sou · GUB322d3 · 2007-01-01 00:00:00 — Mindre förmånlig behandling av en kvinna som har samband med graviditet eller mammaledighet i den mening som avses i direktiv / 85/EEG skall anses utgöra diskriminering enligt detta direktiv. 1976L0207 SV 05.10.2002 001.001 4 Det här direktivet skall inte heller påverka tillämpningen av bestämmelserna i rådets direktiv /34/EG av om ramavtalet om föräldraledighet, undertecknat av UNICE, CEEP och EFS (1) och i rådets direktiv /85/EEG av om åtgärder för att förbättra säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbets- tagare som är gravida, har fött barn eller ammar (tionde särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv /391/EEG (2). Det skall heller inte påverka medlemsstaternas rätt att erkänna särskild rätt till pappaledighet och/eller adoptionsledighet. Medlemsstater som erkänner sådan rätt skall vidta nödvändiga åtgärder för att skydda manliga och kvinnliga arbetstagare mot uppsägning och avskedande på grund av att de utövar denna rätt och se till att de vid slutet av en sådan ledighet har rätt att återuppta sitt arbete, eller ett likvärdigt arbete på villkor som inte är mindre gynnsamma för dem, och komma i åtnjutande av de förbättringar av arbetsvillkoren som de skulle ha haft rätt till under sin bortovaro. Medlemsstaterna får behålla eller besluta om åtgärder inom ramen för artikel 141.4 i fördraget för att i praktiken säkerställa full jämställdhet mellan kvinnor och män. 1.Tillämpningen av principen om likabehandling innebär att det inte får förekomma direkt eller indirekt diskriminering på grund av könstillhörighet i den offentliga eller privata sektorn, inbegripet offent- liga organ i fråga om följande: a)Villkor för tillträde till anställning, till verksamhet som egenföreta- gare och till yrkesutövning, inklusive urvalskriterier och krav för anställning inom alla verksamhetsgrenar på alla nivåer i arbetslivet, inbegripet befordran. b)Tillträde till alla typer och alla nivåer av yrkesvägledning, yrkesut- bildning, högre yrkesutbildning och omskolning, inklusive yrkespraktik. c)Anställnings- och arbetsvillkor, inklusive uppsägning och avske- danden, och löner enligt direktiv /117/EEG. d)Medlemskap och medverkan i en arbetstagar- eller arbetsgivarorga- nisation eller i andra organisationer vars medlemmar utövar ett visst yrke, inbegripet de förmåner som dessa organisationer tillhan- dahåller. 2.Medlemsstaterna skall därför vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att a)lagar och andra författningar som strider mot principen om likabe- handling upphävs, b)bestämmelser som strider mot principen om likabehandling som finns i individuella avtal eller kollektivavtal, i interna regler för företag samt i regler för fria yrkesutövare och arbetstagar- eller arbetsgivarorganisationer skall eller får förklaras ogiltiga eller ändras. Medlemsstaterna skall säkerställa att alla som anser sig förförde- lade på grund av att principen om likabehandling inte har tillämpats på dem har tillgång till rättsliga och/eller administrativa förfaranden, inbe- gripet, när de anser det lämpligt, förlikningsförfaranden för att säkerställa efterlevnaden av skyldigheterna enligt detta direktiv, även efter det att den situation, i vilken diskrimineringen uppges ha förekommit, har upphört. (1) EGT L 145, , s. 4. (2) EGT L 348, 28.11.1992, s. 1. 1976L0207 SV 05.10.2002 001.001 5 2.Medlemsstaterna skall i sina rättsordningar införa nödvändiga bestämmelser för att säkerställa en faktisk och effektiv kompensation eller gottgörelse, enligt vad medlemsstaterna bestämmer, för den förlust och skada som lidits av den person som drabbats av diskriminering i strid mot artikel 3, på ett sätt som är avskräckande och står i proportion till den skada som lidits; sådan kompensation eller gottgörelse får inte begränsas av en i förväg fastställd övre gräns, utom i de fall då arbets- givaren kan bevisa att den enda skada som en sökande lidit till följd av diskriminering i den mening som avses i detta direktiv är vägran att beakta hans/hennes arbetsansökan. 