sou · GUB321 · 2007-01-01 00:00:00 — Motorbilagans Etta toppas av en bild på 7-årige som har valt ut gul Ferrari som favoritbil på motormässan. I reportaget inne i tidningen är samme Driton ett av många barn som kommer till tals. De andra barnen som har svenskklingande namn är mer framträdande (Motormäs- san genom barnens ögon, 2/4 2005, D 4). I konsu- mentbilagan toppar en bild av en flicka med sydostasia- tiskt utseende den första sidan. Bildtexten berättar vad hon heter och att hon vill ha en grön tröja med rosa tryck. Hon förekommer inte i reportaget inne i tidningen som handlar om en designad barnkollektion (Både pojkar och flickor vill ha glitter och mons- ter, 4/4 2005, D 4). Exemplen är harmlösa vart för sig, men när man har stött på ett tiotal receptionister i tidningens ganska magra bevakning av som en mångetnisk landsdel, så framträder fenomenet som värt att notera. Också DN använder invandrare som receptionister under den under- sökta perioden. På en stor bild på Ettan, som puffar för innehållet i På stan-bilagan syns som säljer blommor på . Han får en replik i pufftexten och förekommer över huvudtaget inte i reportaget inne i bilagan, där fyra svenskar och en man med engelskt namn intervjuas om sina vårkänslor (På stan låter vår- känslorna blomma, DN 1/4 2005:1). I är det ofta svårt att skilja mellan de naturligt inkluderade och receptionisterna, ef- tersom så stor del av tidningens material består av bilder med enstaka repliker. Stereotyp inkludering förekommer ibland i positiva eller inkän- nande texter, där den porträtterade människan är gestaltad efter en mall för invandrartyper. I mediearkivets typgalleri framträder invandrade kvinnor som endera offer eller som offer på väg att bli Den dagliga dosen. Diskriminering i Nyheterna och Bladet hjältar, genom att de frigör sig från sin bakgrund eller familj. I de tre tidningarna finns enstaka exempel på stereotyp inkludering. tycks ha förkärlek för invandrartjejer som street- dancers till hiphopmusik; i två av tre artiklar som berör unga kvinnor med utländsk bakgrund framträder de som fri- gjorda i en fritidsmiljö. porträtterar en kvinna som har gjort film om prostitution i och poängte- rar att hon är djärv eftersom hon vågat skildra kvinnoförtrycket och dubbelmoralen i dagens . Hon framträder som det modiga undantaget, hjältinnan, som motarbetas av andra iranier (Hon vill öppna ögonen på makthavarna, 3/4 2005:16). har ett reportage om en sjuk åldring som skickades till Azerbajdzan och sedan tillbaka till och bara gråter. På bilderna gråter även hennes döttrar och hennes dottersons sorgsna mörka ögon möter läsarens blick (Sjuk åldring kom tillbaka, Af- tonbladet 4/5 2005:8). Vi har sett liknande bilder och hört samma historia så att vi riskerar att bli cyniker. Det tycks inse och meddelar också att den av migrationsverket arrangerade resan kostade . En variant av stereotyp inkludering är den där invandraren eller flyktingen används för att bekräfta att är bäst. Denna form av inkludering på våra villkor har varit speciellt framträdande i den genre i kvällspressen som tar parti för flyktingar och utvisningsho- tade personer. Här påminns vi årtiondena igenom via flyktingens repliker om att är ett naturskönt Drömland och ett modernt Himmelrike. Inkluderingen är villkorad av att personen hyllar våra ideal och riter (2001:281; 2004:363). Ett exempel på chauvinistisk inkludering i undersökningens material är artikel är bäst för mammor, där en kvinna med spanskt namn i två meningar får bekräfta just denna tes. En liten faktaruta som är byggd på en rapport från Rädda Bar- nen konstaterar att är bäst och att är sämst för mammor. Vi 5 Extra ställer frågan: Är världens bästa mammaland? Fyra av de fem som besvarar frågan (jakande) har utländsk bakgrund (6/5 2005:15). Här är man långt från möjliga globala perspektiv. Bra för mammor kan ett land bara vara på sätt. Den dagliga dosen. Diskriminering i Nyheterna och Bladet Två veckors bevakning i tre svenska dagstidningar