sou · GUB312 · 2007-01-01 00:00:00 — Rattfylleri och sjöfylleri, del 1 SOU och Ds kan köpas från kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar på uppdrag av . Beställningsadress: kundtjänst 106 47 Orderfax: Ordertel: E-post: Internet: Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen, 2003. – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som skall svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på Till statsrådet och chefen för Genom beslut tillkallade regeringen en särskild utredare med uppdrag att göra en utvärdering och översyn av rattfyllerilagstiftningen samt en fortsatt översyn av sjöfylleri- lagstiftningen. Till särskild utredare förordnades hovrättslagmannen . Att som experter biträda utredningen förordnades professorn , chefsåklagaren , verksjuristen vid , biträdande verksjuristen vid Brå , kriminalvårds- inspektören och hovrättsassessorn , rättssakkunnig i , samt från förordnades chefsjuristen vid som expert. Att som experter biträda utredningen förordnades vidare regionchefen vid , stf sjösäkerhetsdirektören och polisinspektören . Hovrättsassessorn anställdes som sekreterare i utredningen . Regeringen har vid sitt sammanträde beslutat att ge utredningen i uppdrag att överväga ytterligare några frågor. Härmed överlämnas de frågor som omfattas av huvud- direktiven i ett delbetänkande Rattfylleri och sjöfylleri (SOU 2006:12). 1.Förslag till förordning (200x:xx) om Kriminalvårdens skyldighet att tillhandahålla särskild programverksamhet .... 31 2.Förslag till lag (200x:xx) om försöksverksamhet med villkorliga bötesstraff vid vissa drogrelaterade brott ............. 3.Förslag till ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt ............................................................... 4.Förslag till lag om ändring i lagen (1976:1090) om Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)......... 6.Förslag till lag om ändring i lagen (1982:395) om medverkan vid polisiär övervakning........ 7.Förslag till lag om ändring i lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. ............................ 8.Förslag till lag om ändring i lagen (1994:451) om intensivövervakning med elektronisk kontroll ...................... Förslag till lag om ändring i sjölagen (1994:1009)................. 10.Förslag till lag om ändring i lagen (1999:216) om ögonundersökning vid misstanke om vissa brott i trafiken ................................................................. 11.Förslag till förordning om ändring i förordningen (1983:124) om medverkan vid polisiär övervakning ........................................................... Utredningens uppdrag och arbete................................. Del I RATTFYLLERI OCH GROVT RATTFYLLERI 2.2.3 Konsekvenser av reform ................................ Väg- och sjöfyllerikommitténs förslag ........................ 2.2.7 nollgräns mot narkotiska preparat 3.1.1 Första stycket – promilleregeln ................................... 3.1.2 Andra stycket – drograttfylleri .................................... 3.1.3 Tredje stycket – kliniskt rattfylleri .............................. 3.1.4 Fjärde och femte styckena............................................ 3.3.1 Lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov .......... 3.3.3 Lagen (1999:216) om ögonundersökning ................... Förverkande av fordon ............................................................ Reformernas effekter på trafiksäkerheten...................... Självrapporterade studier – trafiksäkerhetsenkät .... Påföljdsval och verkställighet....................................... Påföljdsval vid grovt rattfylleri................................................ Val av påföljd................................................................. 5.2.4 Villkorlig dom och skyddstillsyn i förening med samhällstjänst .................................... Påföljdsval vid rattfylleri........................................................ Verkställighet av påföljd vid grovt rattfylleri ....................... 5.5.2 Verkställighet av fängelsestraff för grovt rattfylleri i kriminalvårdsanstalt ................................. 5.5.3 Verkställighet av fängelsestraff genom intensivövervakning med elektronisk kontroll ......... Verkställighet av skyddstillsyn................................... 5.5.5 Verkställighet av villkorlig dom ................................. 5.5.6 Verkställighet av frivårdspåföljd förenad med föreskrift om samhällstjänst....................................... och Prime for Life....................................................... Forskning ()....................................... Uppgifter om återfall ............................................................. ASI och MAPS ....................................................................... 