sou · GUB368 · 2007-01-01 00:00:00 — Dagens bibliotek inom Teatermuseum och har inga förutsättningar att fungera trovärdigt inom biblioteksväsendet. När det gäller SLBA (GD ) har jag här mött uppfattningen att informationslagringen av ljud- och bildupptagningar bäst sker hos det centrala verket4. Här finns den utrustning och den tekniska kompetens som krävs för handhavandet. SBLA tar också emot bildupptagningar från sceninstitutioner och förvarar sådana från t.ex. Fria Proteaterns föreställningar. SBLA har avtal med som löpande lämnar sina föreställningsupptagningar till SBLA. Detta sker utanför pliktlagens regelverk. Av SBLA:s totala samlingar är totalt upptagningar relaterade till scenkonsterna. När ljud- och bildupptagningar används för forskningen sker det fortfarande huvudsakligen genom fjärrlån och SBLA behöver därför ha ett nätverk av fjärrlånesinstitutioner som kan förmedla upptagningarna till låntagarna. finns ett 30-tal institutioner, främst universitets- och länsbibliotek som sköter den uppgiften. Att också Scen- och Musiksamlingarnas bibliotek kan fungera på detta sätt är angeläget. SLBA och Allerstrand delar således det centralistiska perspektivet som finns i Bevara ljud och 4 Intervju . Verksamheten vid Scen- och Musiksamlingarna SOU 2006:68 182 rörlig bild när det gäller lagring och bevarande av informationen, men kompletterar detta med att understryka betydelsen av lokala stationer för informationsförmedlingen. Det bör påpekas att även om det redan är tekniskt möjligt att förmedla ljud- och bildupptagningar över nätet så kommer upphovsrätten sannolikt att lägga hinder i vägen för detta. Särskilt i fråga om bildupptagningar kommer sannolikt utvecklingen att bli att upptagningar av t.ex. sceniska framföranden bara kan visas på biblioteken – likt referenslitteraturen kommer de inte att finnas tillgängliga för hemlån (eller egen nedladdning). När det slutligen gäller föremål och kulturminnen så blir på de grunder jag redan pekat på diskussionen om insamling, centrala lösningar och förmedling delvis en annan. Museerna är till skillnad mot arkiv- och biblioteksväsendena huvudsakligen ämnesmässigt organiserade. Därför har diskussionen om centraliserade kontra decentraliserade strategier en delvis annan inriktning. Vilket museum skall samla vilka föremål och var skall museet vara lokaliserat. 9.3 Slutsatser om specialsamlingar Den givna översikten över ABM-området har här inte kunnat göras annat än förhållandevis rapsodisk. Redovisningen kan mycket väl kritiseras för att inte ge en rättvisande helhetsbild av förhållandena. Det är ändå min förhoppning att utredningen lyckats fånga något av det som kan uppfattas som inte bara väsentliga frågor inom området, utan också något av tendenserna ifråga om hur man inom arkiv- och biblioteksväsendena söker hantera och lösa dem. Utredningen drar följande slutsatser i relation till förslaget om Scen- och musiksamlingar. ABM-samverkan tenderar att reduceras till en fråga om samarbete kring digitalisering av information. I övrigt lider det av brist på konkretion. De centrala sektorsmyndigheterna har svårt att ta samverkansfrågorna från den principiella till den operativa nivån. Utredningsväsendet tenderar att konservera sektorsgränserna i stället för att överbrygga dem. Därför är det kulturpolitiskt viktigt med en organisation som inom sitt ansvarsområde har ABM-samverkan inbyggt i själva grundformen för sitt uppdrag och sin verksamhet. Statens musiksamlingar är en sådan kulturmyndighet. SOU 2006:68 Verksamheten vid Scen- och Musiksamlingarna 183 som omfattar även scenkonsterna kan innebära att myndigheten kan bli än mera intressant för kulturområdets förvaltnings utveckling. Lagstiftningen – arkivlagen och pliktlagen – gör att kulturområdets centrala myndigheter för informationshantering koncentreras till den information som enligt lagarna levereras till myndigheterna. Därför är det viktigt med organisationer som komplementärt arbetar med uppsökande informationshantering, inte