inne- håller i stort sett alla tidigare beskrivna stereotypiseringar av flyk- tingar och invandrare i medierna. Detta innebär inte att de aktuella händelserna eller personerna är stereotypa eller uppför sig stereo- typt. Vi som läsare vet oftast ingenting om verkligheten bakom de stiliseringar som framträder på nyhetsplats. Men vi känner igen oss i nyheterna och särskilt i brottsrapporteringen. Jag ska motvilligt beskriva några av de stereotyper som uppträ- der . Motvilligt, eftersom uppmärk- samheten på stereotyper alltid riskerar att förstärka dem som bil- der i våra huvuden (1922:81). är det nödvän- digt att lyfta fram dem som de konstruktioner de är, för att det ska vara möjligt att distansera sig från dem. Stereotyperna har en stark dragningskraft och de är, som publicisten påpe- kade för mer , djupt sammanlänkade med vår själv- bild och självrespekt (1922:96). Hiv-mannen tar plats på Etta och på en helsida inne i tidningen . Han har uppträtt med jämna mellanrum i kvällspressen, , som hänsynslös spridare av den dödliga hiv-smittan. Men bilden av afrikanen, den mannen med otyglad sexualitet som hotar den vita kvinnans renhet, är mycket äldre än så. Hiv- mannen lurar oskyldiga svenska kvinnor till sex eller våldtar dem. Den aktuella artikeln i gestaltar dels en god normalitet: med en ettårig son som är hennes solstråle, hon har jobb och dagisplats. Mot denna normalitet ställs in- tima och fasansfulla detaljer i en mörk gångtunnel en efter- middag . Skräcken, ovisshe- ten. (Hiv-mannen våldtog mig, 1/4 2005:8.) Hiv-mannen själv presenteras under följande rubrik: Fick inte asyl – blev deprimerad. Vi förstår att det fasansfulla kan hända när som helst igen. Att människor blir deprimerade när de får avslag på sin asylansökan är något vi redan vet. Mannen från ett muslimskt land som kidnappar sina svenska barn, uppträder i och DN, i samband med att do- men faller mot en man som tog med sina barn till som- maren 2004. Det stereotypiserande består dels i ensidigheten i beskrivningarna, där mannen, och släkten i Den dagliga dosen. Diskriminering i Nyheterna och Bladet framstår som helt och hållet främmande, medan mamman och utgör det goda hemmet. Dels består stereotypise- ringen i upprepningen av en tematik, där konflikter om bar- nen mellan makar från olika länder omvandlas till en nationa- listisk diskurs i medierna. Den nationalistiska diskursen ute- sluter bevakning av de fall där den svenska föräldern är den som felar. Två händelser ger upphov till nyhetstexter som är impregnerade med sakligt sett svårbegripliga, men skrämmande och associationsladdade hänvisningar till islamistisk terrorism, fatwa och dödshot mitt ibland oss. Två irakiska medborgare i har delgi- vits misstanke om att ha skickat till en ter- roristorganisation. I kallas de för en svensk terroristcell och texten hänvisar till moskébesökare i Sve- rige och till fatwa (En miljon ska ha skickats från svensk terroristcell, 4/4 2005:6). Den andra hän- delsen är att pingstpastorn ska ha fått hotfull e-post efter att ha uttalat sig kränkande om profeten . Det är framför allt kvällstidningarna som gör affär av händelsen för att dels upprepa kränkande uttalan- den och dels ge spridning åt innehållet i hotbreven, som till- skrivs muslimska organisationer. Detta sker strax före min andra undersökningsperiod men följs upp under den . Enligt vissa medieuppgifter var det fråga om en så kallad fatwa; ett slags muslimsk dödsdom, informerar (trotsar dödshoten 6/5 2005:A 13). ställer följande fråga i enkäten 5: Är du rädd för ett terrordåd i ? På en internetsida med kopplingar till terrorister hetsas muslimer att attackera med bomber. (Vi 5. 