sou · GUB351 · 2007-01-01 00:00:00 — Bestämmelserna om lokala kabelsändarföretag syftade till att tillgodose ett önskemål om att få till stånd en lokal programverksamhet som är öppen för en mycket vid krets av medverkande. Som exempel på sådana lokala sändningar angavs information, nyheter, utbildningsprogram och underhållning. Rätten att sända television i kabelnät skulle också ge det lokala orga- nisationslivet möjlighet att sända till medlemmar, sympatisörer och andra (prop. 1984/85:199 s. 32) I förarbetena anfördes att skyldig- heten för nätinnehavare att tillhandahålla kanaler för lokala kabel- sändarföretag inte innefattade någon skyldighet för nätinnehavaren att tillhandahålla sändningsutrustning eller ge annat bistånd (a. prop. s. 63). I och med att yttrandefrihetsgrundlagen trädde i kraft infördes etableringsfrihet för sändning av radioprogram genom tråd. Lagen om lokala kabelsändningar upphävdes och ersattes av lagen (1991:2027) om kabelsändningar till allmänheten (kabellagen). Kabellagen föreskrev skyldighet för den som äger eller förfogar över ett kabelnät att kostnadsfritt tillhandahålla en kanal i kabelnätet i varje kommun där han har ett sådant nät för egensändningar från ett eller flera av myndigheten kabelnämnden utsedda lokala kabel- sändarföretag. Bestämmelsen, som innebar en inskränkning i etable- ringsfriheten för trådsändningar, genomfördes med stöd av nuvarande 3 kap. 1 § andra stycket 1 YGL. Av förarbetena till kabellagen fram- går att de lokala kabelsändarföretagen hade till uppgift att låta olika meningar komma till uttryck i trådsändningar. ge möjlighet att komma till tals för kretsar som skulle ha svårt att på vanliga affärsmässiga grunder få tillgång till kabelnäten, än mindre ha möjlighet att anlägga egna nät (prop. 1991/92:53 s. Vid radio- och TV-lagens tillkomst överfördes kabellagens be- stämmelser om skyldighet för den som innehar eller förfogar över ett kabelnät att upplåta utrymme för lokala kabelsändarföretag i princip oförändrade till 8 kap. RTVL. Medan det i kabellagen före- skrevs att en kanal i kabelnätet skulle tillhandahållas för sändningar från ett eller flera lokala kabelsändarföretag, föreskriver radio- och TV-lagen emellertid att ett särskilt bestämt utrymme skall tillhanda- hållas för sådana sändningar. Ändringen har inte motiverats i lagens förarbeten. I förarbetena anförs dock att kabeloperatören inte behöver tillhandahålla mer än en kanal för de lokala kabelsändarföretagens sändningar (prop. 1995/96:160 s 184). var 32 juridiska personer av Radio- och förordnade som lokala kabelsändarföretag. Verket förordnar normalt endast ett lokalt kabelsändarföretag i en kommun, men kan även besluta att flera sådana företag skall dela i den kanal som ställs till förfogande eller att två företag som verkar i olika delar av kommunen skall dela upp sändningsområdet mellan sig. Nät- innehavaren behöver dock aldrig tillhandahålla mer än en kanal för de lokala sändningarna. Om ett lokalt kabelsändarföretag lämnar ett kabelutrymme outnyttjat kan nätinnehavaren, om kabelsändarföre- taget accepterar det, upplåta det outnyttjade utrymmet till annat ända- mål. Under sådana förhållanden är det nätinnehavaren och inte det lokala kabelsändarföretaget som avgör vem utrymmet skall upplåtas till, vilket innebär att nätinnehavaren kan låta det lokala kabelsän- darföretaget dela kanalplats med ett kommersiellt programföretag1. Ett förordnande som lokalt kabelsändarföretag gäller som huvud- regel i en kommun. I radio- och TV-lagen uppställs emellertid inte något krav på hur stort sändningsområdet skall vara, vilket innebär att ett förordnande kan avse såväl större som mindre geografiska områden. Vid prövningen av huruvida ett företag skall förordnas som ett lokalt kabelsändarföretag beaktar Radio- och bl.a. om före- 1 Att sända program i kabel, informationshäfte från Radio- och , 2002; Bakgrunds- material och redovisning av lokal-TV hearingen, Radio- och 2002. taget är representativt med hänsyn till