sou · GUB389 · 2007-01-01 00:00:00 — I ett system där en del deklarationsskyldiga skall deklarera genom tyst godkännande och en del på samma sätt som skulle den deklarationsskyldige kunna förhålla sig passiv med förhopp- ningen att inte upptäcker att han eller hon borde ha deklarerat på samma sätt som . Genom att medvetet välja att tyst godkänna de förtryckta uppgifterna trots att de inte är full- ständiga skulle den deklarationsskyldige utan risk för skattetillägg alltså kunna ge sken av att deklarationsskyldigheten fullgjorts och att deklarerade uppgifter är korrekta och fullständiga. Med andra ord skulle de deklarationsskyldiga kunna spekulera i att Skattever- ket inte skall upptäcka t.ex. svarta inkomster, utan fatta ett vanligt beslut om taxering på grundval av inkomna kontrolluppgifter. Detta är inte möjligt eftersom den deklarationsskyldige i så fall aktivt måste bekräfta uppgifterna, dvs. lämna deklaration, och därigenom utsätta sig för risken att påföras skattetillägg för oriktig uppgift. Dagens krav på aktiv bekräftelse av de förtryckta uppgif- terna tydliggör således att den deklarationsskyldige har ett sanktio- nerat ansvar för att de förtryckta uppgifterna är korrekta och till- räckliga för en riktig taxering. Införandet av tyst godkännande som ett sätt att deklarera gör alltså att deklarationsskyldiga inom ramarna för föreskrivna dekla- rationsformer men utan risk för skattetillägg skulle kunna speku- lera i att inte skall upptäcka oredovisade inkomster. Spekulation skulle med andra ord inte längre bara kunna ske utan- för föreskrivna deklarationsformer utan även innanför dessa. Vidare skulle en lyckad spekulation inte mynna ut i ett beslut om skönstaxering utan i ett vanligt taxeringsbeslut. Påpekas skall dock att en deklarationsskyldig som uppsåtligen underlåter att lämna deklaration riskerar att ställas till ansvar för passivt skattebrott enligt 2 § skattebrottslagen. Sammantaget innebär det ovan sagda ändå att möjligheterna att spekulera i att inte skall upptäcka oredovisade inkomster skulle öka med tyst godkännande. Vi anser att det krävs åtgärder för att hindra detta, vilka vi åter- kommer till i nästa avsnitt. Den närmare utformningen av ett förenklat deklarationssystem Vårt förslag: Om en fysisk person, som har sänt en förtryckt deklarationsblankett till, inte inom föreskriven tid lämnar en självdeklaration som avviker från den utsända blanketten, skall han eller hon anses ha lämnat en deklaration med de förtryckta uppgifterna i rätt tid. Bestämmelserna om skattetillägg för oriktig uppgift gäller i de fall en deklaration skall anses ha lämnats. Vi har ovan undersökt hur tyst godkännande förhåller sig till beslutsförfarandet och till de särskilda avgifterna i taxeringslagen. Som framgått av beskrivningen har vi funnit en del problem och därav behov av regeländringar. Vi föreslår att behovet av ändringar tillgodoses genom att det tysta godkännandet kompletteras med en särskild regel om när deklaration skall anses ha lämnats. Vi har valt att i texten nedan kalla regeln för en deklarationsregel. Inlednings- vis beskriver vi hur deklarationsregeln skall utformas och vilka effekter den får. Därefter sammanfattar vi effekterna av den före- slagna deklarationsregeln och redogör för varför vi valt just det sättet för att lösa de problem vi funnit. Vi föreslår att det tysta godkännandet skall kompletteras med en uttrycklig regel om när deklaration skall anses ha lämnats. Enligt den regel vi föreslår skall en fysisk person, som har sänt en förtryckt deklarationsblankett till och som inte inom före- skriven tid lämnar en självdeklaration som avviker från den utsända blanketten, anses ha lämnat en deklaration med de förtryckta upp- gifterna i rätt tid. Härigenom blir det tydligt att den deklarations- skyldige skall ha samma ansvar för de förtryckta uppgifterna som . Betydelsen av den deklarationsskyldiges eget ansvar är också skälet till att vi valt ett system med bibehållen deklarationsskyldig- het (se ovan avsnitt 5.2). Den föreslagna deklarationsregeln innebär att de fysiska perso- ner som sänt en förtryckt deklarationsblankett till och Den närmare utformningen av ett förenklat deklarationssystem som omfattas av reglerna om tyst godkännande kommer att ha deklarerat . Även de som skall göra ändringar i och tillägg till de förtryckta uppgifterna men som underlåter att göra det kommer genom den föreslagna regeln att ha deklarerat genom tyst godkännande. I sistnämnda fall dock med en ofullständig deklaration. En effekt av deklarationsregeln är att frågan om en deklaration har lämnats eller inte i princip kommer att kunna avgöras direkt efter ; de som sänt en deklarationsblankett till och som omfattas av reglerna om deklaration genom tyst god- kännande kommer att anses ha lämnat en deklaration. Därmed kommer inte den situation som beskrivs i avsnitt 6.2, och som innebär att ett beslut om taxering har fattats på grund av ett felak- tigt tyst godkännande för att det senare visar sig att den deklara- tionsskyldige aktivt borde ha lämnat en deklaration, att uppstå. Taxeringslagens bundenhet till den lämnade deklarationen kommer därmed inte att skapa problem efter det att taxeringsbeslut har fat- tats. Eftersom en deklaration kommer att anses ha lämnats kom- mer att kunna fokusera på de ytterligare uppgifter som behövs från den deklarationsskyldige. I de fall har uppgifter som ger verket anledning att anta att den deklarationsskyldige borde ha lämnat en självdeklara- tion med uppgifter utöver de förtryckta kommer inte att kunna fatta beslut om taxering utan att utreda ärendet vidare. Det följer av bestämmelserna om utrednings- och kommunikationsskyldighet. kommer således att behöva se till att felaktigt tyst godkända deklarationer kompletteras och att taxering kan ske utifrån korrekta och tillräckliga uppgifter. Det här innebär ingen förändring mot hur det är när den deklarationsskyldige lämnar en ofullständig deklaration. Förslaget föranleder en ny paragraf, 8 §, i 4 kap. LSK. De fysiska personer till vilka har sänt en förtryckt deklarationsblankett och som tyst godkänner de förtryckta upp- gifterna kommer som sagt att anses ha lämnat en deklaration med de förtryckta uppgifterna. Skönstaxering i avsaknad av deklaration kommer därför inte att bli aktuell för den gruppen deklaranter. Det innebär att skönstaxering i avsaknad av deklaration när det gäller Den närmare utformningen av ett förenklat deklarationssystem fysiska personer, enbart kommer att aktualiseras beträffande dem som skall redovisa inkomst av näringsverksamhet eller lämna fåmansföretagsuppgifter och dem som inte har sänt en förtryckt blankett till. Däremot kommer skönstaxering genom avvikelse från deklaration att kunna tillgripas under samma förut- sättningar som även för dem som omfattas av reglerna om tyst godkännande. Noteras bör att en slopad möjlighet att använda skönstaxering i avsaknad av deklaration, när det gäller det beloppsmässiga innehål- let i taxeringen, i praktiken inte kommer att innebära någon skill- nad mot vad som gäller . Även bestäms den skönsmässiga taxeringen så långt det är möjligt utifrån kontrolluppgifter om inkomst av tjänst och kapital. De uppgifter som kan behöva uppskatta är t.ex. uppgifter om kapitalvinster. I den ut- sträckning taxeringsuppgifterna framgår av kontrolluppgifterna fyller skönstaxering i avsaknad av deklaration således inte egentli- gen någon självständig funktion för att bestämma underlaget för beskattningen. 