sou · GUB355 · 2007-01-01 00:00:00 — Det får anses självklart att med ett försäkringsaktiebolag förstås ett aktiebolag som har fått tillstånd att driva försäkringsrörelse. En sådan beskrivning ligger nära definitionen av begreppet bankaktie- bolag i 1 kap. 5 § 3 lagen (2004:297) om bank- och finansierings- rörelse. I enlighet med internationellt vedertagna principer har ett ömse- sidigt försäkringsbolag till ändamål att främja delägarnas ekono- miska intressen genom försäkringsrörelse. Av 12 kap. 3 § framgår att det är försäkringstagarna och i vissa fall de försäkrade som är delägare i ett ömsesidigt försäkringsbolag. Det är alltså dessa personers intressen som skall främjas genom bolagets försäkrings- rörelse. De bärande tankarna bakom ömsesidigheten har behandlats mera utförligt i avsnitt 7.4. ersätter det numera ålderdomliga namnet understödsförening. En försäkringsförening skiljer sig från ett ömsesidigt försäkringsbolag i första hand med avseende på verksamhetens inriktning. Ändamålet med en försäkringsförenings verksamhet är att främja medlemmarnas ekonomiska intressen genom bedrivande av direkt försäkringsrörelse avseende livförsäk- ring, sjukförsäkring eller olycksfallsförsäkring. En försäkringsförening som driver verksamhet avseende tjänste- pensionsförsäkring (se därom 8 §) får enligt 4 kap. 9 § inte driva någon annan verksamhet, om den inte är föranledd av verksam- heten avseende tjänstepensionsförsäkring. I överensstämmelse med definitionerna av livförsäkringsbolag och skadeförsäkringsbolag i 1 kap. 4 § nuvarande FRL definieras i paragrafen begreppen livförsäkringsföretag och skadeförsäkrings- företag. I paragrafen fastslås begreppen skadeförsäkring och livförsäkring. Med skadeförsäkring avses sådan försäkring som anges i 2 kap. 10 §, medan med livförsäkring förstås sådan försäkring som upptas i 2 kap. 11 §. Se vidare kommentaren till de paragraferna. Paragrafen överensstämmer beträffande försäkringsbolag med 1 kap. 5 § första och andra styckena nuvarande FRL. Den anger förutsättningarna för tillämpning av bestämmelserna om livförsäk- ring i vissa fall. Paragrafen behandlar tillämpningen av vissa bestämmelser om livförsäkring på livränta och sjukränta som tillhör skadeförsäkring. Såvitt avser försäkringsbolag överensstämmer den i stora delar med 1 kap. 5 § tredje och fjärde styckena nuvarande FRL. Skillnaderna beror på att några av gällande bestämmelser vid ett livförsäkrings- bolags likvidation inte har överförts till den nya lagen och att förmånsrätt numera följer med fordringar på grund av alla försäk- ringsavtal. Paragrafen innehåller en definition av begreppet tjänstepensions- försäkring, vilken överensstämmer med definitionen i 1 kap. 3 a § första stycket nuvarande FRL med det tillägget att sådan försäkring som tecknas för egen räkning av egenföretagare inte räknas som tjänstepensionsräkning. Ett sådant undantag är avsett att gälla (se prop. 2004/05:165 s. 122 ff.), men kommer inte till direkt uttryck i nuvarande definition. I paragrafen ges definitioner av begreppen försäkringstagare och försäkrad. Definitionerna innebär att begreppen har samma betydelse i denna lag som i försäkringsavtalslagen (2005:104) (se 1 kap. 4 § den lagen och prop. 2003/04:150 s. 367 f.). Det finns inte några motsvarande bestämmelser i nuvarande lagstiftning om försäkringsrörelse. Det kan här nämnas att lagen i de allra flesta situationer med försäkringstagare jämställer andra ersättningsberättigade på grund av försäkringar, dvs. förmånstagare och andra försäkrade än försäk- ringstagare vilkas rätt till ersättning vilar på försäkringsavtalet (jfr 3 § föreskrifter FFFS 2003:7). I några fall intar dock försäkringstagare en särställning. Det gäller bl.a. i fråga om information (se 4 kap. 2 § och 8 kap. 5 §) och sekretess (se 4 kap. 15 §). Bestämmelser som omfattar den försäkrade men inte andra ersättningsberättigade på grund av försäkringar finns i 6 kap. 36 § och 12 kap. 3 §. Paragrafen upptar ytterligare definitioner. Utöver