sou · GUB352 · 2007-01-01 00:00:00 — Ny Demokrati uttalade sig om musli- mer 1994, och i enstaka andra sammanhang nämndes denna grupp, men den var aldrig viktig i diskussionen. I mer precisa resonemang om flyktingpolitiken gjordes tydlig skillnad mellan flyktingar och andra invandrare, liksom mellan olika kategorier av flyktingar. Men i många resonemang flöt flyk- ting- och invandrarkategorin ihop. I följande exempel förefaller inte den viktiga skiljelinjen vara mellan människor som av olika skäl sökt sig till , utan mellan svenskarna och de andra: – Dom här problemen har ju skapat motsättningar också mellan svenskar och invandrare. Det är många som tycker att vi har för många invandrare och flyktingar i . Vad säger du till dom? (Reporter i Till svars 10/9 1998) Strukturell diskriminering i valrörelser och hur den kan motverkas Det är också denna kategorigräns som verkar vara den centrala i diskursen: den mellan svenskar och icke-svenskar. I varje års valrörelse har det också förekommit flera tydliga formuleringar där det uttrycktes att invandrare inte är svenskar: Inflytande över det politiska livet ska vara lika för svenskar och in- vandrare. (, vpk, 1988) – Invandrare är individer, precis som svenskar. (, c, Utfrågningen, 22/8 2002) Det har dock också förekommit reaktioner mot detta, då man språkligt inkluderat invandrarna bland svenskarna. Varken den återkommande indelningen i svenskar och invandrare eller budskapet att invandrare inte är svenskar är något unikt för valrörelserna utan förekommer i den större offentliga debatten (Boréus 2006). Vilka egenskaper som gör att man hamnar i kategorin invand- rare eller svensk går inte att utläsa ur detta material. Jag har givit några exempel där det framgår att det inte alltid räcker vare sig med förvärvat svenskt medborgarskap eller en uppväxt i om man är barn till invandrade personer för att man ska benämnas svensk: En grupp svenska medborgare med utländsk bakgrund har tillsammans med svenska arbetskamrater aktivt arbetat i , och i de baltiska republikerna. (En offensiv mot diskrimineringen i arbetslivet. liberalerna informerar, 2002) I storstadsområdena har det blivit allt vanligare att gäng – ibland bestå- ende av svenska ungdomar men också gäng av ungdomar med invand- rarbakgrund – drar runt och ägnar sig åt våld, skadegörelse, snatteri, stölder och andra kriminella aktiviteter. (Liberal invandrarpolitik 2000, fp 2002) Vad gäller kategoriseringen förefaller den grundläggande logiken ha varit oförändrad även om många sökte en ersättning för ordet invandrare . Ifråga om distanse- ring var denna möjligen lite mer utpräglad i valen 1994 och 2002 än vid de övriga valen, men det handlar inte om så många resonemang så det är svårt att veta om detta speglar någon mer substantiell dis- Strukturell diskriminering i valrörelser och hur den kan motverkas Den mest genomgående form av distansering jag funnit är just det ständiga avskiljandet av invandrare från svens- kar med hjälp av dessa eller andra substantivuttryck (som ny och gammal svensk) och denna uppdelning, själva grunden för andra typer av distansering, tycks alltså oförändrad. Många beskrivningar av skillnader mellan svenskar och in- vandrare handlade om olikheter i villkor, som att invandrare var mer arbetslösa. Det fanns dock exempel på när skillnader i kultur eller i normer och värderingar lyftes fram tydligt. 1991 gjordes detta av ett parti men i valet fanns sådana resonemang hos åtminstone fyra av partierna. Även 2002 återfanns sådana formule- ringar hos i varje fall tre partier. Ifråga om perspektiv på flyktingpolitiken syns tydliga skillnader mellan åren som följer kontroverser kring det jag benämnt fråga (1) ovan, om vilka som ska få bo i . I Tabell 7.2., liksom i några av de följande tabellerna, har jag specifikt urskiljt Ny Demokratis roll i sammanhanget, då ju denna studie avsett belysa partiets roll i valrörelserna. Dessutom har jag skiljt mellan den argumentation som kom till uttryck i det centrala