sou · GUB337 · 2007-01-01 00:00:00 — 13Avhandlingen redovisar bland annat resultat från forskningsprojektet barnens bästa Kön, våld och föräldraskap vid skilsmässor och separationer som pågick 1997–2001 och finansierades av Brottsofferfonden. 14För en översikt över debatten om könsasymmetri i våldsanvändning, förekomsten av kvinnors våld mot män samt tolkningar av olika surveyundersökningar och mätinstrument för våld i parrelationer, se t.ex. Dobash och Dobash (2004). Avvikande eller osynlig – rasifierande praktiker i familjerättssekreterares hantering De övriga framstår som svenska.15 I studien användes självurval och informantgruppen är troligtvis inte representativ för gruppen familjerättssekreterare som helhet utan är snarare mer kvalificerad. En del av de informanter som valde att medverka i undersökningen sade sig vara särskilt intresserade av frågan mäns våld mot kvinnor, medan andra uttryckte ett mer allmänt intresse för kunskaps- och metodutveckling.16 Intervjuerna genomfördes . Det bör noteras att materialet samlats in med syfte att undersöka familjerättssekreterarnas förhållningssätt till fäders våld. Analysen av materialet visade hur viktiga rasifierade föreställningar är för exempelvis bemötande av föräldrar. I det här kapitlet analyseras just den aspekten – rasifiering och dess konsekvenser i form av dis- kriminering – mer ingående och vissa delar av det material som redovisas här har inte publicerats tidigare. Materialets tillkomsthistoria är något som naturligtvis måste beaktas i analysen och vad kontexten för intervjuerna betyder för tolkningen är något som diskuteras löpande. är dock denna nyläsning ett metodologiskt grepp som möjliggör ett större analytiskt djup. Konstruktionen av den patriarkala Ett sätt att närma sig ojämlikhetsskapande processer i organisato- riska och professionella sammanhang är att fokusera på de före- ställningar, symboler och former av medvetande som rättfärdigar eller ifrågasätter rådande sociala ordning (se 1990; 2000; och van Houten ). Vissa av de intervjuade familje- rättssekreterarna använder explicit kulturella skillnader som tolk- ningsram då de talar om att i sitt arbete hantera frågan mäns våld mot kvinnor.17 Vilka föreställningar om kulturella skillnader är det då som förutsätts och återskapas i talet om desamma? 15De har dock inte fått ingående frågor om bakgrund och egen defintion av etnisk/kulturell tillhörighet. 16För en mer utförlig diskussion, se (2003), kapitel 2. 17Med tolkningsram avses de scheman för tolkning som gör det möjligt för aktörer att placera, uppfatta, identifiera och benämna fenomen i sin livssfär och i världen i stort, se (1974); Mumby och (1997, 196ff); (2000, 73). Det är ett begrepp nära knutet till aktörers tolkningspraktik. SOU 2006:37 Avvikande eller osynlig – rasifierande praktiker i familjerättssekreterares hantering Mäns våld mot kvinnor som avvikelse För att kunna svara på den frågan behövs en inblick i hur familje- rättssekreterarna förstår fenomenet mäns våld mot kvinnor mer generellt. Det är inte bara inom familjepolitiken som det har skett stora förändringar . , och inte minst , har mäns våld mot kvinnor alltmer kommit att omtalas som något som berör alla grupper i samhället och som staten har ett ansvar för att hantera (och 2001; 2001). är våld mot kvinnor alltså relativt etablerat som politiskt problem (Wendt 2002). 1993 tillsattes för att se över lagstiftningen och arbetet för att motverka mäns våld mot kvinnor (SOU 1995:60).18 Ett resultat av kommissionens arbete är att svensk lag- stiftning uttalat definierar våld i (heterosexuella) parrelationer som ett könat fenomen, som att det vanligen är män som misshandlar kvinnor. Könsperspektivet markeras bland annat genom ett nytt brott med könsspecifik benämning: Grov kvinnofridskränkning (4 kap. 4a § ). Mäns våld mot kvinnor förutsätts vidare vara ett yttersta uttryck för ojämlikhet mellan könen (SOU 1995:60; Prop. 1997/98:55; SOU 2002:71, 111). Detta perspektiv hade vid tiden