bara inom föremålsområdet, utan även inom arkiv och bibliotekssektorerna. För scen- och musikområdet är det uppsökande informations- och dokumentationsperspektivet nödvändigt. Förslaget om Scen- och musiksamlingarna är utformat så att den organisationen skall passa för detta arbetssätt . Jag är ense med utredningarna om att de organisationer som på statens uppdrag skall arbeta professionellt med arkiv, bibliotek och föremålssamlingar, deras uppbyggnad, bevarande och förmedling, måste ha en viss storlek och styrka för att vara trovärdiga. Det betyder t.ex. att en organisation som skall arbeta över hela ABM-området måste ha trovärdighet inom alla delområdena, dvs. arkiv, bibliotek och föremålssamlingar. Genom att sammanföra de olika scen- och musiksamlingarna skapas en organisation med den kritiska massa som behövs. Däremot tror jag inte att så små institutioner som dagens Teatermuseum och kan få den erforderliga trovärdigheten. Det är viktigt med en stark central aktör av den art som SLBA representerar när det gäller den viktiga och svåra frågan om migrering av analoga ljud- och bildupptagningar. Jag är dock inte övertygad om klokskapen i att lägga hela ansvaret för ett samlat migreringsprojekt på SLBA, om än i samarbete med SVT. Det kan mycket väl vara så att olika och mindre områden, som t.ex. scenkonsterna, bättre kan finna lösningar på sina migreringsfrågor i decentraliserade modeller. Även om dagens teknik skulle peka mot att ett samlat migreringsprojekt är att föredra, så kan också mycket väl teknikutvecklingen ta andra riktningar. Decentraliserade lösningar, som den Folkmusikens hus i erbjuder, kan visa sig bli viktiga alternativ. Myndighetscheferna för , KB och SLBA pekar alla på den betydelse som en specialorganisation av Scen- och Verksamheten vid Scen- och Musiksamlingarna SOU 2006:68 184 musiksamlingarnas art kan ha för att tillgängliggöra samlingarna för användarna. Scen- och musiksamlingarna bör också, ha en särskild tonvikt på att fungera som en mötesplats för olika intressenter i den information som samlingarna representerar. Slutligen är perspektivet i utredningarna som jag hänvisat till att arkiven och bibliotekens uppgifter är att utgöra en infrastruktur för forskningen ett synsätt som också finns i propositionen Forskning för ett bättre liv5. Svensk forskningspolitik har länge byggt på tanken att utförandet av forskning bör koncentreras till lärosätena och den funktionsuppdelning mellan universitet och kulturinstitutioner som finns är en konsekvens av denna tanke. Utan för den skull ifråga sätta modellen som sådan finns det emellertid skäl att granska om dess tillämpning har blivit till alla delar lyckosam för den humanistiska forskningen.6 En organisation som Scen- och musiksamlingarna som jag ser det ha förmåga att utföra egen forskning. Så bygger man sannolikt bäst upp och vidmakthåller även förmågan att stödja annans forskning. 9.4 Utredningar och samtidsdokumentation Det finns flera initiativ inom scenområdet när det gäller att på olika sätt dokumentera utvecklingen inom konstarterna. har stött flera projekt med denna inriktning. Det gäller bl.a. digitalisering av videodokumentationer, dokumentation av Kungl. Operans scenografi- och teatermodeller, Teatermuseums metodprojekt för dokumentation av scenkonst (alla 2002), projekt (2003) och dokumentation av Kungl. Operans historiska teaterkostymer (2005). Inom dansens område kan nämnas det projekt med målet att bygga upp ett webbaserat rörelsearkiv som med s.k. motion capture-teknik syftar till att dokumentera samtidsdansens uttryck med digital teknik. Projektet drivs i anslutning till Musikhög5 Prop. 2004/05:80. 