och i det mer perifera materialet. Jag har också angivit när jag funnit argumentation mot ett per- spektiv. Sådan argumentation måste inte vara riktad mot en argu- mentation som återfinns i valmaterialet utan kan mycket väl tänkas riktad mot tendenser i en vidare offentlig sfär. Tabell 7.2 Perspektiv på flyktingpolitiken i fem valrörelser NyD: hotpersp. NyD: hotpersp. NyD: arg. NyD: arg. ( rättighetspersp.) ( rättighetspersp.) ( ) = perspektivet eller argumentationen kom endast till uttryck i det mer perifera materialet. Inget perspektiv i materialet angett som inte kommit till uttryck i mer än en text där text är ett TV-program eller en tryckt källa. Den motargumentation som anges har dock inte nödvändigtvis uttryckts mer än en gång. Markeringen NyD betyder att enbart Ny Demokrati uttryckte perspektivet eller argumentationen ifråga. Strukturell diskriminering i valrörelser och hur den kan motverkas 1988 var generositetsperspektivet det som tydligast kom till ut- tryck i det centrala materialet. Det fanns en stark uppslutning kring det som kallades en generös flyktingpolitik. Denna anfördes också ofta i avståndstagandet från sådan flyktingfientlighet som förknippades med Sjöbo-händelserna. Rättighetsperspektivet ut- trycktes också. I materialet fanns också i enstaka sammanhang ar- gumentation mot ett nytto-, respektive ett hotperspektiv, uppen- barligen för att det förekom resonemang vid tiden där flykting- mottagande ställdes i relation till frågor om svensk arbetslöshet och ekonomi och där asylsökande utmålades som potentiellt hotfulla, till exempel som kriminella. Slutet av 1980- och präglades av kontrovers kring flyktingpolitiken. Dels hade flera kritiserade in- skränkningar i möjligheten att få asyl införts, först det så kallade Lucia-beslutet av den socialdemokratiska regeringen (som dock revs upp av den borgerliga regeringen). Därefter införde den borgerliga regeringen visumtvång för asylsökande från olika krigs- härjade regioner. Dels hade Ny Demokrati fört upp på den centrala valagendan det som hållits utanför: ett hotperspektiv på flyktingpolitiken och ett aktivt misstänkliggörande av flyktingarna. Detta innebar också en argumentation mot generositetsperspekti- vet. Hotperspektivet bemöttes av flera av de andra partierna med en generositetsargumentation. Men 1994 var så inte längre fallet. Visserligen kritiserades Ny Demokratis flyktingretorik av de andra partierna men i mycket allmänna ordalag som inte kunde hänföras till något bestämt perspektiv. På den centrala valagendan var Ny Demokratis argumentation i flyktingpolitiska frågor den mest sammanhållna och inriktade. 1998 och 2002 var flyktingpolitik inte i diskussionens fokus på samma sätt som i de två föregående valrörelserna. 1998 fann jag, i det lilla som sades, enbart rättighetsbaserade resonemang uttryckta. 2002 fanns även vissa generositetsresonemang, men bara uttryckt av ett par partier. Perspektiv på diskriminering och rasism Medan det alltså går att urskilja förändring i de flyktingpo- litiska perspektiven har jag svårt att se någon förändring vad gäller förhållningssätt till rasism och diskriminering. I alla valrörelserna berördes det som benämndes rasism, främlingsfientlighet, fördo- Strukturell diskriminering i valrörelser och hur den kan motverkas mar eller diskriminering. Även om de är mycket kortfattade finns sådana hänvisningar i åtminstone någon del av det centrala materi- alet alla åren. Analysen är sällan så utvecklad att det går att avgöra hur man betraktar och förklarar dessa fenomen. I flertalet valrörel- ser finns dock fördomsperspektivet mer eller mindre tydligt uttryckt i något sammanhang. Några olika typer av strukturella analyser förekommer också. talades om makt och ekonomi. 