3.Medlemsstaterna skall säkerställa att föreningar, organisationer eller andra rättsliga enheter som i enlighet med de kriterier som fastställs i deras nationella lagstiftning har ett berättigat intresse av att säkerställa att bestämmelserna i detta direktiv efterlevs får, på den klagande personens vägnar eller för att stödja denne, med hans eller hennes godkännande, engagera sig i de rättsliga och/eller administrativa förfaranden som finns för att säkerställa efterlevnaden av skyldighe- terna enligt detta direktiv. 4.Punkterna 1 och 3 påverkar inte tillämpningen av nationella regler om tidsfrister för att väcka talan som rör principen om likabehandling. Medlemsstaterna skall i sina rättsordningar införa nödvändiga bestämmelser för att skydda anställda, inbegripet dem som är arbetsta- garrepresentanter enligt nationell lag och/eller praxis, mot uppsägning eller annan ogynnsam behandling som utgör en reaktion från arbetsgi- varens sida på ett klagomål inom företaget eller ett rättsligt förfarande som syftar till att se till att principen om likabehandling följs. Medlemsstaterna skall se till att de bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv jämte redan gällande bestämmelser på området kommer till de anställdas kännedom på alla lämpliga sätt, t.ex. på deras arbetsplats. 1.Medlemsstaterna skall utse och genomföra de nödvändiga förbe- redelserna för ett eller flera organ för främjande, analys och kontroll av samt till stöd för likabehandling av alla personer utan åtskillnad på grund av könstillhörighet. Dessa organ får utgöra en del av de organ som på nationell nivå har till uppgift att tillvarata de mänskliga rättig- heterna eller att ta till vara enskildas rättigheter. 2.Medlemsstaterna skall säkerställa att behörigheten för dessa organ omfattar följande: a)Att på ett oberoende sätt bistå personer som utsatts för diskrimi- nering genom att driva klagomål om diskriminering, utan att det påverkar rättigheterna för personer som har blivit diskriminerade eller för föreningar, organisationer eller andra rättsliga enheter som avses i artikel 6.3. b)Att genomföra oberoende undersökningar om diskriminering. c)Att offentliggöra oberoende rapporter om och lämna rekommenda- tioner i frågor som rör sådan diskriminering. Medlemsstaterna skall, i enlighet med nationella sedvanor och praxis, vidta lämpliga åtgärder för att främja dialogen mellan arbets- marknadens parter i syfte att främja likabehandling, inklusive genom att övervaka praxis på arbetsplatser, kollektivavtal, etiska regler, forsk- ning eller utbyte av erfarenheter och god praxis. 1976L0207 SV 05.10.2002 001.001 6 2.Medlemsstaterna skall, när detta står i överensstämmelse med nationella sedvanor och praxis, uppmuntra arbetsmarknadens parter att, utan att deras oberoende åsidosätts, främja likabehandling av kvinnor och män och att, på lämplig nivå, avtala om bestämmelser mot diskriminering på de områden som avses i artikel 1 och som faller inom räckvidden för förhandlingar om kollektivavtal. I dessa överens- kommelser skall de minimikrav beaktas som föreskrivs i detta direktiv och motsvarande nationella genomförandeåtgärder. 3.Medlemsstaterna skall i enlighet med nationell lagstiftning, nationella kollektivavtal eller nationell praxis uppmuntra arbetsgivarna att främja likabehandling av kvinnor och män på arbetsplatsen på ett planerat och systematiskt sätt. 4.I detta syfte bör arbetsgivarna uppmuntras att med lämpliga jämna mellanrum förse arbetstagarna och/eller deras företrädare med lämplig information om likabehandlingen av kvinnor och män inom företaget. Denna information kan innehålla statistik avseende andelen kvinnor och män på olika nivåer i organisationen och eventuella åtgärder för att i samarbete med arbetstagarrepresentanterna förbättra situationen. Medlemsstaterna skall främja en dialog med lämpliga icke-statliga organisationer som i enlighet med