1/5 2005). Stereotypiseringen här består i upprepningen av associations- laddade begrepp med dunkel betydelse som på olika sätt kopplas till muslimer i i största allmänhet. Den utgår från mycket gamla fördomsmönster i västerlandet i förhål- lande till islam och muslimer. Enligt medieforskaren aktiverar mediesymbolerna för islam – huvudduken, fatwan, moskén – dessa gamla fördomsmönster som aktuell, social kunskap hos dagens svenska mediepublik (1998). Den dagliga dosen. Diskriminering i Nyheterna och Bladet nämns i de tre tidningarna i samband med en knivattack på en skola. blir aktuell i : Elever vandaliserade skola. Ingen vågade vittna efter attack med järnrör och kedjor vid (4/5 2005:13). Artikeln bygger på polisupp- gifter. Uppgiften ingen vågade vittna ges i arti- keln. Den bygger associationer till ett vi och de, där de är i händerna på sina gangstergäng och inte kan eller vill samar- beta med samhällets företrädare. På bilden syns en oordnad hop elever vid skolan och i förgrunden fyra poliser. Dagen därpå kommer rektor och fritidsledare vid skolan till tals och kritiserar polisens och mediernas beskrivning av bråket. Trots detta ligger den ursprungliga bilden av förorten som en farlig och annorlunda plats delvis kvar i texten. En vild, oorganise- rad bild av två fritidsledare och en pappa i profil, där mannen i förgrunden blåser ut cigarettrök har bildtexten: // fritids- ledare på tonar ner bråket och säger att medi- erna blåser upp händelsen för att det är ett invandrarområde (Vi har gjort allt vi kunnat, 6/5 2005:18). Vi ser att människorna på bilden är annorlunda, att de inte har koll, att de röker, skrattar och tittar någon annanstans, när de tonar ner bråket och kritiserar medierna. Stereotypiseringen här består dels i upprepningen av teman som västvärldens medier år oundvikligen förknippar med gettona: Upplopp och vandalisering. Dels består den i den slappa användningen av poliskällor och påståenden som ingen vågade vittna; dels i bildvalen som fortsatt skapar för- ortens invånare som Andra. Den maktlösa polisen och asylströmmen. Trots att flyktingin- vandring inte är något stort ämne under undersökningsperio- den förekommer en rad främlingsskapande och avhumanise- rande notiser i förhållande till flyktingar. De asylsökande är a priori inte flyktingar, utan resenärer utsatta för polisär miss- tanke. Polisen maktlös mot illegal invandring via visum be- rättar (2/4 2005: A 18). Flyktingarna är objekti- fierade som visumresenärer som utnyttjas av människo- smugglare i en polisdiskurs där deras egna röster och per- spektiv inte existerar. Den här typen av artiklar och notiser har varit ett permanent inslag i nyhetsbevakningen av flyk- tingfrågorna, åtminstone och har haft materiella konsekvenser i form av en hårdare Den dagliga dosen. Diskriminering i Nyheterna och Bladet flyktingpolitik och fysiskt våld mot flyktingar i landet. Stere- otypiseringen är knuten till motsatsparet ordning – kaos där flyktingar enbart tillåts framträda som ett hot mot vår ord- ning. Torpeder, kriminella krögare, näthallickar, bordellmammor, p-botskojare, sexhandelsligor och styckmördare har mer eller mindre specificerad utländsk bakgrund. De som lurar åld- ringar gör det genom att be om hjälp att skriva en lapp på svenska eller genom att förmå dem att ringa en betaltelefon- tjänst för spådomar. stereotyper är alltså väl representerade i mitt under- sökningsmaterial, framför allt i brottsrapporteringen. Det handlar delvis om en rutinmässig diskriminering i nyhetsvärderingen, som innebär att triviala brott får nyhetsvärde just för att de kan knytas till stereotyper om de Andra. De diskriminerande dragen i nyhets- värderingen går att komma åt med hjälp av frågan om inte? Hade det faktum att ett vårdbiträde har lurat några åldringar på ett par hundralappar över huvudtaget fått nyhetsvärde, om inte lurendrejeriet kunde knytas till en redan färdig stereotyp, som spådomar hänvisar till? Hade hoten mot fått medial uppmärksamhet om inte hoten hade gått att knyta till just muslimska organisationer? Offentliga personer som politiker är alla utsatta för hotbrev från mer eller mindre organiserade avsändare. Hotbrev från rasistiska och högerextrema personer eller grupper utgör en stor andel av och ett permanent inslag i den hatpost som når riksdags- och