7.2.2 Bakgrunden till 1999-års regler om nollgräns ........... 7.3.2 Märkning av trafikfarliga läkemedel .......................... Typ av droger.............................................................. Olyckor med drogpåverkade ..................................... Vissa ytterligare åtgärder för att komma tillrätta med Polisens arbete med alkoholutandningsprov........................ 8.2.2 Antalet prov och andelen påverkade ......................... Åtgärder som riktar sig mot unga förare.............................. 8.4.1 Don´t drink & drive m.m. ......................................... Vållande till annans död och vållande till kroppsskada 1994 och lagändringar.............................................. 9.4Något om gränsdragningen mellan vållande till annans död och uppsåtligt dödande................................................... 9.5 Skadeståndsersättning till anhöriga....................................... 9.6De nya bestämmelsernas genomslag i domstolarnas praxis – genomgång av meddelade domar............................. Vållande till annans död i kombination Vållande till kroppsskada eller sjukdom i kombination med rattfylleribrott ............................ Lagändringarnas genomslag i rättstillämpningen...... Behov av förändringar................................................. Det rättsliga förfarandet ........................................................ Rätten till ersättning för skada .............................................. 10.3.1 Gällande rätt ................................................................ Kommunernas ansvar enligt socialtjänstlagen...................... VIP (Victim Impact Panels) ....................................... Del IV UTREDNING AV BROTT Bakgrund – tidigare behandling av frågan ............................ Bevismöjligheter – svårigheter .............................................. Hur ofta förekommer invändningar om efterförtäring och vilken praktisk betydelse har de? 12.5.1 Uppgifter från Rättskemiska avdelningen 12.5.2 Uppgifter från åklagarkamrarna ................................ 12.5.3 Uppgifter från polismyndigheterna........................... Kriterier för nykriminalisering.............................................. Sekretessen inom hälso- och sjukvården Uppgiftslämnande vid brott.................................................. 13.3.1 Uppgift om att någon vistas på sjukhus.................... 13.3.2 Uppgifter som får lämnas till polisen vid misstanke om brott ..................................................... 13.3.3 Uppgifter som får lämnas till polisen för att avvärja ett förestående brott....................................... 13.3.4 Underlåtenhet att avslöja brott som är å färde.......... Offentlighets- och sekretesskommitténs förslag................. 13.6.1 Särskilt om polis och åklagares möjlighet att 13.6.2 Särskilt om möjligheten för personal inom sjukvården och att avvärja pågående eller förestående rattfylleribrott ................ 14.3.1 Ansvarsbestämmelser i sjölagen................................. 14.3.4 Särskilda överenskommelser för yrkestrafiken ......... 14.3.6 Svensk straffrättslig jurisdiktion ................................ 14.4.1 Finsk, norsk, dansk och tysk rätt............................... 14.4.2 Internationella organisationer och normsystem ....... Bakgrunden till promilleregel ................................. 14.6.2 Promillegräns för enkelt sjöfylleri ............................. 14.6.3 Övervakning och kontroll .......................................... 14.6.4 Kritik mot förslagen ................................................... Uppgifter om båtlivet ............................................................ 14.7.1 Båtlivsundersökningen 2004 ...................................... 14.7.2 Antalet fartyg.............................................................. 14.7.4 Antalet lagförda .......................................................... 14.8.1 En promillegräns för sjöfylleri som inte är grovt ..... 14.8.2 Nivån för en nedre straffbarhetsgräns....................... 14.8.3 En avgränsning av tillämpningsområdet ................... 14.8.4 Grovt brott.................................................................. 14.8.7 En nollgräns för droger till sjöss ............................... 14.8.8 Utrustning ombord .................................................... 14.8.9 Rutinmässiga alkoholutandningsprov till sjöss......... Del VI ÖVRIGA FRÅGOR Konsekvenser av utredningens förslag ........................ 15.2.1 Åligganden för Kriminalvården ................................. 15.2.2 Försöksverksamhet med villkorade bötesstraff........ 15.2.3 Polisens möjlighet att begära blodprov ..................... 15.2.4 Införandet av en sekretessbrytande regel.................. 