sou · GUB322d3 · 2007-01-01 00:00:00 — b)Tillträde till alla typer och alla nivåer av yrkesvägledning, yrkesutbildning, högre yrkesutbildning och omskolning, inklusive yrkespraktik. c)Anställnings- och arbetsvillkor, inklusive avskedande och löner. d)Medlemskap och medverkan i en arbetstagar- eller arbetsgi- varorganisation eller i andra organisationer vars medlemmar utövar ett visst yrke, inbegripet de förmåner dessa organisa- tioner tillhandahåller. 2.Detta direktiv omfattar inte särbehandling på grund av nationalitet och påverkar inte bestämmelser och villkor för inresa till och bosättning på medlemsstaternas territorium för medborgare i tredje land och statslösa personer. Det påverkar inte heller sådan behandling som beror på den rättsliga ställ- ning som medborgarna i tredje land och de statslösa perso- nerna har. 3.Detta direktiv skall inte tillämpas på utbetalningar från offentliga system eller liknande, däribland offentliga system för social trygghet eller socialt skydd. 4.Medlemsstaterna får föreskriva att detta direktiv inte skall tillämpas på försvarsmakten när det gäller diskriminering på grund av funktionshinder och ålder. Utan hinder av artikel 2.1 och 2.2 får medlemsstaterna föreskriva att sådan särbehandling som föranleds av en egen- skap som har samband med någon av de grunder som anges i artikel 1 inte skall utgöra diskriminering, om denna egenskap utgör ett verkligt och avgörande yrkeskrav på grund av yrkes- verksamhetens natur eller det sammanhang där den utförs, förutsatt att målet är legitimt och kravet proportionerligt. I fråga om yrkesmässig verksamhet inom kyrkliga och andra offentliga eller enskilda organisationer, vilkas etiska grundsyn grundar sig på religion eller övertygelse, får medlems- staterna beträffande yrkesverksamhet inom dessa organisa- tioner i sin vid detta direktivs antagande gällande nationella lagstiftning, eller i framtida lagstiftning som tar upp vid detta direktivs antagande gällande nationella praxis, bibehålla eller införa föreskrifter om att särbehandling som grundar sig på en persons religion eller övertygelse inte skall utgöra diskrimi- nering, om denna religion eller övertygelse, på grund av verk- samhetens art eller det sammanhang i vilket den utövas, utgör ett verkligt, legitimt och berättigat yrkeskrav med hänsyn till organisationens etiska grundsyn. Denna särbehandling skall ske med beaktande av konstitutionella bestämmelser och principer i medlemsstaterna samt av de allmänna principerna i gemen- skapsrätten och får inte åberopas som skäl för diskriminering på andra grunder. Kyrkor och andra offentliga eller enskilda organisationer vilkas etiska grundsyn bygger på religion eller övertygelse, och som handlar i enlighet med nationella författningar och lagar, har utan hinder av detta direktiv rätt att kräva av de personer som arbetar för organisationerna i fråga att de handlar i god tro och är lojala mot organisationernas etiska grundsyn, förutsatt att direktivets bestämmelser i övrigt respekteras. Rimliga anpassningsåtgärder för personer med funktions- hinder För att garantera principen om likabehandling för personer med funktionshinder skall rimliga anpassningsåtgärder vidtas. Detta innebär att arbetsgivaren skall vidta de åtgärder som behövs i det konkreta fallet för att göra det möjligt för en person med funktionshinder att få tillträde till, delta i eller göra karriär i arbetslivet, eller att genomgå utbildning, såvida sådana åtgärder inte medför en oproportionerlig börda för arbetsgi- varen. Om denna börda i tillräcklig grad kompenseras genom åtgärder som redan ingår i den berörda medlemsstatens politik för personer med funktionshinder bör den inte anses opropor- tionerlig. Befogad särbehandling på grund av ålder Utan hinder av artikel 2.2 får medlemsstaterna föreskriva att särbehandling på grund av ålder inte skall utgöra diskrimi- nering om särbehandlingen