förkortningen EES definieras begreppen försäkringsholdingföretag och kvali- ficerat innehav. Definitionerna överensstämmer med dem i 1 kap. 9 e § respektive 1 kap. 9 a § första stycket nuvarande FRL. I definitionen av försäkringsholdingföretag har uttrycket för- säkringsföretag ersatts av försäkringsgivare. Som framgår av 3 § i detta kapitel omfattar uttrycket försäkringsföretag numera endast försäkringsaktiebolag, ömsesidiga försäkringsbolag och försäk- ringsföreningar. Paragrafen, som innehåller en definition av begreppet intresseföre- tag, överensstämmer med 1 kap. 9 b § nuvarande FRL. Paragrafen anger vad som i lagen förstås med uttrycket nära förbindelser och överensstämmer beträffande försäkringsbolagen med 1 kap. 9 c § nuvarande FRL. Paragrafen innehåller en definition av det vid skadeförsäkring förekommande uttrycket land där risken är belägen. Den över- ensstämmer med 1 kap. 9 a § andra stycket nuvarande FRL. I paragrafen definieras begreppet land där åtagandet skall full- göras, vilket tar sikte på livförsäkring. Paragrafen överensstämmer med 1 kap. 9 a § tredje stycket nuvarande FRL. Paragrafen anger i fyra punkter de möjligheter till dispens som kan komma i fråga vid direkt skadeförsäkringsrörelse. De tre första punkterna överensstämmer för försäkringsbolagens del med 1 kap. 10 § tredje stycket nuvarande FRL. Den fjärde punkten har viss motsvarighet i 2 § andra stycket UFL. Punkt 4 avser ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar, som utan att omfattas av undantagsbestämmelser i , har en verksamhet av helt begränsad omfattning. Vidare fordras att verksamhetens art inte talar emot undantag. Dispenser med stöd av punkt 4, som naturligtvis inte får avse bestämmelser som vilar på EG-regler, kan ges bl.a. mindre sjukkassor. Frågan om när undantag kan beslutas med stöd av denna paragraf har behandlats även i avsnitt 12.5. Första stycket i paragrafen, som svarar mot en undantagsbestäm- melse i det konsoliderade livförsäkringsdirektivet, öppnar möjlig- het till undantag för viss livförsäkringsverksamhet. Undantags- möjligheten avser livförsäkringsföretag som tillhandahåller försäk- ringsförmåner endast vid dödsfall, där storleken av förmånerna inte överstiger den genomsnittliga begravningskostnaden för en avliden person eller där förmånerna utgår in natura. Dispens under åberopande av denna bestämmelse kan bli aktuell för en del s.k. begravningskassor. Undantagsmöjligheten enligt andra stycket svarar mot 15 § 4. Undantag med stöd av det stycket kan beslutas om verksamheten är av mindre omfattning och verksamhetens art inte hindrar ett undantag. Det kan gälla andra begravningskassor än sådana som avses i första stycket. Undantagen måste avse andra bestämmelser än sådana som följer av EG-rätten, främst bestämmelser av associa- tionsrättsligt slag. Frågan om dispens har behandlats vidare i avsnitt 12.5. Paragrafen saknar motsvarighet i nuvarande reglering. Paragrafen, som innehåller bestämmelser om undantag för verksamhet avseende mottagen återförsäkring, innebär för försäk- ringsbolagen samma dispensmöjligheter som ges genom 1 kap. 10 § första stycket nuvarande FRL. Det får alltjämt anses motiverat att i lagtexten uttrycka att undantag för ett mottagande företag inte får ha vidare omfattning än att det är förenligt med EG:s direktiv om direkt försäkring. Det bör uppmärksammas att EG:s direktiv om återförsäkring (2005/68/EG), som skall vara genomfört i nationell lagstiftning , kan komma att medföra att bestäm- melsen ändras eller får tillämpas på ett nytt sätt. Paragrafen ger möjlighet till undantag för verksamhet i utlandet om hänsyn till utländsk rätt eller rättstillämpning ger anledning till det. Genom att sådana hänsyn skall tas tillgodoses bl.a. att EG:s rättsakter inte träds förnär genom ett beslut om undantag. Paragrafen har beträffande försäkringsbolagen i sak samma innehåll som 1 kap. 10 § andra stycket nuvarande FRL. Enligt paragrafen är huvudregeln att frågor om undantag från