1994 fördes en typ av strukturellt resonemang in, tydligast av folk- partiet, där den av regeringen förda politiken sågs som strukturellt diskriminerande. Dessutom förekom att främlingsfientlighet och rasism betraktades som ett resultat av den ekonomiska krisen. Ytterligare förklaringar som uttalades eller antyddes vid enstaka tillfällen var att en viktig orsak till främlingsfientlighet eller dis- kriminering var att så många invandrare var arbetslösa och bidragsberoende eller att de var kriminella, något som tänktes skapa aversion mot alla invandrare. Sådana förklaringar var ovan- liga men är värda att uppmärksamma som ett resonemang som åt- minstone ligger nära det som av van Dijk (1993) kallats blaming the victim, det är deras eget fel att de utsätts. Sådana resonemang pekar också i riktning mot en legitimering av den negativa särbe- handlingen: de får skylla sig själva om de blir utsatta. Det jag kallat fråga (3) ovan, den om rättvisa mellan invandrare och svenskar, har därmed varit närvarande men den har inte varit kontroversiell på samma sätt som flykting- politiken och det är svårt att se utkristalliserade perspektiv på dessa frågor. Jag tolkar detta som att flyktingpolitiken betraktats som en viktigare och mer problematisk fråga än rasism och diskriminering. Eftersom indelningen i svenskar och invandrare är genomgå- ende i de olika valdiskurserna och dessa i huvudsak är kontrollerade av människor som räknar sig själva till den första av dessa grupper, är det inte överraskande att det ibland förekom ett svenskt vi som i resonemangen ställdes i olika förhållanden till dem, nämli- gen flyktingar och invandrare. Nedan beskriver jag några åter- kommande sådana relationer. Ifråga om flyktingar var relationen där vi är mottagare av dem vanlig: Strukturell diskriminering i valrörelser och hur den kan motverkas Så länge det finns något land i världen där demokratin sitter trångt, måste vi ha en beredskap för att ta emot flyktingar i . (En generösare invandrar- och flyktingpolitik, fp 1988) Gentemot flyktingarna var vi ofta också givare av något slag: så länge det finns flyktingar måste vi ställa upp och ge dem en fri- stad (Valmanifest, mp 1988) uttrycktes ett omhändertagande av flyktingarna: Så tar vi hand om dem som kommer hit. (Flyktingar och invandrare, folder, s 1988) Subjektspositionen för det svenska vi:et gentemot flyktingarna var i uttryck av detta slag mottagare eller värdar, givare av gåvor eller omhändertagare. Flyktingarna blir i denna metaforiska rela- tion till gäster. Denna metafor uttrycktes i några fall tydligt, bland annat i: På samma sätt som vi tar emot gäster i vårt hem, har vi som folk och nation ansvar för att de nya invånare som får komma in i vårt land behandlas väl. (Invandrarpolitiskt valprogram 1991 – 1994, c) En värd har för det första den positiva egenskapen att vara den som bjuder och bjuder in. Som värd förväntas man vara gästfri. Men aspekten att vara husets herre (Groglopo 2000) finns där också, det vill säga den som har rätt att bestämma vilka regler som ska gälla i detta hus. Gäster kan förvänta sig gästfrihet men de måste också foga sig i hemmets regler för att vara fortsatt välkomna och de kan inte självklart vänta sig samma behandling som husets herre: – Människor som flyr från nånting, och kommer som gäster till vårt land, borde man inte nöja sig med att få av socialbidraget till exempel? (i Om svar anhålles 30/8 1994) Kopplat till detta framställdes alltså svenskarna i subjektspositio- nen av de goda gåvornas givare. Omhändertaganderelationen ut- trycktes inte så ofta, men det förekom fall som var så tydliga, främst i det tidiga materialet, att en föräldra-barn relation framstod som en träffande metafor. I alla dessa relationer, värden–gästen, givaren–mottagaren och föräldern–barnet framställs svenskarna i en moraliskt god sub- Strukturell diskriminering i valrörelser och hur den kan motverkas I värd-, respektive föräldrapositionen framställs de dessutom som auktoriteterna. I inget av fallen framställs flyktingen som ond eller tvivelaktig. Men respekt och tacksamhet ligger nära tillhands utifrån subjektspositioner som gäst, mottagare av gåvor eller den som blir omhändertagen. Dessa är underordnade positio- ner som