för intervjuerna endast ett begränsat genomslag bland informanterna i studien. De tenderade i stället att koppla våld till grupper av människor som av en eller annan anledning inte framstår som vanliga fäder och mödrar. Denna tolkningsram innebär att mäns makt, kontrollbehov och våld konstrueras som något avvikande i /svensk kultur. Våld kopplas till någon dysfunktion och till avvikelser från det som uppfattas som normala, underförstått svenska (se nedan), individer och familjer. Missbruk är en sådan avvikelse som åter- kommer i materialet, psykisk störning en annan. Talet om hur just de här personlighetstyperna hittar varandra, på ett magiskt sätt va, och hur det upprepas återkommer också. Här är en normal per- sonlighetstyp den implicita referensramen: en normal kvinna förut- sätts inte bli misshandlad, en normal man förutsätts inte miss- handla.19 Vidare är det inte bara individer, personligheter eller relationer som kan konstrueras som dysfunktionella, utan även hela 18För en mer ingående diskussion av reformarbetet se Nordborg (2001; 2002); Nordborg och Niemi-Kiesiläinen (2001); Wendt (2002). 19Här finns en parallell till Jeffners (1997; 1997b) resultat när det gäller ungdomars förståelse av våldtäkt: föreställningen om våldtäktsmannen som avvikande från en normal man och om att fina killar inte våldtar. Avvikande eller osynlig – rasifierande praktiker i familjerättssekreterares hantering Våld kopplas då till det sjuka, icke-fungerande – dys- funktionella – familjesystemet. Slutligen kan det konstateras att bland de avvikelser som får förklara mäns våld mot kvinnor inkluderas en annan etnisk tillhörighet/kulturell bakgrund än svensk. Jämställdhet och barnvänlighet som etniska markörer Förståelsen av våld som kopplat till och/eller ett uttryck för (olika former av) avvikelse återkommer tydligare i vissa intervjuer. Det är framför allt några av dessa intervjuer som synliggör mönstret av rasifiering genom ett explicit utpekande av en problematisk . En del andra informanter tenderar att i stället använda könsrelate- rad makt som tolkningsram och framställer mäns våld mot kvinnor som liggande i förlängningen av konstruktioner av kön i den svenska kulturen. Bland dessa informanter – som sätter kvinno- misshandel i fokus – kan rasifiering genom patologisering inte ses lika tydligt.20 I intervjumaterialet framträder det vanliga som en (oftast) impli- cit referens, som en mer eller mindre outtalad måttstock andra mäts med. Jämställda relationer mellan kvinnor och män är en del av denna (oftast) outtalade måttstock, likaså svensk kultur och den etniska tillhörigheten svensk. Att en del familjerättssekrete- rare förutsätter att mäns makt inte (längre) är ett generellt problem i blir tydligast då de talar om invandrade män och kvin- nor och om andra kulturer än den svenska. Det finns infor- manter som explicit kopplar fäders våld till en krock mellan något patriarkaliskt och något svenskt. På frågan om hur våldsamma män fungerar som fäder svarar en av dem: Och det har vi pratat mycket om, just det som händer med invandrar- männen när de kommer hit. De har kanske haft, i de patriarkaliska systemen så... som man kanske har i sitt hemland, så är det naturligt att man har auktoriteten, man är den som tar besluten, jag menar, for- mellt, och det bygger ju på att man kan bibehålla den konstruktionen. Att man kan backa upp den och man tar hem pengarna, man försörjer familjen och så vidare. Kommer man hit och är ingenting. Då förlorar man något. Ens fadersroll och familjeöverhuvudsroll urholkas. Och jag menar, det är inte lätt för folk att bli av med, så det är där våldet ligger 20 Se vidare avsnittet om osynliga andra nedan. För en mer utförlig diskussion om variationerna i materialet när det gäller förståelser av våld, se (2003). SOU 2006:37 Avvikande eller osynlig – rasifierande praktiker i familjerättssekreterares hantering Om man pratar om invandrarfamiljer från patriarkaliska system. Bakgrundssystem eller vad man ska kalla