kommunpolitiker, men de får liten eller ingen medial uppmärksamhet. Hade ett rån där bytet blev haft nyhetsvärde om inte alla ungdomsrån associe- rades till unga invandrare? Ytterligare ett diskriminerande drag i brottsbevakningen består i att uppge nationellt eller etniskt ursprung hos misstänkta eller dömda personer. När det gäller inhemska brottslingar anges i all- mänhet bostadsort. förekommer en rad explicita omnämnanden av nationellt, etniskt eller geografiskt ursprung, framför allt när det gäller narkotikabrott, sexhandels- brott och misstänkta terrorbrott. Implicita utpekanden av utländsk härkomst är också vanliga; till exempel svensk medborgare, landsman, polisen måste skaffa tolk, bad om hjälp att skriva en lapp på svenska. Den dagliga dosen. Diskriminering i Nyheterna och Bladet De journalistiska stigmatiseringstekniker som jag tog upp inled- ningsvis, som konstruerar invandrare som ett problematiskt kol- lektiv, uppträder bara i några få nyhetsartiklar . Be- greppet invandrarelev dyker upp i en artikel som (felaktigt) förut- sätter att invandrarelever är underrepresenterade bland dem som går till högre studier (Invandrarelever peppades att studera vidare, 6/4 2005:C 3). Invandrartät är ett centralt begrepp när DN bearbetar befolkningsstatistik över (ökar mest, 6/4 2005:13). Varför minskar befolkningen i de invandrartäta stadsdelarna? Flyttar de utlandsfödda tillbaka till hemlandet? Men myndig- hetsbaserat material om invandrare som kategori, där tidningen med hjälp av expertis, statistik, metonymisk gestaltning och gene- raliseringar, talar om vilka problem invandrarna har, är alltså ovanligt. har mediebilden av så kallade invandrar- och flyktingfrågor dominerats av svenska källor. I Rapports nyhetsin- slag på teman som invandrare, flyktingar och främlingsfientlig- het 1979–1999 var av källorna svenskar och experter och företrädare för myndigheter och politiska organisa- tioner (2002). Nyheternas invandrare och flyktingar har fram- trätt som byråkratins objekt, som skapade av myndigheternas diskurser. En generell trend i senmodern journalistik är att den går mot mer populariserande framställningssätt, där beroendet av abstrakt myndighetskunskap minskar till förmån för individcentrerade be- rättelser. I denna journalistik blir den vanliga människan och hen- nes upplevelser mer relevanta . Den ökande inklude- ringen av källor med utländsk bakgrund som uppträder som indivi- der och inte som myndighetsskapelser passar väl in i denna trend. En del av de stigmatiseringstekniker som skapat invandrare som andra kan alltså tänkas vittra bort som konsekvens av generella förändringar i journalistiken. Den kunskapsbas om invandrare som kollektiv som finns lagrad i mediearkivet tycks emellertid vara well and alive. Förtryck av unga kvinnor med utländsk bakgrund, deras annorlunda kultur och hedersrelaterat våld är fenomen, som texter och informanter i texterna hänvisar till som välkända. stereotypiserade te- man i mediebevakningen används som etablerad kunskap. Den dagliga dosen. Diskriminering i Nyheterna och Bladet försök att upprätta generella omdömen om invandrare är alltså i stort sett frånvarande i det journalistiska materialet . Typifierande och generaliserande utsagor uppträder däremot i de opinionsartiklar i som problematiserar invandrarbarn och invandrarföräldrar i och i debattartiklar och insän- dare av olika ideologisk karaktär. publicerar en djupt populistisk krönika : Prata inte om det här! Är invand- rarna bidragsfuskare? som radar upp en rad negativa stereotyper om invandrare, som sanningar som vi måste våga tala högt om i det offentliga samtalet (5/5 2005:40). Att försöka ta den ideologiska temperaturen på nyhetsmediernas sätt att förhålla sig till som ett mångetniskt och flerreligiöst samhälle utifrån ett litet och tidsbegränsat undersökningsmaterial är naturligtvis vanskligt. Jag tror ändå att min studie både kan fånga några permanenta drag i rapporteringen och några förändringsten- denser i den. hände