inte är baserade på rättigheter. Denna förståelse av relationen mellan flyktingar och de som bebor ett territorium följer nästan med nödvändighet ur den natio- nalstatsdiskurs, hårt inknuten i praktiker som inte är bara språkliga, som är internationell och har präglat världen under de senaste sek- lerna. (Jag återknyter till nationalstatsdiskursens styrande kraft nedan). Men människor har flytt terror, förföljelse, krig och svält , även före nationalstaternas etablering som global princip. För att se att värd – gäst relationen inte är naturnödvändig kan man föreställa sig flyktingar som skeppsbrutna som tar sig iland på en bebodd ö där de boende inte ser sig som ägare av territoriet utan bara som brukare av dess resurser. Flyktingarna skulle då inte vara gästerna utan de nya invånarna. De boende skulle visserligen kunna betraktas som skyldiga att hjälpa dem som befann sig i nöd, men de skulle inte vara värdar eller öns herrar. Utifrån de rättighetsbaserade resonemangen som genererade skrivningar som nedanstående, blir dock subjektspositionerna annorlunda: har vi skyldighet att bereda åt den som är flykting (, fp 1988) Vår subjektsposition här är den som har en skyldighet gentemot flyktingen som är rättighetsinnehavare. Vår position i detta fall är i sig inte klandervärd men heller inte berömvärd, såsom givarens, och den flyktingens position är mycket mer kraftfull än gåvomottagarens. En ofta återkommande relation var den där vi var de som till- varatog eller utnyttjade deras resurser eller de själva framställ- des som en resurs eller tillgång för oss. framställdes vi:et som en företagsledning eller entreprenör: Enligt vår mening ska vi inte importera arbetskraft till . Vi bör istället bättre ta vara på de resurser som redan finns bland invandrare och flyktingar. (Invandrarpolitiskt valprogram 1988–1991, c) I en annan variant på detta tema intog vi en mer obestämd sub- jektsposition, kanske som en företagare eller kanske bara som Strukturell diskriminering i valrörelser och hur den kan motverkas någon som hushållar och räknar sina resurser, såsom till exempel ett familjeöverhuvud kan göra: Det gäller att gå vidare och ge de nya invånarna i möjlighet att använda sin företagsamhet, sina kunskaper och sin energi till arbete i . De är en resurs som vi inte har råd att förslösa. (Invandrarpolitiskt program, c 1994) Att vara en resurs eller en tillgång är att vara något bra. Men att befinna sig i positionen som den som kan tillvarata eller utnyttja resursen är bättre och indikerar definitivt mer makt. En relation som ligger nära denna är innehavarens och det innehavdas: – 25 000 fungerar relativt bra, för att vi har haft det förut, blandat alltså. /där 25 000 syftar på invandrare/. – Vi hade 65 000 invandrare i (i Partiledarutfrågningen 16/8 1991) Alla ovanstående relationer är maktojämlika. Men det förekom också uttryck för jämlika relationer. En vanlig relation var att svenskar och invandrare relaterades till samma politiska/sam- hälleliga system: Ska vi lyckas utveckla samhället krävs en politik som stimulerar mång- fald och valfrihet både för svenskar och invandrare. (Liberal invandrarpolitik 2000, fp 1994) Svenskar och invandrare som samverkande grupper återkom också: Man borde inventera förekomsten av sådana udda yrken bland invandrare och skapa en möjlighet för samverkan mellan svenskar och invandrare som är intresserade av att utveckla hantverkstraditionerna inom ett visst område. (Minoritets- och flyktingpolitiskt program, kds 1991) var svenskar och invandrare mötande parter: Också för många bofasta svenskar kan mötet med invandrarna vara något som på ett vagt, nästan omedvetet sätt hotar tryggheten. (Invandrar- och minoritetspolitiskt handlingsprogram, kds 1994) Ovanstående redogörelse visar att man kan dela in de olika rela- tionstyperna i jämlika och ojämlika. Bland de ojämlika var på det hela taget det svenska vi:et placerat i den överordnade positionen. Strukturell diskriminering i valrörelser och hur den