6.4.4Deklarationsregeln och särskilda avgifter Den föreslagna deklarationsregeln medför att alla fysiska personer som sänt en förtryckt deklarationsblankett till enligt 4 kap. 2 § LSK, utom de som skall redovisa inkomst av närings- verksamhet eller lämna fåmansföretagsuppgifter och därför skall deklarera som , har deklarerat i rätt tid. Det gäller således också de fysiska personer som rätteligen borde lämna ändrings- eller tilläggsuppgifter, men som inte gör det inom föreskriven tid. Det innebär att det inte blir någon sådan utvidgning av tillämpningsområdet för förseningsavgift som beskrivs i avsnitt 6.3.2. Inte heller i de situationer som utgör frivilliga rättelser kommer förseningsavgift att tas ut. I avsnitt 6.3.3 har vi redogjort för att deklaration genom tyst god- kännande skulle kunna medföra att deklarationsskyldiga inom ramarna för föreskrivna deklarationsformer utan risk för Den närmare utformningen av ett förenklat deklarationssystem skattetillägg spekulerar i att inte skall upptäcka oredo- visade inkomster. Den föreslagna deklarationsregeln innebär att de deklarations- skyldiga som omfattas av reglerna om tyst godkännande och som inte aktivt lämnar en deklaration anses ha lämnat en deklaration med de förtryckta uppgifterna. Är de förtryckta uppgifterna ofull- ständiga eller felaktiga har därmed en oriktig uppgift lämnats för vilken skattetillägg kan påföras. Deklarationsregeln innebär således att den ovan beskrivna formen av spekulation inte blir möjlig. Regeln ger också tydligt uttryck för att de deklarationsskyldiga ansvarar för tyst godkända uppgifter på motsvarande sätt som för aktivt lämnade uppgifter. Förslaget innebär en skärpning av tillämpningen av skattetilläggsreglerna även för de deklarationsskyldiga som inte har avsikt att spekulera. Eftersom alla som omfattas av deklaration genom tyst godkännande skall anses ha lämnat en deklaration i rätt tid kommer att höra av sig först när verket misstänker att de deklarerade uppgifterna inte är fullständiga. I en sådan situa- tion kommer den deklarationsskyldige genom sin underlåtenhet att komplettera de förtryckta uppgifterna att ha lämnat en oriktig uppgift. Skattetillägg kan då tas ut. Den deklarationsskyldige kan i den situationen inte bli av med skattetillägget genom att lämna kor- rekta uppgifter. Detta gäller redan i dagens system för de deklara- tionsskyldiga som genom en underskrift eller elektroniskt bekräf- tar de förtyckta uppgifterna trots att de är felaktiga eller ofullstän- diga. Det nya är att även de som inte tar någon ställning till sin deklaration kommer att behandlas på det sättet. I ett system där deklarationsskyldigheten kommer att kunna fullgöras utan aktiv bekräftelse av deklarationen är det enligt vår bedömning, med hän- syn till risken för skatteundandragande, motiverat med en sådan tillämpning av skattetilläggsbestämmelserna. I de situationer där den deklarationsskyldiges agerande framstår som ursäktligt eller där det annars bedöms som oskäligt att ta ut skattetillägg, kommer reglerna om befrielse från skattetillägg att få tillämpas. Det skall också påpekas att en deklarationsskyldig som inte aktivt lämnar någon deklaration, men som senare själv upp- täcker att kompletteringar till de förtryckta uppgifterna borde ha lämnats, kan göra en frivillig rättelse utan att riskera att påföras skattetillägg. Deklarationsregeln medför en skärpning när det gäller de dekla- rationsskyldigas ansvar för förtryckta uppgifter. Den närmare utformningen av ett förenklat deklarationssystem skäl att förtydliga bestämmelsen om skattetillägg vid oriktig upp- gift så att det uttryckligen framgår att den är tillämplig vid deklara- tion genom tyst godkännande (jfr kap. 7). Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår vi att det införs ett nytt tredje stycke i 5 kap. 1 § TL. 6.4.5Sammanfattande slutsatser kring motiven för den föreslagna deklarationsregeln Det är möjligt att nå acceptabla lösningar för ett system med tyst godkännande på andra sätt än genom den föreslagna deklarations- regeln. Som ovan beskrivits löser emellertid den föreslagna dekla- rationsregeln med relativt begränsade förändringar av regelverket i övrigt de oönskade effekter som ett tyst godkännande annars skulle kunna ge upphov till och som vi beskrivit i avsnitten 6.2 och 6.3. innebär deklarationsregeln att det tysta godkännan- det enklare kan inordnas i det befintliga regelverket. Genom dekla- rationsregeln blir det tydligt att