lagens bestämmelser prövas av . Endast om ett ärende är av principiell betydelse eller av synnerlig vikt skall det prövas av regeringen. Paragrafen överensstämmer för försäkrings- bolagen med 1 kap. 10 § sista stycket nuvarande FRL. Paragrafen innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela särskilda föreskrifter om drivande av försäkringsrörelse för att uppfylla åtaganden till följd av avtal mellan Europeiska gemen- skaperna och . Paragrafen överensstämmer med 1 kap. 2 § tredje stycket nuvarande FRL. Bestämmelserna i 2 kap. innehåller regler om förfarandet vid och förutsättningarna för beslut om tillstånd att driva försäkrings- rörelse. När det gäller försäkringsbolag innebär bestämmelserna knappast någon ändring i förhållande till gällande ordning. För försäkringsföreningar däremot innebär tillståndskravet och det därmed förknippade förfarandet stora förändringar. I paragrafen, som svarar mot 1 kap. 1 § första stycket nuvarande FRL, anges att försäkringsrörelse fordrar tillstånd och att tillstånd får ges svenska aktiebolag, ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar. Vad som avses med ömsesidiga försäkrings- bolag och försäkringsföreningar framgår av kommentaren till 1 kap. 3 § med hänvisningar. Det i nuvarande lag använda uttrycket koncession har utmönst- rats såsom otidsenligt. Paragrafen, som ger ett företag möjlighet att få Finansinspek- tionens förhandsbesked i en fråga om tillstånd för viss verksamhet krävs, överensstämmer med 1 kap. 1 § tredje stycket nuvarande FRL. Ett sådant besked är naturligtvis bindande för . Paragrafen anger förutsättningarna för att ett svenskt företag skall ges tillstånd att driva försäkringsrörelse. Den har beträffande försäkringsbolag samma innehåll som 2 kap. 3 § fjärde och femte styckena nuvarande FRL. Denna paragraf samt 4 och 5 §§ anger uttömmande de hänsyn som skall tas vid tillståndsprövningen. Av dessa paragrafer framgår bl.a. att behovsprövning inte är tillåten. Följaktligen är bestäm- melsen i 2 kap. 3 § åttonde stycket andra meningen nuvarande FRL, som innehåller ett uttryckligt förbud mot behovsprövning, inte längre erforderlig. Behovsprövningen har för försäkringsföre- ningar behandlats i avsnitt 11.2.4. Paragrafen, som föreskriver hinder mot tillstånd i vissa fall, över- ensstämmer för försäkringsbolagen med 2 kap. 3 § sjätte stycket nuvarande FRL. I paragrafen regleras tillståndsprövningen vid s.k. nära förbindelser. Såvitt avser försäkringsbolag överensstämmer paragrafen med 2 kap. 3 § sjunde stycket nuvarande FRL. Paragrafen innehåller att tillstånd kan ges tills vidare eller för bestämd tid och anger vad som gäller vid förlängning och ändring av tillstånd. För försäkringsbolagen överensstämmer första stycket med 2 kap. 3 § åttonde stycket första meningen nuvarande FRL och andra stycket med 2 kap. 3 § sista stycket första ledet nuvarande FRL. Paragrafen, som anger att bolagsordning eller stadgar skall godkännas i samband med tillståndsgivning, motsvarar 2 kap. 3 § första stycket nuvarande FRL. Det äldre uttrycket stadfästelse har slopats och ersatts med uttrycket godkännande. Paragrafen behandlar beslut om ändring av bolagsordning eller stadgar. Den svarar mot 2 kap. 3 § sista stycket andra ledet nuva- rande FRL. Paragrafen, som anger minsta tillåtna kapitalbas när ett försäk- ringsföretags rörelse påbörjas, överensstämmer för försäkrings- bolagen med 1 kap. 8 a § tredje stycket nuvarande FRL Paragrafen anger de försäkringsklasser som tillstånd för direkt skadeförsäkringsrörelse skall avse. Paragrafen överensstämmer för försäkringsbolagen med 2 kap. 3 a § första och tredje styckena nuvarande FRL. I paragrafen anges försäkringsklasserna för direkt livförsäkrings- rörelse. Paragrafen överensstämmer för försäkringsbolagens del med 2 kap. 3 b § första stycket nuvarande FRL. I samklang med EG:s livförsäkringsdirektiv och regleringen i andra EU-länder används nu romerska siffror vid numreringen av försäkringsklasserna. En sådan numrering