15.2.5 Vissa ytterligare förslag för att komma åt 15.2.6 En nedre promilleregel på sjön .................................. Förslagens betydelse för brottsligheten och det brotts- Konsekvenser för sysselsättning och service i olika delar av landet ............................................................. Förslaget till förordning (200x:xx) om Kriminalvårdens skyldighet att tillhandahålla särskild programverksamhet...355 Förslaget till lag (200x:xx) om försöksverksamhet med villkorliga bötesstraff vid vissa drogrelaterade brott............ Förslaget till lag om ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt.............................................................. Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:1090) om Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100).... Förslaget till lag om ändring i lagen (1982:395) om medverkan vid polisiär övervakning ...... Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. ........................... Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:451) om intensivövervakning med elektronisk kontroll..................... Förslaget till lag om ändring i sjölagen (1994:1009) ............ 16.10Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:216) om ögonundersökning vid misstanke om vissa brott i trafiken.............................................................. 16.11Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1983:124) om medverkan vid polisiär övervakning....................................................... Genomgång av domar – vållande till annans död i förening med rattfylleribrott......................................... De nu gällande bestämmelserna om rattfylleri och grovt rattfylleri i 4 och 4 a §§ trafikbrottslagen (1951:649) är resultatet av åter- kommande lagstiftningsreformer . Bestämmelserna om vållande till annans död och vållande till kroppsskada eller sjukdom i 3 kap. 7 och 8 §§ ändrades också . Även påföljdssystemet har utvecklats och reformerats vid ett flertal tillfällen . De nya påföljds- och verkställighetsalternativen har i betydande utsträckning kommit att tillämpas vid grovt rattfylleri. Mot bakgrund av de förändringar som skett har utredningen fått i uppdrag att göra en utvärdering och översyn av rattfylleri- lagstiftningen, sådana påföljdsfrågor som har anknytning till rattfylleribrottet samt vissa andra frågor som har betydelse vid utredning och lagföring av rattfylleribrottslighet. I enlighet med vad som sades då promilleregeln för grovt sjöfylleri infördes tillsatte regeringen en utredning för att utreda frågan om en promillegräns för sjöfylleri som inte är grovt. Den utredningen – Sjöfylleri- utredningen – lämnade sitt betänkande Sjöfylleri (SOU 2001:30) . Förslagen möttes av kritik i remissbehandlingen och ledde inte till någon lagstiftning. Mot bakgrund av Sjöfylleri- utredningens betänkande och vad som bör tillföras för ett ställningstagande har utredningen haft att överväga om en promillegräns för sjöfylleri som inte är grovt bör införas, föreslå hur en sådan gräns i så fall skall utformas och avgränsas samt utifrån det även ta ställning till och lämna förslag om polisens och möjligheter att ta rutinmässiga alkohol- utandningsprov. Reformernas effekter på trafiksäkerheten En del av utredningens uppdrag har varit att, med beaktande av brotts- och olycksfallsutvecklingen, utvärdera vilka effekter de reformer som vidtagits i fråga om rattfylleribrottet under 1990- talet har haft på trafiksäkerhetsområdet. Att göra en sådan utvärdering möter åtskilliga svårigheter. De förändringar som skett över tiden beträffande brotts- och olycks- fallsutvecklingen kan ha en mängd olika förklaringar. Inte endast den straffrättsliga regleringen utan även en rad andra omständig- heter påverkar utvecklingen. Utredningen har dock kunnat konstatera att lagstiftningsreformerna ledde till att rattfylleribrottsligheten sannolikt minskade , vilket i sin tur bör ha lett till en ökad trafiksäkerhet. När det gäller perioden har antalet anmälda rattfylleribrott ökat . uppgick antalet anmälda rattfylleribrott till 22 185 och man är därmed tillbaka på ungefär samma nivå som . Ökningen av antalet anmälda brott utgörs till stor del av rattfylleri under påverkan av narkotika. Den ökningen har ett nära samband med den lagstiftning som trädde 1999. Även antalet anmälda rattfylleribrott under påverkan av alkohol ökade något . Att antalet anmälda brott ökade talar för att en viss ökning av den faktiska brottsligheten har skett. Denna ökning kan dock lika gärna tillskrivas det förhållandet att antalet tagna sållningsprov ökade . Särskilt den omständigheten att den totala alkoholkonsumtionen per invånare ökade under dessa år ger anledning till antagandet att trafiksäkerheten påverkades i negativ riktning. De