de lokala förutsättningarna, öppet för nya medlemmar eller delägare samt berett att i sin verk- samhet ge företrädare för olika lokala intressen och meningsinrikt- ningar möjlighet att komma till tals2. Radio- och TV-lagen kräver inte någon särskild organisationsform för lokala kabelsändarföretag, annat än att det skall vara fråga om en juridisk person. Det stora flertalet av de lokala kabelsändarföretag som finns utgörs emellertid av ideella föreningar. utförde och TV en studie av innehållet i de förordnade lokala kabelsändarföretagens sänd- ningar. Studien redovisades i rapporten Vad sänder lokal-TV – En studie av de förordnade lokala kabelsändarföretagen 20033. Enligt rapporten varierade omfattningen av sändningarna kraftigt mellan de lokala kabelsändarföretagen. Några bedrev inga regelbundna sändningar alls, medan andra sände dygnet runt . Av rapporten framgår vidare att en stor del av sändningarna bestod av rullande slingor med text och bilder, tablåer och annat utfyllnads- material. I genomsnitt utgjordes av de lokala kabel- sändarföretagens sändningstid av verkliga program, men i ingick även repriser. Två tredjedelar av företagen sände verkliga program , om repriserna räknades bort. Spridningen var dock stor; i sände ca 50–och i verk- liga program exklusive repriser, som vissa lokala kabelsändarföretag inte sände något reellt programinnehåll alls. Enligt dominerades de lokala kabelsändar- företagens programutbud av religiösa program, program som pro- ducerats av gymnasieelever och studenter på medieutbildningar samt program med samhällsinformation. Till den sistnämnda kategorin hörde bl.a. längre direktsändningar från kommunalfullmäktigesam- manträden och sessioner samt information från t.ex. Länkarna, och . De program som sändes var huvudsakligen på svenska. Endast i hade en utbredd sändningsverksamhet på andra språk. 2Att sända program i kabel, informationshäfte från Radio- och , 2002. 3Granskningsnämndens för radio och TV rapportserie, rapport nr. 9.3.2Lokal-TV i digitala marknätet Enligt 2 kap. 1 § RTVL krävs tillstånd för att sända TV-program med hjälp av radiovågor på frekvenser under 3 gigahertz. Tillståndsplik- ten omfattar såväl sändningar som distribueras till hela landet som sändningar som kan tas emot i ett begränsat geografiskt område. har ett trettiotal programföretag tillstånd att sända television i marknätet med digital utsändningsteknik. Sex av till- ståndshavarna har rätt att sända TV-program i ett begränsat geogra- fiskt område. Dessa är , , , , och . , , och ägs av i . Lokal- i sänder med stöd av de fyra sändningstill- stånden lokalt förankrade program under beteckningen Kanal Lokal. Kanal Lokal kan tas emot i det område som nås från de större sändarstationerna i , och Kisa, Kanal Lokal i det område som nås från de större sändarstationerna i , och , Kanal Lokal i det område som nås från de större sändarstationerna i , , och samt Kanal Lokal i det område som nås från de större sändarstationerna i , , , och . Kanal Lokal sänder bl.a. ny- hetsprogram, sportprogram och reportageprogram med lokal an- knytning. har tillstånd att sända i det område som täcks av de större sändarstationerna i , , och . sänds endast lokalt producerat material i program- tjänsten. har rätt att sända i det område som täcks av den större sändarstationen för digitala TV-sändningar i och de områden som nås av de mindre sändarstationer som matas från Visbysändaren. Programföretaget har ännu inte startat sina sänd- ningar, men har för avsikt att erbjuda en regional programtjänst där en stor andel av programutbudet kommer att vara lokalt förankrat och producerat. Sändningstillstånden för samtliga tillståndshavare med begränsat sändningsområde är förenade med villkor om att program med an- knytning till sändningsområdet i betydande omfattning skall ingå i De har alla rätt att sända reklam. Samtligas sändningar distribueras som fri-TV, dvs. utan krav på betalning. i (riksförbundet) är en all- männyttig ideell förening som