på ett objektivt och rimligt sätt inom ramen för nationell rätt kan motiveras av ett berättigat L 303/20 Europeiska gemenskapernas officiella tidning mål som rör särskilt sysselsättningspolitik, arbetsmarknad och yrkesutbildning, och sätten för att genomföra detta syfte är lämpliga och nödvändiga. I sådan särbehandling kan i synnerhet följande inbegripas: a)Införande av särskilda villkor för tillträde till anställning och till yrkesutbildning, anställnings- och arbetsvillkor, inbe- gripet villkor för avskedande och löner, för ungdomar och äldre arbetstagare samt underhållsskyldiga personer i syfte att främja deras anställbarhet eller att skydda dem. b)Fastställande av minimivillkor avseende ålder, yrkeserfa- renhet eller anställningstid för tillträde till anställningen eller för vissa förmåner förknippade med anställningen. c)Fastställande av en högsta åldersgräns för rekrytering, grundat på den utbildning som krävs för tjänsten i fråga eller på att det krävs en rimligt lång anställningsperiod innan personen i fråga skall pensioneras. 2.Utan hinder av artikel 2.2 får medlemsstaterna föreskriva att följande inte utgör diskriminering på grund av ålder: fast- ställande av åldersgräns för att, när det gäller företags- och yrkesbaserade system för social trygghet, komma ifråga för pensions- eller invaliditetsförmåner, inbegripet fastställande av olika åldersgränser för arbetstagare eller grupper eller katego- rier av arbetstagare och för tillämpningen inom ramen för dessa system av ålderskriterier för försäkringstekniska beräk- ningar, under förutsättning att detta inte leder till diskrimi- nering på grund av kön. Positiv särbehandling och särskilda åtgärder 1.I syfte att säkerställa full jämlikhet i yrkeslivet får prin- cipen om likabehandling inte hindra en medlemsstat från att behålla eller besluta om särskilda åtgärder för att förhindra att personer på någon av de grunder som anges i artikel 1 miss- gynnas eller att kompensera för ett sådant missgynnande. 2.När det gäller personer med funktionshinder får prin- cipen om likabehandling inte utgöra hinder för medlemssta- terna att behålla eller anta bestämmelser om skydd för hälsa och säkerhet på arbetsplatsen eller för åtgärder som syftar till att införa eller behålla bestämmelser eller förmåner i syfte att skydda dessa personer eller bidra till att de blir delaktiga i arbetslivet. 1.Medlemsstaterna får införa eller behålla bestämmelser som är mer fördelaktiga när det gäller att upprätthålla prin- cipen om likabehandling än de som anges i detta direktiv. 2.Genomförandet av detta direktiv får under inga omstän- digheter utgöra skäl för att inskränka det skydd mot diskrimi- nering som redan finns i medlemsstaterna på de områden som omfattas av detta direktiv. 1.Medlemsstaterna skall säkerställa att alla som anser sig förfördelade på grund av att principen om likabehandling inte har tillämpats på dem har tillgång till rättsliga och/eller admi- nistrativa förfaranden, inbegripet, när de anser det lämpligt, förlikningsförfaranden, för att säkerställa efterlevnaden av skyl- digheterna enligt detta direktiv, även efter det att den situation i vilken diskrimineringen uppges ha förekommit har upphört. 2.Medlemsstaterna skall säkerställa att föreningar, organisa- tioner eller andra rättsliga enheter som i enlighet med de kriterier som fastställs i deras nationella lagstiftning har ett berättigat intresse av att säkerställa att bestämmelserna i detta direktiv efterlevs får, på den klagande personens vägnar eller för att stödja denne, med hans eller hennes tillstånd, engagera sig i de rättsliga och/eller administrativa förfaranden som finns för att säkerställa efterlevnaden av skyldigheterna enligt detta direktiv. 3.Punkterna 1 och 2 påverkar inte tillämpningen av natio- nella regler om tidsfrister för att väcka talan när det gäller principen om likabehandling. 