uttalanden beträffande principerna för påföljdsval vid grovt rattfylleri som gjordes i förarbetena till 1990 och reformer samt även de uttalanden som gjordes i samband med att samhällstjänsten permanentades har lett till att påföljds- praxis för grovt rattfylleri ändrats . När andelen fängelsestraff har minskat har andelen villkorliga domar ökat och vice versa. Efter det att andelen villkorliga domar uppgick till minskade andelen stadigt till år När möjligheten att döma till villkorlig dom i kombination med samhällstjänst infördes ökade andelen villkorliga domar på nytt. Domarna på skyddstillsyn ökade reform till men har därefter sjunkit till . Utvecklingen i praxis kan sägas ha följt lagstiftarens intentioner. Det är utredningens uppfattning att grovt rattfylleri också fortsättningsvis skall anses vara ett brott av sådan art att påföljden i första hand skall bestämmas till fängelse. Det skall därmed föreligga särskilda skäl för att en icke frihetsberövande påföljd skall kunna väljas. Som särskilda skäl för skyddstillsyn i stället för fängelse skall rätten, på samma sätt som , beakta om den tilltalade har ett missbruk som kräver vård eller behandling och den tilltalade förklarar sig villig att genomgå lämplig behandling som enligt en för honom uppgjord plan kan anordnas i samband med verkställigheten. Pågående forskning har visat att en stor del av dem som har gjort sig skyldiga till grovt rattfylleri har sådana alkoholproblem att de har behov av vård eller behandlig härför. Vid bestämmandet av påföljd för grovt rattfylleri bör man därför, mer än som sker , fokusera på det vårdbehov som kan föreligga och undersöka möjligheterna att anordna en s.k. kontraktsvård. För att möjliggöra för domstolen att välja en adekvat påföljd är det av största vikt att domstolen har tillgång till en väl genomförd personutredning. Kriminalvårdens instrument och metoder för att identifiera vårdbehov och utforma adekvata påföljdsförslag bör därför utvecklas och förstärkas. Det gäller också att identifiera och fånga upp de personer som är i behov av vård och behandling på ett tidigt stadium och att få dem att inse sin problematik. De rutiner som har utvecklats genom den s.k. Skellefteåmodellen och som tillämpas på flera håll i landet bör därför permanentas och göras till ett obligatoriskt inslag i utredningsarbetet så fort misstanke om trafiknykterhetsbrott föreligger. En ytterligare förutsättning för att kunna få fler personer att bli intresserade av och motiverade till att delta i vård- och behandlingsprogram inom ramen för en kontraktsvård är att det inom finns ett färdigt vård- och behandlings- program för grova rattfyllerister så att den tilltalade i ett tidigt skede kan erbjudas detta och överväga om han eller hon är villig att genomgå en sådan behandling. Ett sådant vård- och behandlings- program skall sträcka sig , uppemot , och innehålla flera olika moment såsom läkarundersökning, eventuell medicinering, regelbundna kontroller av nykterheten, samtals- kontakter och information. Behandlingen skall ge goda förutsättningar för den dömde att verkligen förändra sin situation och bli kvitt sitt missbruk och väl motsvara den vård och behandling som kan förekomma inom ramen för verkställigheten av ett kortare fängelsestraff. Behandlingen skall också vara tillräckligt ingripande för att kunna väljas som alternativ till fängelse. Flera av de rattfylleriprogram som finns kan utgöra förebild för denna verksamhet. För att säkerställa att det finns sådana vård- och behandlings- program i hela landet föreslår utredningen att Kriminalvården skall åläggas att utarbeta en rammodell för vad ett sådant program skall innehålla. Varje frivårdskontor skall därefter, med utgångspunkt från rammodellen och i samarbete med beroendevården eller på orten, arbeta fram ett program utifrån de lokala förutsättningarna. Vård- och behandlingsprogrammet skall finnas färdig och kunna presenteras för och erbjudas den som gjort sig skyldig till grovt rattfylleri. Det förhållandet att Kriminalvården åläggs att ta fram en rammodell avser också att leda till att innehållet i kontraktsvården för grova rattfyllerister blir mer enhetligt än vad som är fallet . I det enskilda fallet kan det givetvis ändå finnas behov av särskilda vårdinsatser. Även frågan om vem som skall svara för kostnaderna för hälso- och sjukvårdens medverkan i verksamheten skall lösas i samband med att programmet tas fram. Utredningen föreslår vidare att de som skall avtjäna fängelse- straff för grovt rattfylleri på kriminalvårdsanstalt skall genomgå en särskild programverksamhet anpassad för dem som gjort sig skyldiga till trafiknykterhetsbrott. Placering av dem som döms för grovt rattfylleri, med detta brott som huvudbrott, skall därför ske på de kriminalvårdsanstalter som