är öppen för lokala kabelsändarföre- tag. Tolv av de lokala kabelsändarföretagen i är medlemmar i riksförbundet. Förbundet arbetar bl.a. för att samtliga nätägare inom en kommun skall åläggas ett gemensamt ansvar för att signalen från det lokala kabelsändarföretaget distribueras till samtliga kabelhus- håll i kommunen (s.k. take away-skyldighet) och att denna skyldig- het skall gälla oavsett hur många hushåll som är anslutna till varje enskilt nät, att lokala icke-kommersiella TV-kanaler kostnadsfritt skall ges utrymme att sända TV-program i digitala marknätet, att lokal icke-kommersiell TV skall få ekonomiskt stöd från staten samt att den nuvarande beteckningen lokalt kabelsändarföretag skall ersättas av en beteckning som tydliggör att målet med verksam- heten är att allmänheten skall få tillgång till TV-mediet, exempelvis public access eller öppen kanal4. hade riksförbundet att ansvara för att bl.a. utbildningsinsatser och ett ökat erfarenhets- utbyte kommer till stånd inom området icke-kommersiell lokal-TV. Insatserna skulle syfta till att utveckla folkrörelsernas möjligheter att använda TV-mediet som ett forum för kommunikation och debatt. Samtliga förordnade lokala kabelsändarföretag skulle ges möjlighet att ta del av de aktiviteter som ägde rum inom ramen för uppdraget. under vartdera året för upp- draget. Uppdraget redovisades till Radio- och . Av riksförbundets slutrapport framgår att arbetet inom ramen för uppdraget har bedrivits i projektform, där målet bl.a. har varit att hitta en modell för hur en lokal-TV-förening bör organiseras för att nå goda resultat. har framfört till utredningen att man anser att kabelnätinnehavarna bör förpliktas att tillhandahålla utrymme för lokala kabelsändarföretags sändningar med såväl analog som digital utsändningsteknik. Vidare har man framhållit att det är angeläget de lokala kabelsändarföretagen ges rätt att utnyttja hela den kanal 4 Statligt stöd för utveckling av public access televisionen, skrivelse från i till regeringen . som deras sändningar förmedlas i, oavsett om hela sändningstiden kan utnyttjas eller ej. Enligt riksförbundet har det uppstått problem i de fall där ett lokalt kabelsändarföretag har fått dela kanal med en kommersiell programtjänst, eftersom kabelsändarföretaget inte har haft möjlighet att utvidga sin sändningstid när det har funnits underlag för det. Den delade kanalen innebär enligt riksförbundets uppfattning också en risk för att den icke-kommersiella verksam- heten blandas samman med den kommersiella verksamheten på ett osunt sätt, särskilt i de fall där det lokala kabelsändarföretaget delar utrustning med det kommersiella programföretaget. höll Radio- och på uppdrag av regeringen en hearing om icke-kommersiell lokal-TV. Hearingen syftade till att öka kunskapen om den lokala TV-verksamheten och dess förutsätt- ningar när det gäller såväl produktion som distribution. Vid hearingen framställde företrädare för de lokala kabelsändar- företagen önskemål om lagstadgad take away-skyldighet, dvs. skyldig- het för de nätinnehavare som är skyldiga att upplåta sändningsut- rymme till lokala kabelsändarföretag att även hämta signalerna för TV-sändningarna hos kabelsändarföretagen. Vidare anfördes att det bör avsättas kostnadsfritt utrymme i det digitala marknätet för lokal icke-kommersiell TV, en s.k. öppen kanal, samt att innehavarna av kabelnät bör åläggas skyldighet att vidaresända programmen från dem som får sådant utrymme. Slutligen uttrycktes missnöje med beteckningen lokala kabelsändarföretag, då denna inte ansågs avspegla att verksamheten bedrivs av föreningar och att det handlar om en verksamhet som är öppen för alla som är intresserade. Som alternativa namn föreslogs bl.a. öppna kanalen, public access, demokrati-TV, folk-TV och medborgar-TV. Sändningsverksamheten i regleras i lov (nr 127) om kringkasting och den med stöd av lagen meddelade forskrift (nr 153) om kringkasting. Begreppet kringkasting definieras i lagen som utsändning av tal, musik, bilder