nationella lagar och praxis har ett berättigat intresse av att motverka diskriminering på grund av könstillhörighet i syfte att främja principen om likabehandling. Medlemsstaterna skall bestämma vilka sanktioner som skall tillämpas på överträdelser av de nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv och vidta alla åtgärder som behövs för att säkerställa att de tillämpas. Sanktionerna, som kan bestå av skadestånd till den diskriminerade personen, skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. Medlemsstaterna skall anmäla dessa bestämmelser till kommissionen och skall utan dröjsmål anmäla varje senare ändring av dessa. 1.Medlemsstaterna får införa eller behålla bestämmelser som är mer fördelaktiga för skyddet av principen om likabehandling än de som anges i detta direktiv. 2.Genomförandet av detta direktiv får under inga omständigheter utgöra skäl för att inskränka det skydd mot diskriminering som redan finns i medlemsstaterna på de områden som omfattas av detta direktiv. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författ- ningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv efter dagen för anmälan och skall genast underrätta kommissionen om detta. Beträffande den första delen av artikel 3.2 c och den första delen av artikel 5.2 c skall medlemsstaterna emellertid efter dagen för anmälan av detta direktiv utföra en första utvärdering, och vid behov en första omarbetning av de lagar och andra författningar som nämns däri. Medlemsstaterna skall med jämna mellanrum utvärdera den yrkesverksamhet som nämns i artikel 2.2 för att mot bakgrund av den sociala utvecklingen avgöra, om det är berättigat att bibehålla ifrågava- rande undantag. De skall underrätta kommissionen om resultaten av denna utvärdering. 1976L0207 SV 05.10.2002 001.001 7 Medlemsstaterna skall även till kommissionen översända texterna i de lagar och andra författningar som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. efter utgången av den 30-månadersperiod som fastställs i artikel 9.1 första stycket skall medlemsstaterna översända all nödvändig information till kommissionen, så att den kan avfatta en rapport om detta direktivs tillämpning för överlämnande till rådet. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. L 180/22 Europeiska gemenskapernas officiella tidning RÅDETS DIREKTIV 2000/43/EG av om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 13 i detta, med beaktande av kommissionens förslag (1), med beaktande av yttrande (2), med beaktande av yttrandet från Ekonomiska och sociala kommittén (3), med beaktande av yttrande (4), och av följande skäl: (1)Fördraget om Europeiska unionen markerar en ny fas i processen för att skapa en allt närmare sammanslutning mellan de europeiska folken. (2)Enligt artikel 6 i Fördraget om Europeiska unionen bygger Europeiska unionen på principerna om frihet, demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och på rättsstatsprin- cipen, vilka principer är gemensamma för medlemssta- terna, och unionen skall som allmänna principer för gemenskapsrätten respektera de grundläggande rättighe- terna, såsom de garanteras i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grund- läggande friheterna och såsom de följer av medlemssta- ternas gemensamma konstitutionella traditioner. (3)Rätten till likställdhet inför lagen och skydd mot diskri- minering för alla och envar är grundläggande rättigheter som erkänns i den allmänna förklaringen om de mänsk- liga rättigheterna, i FN:s konvention om avskaffandet av all slags diskriminering av kvinnor, i den internationella konventionen om avskaffandet av alla former av rasdis- kriminering samt i FN:s konventioner om medborgerliga och politiska rättigheter och om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter och genom Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, vilka har undertecknats av alla medlemsstater. (4)Det är viktigt att respektera sådana grundläggande fri- och rättigheter, däribland