den deklarationsskyldige har ansvar för de uppgifter som tyst godkänns. Ett uppgiftsorienterat förfa- rande underlättas också genom att endast behöver begära in kompletterande uppgifter i de fall den deklaration som anses ha lämnats bedöms som ofullständig. En följd av deklarationsregeln är att fysiska personer med olika slags inkomster kommer att behandlas på olika sätt. De fysiska per- soner som skall redovisa näringsverksamhet eller lämna fåmans- företagsuppgifter skall enligt förslaget inte omfattas av systemet med tyst godkännande. En tystnad från en sådan deklarationsskyl- dig kommer således inte att innebära att en deklaration skall anses ha lämnats. En fysisk person som inte skall redovisa näringsin- komster eller lämna fåmansföretagsuppgifter kommer däremot att anses ha lämnat en deklaration i motsvarande situation. Den nu beskrivna skillnaden leder till att fysiska personer med olika slags inkomster som beter sig på samma sätt, dvs. som underlåter att lämna en deklaration aktivt, kommer att behandlas olika när det gäller skattetillägg. I det ena fallet – fysiska personer med näringsinkomster eller fåmansföretagsuppgifter – kommer påfört skattetillägg att undanröjas om personen lämnar in en deklaration med korrekta och fullständiga uppgifter. I det andra fallet – fysiska personer utan näringsinkomster och fåmansföre- tagsuppgifter – kommer det skattetillägg som påförts att kvarstå Den närmare utformningen av ett förenklat deklarationssystem och det även om personen efter påpekande från läm- nat in korrekta och fullständiga uppgifter. Vi anser att risken för att de som omfattas av reglerna om tyst godkännande skall underlåta att fullgöra skyldigheten att lämna ändrings- eller tilläggsuppgifter, och därmed undandra skatt, motiverar den här skillnaden. En invändning mot den föreslagna deklarationsregeln som ligger i linje med det sagda är att enskilda kan uppfatta det som olo- giskt att de skall anses ha lämnat deklaration trots att de rent fak- tiskt inte gjort det, särskilt i fall där haft anledning att anta att de förtryckta uppgifterna behöver kompletteras och att det därför, avseende det aktuella inkomståret, saknats förutsättningar att deklarera genom tyst godkännande. Fördelarna med den förslagna deklarationsregeln väger dock enligt vår mening tyngre än de invändningar som kan riktas mot den. Vi anser därför att det tysta godkännandet skall kompletteras med en bestämmelse om att en fysisk person, som har sänt en förtryckt deklarationsblankett till, som inte lämnar en all- män självdeklaration som avviker från den utsända blanketten, skall anses ha lämnat en deklaration som överensstämmer med de för- tryckta uppgifterna. Den närmare utformningen av ett förenklat deklarationssystem Vårt förslag: Även de deklarationsskyldiga som är bosatta utom- lands eller stadigvarande vistas utomlands skall fullgöra deklarationsskyldigheten senast det datumet. För deklarations- skyldiga i denna grupp skall dock en justering av bestämmelserna om förseningsavgift göras. Förseningsavgift skall i dessa fall tas ut först om deklarationen inte har kommit in under taxeringsåret eller vid annan föreskriven senare tidpunkt. Den före- slagna förseningsavgiftsbestämmelsen kommer endast att ha bety- delse för de deklarationsskyldiga som inte omfattas av reglerna om tyst godkännande. Med hänsyn till det massiva arbete som krävs för att sammanställa uppgifter och förtrycka dem i deklarationsblanketten har vi svårt att se att deklarationsblanketterna skulle kunna sändas ut tidigare än , dvs. Självdeklarationen skall enligt gäl- lande huvudregel lämnas under taxeringsåret. Vi anser att det är rimligt att den deklarationsskyldige även i ett för- enklat deklarationssystem har minst på sig att kontrollera den utsända blanketten och göra de eventuella rättelser och kom- pletteringar han eller hon är skyldig att göra. Mot denna bakgrund anser vi att deklarationsskyldigheten alltjämt skall fullgöras . kan en deklarationsskyldig under vissa förutsättningar beviljas anstånd med att lämna in deklarationen. På motsvarande sätt kan de som kommer att omfattas av deklaration genom tyst godkännande behöva anstånd med att deklarera. Den deklarations- skyldige kan t.ex. vara bortrest och därför inte ha möjlighet att kontrollera den utsända blanketten och bedöma om de förtryckta uppgifterna i den är korrekta eller om de behöver ändras eller kom- pletteras. Den deklarationsskyldige kan då behöva anstånd med att deklarera. Om uppgifterna är korrekta och tillräckliga kommer den deklarationsskyldige att ha fullgjort sina skyldigheter genom tyst godkännande vid anståndstidens utgång. Behöver de förtryckta uppgifterna ändras innebär förslaget att den deklarationsskyldige senast vid anståndstidens utgång skall ha lämnat erforderliga änd- ringar i blanketten till . Sammanfattningsvis kan vi konstatera att bestämmelserna i 16 kap. 1 och 2 §§ LSK om anstånd Den närmare utformningen av ett förenklat deklarationssystem med att deklarera kan tillämpas även avseende dem som kommer att deklarera genom tyst godkännande. får de som är bosatta eller stadigvarande vistas utomlands under taxeringsåret lämna in deklarationen . För att denna grupp deklaranter på ett effektivt sätt skall kunna omfattas av tyst godkännande föreslår vi att den bestämmel- sen slopas. Deklarationstidpunkten blir därmed även för denna grupp. Skälet till att de deklarationsskyldiga som är bosatta eller stadigvarande vistas utomlands får deklarera senare är att de i högre grad, än dem som befinner sig i , kan vara drabbade av besvärlig postgång, varför deras deklarationer löper större risk att komma in för sent till . Genom dagens längre deklarationsfrist slipper dessa deklarationsskyldiga i viss utsträckning förseningsavgift. När vi nu föreslår att deklarations- fristen kortas för dem som är bosatta utomlands eller stadigvarande vistas utomlands bör en justering av bestämmelserna om förse- ningsavgift göras för denna grupp. För deklarationsskyldiga fysiska personer som under taxeringsåret är bosatta utomlands eller som då stadigvarande vistas utomlands, föreslår vi därför att förseningsavgift skall tas ut först om deklarationen inte har kom- mit in under taxeringsåret eller vid annan före- skriven senare tidpunkt. Den föreslagna bestämmelsen kommer endast att få betydelse för dem som inte skall deklarera genom tyst godkännande. Mot bakgrund av det ovan sagda föreslår vi att en ny bestäm- melse om förseningsavgift för dem som är bosatta eller stadigva- rande vistas utomlands införs i 5 kap. 9 § TL. 6.5.2Taxerings- och beskattningsbeslut kan fattas tidigare Vår bedömning: De befintliga reglerna i taxeringslagen och skatte- betalningslagen medger att fattar beslut om taxering och beskattning tidigare än . Genom den effektivisering av deklarationsförfarandet som vårt för- slag innebär kan man ställa sig frågan om inte taxerings- och be- skattningsbeslut skulle kunna fattas tidigare än . De befintliga bestämmelserna i taxeringslagen och skattebetalningslagen utgör inte något hinder mot att fattar beslut om årlig taxe- ring och beskattning tidigare under taxeringsåret än vad som sker i Den närmare utformningen av ett förenklat deklarationssystem Hur snart efter kan fatta beslut om taxering kommer liksom att vara beroende av vilken tid ären- dehanteringen kräver. skall efter även med vårt förslag hantera taxeringsuppgifter avseende mer än 7 miljoner deklaranter. Hanteringen kommer visserligen att underlättas när ca 3,3 miljoner av de fysiska personerna inte längre aktivt skall bekräfta de förtryckta uppgifterna. Trots det kommer det att finnas ca 4 miljoner deklarationer som skall ankomstregistreras. Vidare kommer samtliga deklarationer, dvs. oavsett vilken form de lämnas i, att behöva genomgå viss kontroll för att taxering och beskattning skall kunna beslutas på ett korrekt underlag. De fysiska personer som tyst godkänner deklarationen kommer att ha deklarerat (om de inte fått anstånd