och liknande med radiovågor eller över tråd, avsett eller ägnat att tas emot direkt och av allmänheten. Lokalkringkasting är kringkasting som äger rum innanför ett geografiskt avgränsat område. Lagen kräver tillstånd för andra än Norsk rikskringkasting (NRK) att bedriva kringkasting eller lokalkringkasting som förmedlas via tillståndspliktiga sändaranläggningar. Som tillståndspliktiga sändar- anläggningar räknas trådlösa markbaserade anläggningar som huvud- sakligen skall användas till kringkasting eller lokalkringkasting eller till vidaresändning av sådana sändningar. I sjunde kapitlet i forskrift om kringkasting finns särskilda be- stämmelser om lokal-TV och annan lokalkringkasting. delas upp i ett antal geografiska tillståndsområden och i varje sådant område kan det ges ett tillstånd att sända allmän lokal-TV via mark- sändare i VHF- eller UHF-bandet. I samma sändarnät kan det även ges tillstånd till universitet, högskolor och folkhögskolor för att bedriva undervisnings-TV. Tillstånd för lokalkringkasting meddelas av tillsynsorganet Medietilsynet, som vid tillståndsprövningen särskilt skall beakta sökandens fackmässiga och ekonomiska förutsättningar. Vid behandling av ansökningar om tillstånd att driva marksänd all- män lokal-TV skall därutöver fästas särskild vikt vid om sökanden avser att etablera ett lokalt allmän-TV-utbud och att samarbeta med lokala organisationer om programutveckling. I § 7-6 finns närmare bestämmelser om innehållet i lokal-TV-sändningar. Där slås det fast att det på vardagar skall sändas lokalt producerade program med lokalt innehåll. Vidare får den som har tillstånd till allmän lokal-TV i marknätet efter avtal med aktuellt programföretag vidaresända reklamfria och reklamfinansierade TV-program som tagits emot via satellit eller andra överföringsmedier i sina lokal-TV-sändningar. Ett sådant avtal måste ingås skriftligt och godkännas av Medietilsynet. Avtalet skall innehålla bestämmelser bl.a. om att den som har till- stånd för lokal-TV ansvarar för sändningarna och att sändningarna på vardagar skall innehålla lokalt producerade program med lokalt innehåll. Enligt §§ 7-10 i kringkastingföreskriften skall Medietilsynet vid beviljande av tillstånd att upprätta eller driva en anläggning för lokalkringkasting eller vidaresändning av lokalkringkasting föreskriva som villkor att tillståndshavaren ställer anlägg- ningen till förfogande för alla som har tillstånd till lokalkringkasting i det aktuella tillståndsområdet. Medietilsynet skall även förena tillståndet med villkor om att parterna skall ingå skriftligt avtal om användning av anläggningen och om eventuellt vederlag för använd- ningen. I kringkastinglovens fjärde kapitel finns bestämmelser om vidare- sändning. Enligt bestämmelserna kan kungen i förordning (forskrift) ge regler om att vissa sändningar skall vidaresändas i nät som kan formidle kringkasting. Vidaresändningsplikt kan således föreskrivas i såväl trådbundna som trådlösa nät. Kungen kan också ge regler om närmare villkor för vidareförmedlingen. De närmare föreskrifterna om vidaresändningsskyldighet finns i forskrift om kringkasting, där det föreskrivs skyldighet att vidare- sända vissa program i kabelnät. Någon vidaresändningsplikt i tråd- lösa nät har däremot inte införts. Enligt föreskriften har den som äger eller disponerar ett kabelnät skyldighet att förmedla NRK:s TV-sändningar, TV-sändningar och marksänd allmän lokal- TV som sänds via marksändare i VHF- eller UHF-bandet med stöd av tillstånd. Varje förmedlingspliktig sändning skall disponera en kanal i kabelnätet och förmedlingspliktiga program skall vidaresän- das i kanaler som är tillgängliga för alla abonnenter i nätet. Enligt paragrafens sista stycke kan ägare av kabelnät med liten kanal- kapacitet ansöka hos Medietilsynet om undantag från sändnings- plikten. Allmän lokal-TV är kommersiellt finansierad. Den som sänder lokal-TV med stöd av tillstånd kan dock ansöka om statligt bidrag från tilskuddsordningen for