det. När folk förlorar sin roll som familjeöverhuvud och ensam beslutsfattare ligger våldet på lur, enligt familjerättssekreteraren.21 Här bör också noteras hur informanten refererar till ett kollektivt vi och till en etablerad kunskap som stöd för sin tolkning: vi har pratat mycket om, formulerat ett problem och definierat dess natur. Ett annat exempel på kontrasteringen av det svenska mot det patriarkaliska kommer från en informant som svarade så här på frågan om hur det är att arbeta med ärenden där det förekommit våld: [S]törst spänning i rummet, tycker jag, att det är i de ärenden där det är kulturkonflikt i familjen. Det här traditionella, kvinnan har anam- mat svenskt sätt att se på familj och barn och kvinnors situation. Och mannen i den här krisen regredierar och blir mer patriarkalisk än vad han var innan. De ärendena är det störst spänning i, tycker jag, i rum- met. : Oavsett om det är våld eller inte? Ja, nej, precis. Nej, det är det är just den här kulturkonflikten. Att mannen tappar kontrollen över kvinnan. Det är de mest dramatiska. I talet om kulturkonflikt, där det patriarkaliska kontrasteras mot det svenska betecknar frånvaron av mäns makt och kontroll svensk kultur (jfr 1998). Den tolkningsram som används implicerar att svenska män (generellt) är annorlunda än invand- rade, inte lika patriarkala, och att svenskhet överensstämmer med den officiellt påbjudna om jämställdhet. Uttryckt på ett annat sätt kan man säga att det är vissa positioner som åter- kommer, men inte andra: mannen som försvenskas medan kvinnan som vill vara kvar i det traditionella finns inte i dessa intervjuer. Inte heller finns en förtryckande svensk man och en modern och jämställd kvinna född utomlands. Det är det här traditionella som lyfts fram, inte kombinationer som skulle kunna konstruera det svenska som patriarkalt och invandrare som (mer) jämställda. 21 Det är värt att notera att informanten – det könsneutrala talet om folk till trots – på ett sätt sätter fokus på kopplingar mellan kön, makt och våld. görs dock relationen mellan kön, makt och våld till en icke-fråga genom att konflikter mellan invandrade mödrar och fäder framställs som en krock mellan två system, inte som en konflikt mellan könen. Avvikande eller osynlig – rasifierande praktiker i familjerättssekreterares hantering Mönstret att våld kopplas ihop med andra kan även ses när barns utsatthet för våld kommer på tal.22 Mot bakgrund av kunska- pen om sambanden mellan mäns våld mot vuxna kvinnor och mäns våld mot barnen i familjen fick informanterna frågor om detta. I vissa svar på den typen av frågor tenderar fysiskt våld mot barn (från fäder) att i högre grad associeras med vissa invandrarfamil- jer: Jag träffar barn som också fått stryk. Så det finns alla, visst. Men om du frågar om huvudtendensen, så... är det kvinnan. Barnen har... vad är misshandel? : Fysiskt våld tänker jag. Det finns säkert barn som har fått smällar. Och i invandrarfamiljer... den typen av familjer, från starkt patriarkaliska system, där självklart, har det säkert... förekommit. Men där kanske inte ens kvinnan anser att det är så märkvärdigt så att det behöver tas upp. Här bör också noteras att även om familjerättssekreterare liksom andra professionella har en skyldighet att se till att misstankar om att barn far illa utreds ordentligt så framställs barns utsatthet för fysiskt våld här som något man kan utgå ifrån, men inte nödvän- digtvis måste utreda.23 Den tolkningsram som här diskuteras implicerar att svenska män/fäder generellt är annorlunda än invandrade, inte (lika) pat- riarkala, och att svenskhet överensstämmer med officiellt påbjudna normer om jämställdhet och respekt för barns rättigheter. Jämställdhet och barnvänlighet kan på det sättet ses som etniska och rasifierande markörer (de los 1998; de los m.fl. 2003).24 Därigenom blir relationerna mellan kön, ålder, makt och 22 Enligt de undersökningar om som genomfördes på uppdrag av Kommittén mot barnmisshandel är en svag familjeekonomi