kan motverkas Bland de i materialet återkommande relationerna har jag endast funnit ett undantag från detta, den ovan refererade där flyktingen framställdes som rättighetsinnehavare gentemot oss. Sammanställningen har gällt sådana drag i diskurserna som jag anser av relevans för uppkomsten av diskursiv diskrimine- ring men som inte måste vara i sig diskriminerande. Några av dem har dock starka och nära kopplingar till diskursiv diskriminering. Jag återkommer till detta längre fram. Närmast följer en samman- ställning av vad jag funnit i materialet av diskriminering i enlighet med den typologi som presenteras i första kapitlet. Diskursiv diskriminering i fem valrörelser I Tabell 7.3. skiljs mellan mer och mindre centrala roller som kan innehas på de centrala debattarenor det är fråga om, TVs partile- darutfrågningar och partidebatter och . Tabell 7.3 Exkludering i fem valrörelser partiledare o.d. och studio- om relevanta frågor med (2 el 3 av (4 av 45) (0 el 1 av (3 av 17) bland dem som ställde 28 el 29) frågor till partiledarna m.m. I de mest centrala debattpositionerna i valrörelsen, de viktigaste partiföreträdarnas och de reportrars som stod för en viktig del av TV- materialet, fanns ingen invandrarkategoriserad person något av åren. På kom några sådana personer in med artiklar om frågor som på olika sätt berörde denna rapports teman. TV-programmen och artiklarna är inte så många men det är sannolikt att denna del av Strukturell diskriminering i valrörelser och hur den kan motverkas materialet ändå speglar situationen rätt väl: invandrade personer är kraftigt underrepresenterade i de positioner varifrån den politiska debatten starkast påverkas. De är bland annat underrepresenterade bland reportrar och debattredaktörer i de stora medierna och som ledare för de politiska partierna. Däremot finns ett antal sådana personer lite längre ner i hierarkierna som gör sig mer eller mindre regelbundet hörda på centrala arenor som . Invandrarkategoriserade personer ges också utrymme som inter- vjuade och liknande i massmedierna, det vill säga att de får ge sin syn på olika frågor och problem men sällan vara de som formulerar dessa. I valrörelserna återfanns de sålunda bland av TV utvalda väl- jare som ställde frågor till partiledarna. Ett sätt att analysera osynliggörande i valrörelserna är att studera valaffischer eller annat bildmaterial. Har partierna valt att lyfta fram invandrarkategoriserade personer som illustrationer till valbudska- pen? Den studie som gjorts för denna rapport lider av vissa reliabi- litetsproblem. Dels har arkivet varit ofullständigt ifråga om affi- scherna. Dels har bedömningen varit osäker ifråga om ifall ett antal av personerna på affischerna skulle tendera att kategoriseras som invandrare, det vill säga i detta fall genom sitt utseende. Men slut- satsen kan dras att partierna åtminstone inte gått in för att synlig- göra invandrarkategoriserade personer. Med en liberal tolkning av vilka som skulle sorteras som invandrare är det högst av de affischer som på detta sätt avbildar människor (och inte avbildar dem som existerande företrädare för sitt parti) –1998 som är invandrarkategoriserade. Flera av dessa affischer visar mer än en person. Högst av dessa illustrationspersoner bör ha sorterats som invandrare av flertalet betraktare. Det har inte gått att få fram alla partiernas centrala affischer, det vill säga de som använts över hela landet, för alla åren, men det förefaller som om de invandrarkategoriserade är ännu mer sällsynta på sådana affi- scher . Det är mycket ovanligt att en ensam sådan person pryder en affisch – finns de är det i en grupp människor. Jag har inte funnit någon central valaffisch med en enstaka invandrarkategoriserad person i valmaterialet 1988–1998 (även om arkivsituationen gör att jag inte kan utesluta att någon sådan existerat). Mörkhyade personer är också mycket ovanliga på svenska valaffischer. Att invandrarkategoriserade personer är så fåtaliga som partire- presentanter