rätten till föreningsfrihet. När det gäller tillgången till och tillhandahållandet av varor och tjänster är det också viktigt att respektera skyddet för privat- och familjelivet samt för transaktioner som utförs i det sammanhanget. Ännu ej offenliggjort i EGT. (ännu ej offentliggjort i EGT). (5)har antagit ett antal resolutioner om bekämpning av rasism och främlingsfientlighet i Euro- peiska unionen. (6)Europeiska unionen förkastar de teorier som försöker slå fast att det finns olika människoraser. Användningen av termen ras i detta direktiv innebär inte ett accepterande av sådana teorier. (7)uppmanade i den 15–kommissionen att lägga fram förslag för att genomföra artikel 13 i EG- fördraget när det gäller kampen mot rasism och främ- lingsfientlighet. (8)I riktlinjerna för sysselsättningen , som i enades om den 10–, framhålls behovet av att utveckla förut- sättningarna för en arbetsmarknad som främjar social integrering genom utformningen av enhetliga strategier för att motverka diskriminering av sådana grupper som t.ex. etniska minoriteter. (9)Diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung kan undergräva förverkligandet av målen i EG-fördraget, särskilt förverkligandet av en hög sysselsättningsnivå och en hög nivå på det sociala skyddet, en höjning av levnadsstandarden och livskvaliteten samt ekonomisk och social sammanhållning och solidaritet. Sådan diskri- minering kan även undergräva strävan att utveckla Euro- peiska unionen som ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. (10)Kommissionen lade fram ett medde- lande om rasism, främlingsfientlighet och antisemitism. (11)Rådet antog gemensam åtgärd 96/ 443/RIF om åtgärder mot rasism och främlingsfient- lighet (5), enligt vilken medlemsstaterna förbinder sig att säkerställa ett effektivt rättsligt samarbete när det gäller överträdelser som består i rasistiskt och främlingsfient- ligt beteende. (12)För att säkerställa utvecklingen av demokratiska och toleranta samhällen där alla kan vara delaktiga, oavsett ras eller etniskt ursprung, bör de särskilda åtgärder som vidtas mot diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung inbegripa mer än tillträde till förvärvsarbete och verksamhet som egenföretagare och även omfatta sådana områden som utbildning, socialt skydd, inbe- gripet social trygghet och hälso- och sjukvård, sociala förmåner samt tillgång till och tillhandahållande av varor och tjänster. (5) EGT L 185, 24.7.1996, s. 5. Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 180/23 (13)Därför bör all direkt eller indirekt diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung på de områden som omfattas av detta direktiv förbjudas i hela gemenskapen. Detta förbud mot diskriminering bör även tillämpas på medborgare i tredje land men omfattar inte särbehand- ling på grund av nationalitet och påverkar inte tillämp- ningen av bestämmelser om villkor för inresa, bosätt- ning och tillträde till anställning och sysselsättning för medborgare i tredje land. (14)Vid genomförandet av principen om likabehandling oberoende av ras eller etniskt ursprung bör gemen- skapen i enlighet med artikel 3.2 i EG-fördraget sträva efter att undanröja bristande jämställdhet mellan kvinnor och män och främja jämställdhet mellan dem, i synnerhet som kvinnor ofta utsätts för flera olika former av diskriminering. (15)Bedömningen av händelser av vilka den slutsatsen kan dras att det förekommit direkt eller indirekt diskrimi- nering är en fråga för nationella rättsliga instanser eller andra behöriga organ i enlighet med nationell lagstift- ning eller praxis. Särskilt vad gäller indirekt diskrimi- nering kan sådana regler innebära att alla medel, inklu- sive statistiska bevis, används för att fastställa att diskri- minering föreligger. (16)Det är viktigt att skydda alla fysiska personer mot diskri- minering på grund av ras eller etniskt ursprung. Medlemsstaterna skall även, när så är lämpligt och i enlighet med nationell sedvana och praxis, sörja