den faktor som har starkast samband med barnmisshandel. Studien av mellanstadieelever fann att utlandsfödda barn något oftare uppger att de utsatts för våld av vuxna i hemmet (7,) än vad svenskfödda barn gör (6,). Mest våld rapporterades av utlandsfödda pojkar () följda av svenskfödda pojkar (), utlandsfödda flickor () och svenskfödda flickor rapporterade minst våld (). Skillnaderna är dock inte statistiskt säkerställda utan ligger inom slumpvariationen. Studierna fann även att utlandsfödda flickor är något mer utsatta för sexuella övergrepp än svenska, men skillnaden försvinner när man tar hänsyn till ekonomiska förhållanden. Se SOU 2001:18, 80. 23Jfr de los diskussion om kulturisering som ett skäl till att bortse från övergrepp mot de andra (de los 2003). 24Jfr (2002, 122) om jämställdhetspolitikens nationalistiska undertoner. Se även och Scotsons (1965) klassiska diskussion om hur positiva karaktärsdrag kopplas till den egna gruppen, medan negativa generaliseras till de andra. SOU 2006:37 Avvikande eller osynlig – rasifierande praktiker i familjerättssekreterares hantering våld i den svenska kulturen icke-frågor.25 I kontexten av offentligt etablerade normer om jämställdhet samt respekt för barns rättig- heter och kroppsliga integritet (åter)skapar talet om patriarkala invandrade män/fäder dessutom en hierarkisk ordning mellan den svenska (köns-, släktskaps- och ålders-) kulturen och andra kul- turer. Skapandet av en rasifierad och en normalisering av svensk fadersmakt kan på så sätt ses som delar av samma sociala process. Då rasifieringen dessutom innebär att en annan etnisk/kulturell tillhörighet än svensk associeras med det sjuka, icke-fungerande, dysfunktionella kan den benämnas (rasifiering genom) patologise- ring. Det är möjligt att denna typ av rasifiering framträder extra tydligt i det här intervjumaterialet då det ju är skapat för att belysa förhållningssätt till något som definierats som ett socialt problem: våld. Ett annat material skulle möjligen kunna ge en något annor- lunda bild som både kan tänkas handla om ett mindre tydligt mönster av patologisering och om andra typer av rasifierande prak- tiker. Det är dock värt att notera att i den offentliga politiken kan liknande mönster ses, i synnerhet när det gäller politikområdet utsatta barn. På detta politikområde återfinns diskurser om mäns våld mot kvinnor som något avvikande. Vidare tenderar fäder som utövar våld att omtalas i könsneutrala ordalag, som förälder, som en del i kollektivet föräldrar, som vårdnadsha- vare eller vuxna. I offentliga texter finns dock ett exempel på att fäders våld konstrueras som Problemet (jfr 1999). Det gäller frågan om flickors utsatthet i den patriarkaliska familjestrukturen. Här pekas en specifik form av faderskap (och moderskap) ut och problematiseras. Denna version av faderskap kopplas till kontrollbeteenden och våld, i synnerhet mot flickor (se exempelvis SOU 2000:77, 187). Konflikter mellan fäder och döttrar benämns kulturkonflikter och (vissa) invandrade fäders kontrollbeteende och våld associeras med en övergång från det patriarkaliska, traditionella till det (underförstått jämställda, moderna) svenska.26 25Medan utlandsfödda män och kvinnor är överrepresenterade som gärningsmän och offer i brottsstatistiken (BRÅ 2002) visar den första nationella svenska surveyn av mäns våld mot kvinnor små skillnader mellan svensk- och utlandsfödda (m.fl. 2001, 68ff), och studier av rättssystemet pekar på att det kan finnas mönster av negativ särbehandling av utlandsfödda misstänkta i rättsprocessens olika led (Diesen m.fl. 2005, 254ff). 