på affischerna kan avspegla dels en verklighet där mycket få partikandidater är sådana personer, dels ett osynliggö- Strukturell diskriminering i valrörelser och hur den kan motverkas rande bestående i att existerande sådana kandidater inte är de som partierna väljer att lyfta fram i sin valrörelse. I varje fall är dessa personer färre än av de avbildade partiföreträdarna under valen 1988–1998. Jag har inte tagit fram data för att kontrollera om detta avspeglar situationen i partierna eller om det är fråga om ett osyn- liggörande av vissa av partiernas företrädare. Det går inte att peka på någon tydlig skillnad vad gäller exklude- ring av olika slag mellan åren. När det gäller nedvärdering syns där- emot skillnad mellan valrörelserna. Tabell 7.4. sammanfattar de olika uttryck för en nedvärderande syn jag funnit i materialet. Nedvärdering i fem valrörelser Form av nedv. NyD: nedsättande åsikten att in- ringar om invandrare: är för många refe- lagbrott, förtryck av ationer av andra par- och förtryck av kvinnor och barn samt kri- ( ) = förekom enbart i det perifera materialet * endast påståenden där det negativa tillskrivits invandrarna eller flyktingarna snarare än deras sociala situation har tagits med, exempelvis inte arbetslöshet så länge den hänförts till en misslyckad politik. Markeringen NyD betyder att enbart Ny Demokrati uttryckte perspektivet eller argumentationen ifråga. Strukturell diskriminering i valrörelser och hur den kan motverkas Med explicita påstående syftar jag på sådana som uttryckte tydliga generaliseringar om invandrare eller flyktingar som gick ut på att dessa var eller betedde sig på negativt värderade sätt, till exempel: – det mesta våldet mot barn och kvinnor det är faktiskt invandrade, främst muslimer, för dom har en kvinnosyn som inte är av denna värl- den. (Ny Demokrati-medlem i Om svar anhålles 30/8 1994) Ett sådant uttalande är nedvärderande i sig genom den ogrundade generaliseringen (att muslimer eller invandrade skulle stå för det mesta våldet mot kvinnor och barn i och värderingen om muslimers kvinnosyn som tycks gälla alla muslimer) men de flesta andra negativa generaliseringar i materialet är inte så grova. Jag har heller inte gått in för att sortera ut i sig diskriminerande påståen- den, även om ovanstående förmodligen inte är det enda som finns i materialet. Istället har jag letat efter tillfällen då sådana påståenden bildar mönster. När ett sådant mönster uppträder utan att påståen- dena balanseras av positiva och neutrala generaliseringar är diskur- sen diskriminerande genom det ensidiga förknippandet av en grupp människor med det som är negativt värderat. Genom sådan upp- repning skapas associationer mellan en grupp och det som är nega- tivt värderat. Men associationer kan också skapas genom otydliga kopplingar som nedanstående: Vi vill ge människorna förutsättningar att själva lösa problemen i sin vardag, att själva skapa det samhälle de vill leva i. Ett sätt är att ge invånarna i en stadsdel resurser, som de gemensamt ska använda för att utveckla sitt lokalsamhälle. Detta ska naturligtvis ske inom ramarna för den svenska lagstiftningen. (, c 2002) Även metaforiskt språk har analyserats. Ur nedvärderingssynpunkt är metaforen om flyktingar som vattenmassor – till exempel vågor eller strömmar – problematisk då den begripliggör flyktingarna som något hotfullt och svårkontrollerbart som kan bryta in över landet. Detta slags metafor formuleras från den plats där flykting- arna söker skydd och utifrån deras position som redan befinner sig på platsen. Om man istället intog flyktingens position kunde man tänka sig andra metaforer där flyktingarna är de som hotas och tvingas bort istället för de som väller in mot oss. Man ska dock inte övertolka metaforanvändningens betydelse. Flyktingar som vattenmassor är en fast etablerad typ av metafor och inte bara i svenska diskurser. Flowerdew et al. (2002: 330-1) visar Strukturell diskriminering i valrörelser och hur den kan motverkas