1.Medlemsstaterna skall, i enlighet med sina nationella rättssystem, vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att det, när personer som anser sig kränkta genom att principen om likabehandling inte har tillämpats på dem, inför domstol eller annan behörig myndighet lägger fram fakta som ger anledning att anta att det har förekommit direkt eller indirekt diskrimi- nering, skall åligga svaranden att bevisa att det inte föreligger något brott mot principen om likabehandling. 2.Punkt 1 skall inte förhindra att medlemsstaterna inför bevisregler som är fördelaktigare för käranden. 3.Punkt 1 skall inte tillämpas på straffrättsliga förfaranden. 4.Punkterna 1, 2 och 3 skall också tillämpas på förfaranden som inleds enligt artikel 9.2. 5.Medlemsstaterna kan avstå från att tillämpa punkt 1 på förfaranden där det åligger domstolen eller det behöriga organet att utreda fakta i målet. Medlemsstaterna skall i sina rättsordningar införa nödvändiga bestämmelser för att skydda anställda mot uppsägning eller mot annan ogynnsam behandling som utgör en reaktion från arbetsgivarens sida på ett klagomål inom företaget eller ett rättsligt förfarande som syftar till att se till att principen om likabehandling följs. Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 303/21 Medlemsstaterna skall se till att på lämpligt sätt och på hela sitt territorium informera berörda personer, t.ex. på arbetsplatsen, om de bestämmelser som antas enligt detta direktiv och om relevanta bestämmelser som redan gäller. Dialog mellan arbetsmarknadens parter 1.Medlemsstaterna skall, i enlighet med nationella sedvanor och praxis, vidta lämpliga åtgärder för att främja dialogen mellan arbetsmarknadens parter i syfte att främja likabehand- ling, inklusive genom att övervaka praxis på arbetsplatser, kollektivavtal, etiska regler, forskning eller utbyte av erfaren- heter och god praxis. 2.Medlemsstaterna skall, när detta står i överensstämmelse med nationella sedvanor och praxis, uppmuntra arbetsmarkna- dens parter att, utan att deras oberoende åsidosätts, på lämplig nivå avtala om bestämmelser mot diskriminering på de områden som avses i artikel 3 och som faller inom räckvidden för förhandlingar om kollektivavtal. Dessa överenskommelser skall beakta de minimikrav som föreskrivs i detta direktiv och motsvarande nationella genomförandeåtgärder. Dialog med icke-statliga organisationer Medlemsstaterna skall främja en dialog med lämpliga icke-stat- liga organisationer som i enlighet med nationella lagar och praxis har ett berättigat intresse av att motverka diskriminering på någon av de grunder som anges i artikel 1 i syfte att främja principen om likabehandling. 1.För att komma till rätta med problemet att ett av de stora religiösa samfunden är underrepresenterat inom polisväsendet i , skall särbehandlingen vid rekrytering till dessa tjänster däribland för stödpersonal, inte utgöra diskriminering i den mån sådan särbehandling är uttryckligen tillåten i nationell lagstiftning. 2.För att upprätthålla en balans i fråga om möjligheterna till anställning för lärare i och bidra till att överbrygga de historiska motsättningarna mellan de stora reli- giösa samfunden i , skall bestämmelserna i detta direktiv avseende religion eller övertygelser inte vara tillämpliga vid rekrytering av lärare vid skolorna i i den utsträckning som detta är uttryckligen tillåtet i nationell lagstiftningen. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säker- ställa att a)lagar och andra författningar som strider mot principen om likabehandling upphävs, b)bestämmelser som strider mot principen om likabehandling som finns i individuella avtal eller kollektivavtal, i interna regler för företag samt i regler för vinstdrivande eller icke- vinstdrivande föreningar, för fria yrkesutövare och för arbetstagar- och arbetsgivarorganisationer förklaras eller kan förklaras ogiltiga eller ändras. Medlemsstaterna skall bestämma vilka sanktioner som skall tillämpas på överträdelser av de nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv och vidta alla åtgärder som behövs för deras genomförande. Sanktionerna, som kan bestå av skadestånd till den utsatta personen, skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. Medlemsstaterna skall anmäla bestämmelserna till kommissionen och eventuella ändringar av dessa utan dröjsmål. Medlemsstaterna skall anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv , eller kan, på gemensam begäran av arbets- marknadens parter, överlåta åt dessa att genomföra detta direktiv i fråga om bestämmelser som omfattas av kollektiv- avtal. I sådana fall skall medlemsstaterna säkerställa att arbets- marknadens parter i samförstånd inför de åtgärder som behövs; medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att kunna säkerställa de resultat som föreskrivs i detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta. Medlemsstaterna får om så behövs ta på sig , eller sammanlagt högst , för att genomföra bestämmelserna i detta direktiv om diskriminering på grund av ålder och funktionshinder för att på så sätt beakta särskilda omständigheter. De skall genast under- rätta kommissionen om så är fallet. Varje medlemsstat som väljer att utnyttja denna tilläggsfrist skall rapportera till kommissionen om de åtgärder den vidtar för att motverka diskriminering på grund av ålder och funktionshinder och om de framsteg den gör i genomförandet av bestämmelserna. Kommissionen skall rapportera till rådet. L 303/22 Europeiska gemenskapernas officiella tidning När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall bestämmel- serna innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. 1.Medlemsstaterna skall och därefter , till kommissionen överlämna all infor- mation som kommissionen behöver för att utarbeta en rapport till och rådet om tillämpningen av detta direktiv. 2.Kommissionens rapport skall ta vederbörlig hänsyn till synpunkterna från arbetsmarknadens parter och berörda icke- statliga organisationer. I enlighet med principen om integrering av ett jämställdhetsperspektiv skall denna rapport bland annat innehålla en bedömning av vilken inverkan de vidtagna åtgär- derna har på kvinnor och män. Mot bakgrund av den mottagna informationen skall rapporten, om så är nödvändigt, omfatta förslag till översyn och uppdatering av detta direktiv. Detta direktiv träder i kraft som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. L 2/42 Europeiska gemenskapernas officiella tidning Rättelse till rådets förordning (EG) nr 2011/2000 av om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av flusspat med ursprung i (Europeiska gemenskapernas officiella tidning 241 av ) På sidan 16, i artikel 1.1 skall det i stället för: KN-nummer 2529 22 00 vara: KN-nummer ex 2529 22 00. Rättelse till kommissionens förordning (EG) nr 2768/2000 av om leverans av vegetabilisk olja som livsmedelsbistånd (Europeiska gemenskapernas officiella tidning 321 av ) På sidan 19, i bilagan, parti B, punkt 12 skall det i stället för: leveransstadium (10): Fritt leveransstadium (10): Fritt lossningshamnen – containerterminal. Rättelse till rådets direktiv /78/EG av om inrättande av en allmän ram för likabehandling (Europeiska gemenskapernas officiella tidning 303 av ) På omslagets andra sida och på sidan 16, i direktivets titel skall i stället för: Europeiska unionens officiella tidning L 373/37 RÅDETS DIREKTIV 2004/113/EG om genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män när det gäller tillgång till och tillhandahållande av varor och tjänster EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 13.1, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av yttrande (1), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (2), (3)som diskriminering förbjuds är det viktigt att andra grundläggande fri- och rättigheter