6 Frågan har behandlats av undertecknad i en särskild PM till Utbildnings- och , Kulturområdets forskningsstöd, daterad . Utgångspunkten för val av forskningspolitisk modell bör vara förväntningen på forskningens resultat, inte omsorg om institutionerna. SOU 2006:68 Verksamheten vid Scen- och Musiksamlingarna 185 skolan vid med stöd från bl.a. Stiftelsen och . driver, också med stöd av , en digital pjäsbank. Vi har tidigare (avsnitt 2.4.2) berört , både behovet av en sådan årlig publikation som speglar scenkonsternas utveckling och problemen med att hitta långsiktigt finansiering och huvudman för projektet. Fler exempel än dessa kan nämnas. Man bör säkert inte ha ambitionen att samla alla projekt av denna art inom Scen- och musiksamlingarna. Tvärt om är det en styrka för kunskapsutvecklingen att det finns många och olika aktörer som både kan ta egna initiativ och driva sina egna projekt. Däremot saknas det uppenbarligen en aktör inom scenområdet som naturligen kan ta huvudmannaskapet för de projekt som behöver ha en hemvist och som är professionellt inriktad på frågor om utredningar och samtidsdokumentation inom scenkonsterna. Det behövs också någon som kan ha överblick över helheten och de olika initiativ som tas. Flera av dem som har intervjuats för utredningen har efterlyst just en sådan organisation. Scen- och musiksamlingarna bör ha förmågan att både kunna svara för arbeten av den aktuella arten, men också kunna stå som värd för projekt med extern finansiering och externa krafter som behöver en plattform och bas för sitt arbete. 9.5 Insamling och utlån av föremål Det är viktigt att Scen- och musiksamlingarna kan arbeta långsiktigt och strategiskt när det gäller insamling av föremål till samlingarna. Samlingarna bör kunna spegla både vad som är typiskt för scenkonsterna under olika skeden liksom fånga in det som innebär viktiga steg i den konstnärliga utvecklingen. Många sceninstitutioner har emellertid ambitionen att själva ta hand om samlingar som efter hand byggts upp i verksamheten. Det finns absolut ingen anledning att invända sådana ambitioner som ofta är uttryck för önskemål om att utveckla institutionens identitet. Men det behövs också, som nämnts, behov av en överblick som gäller inte bara de enskilda institutionerna, utan scenkonsterna som helhet. I direktiven till utredningen nämns möjligheterna att sceninstitutionernas biutrymmen såsom foajéer och andra lokaler utnyttjas för Verksamheten vid Scen- och Musiksamlingarna SOU 2006:68 186 mindre utställningar. Detta är i hög grad lämpligt. Scen- och musiksamlingarna bör stödja institutionerna med föremålslån till sådana utställningar. Jag har tidigare behandlat frågan om samlingar och som ett exempel på denna typ av samverkan. Erfarenhetsmässigt så kan det emellertid mycket väl hända att institutioner som byggt upp egna samlingar förr eller senare inte längre tycker sig ha möjlighet att härbärgera dem. Då är det viktigt att sådana inslag i dem som hör hemma i den nationella samlingen också förs dit och inte säljs eller avyttras på annat sätt. Jag tror därför att det kan vara en god ordning att Scen- och Musiksamlingarna redan i förväg identifierar denna typ av föremål i institutionernas samlingar och träffar överenskommelser med de om att de lämnas till den nationella samlingen om institutionen inte längre själv vill ha hand om dem. Motsvarande överenskommelser kan med fördel göras när det gäller enskilda arkiv som finns hos privata eller offentliga sceninstitutioner. 9.6 Regional verksamhet Utredningen har utgått från att organisationen för scensamlingarna skall finnas i . Detta följer av anknytningen till Musiksamlingarna. I övrigt gäller att scenkonsterna och deras organisationer har en markant tyngdpunkt på och . Det samspel och den samverkan med branschorganisationerna som jag pekat ut som en viktig del av scensamlingarnas verksamhet understryker också vikten av att samlingarna har samma lokalisering. Det bör dock understrykas att myndighetens ansvar för scenkonsternas dokumentation och samlingar bör gälla hela scenkonsterna i hela landet. Detta är ett av de områden där de hittillsvarande museerna inte kunnat arbeta med tillräcklig bredd. Också de många scensamlingar av olika dignitet runt om i landet (jfr bilagan 3) bör vara en angelägenhet för Scen- och Musiksamlingarna såtillvida att organisationen