är avsedd att underlätta kontakter med utländska myndigheter och försäkringsgivare. Paragrafen, som motsvarar 2 kap. 3 c § nuvarande FRL, anger att tillstånd för rörelse avseende mottagen återförsäkring skall avse risker som hänför sig till en eller flera av de skade- eller livförsäk- ringsklasser som anges i 10 och 11 §§. En föreskrift med sådant innehåll finns intagen i 5 § i föreskrifter om försäkringsklasser (FFFS 2000:13). I paragrafen slås fast att en försäkringsförening kan ges tillstånd endast för rörelse avseende livförsäkring, sjukförsäkring eller olycksfallsförsäkring. Paragrafen har viss motsvarighet i 1 § första stycket UFL. Paragrafen, som behandlar beslutsbefogenheten i ärenden om tillstånd och godkännande av bolagsordning eller stadgar, överens- stämmer för försäkringsbolagen med 2 kap. 3 § andra stycket nuvarande FRL. Paragrafen föreskriver en skyldighet för att i vissa fall samråda med en tillsynsmyndighet i ett annat EES-land. Såvitt avser försäkringsbolag överensstämmer paragrafen med 2 kap. 4 § nuvarande FRL. Det i den paragrafen använda uttrycket försäkringsföretag har här ersatts med försäkringsgivare. Skälet till det nya ordvalet framgår av kommentaren till 1 kap. 10 §. Paragrafen, som upptar ett krav på ingivande av en verksamhetsplan vid tillståndsansökan, överensstämmer för försäkringsbolagen med 2 kap. 3 § tredje stycket första meningen nuvarande FRL. I avsnitt 9.4 har föreslagits att ett redan registrerat aktiebolag skall kunna ansöka om tillstånd att driva försäkringsrörelse. Denna möj- lighet skall emellertid inte utesluta det nuvarande tillvägagångs- sättet, enligt vilket en tillståndsansökan ges in av stiftarna redan innan bolaget har bildats. En erinran härom har tagits in i paragra- fens första stycke. Av andra stycket framgår att tiden för styrelsens registrerings- anmälan enligt 2 kap. 22 § aktiebolagslagen (2005:551), ABL, skall räknas från tillståndsbeslutet, för det fall att tillståndsansökan har gjorts från stiftelseurkundens undertecknande. I tredje stycket har lämnats en erinran om att ett ömsesidigt försäkringsbolag och en försäkringsförening enligt bestämmelserna i 12 kap. respektive 13 kap. skall ansöka om verksamhetstillstånd före bildandet. Paragrafen anger att ett försäkringsföretags beslut att ansöka om förlängning av tillstånd att driva försäkringsrörelse skall fattas av dess stämma. Paragrafen svarar mot 9 kap. 15 § nuvarande FRL. Till skillnad mot vad som gäller enligt den bestämmelsen fordras i paragrafen inte beslut av en ordinarie stämma. Om motiven härtill, se avsnitt 9.6. I paragrafen bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter på angivna områden. Punkten 1 överensstämmer med 2 kap. 3 a § andra stycket och 3 b § andra stycket nuvarande FRL. Punkten 2 stämmer delvis överens med 2 kap. 3 § tredje stycket andra meningen nuvarande FRL. Föreskriftsrätten har vidgats till att omfatta inte bara inne- hållet i en verksamhetsplan utan också innehållet i tillstånds- ansökan i övrigt. Verksamhet i ett annat land inom EES Kapitlet behandlar ett svenskt försäkringsföretags verksamhet i ett annat land inom EES. Det kan vara fråga om verksamhet vid en sekundäretablering eller gränsöverskridande verksamhet. Kapitlets första hälft inleds med allmänna bestämmelser om sekundäretable- ring och åtföljs av särskilda bestämmelser för verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring vid en sekundäretablering. I kapitlets andra hälft ges dels allmänna bestämmelser om gränsöverskridande verksamhet, dels särskilda bestämmelser för gränsöverskridande verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring. För försäkringsbolagens del har bestämmelserna i kapitlet sakligt sett samma innehåll som föreskrifterna i 2 a kap. nuvarande FRL. Beträffande försäkringsföreningar gäller bestämmel- ser om verksamhet i ett annat EES-land endast för sådana föreningar som meddelar tjänstepensionsförsäkringar, s.k. tjänste- pensionskassor. De bestämmelserna finns i 