respekteras, bland annat skyddet för privat- och familjeliv och trans- aktioner som utförs i det sammanhanget samt religions- frihet. (4)Jämställdhet mellan kvinnor och män är en grundläg- gande princip för Europeiska unionen. Artiklarna 21 och 23 i Europeiska unionens stadga om de grundläg- gande rättigheterna förbjuder all könsdiskriminering och föreskriver att jämställdhet mellan kvinnor och män skall säkerställas på alla områden. med beaktande av yttrande (3), och av följande skäl: (1)Enligt artikel 6 i fördraget om Europeiska unionen byg- ger unionen på principerna om frihet, demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläg- gande friheterna och på rättsstatsprincipen, vilka princi- per är gemensamma för medlemsstaterna, och unionen skall som allmänna principer för gemenskapsrätten re- spektera de grundläggande rättigheterna, såsom de garan- teras i Europeiska konventionen om skydd för de mänsk- liga rättigheterna och de grundläggande friheterna och såsom de följer av medlemsstaternas gemensamma kon- stitutionella traditioner. (2)Rätten till likställdhet inför lagen och skydd mot diskri- minering för alla och envar är grundläggande rättigheter som erkänns i den allmänna förklaringen om de mänsk- liga rättigheterna, i FN:s konvention om avskaffandet av all slags diskriminering av kvinnor, i den internationella konventionen om avskaffandet av alla former av rasdis- kriminering samt i FN:s konventioner om medborgerliga och politiska rättigheter och om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter samt genom Europeiska konventio- nen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, vilka har undertecknats av alla medlemsstater. (1) Yttrandet avgivet (ännu ej offentliggjort i EUT). (2) EUT C 241, 28.9.2004, s. 44. (3) EUT C 121, 30.4.2004, s. 27. (5)Enligt artikel 2 i Fördraget om upprättandet av Europe- iska gemenskapen är det en av gemenskapens grundläg- gande uppgifter att främja sådan jämställdhet. I artikel 3.2 i fördraget föreskrivs också att gemenskapen i all verksamhet skall syfta till att undanröja bristande jäm- ställdhet mellan kvinnor och män och att främja jäm- ställdhet mellan dem. (6)Kommissionen aviserade i sitt meddelande om den so- cialpolitiska agendan att den hade för avsikt att lägga fram ett förslag till direktiv mot könsdiskriminering på områden utanför arbetsmarknaden. Ett sådant förslag är helt i enlighet med rådets beslut /51/EG av om inrättande av gemenskapens hand- lingsprogram avseende gemenskapens strategi för jäm- ställdhet mellan kvinnor och män (2001–2005) (4), som omfattar samtliga av gemenskapens politikområden och syftar till att främja jämställdhet mellan kvinnor och män genom en anpassning av dessa politikområden och vid- tagande av konkreta åtgärder för att förbättra situationen för kvinnor och män i samhället. (7)uppmanade vid sitt möte i kommissionen att förstärka rät- tigheterna i fråga om likabehandling genom att anta ett förslag till direktiv för att främja jämställdhet mellan kvinnor och män inom andra områden än sysselsättning och yrkesverksamhet. (4) EGT L 17, , s. 22. L 373/38 Europeiska unionens officiella tidning (8)Gemenskapen har antagit en rad rättsinstrument för att förebygga och motverka könsdiskriminering på arbets- marknaden. Dessa instrument har visat hur viktig lagstift- ning är för kampen mot diskriminering. (9)Könsdiskriminering, inklusive trakasserier och sexuella trakasserier, förekommer även på andra områden än ar- betsmarknaden. Denna diskriminering kan få lika stora negativa konsekvenser och hindra kvinnor och män från att i full utsträckning integreras väl i det ekonomiska och sociala livet. (10)Dessa problem är särskilt tydliga när det gäller tillgång till och tillhandahållande av varor och tjänster. Könsdiskri- minering bör därför förhindras och undanröjas på detta område. Precis som i fråga om rådets direktiv /43/EG