relationer. En följd av detta är att diskrimineringen avpolitiseras och att dess effekter normalise- ras. Avsaknaden av institutionella strategier mot diskriminering och även frånvaron av diskrimineringsfrågor i den politiska agen- dan kan ses mot bakgrund av detta. Så länge som diskrimineringen betraktas som ett undantag, beroende av individuella aktörers goda eller illvilliga avsikter, är det möjligt att bortse från de institutio- nella sammanhang som gör diskrimineringen möjlig och från det politiska ansvaret för ett diskriminerande samhällsordning. Arbetets rum och maktens centrum Att ställas utanför arbetslivet innebär inte bara att stängas ute från konsumtionsmöjligheter, trygghet och valmöjligheter. Det innebär också att berövas ett livssammanhang, delaktighet i samhällslivet, berättigande till samhällsresurser och förutsättningar för ett full- värdigt medborgarskap. När invandrarskap associeras till en posi- tion utanför arbetsmarknaden och beskrivs med utgångspunkt i låg sysselsättning, hög arbetslöshet, rekryteringshinder, anställnings- barhet m.m., definieras också problemets karaktär och dess eventu- ella lösningar. Utanförskap blir liktydigt med att ställas utanför arbetsmarknadens villkor och möjligheten till ett arbete görs till – vilket upprepas gång på gång – en nyckel till integration, utan att vare sig arbetsvillkoren eller arbetets innehåll behöver diskuteras, än mindre ifrågasättas. Det finns även andra implikationer. Att koda arbetslivets gränser med en etnisk innebörd gör arbetsmark- naden och arbetslivet till en plats dit invandrare inte äger tillträde; till ett åtråvärt rum vars materiella och symboliska värde förstärks av dess (etniska) exklusivitet. Arbetslivets etniska gränser och skapandet av en kategori som definieras utifrån sitt utanförskap ger anledning att rikta sökarlju- set mot de diskursiva, materiella och symboliska skiljelinjer som möjliggör uppdelningen mellan de som befinner sig innanför och de som står utanför. Vilka är de murar som rangordnar, hindrar och skapar skillnad mellan olika grupper? På vilka platser i arbetslivet konstrueras dessa grupper? Utredningens rapporter ger en rad exempel som visar att underordningens villkor varierar i olika rumsliga kontexter och att det är just i rummets föreställda sluten- het som arbetslivets hierarkier kommer till uttryck. Sammanfattande slutsatser av utredningens rapporter om vem eller vilka som har företräde till en plats i arbetslivet påverkar även dem som har fått ett arbete: risken att bli exkluderad skapar lydiga anställda. En underordnad position är också lättare att acceptera om alternativet är att ställas utanför. Diskrimine- ringen skapar en villkorad tillvaro där risken att bli exkluderad all- tid är närvarande. Hur ser diskrimineringen ut i arbetslivet? Vilka omständigheter skapar den etniska rangordningen? Vilka murar omger maktens centrum och vad betyder dessa för dem som står utanför? I detta avsnitt ges några exempel som dels illustrerar diskrimineringens komplexitet dels belyser hur diskrimineringen artikuleras till några centrala drag i den nya ekonomin. En viktig och återkommande fråga inom nationalekonomisk arbetsmarknadsforskning är i vilken utsträckning de svårigheter som utrikes födda och infödda med utländsk bakgrund upplever på svenska arbetsmarknaden beror på diskriminering. Det är dessvärre svårt, med sedvanliga kvantitativa metoder, att isolera diskrimine- ring som orsak till skillnader i arbetsmarknadsutfall menar (2006). Empiriska analyser av enkät- och registerdata kan ge värdefull information om betingade korrelationer mellan olika etniska grupper och ett arbetsmarknadsutfall, dvs. att de kan visa, trots hänsyn till eventuella skillnader i humankapital och sortering till olika yrken, branscher eller sektorer, att signifikanta skillnader mellan grupper kvarstår. Analysen har således en oerhörd viktig beskrivande funktion. Men eftersom information oftast saknas om alla relevanta egenskaper, som kan tänkas påverka ett visst arbets- marknadsutfall, är det svårt att med säkerhet hävda att skillnader i utfall beror på diskriminering och inget annat. Till en del handlar dessa problem om operationalisering och valet av variabler som kan åskådliggöra förekomsten av diskriminering. Men det handlar även om diskrimineringsbegreppets validitet för att synliggöra en situa- tion av systematisk negativ särbehandling. Av den anledningen är det även nödvändigt att genom kvalitativa metoder säkerställa begreppets validitet. Detta fordrar dels att samla empirisk kunskap som kan bevisa förekomsten av en systematisk negativ särbehand- ling av invandrade personer och deras barn, dels att identifiera Sammanfattande slutsatser av utredningens rapporter kontexter, processer och sammanhang som gör denna särbehand- ling möjlig. Utredningens rapporter analyserar den strukturella diskrimine- ringen i sammanhang som sätter arbetslivets förändringar och arbetsorganisatoriska processer i fokus. Utgångspunkten är arbets- organisationens roll som identitetsskapande struktur som ger upp- hov till olika positioner och upprätthåller kollektiva identiteter bland de anställda. En viktig premiss är att den strukturella diskri- mineringen finns inbäddad i historiskt specifika former att organi- sera arbete och försörjning på organisations- och samhällsnivå. Av detta följer att diskriminering inte kan betraktas som ett marginellt problem eller som en avvikelse i en annars välfungerande arbetssi- tuation. Inte heller kan diskrimineringen reduceras till specifika situationer i arbetslivet eller till enstaka händelser på arbetsplatser. Begreppet strukturell diskriminering hänför sig till den ordning som gör den negativa särbehandlingen av personer med invandrar- bakgrund och deras barn möjlig. Att diskrimineringen beskrivs som strukturell ska inte tolkas som att diskrimineringen uppfattas som en tvingande ordning eller en predestinerad situation. Uttrycket strukturell syftar i stället till att lyfta fram den etniska ordningens bärande karaktär i samhällsorga- nisationen. Den analytiska distinktionen mellan strukturell, insti- tutionell och individuell diskrimineringen syftar därtill att proble- matisera interrelationen mellan dessa olika nivåer och även dess relativa autonomi. Som många rapporter inom denna utredning visar är diskrimineringens uttryck både godtyckliga och systema- tiska. Diskrimineringen kan förekomma i vissa situationer men vara frånvarande i andra. Såväl individuella val som institutionella beslut kan göra skillnad och därför är det viktigt att belysa de situationer där diskrimineringen kan motverkas. En illustration på detta samspel finns i Lagen om anställnings- skydd (LAS) som ofta uppges som ett exempel på institutionell diskriminering. Det vill säga på formuleringar och rutiner som genom sin utformning särbehandlar, missgynnar eller exkluderar grupper som definieras som avvikande från etablerade normer i arbetslivet. Lagen tillämpar en senioritetsprincip vid uppsägningar som är avsedd att skydda de anställda från arbetsgivarnas godtyck- lighet. Men lagen har kritiserats för att missgynna ungdomar och personer med invandrarbakgrund, som är överrepresenterade bland dem med kortast tid i arbetslivet. LAS diskriminerande effekter måste givetvis tas på största allvar. Frågan är dock om en försvagad Sammanfattande slutsatser av utredningens rapporter arbetsrätt kan ge större garantier mot diskriminering än den nuva- rande lagstiftningen. Är ökat institutionellt utrymme liktydigt med minskad diskriminering? och (2004) har undersökt detta genom att studera hur lagen tillämpas, dvs. hur aktörerna på arbetsplatsen tolkar och agerar utifrån lagens utformning. Deras resultat visar att både arbetsgivare och fackliga representanter gör avsteg från lagens föreskrifter på ett sätt som favoriserar personer med svensk bakgrund på bekostnad av invand- rade personer. Denna selektiva tillämpning kan ses som ett exempel på hur den institutionella diskrimineringen kan förstärkas av indi- viduella handlingar och även på hur dessa handlingar möjliggörs av ett institutionellt regelverk. Men i den mån att det finns utrymme för individuella tolkningar finns det också en möjlighet för att aktörernas handlingar kan motverka effekterna av ett diskrimine- rande regelverk. LAS är inte det enda exemplet på att förment neutrala regler och riktlinjer kan bidra till att fördjupa etniska skiljelinjer på arbets- marknaden. Ett exempel på detta är de instruktioner som innebär att man efter en tids sökande efter arbete i enlighet med sin kvalifi- kationsnivå och i anslutning till sin hemort måste vara beredd att dels ta mindre kvalificerade jobb och dels acceptera jobb på längre avstånd från bostadsorten. Då personer med utländsk bakgrund, bl.a. på