efter förmåga bör biträda och stödja dessa verksamheter. Inom finns en teaterhistorisk verksamhet som varit en samarbetspartner till Teatermuseum. SOU 2006:68 Verksamheten vid Scen- och Musiksamlingarna 187 Med utgångspunkt från de samlingar som finns i den privata samlingen för landsortsteater i har jag övervägt möjligheten att delar av Scen- och Musiksamlingarnas föremålsdepåer kan lokaliseras utanför . Den frågan har jag dock inte närmare kunnat penetrera. Utredningen erinrar slutligen vad som tidigare (avsnitt 8.2) har anförts om Folkmusikens Hus i som en samverkanspartner till Scen- och musiksamlingarna. Detta kan t.ex. gälla migrering av analoga ljud- och bildupptagningar. 9.7 Internationella aspekter Det finns ett ganska stort antal institutioner för sceniska samlingar i Västvärlden. Utmärkande för de flesta är att de arbetar med samlingar som omfattar såväl handlingar och litteratur som föremål. Likaså har många av de stora opera- och teaterhusen egna samlingar. Bland de mera framträdande samlingsinstitutionerna kan nämnas Theater Instituut Nederland i och Deutsches Theatermuseum . När jag tagit del av dom institutionernas presentationsmaterial har jag fått intrycket att den verksamhet som de bedriver i hög grad anknyter till uppgifterna för en samlingsinstitution som enligt den här förda diskussionen. Det hade självfallet varit av värde för utredningen att utveckla de internationella perspektiven liksom att studera förebilderna i andra länder. Här har dock utredningstiden satt gränserna och jag har prioriterat att sätta mig in i svenska förhållanden. Allmänt sett är det dock naturligtvis så att scenkonsterna i många hänseenden utvecklas oberoende av nationsgränserna. De är i hög grad internationella. Detta gör att en ämnesområde måste arbeta utifrån ett internationellt perspektiv. Samma sak gäller med samma självklarhet för musikens område. 189 10 Organisation, bemanning, lokaler och ekonomi Mina slutsatser, bedömningar och förslag: Mitt förslag om att samordna samlingsverksamheten för scenkonsterna med Statens musiksamlingar innebär att behovet av resurser för ledningsorganisation och administrativt stöd för scenverksamheten kan tillgodoses inom ramen för Musiksamlingarnas resurser. Scen- och musikverksamheterna bör i långa stycken kunna integreras organisatoriskt. I stället kan resurser avsättas för verksamhetens fackkompetenser. Scensamlingarnas utställningar bör koncentreras till i kv Vinstocken. Dessa bör inte längre inrymma magasin, arkiv eller bibliotek. Scensamlingarnas föremålssamlingar bör huvudsakligen förläggas till i Munkhättan, . Scensamlingarnas arkiv och bibliotek för få nya lokaler som ger verksamheten anknytning till användarna. Ett bemanningsbehov om ca 20 befattningar beräknas. Totalt beräknas scenverksamheten därmed kosta , vilket innebär ett reformbehov av för att verksamheten skall kunna drivas med full professionalitet och trovärdighet. Därutöver har beräknats ett alternativ med en höjd ambitionsnivå i fråga om museiutställningar för scenkonsten. Detta alternativ kostar ytterligare . Det här avsnittet behandlar frågor om organisation, bemanning och lokaler för den föreslagna organisationen och musiksamlingarna. Här kan inte resonemangen föras till en alltför detaljerad nivå, men ambitionen är att kunna nå fram till åtminstone en någorlunda säker uppskattning av vilka kostnader som organisationsförslaget betingar. Organisation, bemanning, lokaler och ekonomi SOU 2006:68 190 Utgångspunkten är således att kostnaderna i första hand skall täckas av dels de befintliga anslagen till Teatermuseum och Dansmuseum, dvs. totalt (anslag), dels av samordningsvinster med Eftersom de nuvarande verksamheterna vid Teatermuseum och sammantaget dock måste betecknas som underförsörjda så blir det dock svårt att undvika vissa ökade kostnader därutöver – om organisationen skall kunna ges en offensiv inriktning. Dessa blir dock under alla omständigheter sammantaget lägre än om enbart Teatermuseum och , var för sig eller tillsammans, skulle rustas upp till fullt fungerande museer. En särskild ambitionsfrågan är om det nu är dags att skapa en mer samlad utställningsverksamhet om scenkonsterna. En sådan har saknats. 