med att dekla- rera). För större delen av löntagarna och pensionärerna finns det tillräckliga uppgifter för att fatta korrekta beslut om årlig taxering. Med deklaration genom tyst godkännande kommer fler taxeringsärenden än att vara klara för avgörande strax efter det att deklarationstidpunkten har passerats. Det kom- mer att gälla både dem som deklarerar på elektronisk väg och dem som deklarerar utan att göra några ändringar eller tillägg till de förtryckta uppgifterna och oavsett om personen skall betala in eller få tillbaka skatt, dvs. ca 3,3 miljoner deklaranter. Noteras kan att får den grupp som deklarerar på elektronisk väg och som inte skall betala in skatt, sina besked om slutlig skatt . Sammanfattningsvis gör vi bedömningen att de befintliga bestämmelserna i taxeringslagen och skattebetalningslagen medger att taxerings- och beskattningsbeslut fattas tidigare under taxe- ringsåret än . Vi bedömer också att beslut om taxering avseende fler deklaranter än kommer att kunna fattas . Därmed kommer fler deklaranter än kunna få besked om sin slutliga skatt . 7 Ansvar enligt skattebrottslagen Som framgått ovan anser vi att särskilda avgifter och ansvar enligt skattebrottslagen, liksom enligt gällande ordning, behövs av pre- ventiva skäl och för att upprätthålla legitimiteten i deklarations- systemet även i ett förenklat system. I föregående kapitel har vi redovisat hur de särskilda avgifterna, dvs. skattetillägg och förse- ningsavgift, kommer att fungera i det deklarationssystem med tyst godkännande som vi föreslår. Hur deklaration genom tyst godkän- nande skulle förhålla sig till ansvar för brott enligt skattebrottsla- gen undersöker vi i detta kapitel. Straffansvaret på det skatterättsliga området regleras i skatte- brottslagen. Skattebrottsbestämmelserna har karaktären av s.k. blankettstraffbud. Det innebär att bestämmelserna inte innehåller fullständiga gärningsbeskrivningar av brotten utan måste läsas mot bakgrund av den skatterättsliga regleringen (prop. 1995/96:10 s. 84). Detta samband mellan skattebrotten och den skatterättsliga regleringen är grundläggande för ansvarsbedömningen (se prop. 1971:10 s. 247 och prop. 1995/96:170 s. 91). Skattebrottslagen gäller i fråga om skatt och, om så särskilt före- skrivs, annan avgift till det allmänna som inte betecknas som skatt (1 §). Det centrala brottet i lagen är skattebrott (2 §). För skattebrott döms den som på annat sätt än muntligen uppsåtligen lämnar orik- tig uppgift till myndighet (aktivt skattebrott) eller underlåter att till myndighet lämna deklaration, kontrolluppgift eller annan före- skriven uppgift (passivt skattebrott) och därigenom ger upphov till fara för att skatt undandras det allmänna eller felaktigt tillgodoräk- nas eller återbetalas till honom själv eller annan. Det aktiva skatte- brottet förutsätter i regel att en deklaration (eller annan föreskriven uppgift) har lämnats och att denna innehåller en oriktig uppgift. Den oriktiga uppgiften kan vara en osann uppgift eller ett förti- gande av en omständighet av betydelse för beskattningen. Begrep- pet oriktig uppgift har samma innebörd som i bestämmelserna om skattetillägg. Skattebrottet är konstruerat som ett farebrott, vilket innebär att det inte är nödvändigt att ett skatteundandragande faktiskt har skett för att straffansvar skall komma i fråga. Det räcker med att förfarandet ger upphov till fara för skatteundandragande. Straffet för skattebrott är fängelse i högst . Skattebrottet finns även som ringa brott, skatteförseelse, och grovt brott, grovt skattebrott. Det finns en oaktsam variant av det aktiva skattebrottet. Det är brottet vårdslös skatteuppgift. För vårdslös skatteuppgift döms den som på annat sätt än muntligen av grov oaktsamhet lämnar en oriktig uppgift till myndighet och därigenom ger upphov till fara för att skatt undandras det allmänna eller felaktigt tillgodoräknas eller återbetalas till honom själv eller annan (5 §). Straffet är böter eller fängelse i högst .