tillhandahåller sådan särskild programverksamhet. För att säkerställa en sådan ordning föreslår utredningen att frågan regleras särskilt i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt. Även de som verkställer fängelsestraff genom intensiv- övervakning skall, som en del av verkställigheten, delta i en särskild programverksamhet anpassad för dem som dömts för trafiknykterhetsbrott. Utredningen har också övervägt om villkorlig dom skall kunna kompletteras med en föreskrift om deltagande i behandlings- eller programverksamhet för den som är dömd för trafiknykterhets- brott. Utredningen anser dock inte att det finns behov av en sådan särreglering för den som döms för grovt rattfylleri. I de fall det finns tecken på att en person som har gjort sig skyldig till grovt rattfylleri också har en alkoholrelaterad problematik talar redan det förhållandet mot att välja villkorlig dom som påföljd. Ett inslag av vård- och behandlingsinsatser vid verkställighet av en villkorlig dom skulle också innebära ett nytt inslag i påföljdssystemet. I praktiken skulle detta innebära att en ny påföljd tillskapas. Härtill kommer att utrymmet för att välja villkorlig dom, med eller utan föreskrift om samhällstjänst, som påföljd för grovt rattfylleri numera är tämligen begränsat enligt den praxis som har lagts fast av . Det är också utredningens uppfattning att denna påföljd skall kunna komma i fråga endast i klara undantags- fall, särskilt med tanke på den kunskap forskningen har gett om grova rattfylleristers alkoholvanor och därmed sammanhängande risk för återfall i liknande brottslighet. Utredningen föreslår slutligen att det genom ett tidsbegränsat försök vid vissa tingsrätter införs en möjlighet att villkora en eftergift av bötesstraff vid trafiknykterhetsbrott av normalgraden (villkorligt bötesstraff) av att gärningsmannen genomför behand- ling eller annan åtgärd mot sitt missbruk. Att domstolen har tillgång till en väl genomförd personutredning är av stor betydelse för påföljdsvalet. Särskilt i fall av grovt rattfylleri, där det kan bli fråga om en frivårdande påföljd endast om särskilda skäl föreligger, är det viktigt att den tilltalades personliga förhållanden belyses på ett riktigt sätt. I mål om grovt rattfylleri skall det vara obligatoriskt att inhämta personutredning. För att säkerställa att så sker föreslår utredningen att en uttrycklig regel härom förs in i lagen (1991:2041) om särskild person- utredning i brottmål m.m. Kriminalvårdens instrument och metoder för att identifiera vårdbehov och utforma adekvata påföljdsförslag bör utvecklas och förstärkas. Genom en lagändring infördes en nollgräns för narkotika i trafiken. Straffansvaret för rattfylleri utvidgades till att avse också den som framför ett motordrivet fordon eller en spårvagn efter att ha intagit narkotika som avses i 8 § narkotika- strafflagen (1968:64) i så stor mängd att det under eller efter färden finns något narkotiskt ämne kvar i förarens blod. Sedan nollgränsen infördes har antalet drogpåverkade förare som ertappats och lagförts ökat betydligt . Nollgränsen för narkotika i trafiken gäller alla narkotiska preparat, även läkemedel, dock med det undantaget att den som intagit narkotikaklassade läkemedel i enlighet med behörig receptutfärdares ordination undantas från straffbarhet enligt 4 § andra stycket andra meningen trafikbrottslagen. För narkotika- klassade preparat som är ordinerade av behörig receptutfärdare gäller att ansvar kan utdömas enligt 4 § tredje stycket trafikbrottslagen om det kan antas att den tilltalade inte kunnat framföra fordonet på ett betryggande sätt. Utredningen har övervägt om även de som intagit narkotika- klassade läkemedel i enlighet med behörig receptutfärdares ordination skall omfattas av förbudet i andra stycket. Många av dem som intar ett läkemedel med narkotiska substanser i enlighet med läkares ordination gör det emellertid i så låga doser att de inte blir påverkade på ett trafikfarligt sätt. Att införa ett generellt förbud för samtliga dem som intagit narkotikaklassade läkemedel skulle enligt utredningens bedömning få orimliga konsekvenser. Inte heller utifrån trafiksäkerhetsmässiga bedömningar skulle det vara försvarbart att införa ett generellt förbud. En sådan regel skulle i alltför stor utsträckning komma att omfatta beteenden som inte är straffvärda. Med den ordning som gäller kommer lagstiftningen åt de personer som är mest trafikfarliga, dvs. de som använder narkotika i missbrukssyfte. De som använder narkotika- klassade läkemedel i terapeutiska doser bör alltså inte heller fortsättningsvis vara generellt förhindrade att framföra motorfordon. Utredningen har också övervägt att låta trafikfarliga medel som inte är narkotikaklassade omfattas av ett generellt förbud mot att framföra motorfordon.