10.1 Musiksamlingarnas resursbehov När det gäller Musiksamlingarna gäller att myndighetens nuvarande budget innehåller påfallande lite disponibla medel för löpande verksamhet, bara . eller av budgeten. Ungefär den dubbla siffran borde ha varit rimligare. Som ett allmänt riktmärke kan anges att driftsbudgeten för utställningsverksamheten på ett museum av art bör ligga kring , bemanningen av baspersonal (utställningstekniker, producent samt entrébemanning oräknad). Däremot förefaller myndigheten ha en tillräcklig bemanning för sina uppgifter och möjligen kan efter hand vissa omfördelningar göras här. Min bedömning är att vissa resurser, ca . behöver tillföras anslaget för att verksamheten skall kunna anses tillfredställande finansierad. 10.2 Ledning Formerna för en organisatorisk samordning har diskuterats med Musiksamlingarnas ledningsgrupp och med chefen för . Med ledning av de synpunkter som då har förts fram kan följande organisation skisseras. SOU 2006:68 Organisation, bemanning, lokaler och ekonomi 191 Det behövs inga utökade ledningsfunktioner för den utvidgade myndigheten. Den kan ledas av chefen för . Under honom/henne kan finnas tre eller fyra linjeavdelningar, en för bibliotek och arkiv, en för samtidsdokumentation och utredningar samt en för utställningar och föremålssamlingar. Alternativt och kanske hellre görs en avdelning för utställningar och en för föremålssamlingarna. För myndighetens administrativa stöd svarar . Förslaget innebär vidare att ansvaret för all arkiv- och biblioteksverksamhet inom den utvidgade myndigheten samlas till en enhet. Den får således ansvar även för de arkiv och bibliotek som finns i de nuvarande Teatermuseum och . Utredningen beräknar inga nya resurser för ledningsfunktionerna eller, efter viss tvekan, för kansliet. IT-stödet för den samlade organisationen blir dock påfallande svagt om ingen förstärkning här ges. En kostnad för detta beräknas således. 10.3 Lokalfrågor Den föreslagna myndigheten disponerar med nuvarande förhållanden följande lokaler: Statens musiksamlingar: I Bonnierhuset vid i för arkiv, bibliotek, läsesal/låneexpedition och kanslilokaler, Gamla Kronobageriet i . utställningslokaler och kansli, I Munkhättan hos , . Magasin för , : I , , för arkiv, bibliotek, föremålssamlingar, vissa utställningsutrymmen och kanslilokaler, Drottningens/för museishop och tillfälliga utställningar i anslutning till , ca Dammtorpsmagasinet på , magasin för museets kulissamling, Dragonstallet, Drottningholmsmalmen ett klimatiserat rum i rummet för museets samlingar om Organisation, bemanning, lokaler och ekonomi SOU 2006:68 192 I fastigheten vid , lokaler för utställningar, café, arkiv, bibliotek, föremålsmagasin och kansli, En ur vissa synpunkter optimal lösning på den föreslagna myndighetens lokalfrågor kunde vara att samtliga funktioner fick en samlad lokalisering som då borde ha ett publikt och centralt läge. Detta behöver dock inte omfatta magasinen. Att knyta organisationen till en sådan samlad lösning är emellertid inte realistiskt. I stället är det bättre att diskutera lokalerna utifrån verksamhetens olika funktioner och hur ett önskvärt läge kan jämkas samman med de nuvarande förhållandena. En sådan diskussion antyds i det följande. En utgångspunkt för samtliga alternativ som tas upp är emellertid att organisationen kan lämna Teatermuseums nuvarande lokaler i . De fungerar inte för ett publikt utnyttjande av vare sig arkiven eller och än mindre för utställningar Besöken till arkiven och har således minskat drastiskt sedan museet flyttade från . Som depå för samlingarna spelar det geografiska läget mindre roll men hyran å andra sidan orimligt hög, /m2, vilket kan jämföras med hyresnivån i Munkhättan som ligger kring halva priset. Av de som hyrs i utnyttjar TM bara för de