26Se vidare (2005). Det är värt att notera att i exempelvis betänkandet från den offentliga utredningen om Lagen om Vård av Unga är det inte patriarkala fäder som får en egen rubrik utan utsatta flickor (SOU 2000:77:185). Fokus förskjuts på så sätt från Avvikande eller osynlig – rasifierande praktiker i familjerättssekreterares hantering Invandrade patriarkaliska män som problem I det här materialet är det framför allt invandrade patriarkaliska män som framställs som problematiska att hantera i familjerätts- sekreterarvardagen. De kan exempelvis vara problematiska för att de försöker behålla kontrollen över kvinnan och barnen: Men sedan finns det ju den här kategorin män också som förnekar och förringar all misshandel. Och hävdar att de minsann är lika bra som[] Jag har en invandrad man [] Han ska ha barnen. Han ska ha barnen. Det är också ett sådant exempel på att, och där sker mycket våld, men institutionaliserat våld, kvinnan har accepterat det i viss mån. Därför att så är fostran, män slår sina hustrur, därför att det är accepte- rat i den samhällstyp som de kommer ifrån. Inte så att man ska göra det, men gör man det så är det inget fel. Och blir det så här, att den mannen, han ska ju vara kvar till varje pris. Han driver det här hur långt som helst. Jag har flera sådana invandrade män, de ska vara kvar till varje pris. Därför att de kan inte se att de har gjort något fel. Och så kan det vara med svenska män också, de har inte gjort något fel, de har bara gjort det som var nödvändigt med hänvisning till familjens situation. Det är värt att notera att tolkningen av männen är relativt entydig. Viljan att ha barnen framställs exempelvis inte som grundad i ansvarskänsla eller emotionella band, utan associeras enbart med patriarkala föreställningar om kön. Vidare att även om den här informanten inledningsvis associerar kontrollbehov med invand- rade män framställs det inte som något som uteslutande berör denna grupp (våldsamma) män.27 Båda dessa mönster kan säkerli- gen delvis hänga ihop med det faktum att intervjuerna fokuserar frågan om mäns våld mot kvinnor som ju etablerats som ett socialt problem i svensk offentlighet. Citatet illustrerar vidare att de mönster som här diskuteras inte är helt entydiga, utan att det handlar om tendenser i materialet. Något som tenderar att återkomma relativt starkt är talet om hur vissa invandrade män inte lyssnar på kvinnor. När en av de kvinn- liga familjerättssekreterarna får frågan om hur det är att möta män (generellt) svarar hon: Det kan ju vara väldigt provocerande, om man vet hur de betett sig. Man har hört kvinnans berättelse. Det kan ju vara... så gäller faderskapet/fäder/förövare till de flickor på väg ut ur barndomen som utsätts för våld: det är frågan utsatta flickor som den offentliga politiken får att hantera, inte våldsamma fäder. 27 Det finns också vissa exempel på hur inte bara andra kulturer utan även den svenska kulturen problematiseras, se exempelvis informanten i (2003, 237). SOU 2006:37 Avvikande eller osynlig – rasifierande praktiker i familjerättssekreterares hantering det ju att försöka se även det som är positivt. Det finns ju ingen män- niska som har enbart ett negativt innehåll, det är inte bara svart och vitt. Det är hela gråskalan däremellan. Det gäller att även plocka upp det som kan vara positivt. : Du säger att det kan bli lite provocerande, vad är det som blir provocerande då? Provocerande att möta män som beter sig så förnedrande mot kvinnan. Att bara veta om det. Sedan får man också vara medveten om att när det handlar om en annan kultur, så handlar det ofta om ytterligare nedvärdering av kvinnan, det spelar liksom ingen roll vad man säger... för har man ingen respekt i deras ögon... : Det blir svårt att som kvinna, att möta dem? Ja, visst. På andra ställen i intervjun återkommer informanten till temat och betonar då fördelarna med att ha både kvinnor och män i arbets- gruppen, inte minst med tanke på ärenden där det finns andra kulturer inblandade. Den tvåkönade arbetsstyrkan är ett tema som återkommer i samtliga intervjuer. Helst ska en man och en kvinna vara, exem- pelvis, samtalsledare vid samarbetssamtal. Detta uttrycker även de manliga informanterna. Apropå könssammansättningen bland de professionella säger den ena: Ja, vi... så är vi ju män. |] Och det gör ju det att vi är, ska vi säga, överutnyttjade när det gäller samtal. Och