för att juridiska personer skyddas om de blir utsatta för diskri- minering på grund av sina medlemmars eller delägares ras eller etniska ursprung. (17)Förbudet mot diskriminering bör inte hindra att bestäm- melser får bibehållas eller antas för att förhindra eller kompensera nackdelar för en grupp av personer av en viss ras eller ett visst etniskt ursprung, och sådana åtgärder kan innebära att organisationer för personer av en viss ras eller etniskt ursprung är tillåtna, om deras huvudsakliga syfte är att främja dessa personers särskilda behov. (18)Under mycket begränsade omständigheter kan en särbe- handling vara berättigad när en egenskap som avser ras eller etniskt ursprung utgör ett verkligt och avgörande yrkeskrav, när syftet är legitimt och kravet är rimligt. Sådana omständigheter skall ingå i den information som medlemsstaterna skall lämna till kommissionen. (19)Personer som har diskriminerats på grund av ras och etniskt ursprung bör tillförsäkras ett lämpligt rättsligt skydd. För att ett effektivare skydd skall tillhandahållas bör föreningar eller juridiska personer också ges befo- genhet att, på det sätt medlemsstaterna bestämmer, engagera sig, antingen på den utsatta personens vägnar eller för att stödja denne, utan att detta påverkar tillämp- ningen av de nationella regler som rör ombud och försvar vid domstol. (20)För att principen om jämlikhet skall kunna genomföras i praktiken krävs ett lämpligt rättsligt skydd mot repressa- lier. (21)För att principen om likabehandling skall kunna till- lämpas effektivt måste reglerna om bevisbördan anpassas på så sätt att bevisbördan övergår till svaranden när det föreligger ett prima facie-fall av diskriminering. (22)Medlemsstaterna kan underlåta att tillämpa reglerna om bevisbördan på sådana förfaranden där det åligger domstolen eller annat behörigt organ att utreda fakta i målet. De förfaranden som avses är sådana där käranden inte behöver bevisa de fakta som det åligger domstolen eller det behöriga organet att utreda. (23)Medlemsstaterna bör främja dialogen mellan arbetsmark- nadens parter och med icke-statliga organisationer för att motverka och bekämpa olika former av diskrimi- nering. (24)Skyddet mot diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung skulle stärkas om varje medlemsstat hade ett eller flera organ med uppgift att analysera problemen, studera tänkbara lösningar och ge praktiskt stöd till alla som utsätts för diskriminering. (25)I detta direktiv fastställs minimikrav, vilket ger medlems- staterna möjlighet att införa eller behålla mer förmånliga bestämmelser. Genomförandet av detta direktiv bör inte åberopas som skäl till inskränkningar i det skydd som finns i varje medlemsstat. (26)Medlemsstaterna bör föreskriva effektiva, proportionella och avskräckande påföljder för åsidosättande av skyldig- heterna enligt detta direktiv. (27)Medlemsstaterna kan på gemensam begäran av arbets- marknadens parter överlåta åt dem att genomföra detta direktiv när det gäller de bestämmelser som kan omfattas av kollektivavtal, om medlemsstaterna vidtar alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de konti- nuerligt kan garantera de resultat som föreskrivs i detta direktiv. (28)I enlighet med subsidiaritets- och proportionalitetsprin- ciperna i artikel 5 i EG-fördraget kan målet för detta direktiv, nämligen att säkerställa en gemensam hög skyddsnivå mot diskriminering i alla medlemsstater, inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna, och det kan därför, på grund av den föreslagna åtgärdens omfattning och verkningar, bättre uppnås på gemen- skapsnivå. Detta direktiv går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. L 180/24 Europeiska gemenskapernas officiella tidning HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Syftet med detta direktiv är att fastställa en ram för bekämp- ning av diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung för att genomföra principen om likabehandling i medlemssta- terna. 