primära funktionerna arkiv, bibliotek samt föremålsförvaring. Resten, används för tjänsterum och övriga utrymmen. Detta innebär ungefär dubbelt så stora kanslilokaler som utredningen uppskattat behövs för den nya organisationen. Det enda skälet att finnas kvar i skulle vara att kostnaderna att bli löst från hyresavtalet blir så höga att det trots allt blir mest ekonomiskt. Detta vore dock till men för verksamhetens innehåll. Museet är bundet av ett kontrakt som löper . Det torde vara förbundet med kostnader av att bryta kontraktet. Dessa får avgöras i förhandlingar med Kungl. Operan och Ap-fastigheter. Möjligheten att finna en ersättande hyresgäst är givetvis viktiga i sammanhanget SOU 2006:68 Organisation, bemanning, lokaler och ekonomi 193 10.3.1 Utställningar För utställningsändamål kommer Scen- och musiksamlingarna att disponera lokalerna i Gamla Kronobageriet och i kv. Det naturliga är att myndigheten åtminstone inledningsvis disponerar Kronobageriet för utställningar orienterade mot musik och kv. Vinstocken för scenkonst. Om man i ett senare skede vill disponera lokalerna på annat sätt blir en fråga för myndighetens ledning. En kulturpolitiskt viktig fråga är om ett teater- eller scenkonstmuseum i ordets publika mening nu skall komma till stånd – drygt 80 efter Teatermuseums grundande eller efter det att museet blev en statlig stiftelse. Utredningens bedömning är att det nu är dags att så blir fallet. Problemet är dock att ytorna i kv. Vinstocken är förhållandevis begränsade. används har ca för utställningarna (inklusive café ) och de är fördelade så att den tidigare bankhallen används för permanenta utställning () och de gamla bankvalven i källaren för tillfälliga utställningar (). Dessa utrymmen räcker emellertid knappast till för att också inrymma utställningar som baserar sig på Teatermuseums samlingar. Dessa har också ett innehåll som gör att de bör få en bra publik exponering. Härtill kommer även (ovan avsnitt 10.1). Utställningsytorna kan dock utökas om de utrymmen i kv. Vinstocken som används för dels de center (bibliotek och vissa arkiv i bottenplanet, ), dels föremålsmagasin och arkiv i källarplanet (+ ). Dessa lokaler är inte heller särskilt väl lämpade för sina ändamål. I nuvarande används vidare ca för kansliutrymmen. Om även dessa huvudsakligen omdisponerade för utställningar så kunde ytterliga ca vinnas, dvs. Reservationer måst här dock göras för kanslilokalerna kommunikationsmässigt fungerar i förhållande utställningsutrymmena. Bankhallen har tre våningars höjd i taket och blir därmed ett mycket dåligt utnyttjat rum. Möjligen kan den förses med gallerier som både kunde skapa en bättre rumsupplevelse och ge mer utställningsyta, uppskattningsvis ca . Sådana gallerier kommer dock i direkt anslutning till varför det – oavsett om det är tekniskt eller kostnadsmässigt möjligt kan finnas invändningar som omöjliggör en lös Organisation, bemanning, lokaler och ekonomi SOU 2006:68 194 ningen. Att närmare diskutera dessa frågor i betänkandet låter sig dock inte göras. Det skulle dock i och för sig vara möjligt att tillgodose behovet av utställningar kring scenkonsterna i nuvarande lokaler om dessa så långt det alls är möjligt omdisponeras för utställningsändamål. De tillkommande utrymmena blir dock måttliga ca eller ca om en gallerilösning är genomförbar. För förslaget talar att utställningarna sammantaget skulle vinna i publik attraktivitet om de fick en större omfattning och mer innehåll än nuvarande utställningar. Ett kompletterande alternativ till att inrymma hela utställningsverksamheten i kv. Vinstocken kan vara att i stället beräkna nya utställningsutrymmen även i anslutning till arkiv och bibliotek. Det skulle i så fall handla om en form av basutställning om scenkonsterna. En sådan skulle behöva en yta om uppskattningsvis ca . Aktuellt prisläge i är 1 500– m2. Det lägre kostnadsintervallet torde normalt förutsätta att inga eller endast måttliga investeringar i specialanpassning av lokalerna behöver göras.