grund av diskriminering, kan förväntas behöva på sig, jämfört med svenskar, för att få ett jobb i enlighet med sin kvalifikationsnivå innebär en sådan regel att personer med utländsk bakgrund genom arbetsmarknadspolitiken riskerar en förstärkt segmentering i riktning mot mindre kvalificerade jobb. Individens situation i arbetslivet spänner över en mängd mindre processer, var och en med sin specifika dynamik; rekrytering, anställningsvillkor, lönesättning, karriärvägar m.m. Forskningen visar att kopplingar dem emellan gör att effekter av diskriminering, exkludering och underordning riskerar att sprida sig från ett moment till ett annat. Utifrån skilda metodologiska och teoretiska perspektiv ger underlaget till denna utredning stöd till slutsatsen att diskriminering, exkludering och underordning i huvudsak inte verkar genom stora och våldsamma rasistiska interventioner. I stället är det genom vardagliga och småskaliga praktiker som dis- kriminering, exkludering och underordning skapas. Institutionella spridningseffekter samt den internaliserade vetskapen om att dis- krimineringen förekommer förstärker effekterna av varje liten dis- kriminerings-, exkluderings- och underordningshandling. Sammanfattande slutsatser av utredningens rapporter Trösklar, gränsdragningar och genvägar Ett diskrimineringsperspektiv på institutionell nivå fokuserar på praktiker, normer och regleringar som utformar villkoren för inträdet i arbetslivet. En avgörande process i detta sammanhang är organisationers rekrytering och individers strategier för att få ett arbete. Rekryteringens komplexitet kan inte reduceras till en fråga om individuella preferenser och rationella val mellan köpare och säljare av arbetskraft. Såväl de sökande (utbudet av arbetskraft) som arbetsgivarnas representanter – rekryteringspersonalen (arbetskrafts- efterfrågan) – agerar i sammanhang som inte kan inskränkas till individuella preferensers genomslag i hanterandet av objektiv information. I stället lyfter ett institutionellt perspektiv fram den institutionella (organisatoriska) praktikens betydelse för konstruk- tionen av olika aktörers preferenser och föreställningar, och kanske än mera deras handlande. Vidare betonas det sociala samspel som äger rum inom det organisatoriska fältet och förekomsten av maktasymmetrier mellan olika aktörer (SOU 2006:60). Ytterligare en fråga som lyfts fram i dessa perspektiv är att arbetsgivare, som ofta betraktas som en aktör, i själva verket ofta utgörs av ett flertal samverkande anställda med olika rekryterings- funktioner. Vidare innebär en rekryteringsprocess, vilket framgår av ordet, något som pågår och som inte kan reduceras till ett beslut (anställning eller inte). Under den tidsaxel som en rekrytering pågår genomförs en mängd olika formella och infor- mella beslut, en del medvetet formulerade andra inte. Det är kost- samt att rekrytera och detta påverkar mängden information om arbetssökanden. Under de här villkoren ska organisationer nå fram till beslut om vem som ska anställas baserat på föreställningar av matchning mellan kvalifikationskrav och kompetens. En fråga som diskuteras alltmer inom forskningen är rekryte- ringens förändrade villkor och i synnerhet det faktum att merpar- ten av rekryteringen sker på basis av ett socialt nätverk. Alireza Behtoui (2006) har studerat effekten av nätverksrekrytering för olika grupper av sökanden och har granskat hur olika rekryterings- kanaler har använts av individer för att skaffa ett arbete. Han finner för det första att invandrade arbetssökanden generellt har tillgång till färre informella rekryteringskanaler (som t.ex. tips från vänner och bekanta) än infödda. Behtouis resultat visar också att använ- dandet av informella rekryteringskanaler leder till högre lön för infödda men att invandrade från som skaf- Sammanfattande slutsatser av utredningens rapporter fat arbete via informella kanaler fick mindre utbyte, dvs. lägre lön jämfört med om arbetet hade skaffats via andra kanaler än infor- mella. Studien visar att rekryteringen via sociala nätverk får skilda effekter för olika grupper och att den därmed är en viktig aspekt i förståelsen av hur den etniska uppdelningen på arbetsmarknaden skapas och vidmakthålls. I den mån att rekryteringen via informella kanaler ökar är det också sannolikt att skillnaderna i möjligheterna att få arbete fördjupas mellan olika grupper.