14 a–14 d §§ UFL. Paragrafen, som behandlar ett försäkringsföretags underrättelse om en avsikt att upprätta en sekundäretablering, överensstämmer för försäkringsbolagen med 2 a kap. 1 § första–tredje styckena nuvarande FRL. Första och andra styckena svarar även mot 14 a § andra stycket UFL. Paragrafen anger förutsättningarna för att med anledning av en underrättelse enligt 1 § skall lämna meddelande till en behörig utländsk myndighet. För försäkringsbolagen överens- stämmer paragrafen med 2 a kap. 2 § första och andra styckena nuvarande FRL. I paragrafen åläggs att underrätta försäkrings- företaget om ett meddelande till en behörig utländsk myndighet. För försäkringsbolagen överensstämmer paragrafen med 2 a kap. 2 § tredje stycket första meningen nuvarande FRL. Paragrafen anger när verksamheten vid en sekundäretablering får inledas. För försäkringsbolagen överensstämmer paragrafen med 2 a kap. 2 § tredje stycket andra meningen nuvarande FRL. I paragrafen anges när skall meddela beslut om att förutsättningar för upprättande av en sekundäretablering inte föreligger. Paragrafen överensstämmer för försäkringsbolagen med 2 a kap. 2 § sista stycket nuvarande FRL och för tjänstepensions- kassorna med 14 a § tredje stycket UFL. Paragrafen reglerar försäkringsföretagets underrättelseskyldighet när förhållandena vid en sekundäretablering skall ändras. I fråga om försäkringsbolagen överensstämmer paragrafen med 2 a kap. 3 § första stycket nuvarande FRL. För tjänstepensionskassorna svarar paragrafen mot 14 d § första stycket UFL. I paragrafen anges vad skall iaktta när en anmäld ändring inte får göras. Beträffande försäkringsbolagen överensstämmer paragrafen med 2 a kap. 3 § tredje stycket nuvarande FRL. För tjänstepensionskassorna svarar paragrafen mot 14 d § andra stycket UFL. Denna paragraf innehåller – liksom 9–14 §§ – särskilda bestäm- melser för verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring vid en sekundäretablering. I paragrafen anges vad ett försäkringsföretags underrättelse till om sådan verksamhet skall innehålla. Paragrafen överensstämmer för försäkringsbolagen med 2 a kap. 1 § fjärde och femte styckena nuvarande FRL och för tjänstepensionskassorna med 14 b § första stycket UFL. Paragrafen anger skyldighet att under vissa förutsättningar lämna meddelande till behörig myndighet i utlandet om en mottagen underrättelse. Paragrafen överensstämmer för för- säkringsbolagen med 2 a kap. 2 a § första stycket nuvarande FRL och beträffande tjänstepensionskassorna med 14 b § andra stycket UFL. I paragrafen åläggs att underrätta försäkrings- företaget om ett meddelande till en behörig utländsk myndighet. Paragrafen överensstämmer för försäkringsbolagen med 2 a kap. 2 a § andra stycket nuvarande FRL och beträffande tjänstepensions- kassorna med 14 b § tredje stycket UFL. Paragrafen anger skyldighet att underrätta försäkringsföretaget om de verksamhetsvillkor i utlandet som inspektionen får information om. Paragrafen överensstämmer såvitt avser försäkringsbolag med 2 a kap. 2 a § tredje stycket nuvarande FRL och beträffande tjänstepensionskassor med 14 b § fjärde stycket UFL. Paragrafen reglerar när verksamheten avseende tjänstepensions- försäkring får inledas. Paragrafen överensstämmer för försäkrings- bolagen med 2 a kap. 2 a § fjärde stycket nuvarande FRL och beträffande tjänstepensionskassorna med 14 b § femte stycket UFL. I paragrafen talas om när skall meddela beslut om att förutsättningar för att meddela tjänstepensionsförsäkring vid en sekundäretablering inte föreligger. Paragrafen överensstäm- mer för försäkringsbolagen med 2 a kap. 2 a § sista stycket nuvarande FRL och för tjänstepensionskassorna med 14 b § sista stycket UFL. Paragrafen innehåller bestämmelser avseende det fall att verksam- het avseende tjänstepensionsförsäkring skall inledas sedan en sekundäretablering har upprättats. Paragrafen stämmer för försäk- ringsbolagen överens med 2 a kap. 3 § andra stycket nuvarande FRL. I paragrafen – liksom