det är ju skillnad mellan män och kvinnor. är det ju så, dels är det ju så med många muslimska män, de lyssnar inte på kvinnor. Så är det. Och sedan är det ju så att... många svenska män känner sig som en mot tre om det är två kvinnor som leder samtalet. Det är ofta ett återkom- mande problem. Jag tror ju inte att det är så, men känslan och upple- velsen, och den får man ju räkna med är viktigt. Så vi är nog starkt överutnyttjade, vi har väldigt mycket samtal []. : Men när du säger att du tror inte att det är så, vad är det du tänker på då? Alltså, det är ju inte så att det är någon skillnad i.. på synen på familjen och barns behov, mellan män och kvinnor. Åtminstone inte på familje- rätten. Jag tycker inte att man kan säga att det finns... uttalad någon kvinnlig eller manlig behovssyn i det sammanhanget. Däremot så kan det finnas en skillnad i förhållningssätt i samtal. Men det är ju mer per- sonligt. Alltså... det kan ju vara så att kvinnor är minst lika... eller kvinnor och män kan vara så olika. Så det är mycket mera en per- sonlighetsfråga. Hur vi är som samtalsledare. Avvikande eller osynlig – rasifierande praktiker i familjerättssekreterares hantering Av hänsyn till manliga brukare28 – vilka i det familjerättsliga sammanhanget samtliga är fäder – bör det alltså vara manliga familjerättssekreterare med vid samarbetssamtal. Det finns olika skäl till det. Medan muslimska män här tillskrivs vissa problema- tiska personliga egenskaper (de lyssnar inte på kvinnor) som hänger ihop med deras patriarkala kulturella bakgrund, framställs svenska män på ett betydligt mer inkännande sätt. Det är viktigt att ha en manlig samtalsledare med i möte med båda dessa grupper av män, men av olika orsaker: med muslimska män för att de inte lyssnar på kvinnor, med svenska män för att de inte ska uppleva sig som varande i underläge, det vill säga för att de ska känna sig trygga. I citatet ovan ifrågasätter informanten att män är annorlunda när det gäller kvalitéer som samtalsledare, i betydelsen vad de säger. Han menar tvärtom att kvinnor mycket väl kan fungera på samma sätt som samtalsledare, det är mer en personlighetsfråga, enligt honom. I talet om sitt arbete konstruerar informanten å ena sidan kön som irrelevant för professionella kvaliteter, men han gör sam- tidigt kön relevant när det gäller (kommunikations)villkor i arbetet med samarbetssamtal.29 Jag vill här återknyta till diskussionen i det föregående avsnittet om hur könad makt konstrueras som irrele- vant för att förstå den svenska kulturen. Informanten framhåller i citatet ovan att kvinnors villkor skiljer sig från mäns i möte med invandrade muslimska män. Detta är ett av flera exempel på hur svenskhet konstrueras som i överensstämmelse med en jämställd- hetsnorm, inte bara i talet om våld i heterosexuella parrelationer, utan även i talet om den egna arbetssituationen (se 2003, 262ff). Det är först med inträdet av den som könad makt aktiveras som tolkningsram. Exemplet pekar på betydelsen av begrepp som kan fånga att i professions- och organisationskontexter kan rasifierande processer sammanflätas med andra processer, som exempelvis könsskapande processer.30 Den tvåkönade arbetsstyrkan framstår som positiv i förhållande till en förväntan om olikhet mellan könen och likhet inom könen: en föreställning om att det kan vara lättare för kvin- nor att förstå och förstås av kvinnor och lättare för män att förstå 28Här används begreppet brukare i stället för klient. För en diskussion av klientbegreppet, se Kåhl (1995, 28ff); Pringle (1995: 17ff). 29Talkontexten är alltså av betydelse för vilken tolkningsram informanterna använder då de talar om sin yrkesvardag. Kön görs relevant och irrelevant beroende på vilken aspekt av arbetet som står i fokus. För en mer utförlig diskussion, se och (2003). 30Se även ( 2000); och van Houten (1999); Hearn och Parkin (2001). SOU 2006:37 Avvikande eller osynlig – rasifierande praktiker i familjerättssekreterares hantering och förstås av män.