av om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung (1) kan detta mål uppnås bättre med hjälp av gemenskapslagstiftning. (11)Sådan lagstiftning bör förbjuda könsdiskriminering när det gäller tillgång till och tillhandahållande av varor och tjänster. Med varor bör avses varor enligt bestämmel- serna i fördraget om upprättandet av Europeiska gemen- skapen i fråga om fri rörlighet för varor. Med tjänster bör avses tjänster enligt artikel 50 i det fördraget. (12)För att förhindra diskriminering på grund av kön bör detta direktiv tillämpas på såväl direkt som indirekt dis- kriminering. Direkt diskriminering uppstår endast då en person på grund av kön behandlas sämre än en annan person i en jämförbar situation. Olika behandling av kvinnor och män när det gäller hälso- och sjukvård som grundar sig på fysiska skillnader mellan könen, till exempel, gäller inte jämförbara situationer och utgör där- för inte diskriminering. (13)Diskrimineringsförbudet bör gälla personer som tillhandahåller varor och tjänster som är tillgängliga för allmänheten och som erbjuds utanför området för privat- och familjeliv och transaktioner i samband med detta. Det bör inte gälla medie- och reklaminnehåll och inte heller offentlig eller privat utbildning. (14)Alla individer har rätt att fritt sluta avtal inbegripet rätt att välja avtalspart för en transaktion. (1) EGT L 180, , s. 22. tillhandahåller varor eller tjänster kan ha ett antal sub- jektiva skäl till val av avtalspart. Så länge som valet av avtalspart inte grundar sig på denna persons kön bör inte detta direktiv påverka individens frihet att välja avtalspart. (15)Det finns redan ett antal rättsliga instrument för genom- förande av principen om likabehandling mellan kvinnor och män när det gäller frågor som rör arbetslivet. Detta direktiv bör därför inte gälla frågor som rör detta om- råde. Samma princip gäller för egenföretagande i den mån detta omfattas av befintliga rättsliga instrument. Di- rektivet bör endast gälla försäkringar och pensioner som är privata, frivilliga och åtskilda från anställningsförhål- landet. (16)Skillnader i behandling kan endast godtas om de moti- veras av ett berättigat syfte. Ett berättigat syfte kan till exempel vara skydd av offer för könsrelaterat våld (som vid upprättande av skyddat boende för enbart det ena könet), skäl som rör privatliv och anständighet (som då en person upplåter en bostad i en del av sitt hem), främ- jande av jämställdhet eller kvinnors eller mäns intressen (till exempel frivilligorganisationer för enbart det ena kö- net), föreningsfrihet (som medlemskap i privata klubbar för enbart det ena könet) samt anordnande av idrotts- aktiviteter (som idrottsarrangemang för enbart det ena könet). Varje begränsning bör dock vara lämplig och nödvändig i enlighet med de kriterier som härrör ur Europeiska gemenskapernas domstols praxis. (17)Principen om likabehandling beträffande tillgång till va- ror och tjänster innebär inte något krav på att kvinnor och män alltid skall erbjudas varor och tjänster på samma sätt, under förutsättning att de inte tillhandahålls på ett fördelaktigare sätt till det ena könet. (18)Användningen av könsspecifika försäkringstekniska fak- torer är utbredd i samband med att försäkringstjänster och andra liknande finansiella tjänster tillhandahålls. För att säkra likabehandling av kvinnor och män bör använd- ningen av kön som en försäkringsteknisk faktor inte leda till skillnader i enskildas och ersättningar. För att marknaden inte skall utsättas för alltför plötsliga föränd- ringar bör genomförandet av denna regel endast gälla nya avtal som ingås efter utsatt tidsfrist för införlivande av detta direktiv. Europeiska unionens officiella tidning L 373/39 (19)Vissa riskkategorier kan variera mellan könen. I vissa fall är kön en men inte nödvändigtvis den enda avgörande faktorn vid bedömningen av de försäkrade riskerna.