lokalkringkastingsformål. Tilskudsord- ningen har som huvudsyfte att stimulera till en kvalitetsorienterad och ekonomiskt livskraftig lokalkringkastingsmiljö som når en stor publik. Den som har tillstånd till lokalkringkasting kan få bidrag från tilskudsordningen till programproduktion, vidareutveckling av enstaka stationers egenart samt kompetensutveckling och samarbete mellan de olika stationerna. Det norska Post- och Teletilsynet utlyste en kon- cession för att driva och bygga ett nät för digitala marksändningar i . En förutsättning för att tillstånd skall beviljas är att sökan- den dels ger lokal-TV rimliga ramvillkor i marknätet, dels att en mindre del av nätkapaciteten på rimliga villkor ställs till förfogande för icke-kommersiell TV, en s.k. åpen kanal. Vidaresändningsplikten för öppna kanaler skall kunna omfatta en eller flera icke-kommer- siella intressenter som bedriver verksamhet inom samma reklamfria kanal. När ansökningstiden gick ut var televisjon AS (NTV) enda sökande till koncessionen. NTV har i sin ansökan förklarat att man har för avsikt att ta tillvara lokal-TV:s behov och erbjuda lokal-TV sändningsutrymme på icke-diskriminerande villkor samt att man även kommer att ställa utrymme till förfogande för en åpen kanal. prövar Samferdseldepartementet och Kultur- og kirkedepartementet huruvida NTV uppfyller kraven för att beviljas tillstånd. Den danska radio- och TV-lagstiftningen finns i lov (nr 1052 af 17/12/2002) om radio- och fjernsynsvirksomhed. De bestämmelser som gäller lokal radio- och TV-verksamhet ändrades och trädde bekendtgörelse (nr 1439 af 15/12/2005) om lokal radio- och fjernsynsvirksomhed i kraft. Regleringen av lokal-TV sker nu huvudsakligen i bekendtgörelsen. Enligt § 45 lov om radio- och fjernsynsvirksomhed krävs tillstånd för att ett radio- eller TV-företag som råder under dansk myndighet skall ha rätt att utöva programverksamhet i . Tillstånds- plikten omfattar emellertid inte public serviceverksamheten inom programföretagen DR, och de regionala TV 2-verksamheterna och inte heller företag som utövar programverksamhet med hjälp av satellit, kabelanläggning, marksänd digital-TV eller kortvågssänd- ning. Sådana företag skall i stället registrera sig hos Radio- och . Härutöver krävs enligt § 3 tillstånd från Radio- och för att distribuera program med hjälp av markbundna digitala TV-nät. Bekendtgörelsen om lokal radio- och fjernsynsvirksomhed om- fattar utövande av lokal programverksamhet med hjälp av radioan- läggning eller kabelnät med stöd av tillstånd eller efter registrering hos . Tillstånd till lokal TV-verksamhet kan beviljas för både kommer- siell och icke-kommersiell verksamhet. Den som beviljas tillstånd ges rätt till ett visst minsta antal sändningstimmar. Flera tillstånds- havare kan få tillstånd att använda samma frekvens och de får då själva avtala om hur sändningstiden skall fördelas mellan dem. Om de inte kan nå en överenskommelse skall besluta om uppdelning av sändningstiden. Den som har tillstånd till lokal TV-verksamhet inom en frekvens är förpliktad att sända lokalt producerade nyhets- och samhällsprogram eller andra program med udgangspunkt i lokalsamfundet. En sådan tillståndshavare skall också tillse att en väsentlig del av de övriga program som sänds är danskspråkiga eller producerade för dansk publik. Vidare är denne skyldig att avsätta sändningstid mellan kl. 9.00 och 12.00 till icke-kommersiella sta- tioner. får det inte sändas någon reklam. Den som har tillstånd att sända icke-kommersiell verksamhet mellan kl. 9.00 och 12.00 är förpliktad att betala de merkostnader som uppstår vid utsändningen till det företag som har tillstånd under hela sändnings- tiden. Kapitel 3 i bekendtgörelsen reglerar tillstånd till lokal program- verksamhet. Av § 8 framgår att vid till- ståndsprövningen skall försöka tillse att varje lokalt område får en samlad programverksamhet av allsidig karaktär. Nämnden ges även möjlighet att ta hänsyn till sökandens ekonomiska förutsättningar