ingenting som gav upphov till en intensiv eller samfälld bevakning i de tre tidningarna. Tidningarna visar upp ett utbud som är produkten av en rutinmässig bevakning. I de nyhetsgenrer i de undersökta tidningarna som traditionellt har hög status, inrikesnyheterna och ekonominyheterna, syns få tecken på att medierna tar ett nytt demokratiskt ansvar för att ge- stalta som ett mångetniskt samhälle. Personer med bak- grund i utlandet är i hög grad osynliggjorda. Deras andel av dem som får synas ligger på en permanent låg nivå som tycks bestämd av medielogiken, snarare än av hur verklighetens möjliga publik ser ut. Vidare dominerar temat deras brott den bevakning där de framträder. I brottsjournalistiken frodas stereotyperna av de andra´. Tex- terna när och underhåller en antikverad världsbild, där vi inbjuds att aktivera en associationsrik men sakligt sett mager kunskap om ryssar, romer, afrikaner och muslimer. Journalistiken hämtar det stoff som blir nyheter från polisen. Också i rutinmässiga nyheter om flyktingfrågor är polisen hu- vudkälla, vilket innebär att stora delar av den bild vi får via medi- erna av som invandringsland och mångetniskt samhälle har sitt ursprung i polisiära verksamheter och perspektiv. Den dagliga dosen. Diskriminering i Nyheterna och Bladet eller ifrågasätta polisen som källa skulle för det enskilda mediet in- nebära att avsäga sig kunskap, legitimitet och trovärdighet inom centrala bevakningsområden. Det symbiotiska förhållandet mellan nyhetsmedier och polis- källor är ett av de stora hindren för en journalistik som fungerar inkluderande och sätter mänskliga rättigheter i förgrunden. När man tar upp problemet i samtal med verksamma journalister, påpe- kar de ibland att de censurerar eller tvättar polisens utsagor från rasistiska eller nedvärderande omdömen, för att kunna presentera den nyhetsvärda informationen i neutralt skick. Men det är nog omöjligt att skapa neutralitet på det sättet. Tvättade och formellt sett värderingsfria utsagor som utgår från perspektiv som är organi- serade i enlighet med främlingsrädslans logik, kan ge ifrån sig kraftfulla ideologiska budskap. Exempel på neutrala nyhetstexter som har fungerat främlingsskapande är de som beskriver flyktingar i termer av antal, kostnader och som föremål för polisiära åtgärder (1990; 1990; 2004). Men även om tidningarnas hårda och seriösa genrer förhåller sig okänsliga inför de krav på en förändring som de stora medierna sä- ger sig stå inför, så syns en förändringsvilja på andra sätt i de un- dersökta tidningarna. En strävan att inkludera personer av annan bakgrund än den gamla vanliga medelklassiga och svenskfödda märks tydligt i mjuka genrer som tar upp kultur-, nöjes- och kon- sumentfrågor. Denna strävan kan delvis ses som uttryck för en all- män tendens i senmodern journalistik, att komma bort från myn- dighetsberoendet och sätta den vanliga människan i förgrunden. Men sannolikt handlar det också om en medveten redaktionell an- strängning att inte stigmatisera människor som har invandrat. Möjligen är det överdrivet att tala om en ansträngning, när det gäller sportjournalistiken, Ska sportsidorna kunna rapportera om Allsvenskan enligt vedertagen nyhetsvärdering så måste de inklu- dera framstående spelare och tränare som är invandrade eller tillfäl- ligt inköpta från utlandet och i första hand beskriva deras sportpre- stationer. Mitt undersökningsmaterial är tyvärr för litet för att det ska gå att urskilja om det finns diskriminerande mönster på sport- sidorna. Sportjournalistik är inte immun mot andrafiering och rasi- fiering, bara för att den arbetar inkluderande. Som jag har visat finns det former av inkludering som spelar med stereotyper och chauvinistiska ideal. Inkluderingsstrategin handlar om att låta människor synas och komma till tals inom olika samhällsområden. Den dagliga dosen. Diskriminering i Nyheterna och Bladet för att svenska nyhetsmedier ska uppnå trovärdighet i sin självpå- tagna uppgift att spegla