i 16–21 §§ – ges allmänna bestämmelser om ett försäkringsföretags gränsöverskridande verksamhet. I denna paragraf anges företagets underrättelseskyldighet mot Finans- inspektionen. Paragrafen överensstämmer för försäkringsbolagen med 2 a kap. 4 § första stycket nuvarande FRL. Paragrafen, som anger undantag för samförsäkring avseende s.k. stora risker, överensstämmer i fråga om försäkringsbolag med 2 a kap. 4 § fjärde–sjätte styckena nuvarande FRL. Paragrafen anger skyldighet att lämna meddelande till en behörig utländsk myndighet. Paragrafen överensstämmer för försäkringsbolagen med 2 a kap. 5 § första stycket nuvarande FRL. Paragrafen anger skyldighet att underrätta försäkringsföretaget om ett meddelande till en behörig utländsk myndighet. Såvitt avser försäkringsbolagen överensstämmer paragrafen med 2 a kap. 5 § andra stycket nuvarande FRL. I paragrafen anges tiden för inledande av gränsöverskridande verksamhet. Paragrafen överensstämmer för försäkringsbolagen med 2 a kap. 5 § tredje stycket nuvarande FRL. I paragrafen anges när skall vägra att lämna meddelande till behörig utländsk myndighet. Paragrafen överens- stämmer i fråga om försäkringsbolag med 2 a kap. 5 § sista stycket nuvarande FRL. I paragrafen regleras vad som skall gälla vid ändrade förhållanden. Såvitt avser försäkringsbolag överensstämmer paragrafen med 2 a kap. 6 § första meningen nuvarande FRL. I paragrafen regleras de fall när den gränsöverskridande verksam- heten avser tjänstepensionsförsäkring. För de fallen skall de särskilda bestämmelserna för verksamhet avseende tjänste- pensionsverksamhet vid en sekundäretablering tillämpas med vissa mindre tillägg. Paragrafen innebär inte några sakliga ändringar för vare sig för- säkringsbolag eller tjänstepensionskassor. Föreskrifter med samma innehåll finns i 2 a kap. 5 a och 6 §§ nuvarande FRL respektive 14 c § UFL. I paragrafen bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter om inne- hållet i en underrättelse till enligt bestämmel- serna i detta kapitel. Motsvarande bemyndigande i gällande rätt, som finns i 2 a kap. 1 § sista stycket nuvarande FRL respektive 14 a § sista stycket UFL, omfattar endast innehållet i den verksamhets- plan som skall ingå i ett försäkringsföretags underrättelse om en avsikt att upprätta en sekundäretablering. Bemyndigandet har vidgats för att tillgodose ett från tillsynshåll åberopat praktiskt behov. Grundläggande bestämmelser om ett försäkringsföretags rörelse Kapitlet upptar vissa för försäkringsrörelse grundläggande bestämmelser. Till dem räknas i första hand de bestämmelser som fastslår principerna om stabilitet, genomlysning och god försäk- ringsstandard. Dit hör också bestämmelser om hinder mot försäk- ringsfrämmande verksamhet, om upplåning och om separation av viss försäkringsrörelse m.m. För försäkringsbolagen gäller redan i stort sett alla de regler som finns i kapitlet. Endast bestämmelserna om tillhandahållande av tjänster till en jävskrets innebär en nyhet för bolagen. Försäk- ringsföreningarna är emellertid underkastade bara ett fåtal av kapitlets regler och det gäller främst tjänstepensionskassornas verksamhet. Paragrafen innehåller den för all försäkringsrörelse gällande stabilitetsprincipen, vilken är intagen i 1 kap. 1 a § första stycket nuvarande FRL. Hänvisningen i det stycket till rörelsens omfatt- ning och beskaffenhet har i den nya paragrafen ersatts med det i lagen i övrigt använda uttrycket omfattning och art utan att någon saklig ändring är avsedd. I paragrafen slås fast den likaledes övergripande genomlysnings- principen. Den finns i 1 kap. 1 a § andra stycket FRL och för försäkringsföreningar som driver tjänstepensionsverksamhet i 20 a § UFL. Paragrafen upptar den generella principen om en god försäkrings- standard. Principen därom finns uttryckt i 1 kap. 1 a § tredje stycket FRL. I paragrafen fastslås kravet att ett försäkringsföretag inte får driva annan rörelse än försäkringsrörelse, om det inte finns särskilda skäl för det.