och förutsättningarna att realisera de angivna programplanerna. Tillståndshavare eller registrerade företag som bedriver lokal pro- gramverksamhet och som inte har några reklamintäkter kan enligt bekendtgörelsens sjätte kapitel få bidrag till sin verksamhet i form av tillskott från . Tillskottet är ägnat att bidra till finansiering av de icke-kommersiella stationernas utgifter, innefattande fasta omkostnader, löner och inköp av utrustning som är nödvändig för programproduktionen, och beräknas utifrån sta- tionens självständiga programverksamhet. Förutom tillskottet avsätts för stöd till studentradio, student-TV, högskoleradio, högskole-TV samt lokalradio och lokal-TV för handikappade. Fram /2006 var ägare av kabelnät som innehöll mer än åtta kanaler skyldiga att ställa minst en kanal till förfogande för lokala TV-program. Denna skyldighet upphävdes i och med den nya regleringen av lokal radio- och TV-verksamhet. I förarbetena till lagändringarna motiverades avskaffandet av must carry-skyldig- heten för lokal-TV med att de kommersiella lokal-TV-företagen endast sände ett begränsat antal program med rent lokalt innehåll och att de genom must carry-skyldigheten fick en konkurrensmässig fördel jämfört med övriga kommersiella programföretag i . På grund av det begränsade lokala innehållet ansågs det i ljuset av USO-direktivet saknas sakliga argument att bevara must carry- skyldigheten för lokal-TV. Lokala program ansågs bli tillförsäkrade sändningsutrymme i tillräcklig utsträckning genom bestämmelserna om skyldighet för den som har tillstånd till lokal-TV-verksamhet att avsätta sändningstid mellan och 12.00 för icke-kommer- siella stationer (Lovforslag nr. L 38 till Lov om aendring af lov om radio- och fjernsynsvirksomhed og medieansvarsloven, fremsat ). Den finska radio- och TV-verksamheten regleras i lagen (744/1998) om rundradioverksamhet. Lagen innehåller inga särregler för lokala TV-sändningar, utan sådana får förmedlas på samma villkor som för rikssänd television. I 134 § kommunikationsmarknadslagen (23.5.2003/393) regleras den s.k. must carry-skyldigheten. Enligt denna bestämmelse är tele- företag som tillhandahåller nättjänster i kabeltelevisionsnät skyldiga att i nätet utan ersättning distribuera dels det TV- och radioprogram- utbud som omfattas av den allmännyttiga verksamheten och som inom gränserna för den kapacitet som har anvisats i enlighet med radiolagen fritt kan tas emot i den kommun där nätet är beläget, dels det TV- och radioprogramutbud som tillhandahålls i den kommun där nätet är beläget med stöd av en riksomfattande programkoncession enligt lagen televisions- och radioverksamhet. Härutöver omfattar vidaresändningsplikten även vissa special- och tilläggstjänster. Det finns således inte någon särskild vidaresändnings- skyldighet för lokala TV-sändningar och inte heller någon skyldighet för kabelnätägare eller andra att ställa sändningsutrymme till förfo- gande för lokal icke-kommersiell TV eller andra icke-kommersiella sändningar. 9.5.1Vad händer när marknätet blir digitalt? De analoga marksändningarna är under avveckling och enligt beslut skall de ha upphört helt . Övergången till digital sändningsteknik i marknätet innebär att det ryms fler programtjänster i nätet. Detta beror på att den digitala tekniken inte kräver lika mycket frekvensutrymme som när sändningen sker med analog teknik. I det analoga marknätet tar varje programtjänst en frekvenskanal (multiplex) i anspråk, medan det ryms mellan fyra och sju programtjänster per frekvenskanal vid digitala sändningar. Det begränsade utrymme i etern som får tas i anspråk för TV-sändningar rymmer således fler programtjänster om sändningarna distribueras med digital teknik. Den digitala tekniken innebär också att programtjänsterna tar olika stor plats beroende på vilket program som sänds. Ett program vars innehåll förändras mycket och ofta, som t.ex. en fotbolls- eller ishockeymatch, kräver större sändningsutrymme än ett program som sänds från en studio.