1.I detta direktiv avses med principen om likabehandling att det inte får förekomma någon direkt eller indirekt diskrimi- nering på grund av ras eller etniskt ursprung. 2.Enligt punkt 1 skall a)direkt diskriminering anses förekomma när en person på grund av ras eller etniskt ursprung behandlas mindre förmånligt än en annan person behandlas, har behandlats eller skulle ha behandlats i en jämförbar situation, b)indirekt diskriminering anses förekomma när en skenbart neutral bestämmelse eller ett skenbart neutralt kriterium eller förfaringssätt särskilt missgynnar personer av en viss ras eller ett visst etniskt ursprung jämfört med andra personer, om inte bestämmelsen, kriteriet eller förfarings- sättet objektivt motiveras av ett berättigat mål och medlen för att uppnå detta mål är lämpliga och nödvändiga. 3.Trakasserier skall anses vara diskriminering enligt punkt 1 när ett oönskat beteende som har samband med ras eller etniskt ursprung syftar till eller leder till att en persons värdighet kränks och att en hotfull, fientlig, förnedrande, föröd- mjukande eller kränkande stämning skapas. Begreppet trakasse- rier får i detta sammanhang definieras i enlighet med medlems- staternas nationella lagstiftning och praxis. 4.En föreskrift att diskriminera en person på grund av ras eller etniskt ursprung skall anses vara diskriminering enligt punkt 1. b)Tillträde till alla typer och alla nivåer av yrkesvägledning, yrkesutbildning, högre yrkesutbildning och omskolning, inklusive yrkespraktik. c)Anställnings- och arbetsvillkor, inklusive avskedande och löner. d)Medlemskap och medverkan i en arbetstagar- eller arbetsgi- varorganisation eller i andra organisationer vars medlemmar utövar ett visst yrke, inbegripet de förmåner dessa organisa- tioner tillhandahåller. e)Socialt skydd, inklusive social trygghet samt hälso- och sjukvård. f)Sociala förmåner. g)Utbildning. h)Tillgång till och tillhandahållande av varor och tjänster som är tillgängliga för allmänheten, inklusive bostäder. 2.Detta direktiv omfattar inte särbehandling på grund av nationalitet och påverkar inte bestämmelser och villkor för inresa till och bosättning på medlemsstaternas territorium för medborgare i tredje land och statslösa personer. Det påverkar inte heller sådan behandling som beror på den rättsliga ställ- ning som medborgarna i tredje land och de statslösa perso- nerna har. Verkliga och avgörande yrkeskrav Utan hinder av artikel 2.1 och 2.2 får medlemsstaterna före- skriva att sådan särbehandling som föranleds av en egenskap som har samband med ras eller etniskt ursprung inte skall utgöra diskriminering, om denna egenskap utgör ett verkligt och avgörande yrkeskrav på grund av yrkesverksamhetens natur eller det sammanhang där den utförs, förutsatt att målet är legitimt och kravet proportionerligt. I syfte att säkerställa full jämlikhet i praktiken får principen om likabehandling inte hindra en medlemsstat från att behålla eller besluta om särskilda åtgärder för att förhindra att personer av en viss ras eller ett visst etniskt ursprung missgynnas eller att kompensera för ett sådant missgynnande. Inom ramen för gemenskapens befogenheter skall detta direktiv tillämpas på alla personer, såväl inom den offentliga som den privata sektorn, inklusive offentliga organ, i fråga om följande: a)Villkor för tillträde till anställning, till verksamhet som egen- företagare och till yrkesutövning, inklusive urvalskriterier och krav för anställning inom alla verksamhetsgrenar på alla nivåer i arbetslivet, inbegripet befordran. 1.Medlemsstaterna får införa eller behålla bestämmelser som är mer fördelaktiga när det gäller att upprätthålla prin- cipen om likabehandling än de som anges i detta direktiv. 2.Genomförandet av detta direktiv får under inga omstän- digheter utgöra skäl för att inskränka det skydd mot diskrimi- nering som redan finns i medlemsstaterna på de områden som omfattas av detta direktiv. Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 180/25