samhället. Strategin har ännu bara satt tyd- liga spår inom vissa genrer och den berör sällan journalistikens hårda och seriösa kärna; aktualitetsbevakningen inom politik, eko- nomi och andra centrala samhällsområden. Inkluderingsstrategin riskerar att skapa kosmetiskt inkluderade Andra om den inte kompletteras med strategier som sätter frågor som rör mänskliga rättigheter i förgrunden. I mitt undersöknings- material präglas nyhetstexterna om de apatiska flyktingbarnens si- tuation av tydliga människorättsperspektiv. Andra möjliga bevak- ningsområden för en antirasistisk nyhetsjournalistik lyser i stort sett med sin frånvaro. Att diskriminering och rasism är viktiga samhällsproblem är inget som syns i nyhetsutbudet. Här finns en diskrepans i och , mellan å ena sidan tydliga uttryck för en antirasistisk hållning i kulturjour- nalistik och i opinionsbildande material och å andra sidan en i stort sett likgiltig nyhetsjournalistik. I finns ingen sådan diskrepans; här undviker man genomgående de svåra frågorna om vårt samhälles rasism. Den dagliga dosen. Diskriminering i Nyheterna och Bladet , (2005) Publicistiska bokslut. : masskommunikation, . , (2002) Integrationsbilder. Medier och allmänhet om in- tegrationen. Boréus, (2004) Discursive discrimination: The deaf and dumb, the imbecilles, and the immigrants. Opublicerat bokma- nus. , (1990) Flyktingfrågorna i pressen 1985–1988. : Delegationen för invandrarforskning. –(1996) Svenskar, invandrare och flyktingar i rubrikerna. : masskommunikation vid . –(2004) Nyheter från gränsen. Tre studier i svensk journalistik om invandrare, flyktingar och rasistiskt våld. : masskommunikation, universitet. , , (2005) Det villkorade medie- rummet. I , (red.) Makten och mångfalden. Eliter och etnicitet i . , (2005) Haunting experiences of images blind spots and fantasy-frames in the mass mediated suburb. : tropologi och etnologi, . , , , och , (2000) Miljonprogram och media. Föreställningar om människor och förorter. : och Integrations- verket. Furvik, (2004) Om fotboll och dess föreställda gemenska- per. En kritisk diskursanalys av tidningstexter om fotbollsspe- laren . : hög- skola. , (1990) The whites of their eyes. Racist ideologies and the media. I Alvarado, och , . (red.) The Media reader. , (2001) med främlingen. I , (red.) Den dagliga dosen. Diskriminering i Nyheterna och Bladet (1998) Den muslimska faran. Om mediebilden av islam. I , (red.) magi i vita medier. (1922) Public Opinion. : Harcourt Brace. , (2002) På väg mot förändring? En analys av hur invandrare och flyktingar har skildrats i mellan 1982–2002. , (2002) Stupid white men and other sorry excuses for the state of the nation. (2005) Förändringstid. , och El , (red.) Ristilammi, Per (1994) och den svarta poesin. En studie av modern annorlundahet. Den svarta poesin – förorten som speglingsyta. I , (red.) magi i vita medier. : Carls- sons Bokförlag. Ter Wal, (2002) Introduction & Appendix. I ter Wal, (red.) Racism and Cultural Diversity in the . , (2005) Makten över prefixen. I , (red.) Orientalism på svenska. , Teun A. (1991) Racism and the Press. Critical Studies in Racism and Migration. 4 Främlingar i nationens spegel Den svenska nationaldagen firas som helgdag. På tidningarnas förstasidesbilder och i tv-rutan trängs de nationella symbolerna: svenska flaggor, folkdräkter, blågula blomsterbuketter och ballongknippen, kungafamiljen på . I av globalisering då nationalstater vacklar väljer EU-landet att under högtidliga former manifestera nationen och kunga- riket. Det som till synes verkar vara en anakronism är kanske i stäl- let ett tidens tecken. Det finns en dubbelhet i synen på nationalism. Nationalismer förknippas gärna med något otidsenligt som finns i andra länder, bland andra grupper (Billig 1995), och något som Sve- rige har lämnat bakom sig (2001). är nationen knuten till demokratins framväxt under den moderna epoken, vil- ket också gav nationalismen enande och inkluderande drag (Berg- gren 2001: 75; 2001: 71, 89–90).