sou · GUB335 · 2007-01-01 00:00:00 — För att anskaffningsutgiften för värdepapper skall kunna fastställas är det nödvändigt att uppgifter lämnas om dessa förhållanden. Kontrolluppgifter skall lämnas oavsett om värdepapperet är marknadsnoterat eller inte. 10 a kap. 1 § Av paragrafen framgår att kontrolluppgifter skall lämnas om för- värv, uppdelning, sammanläggning och omvandling av delägarrätter och fordringsrätter. Kontrolluppgift skall inte lämnas om uppgift skall lämnas enligt vissa andra bestämmelser. Enligt 9 kap. 1 § skall kontrolluppgift lämnas om utdelning och ränta på delägarrätter samt om annan avkastning än kapitalvinst som hänför sig till del- ägarrätten och som utgör intäkt i inkomstslaget kapital. Som en följd av att uppgift enligt nya 9 kap. 6 § första stycket 2 även skall lämnas om värdepapper som har förvärvats genom utdelning eller ränta behöver uppgift om sådana förvärv inte lämnas enligt före- varande bestämmelse. Enligt 10 kap. 7 § skall uppgifter lämnas om avyttring av delägarrätter och fordringsrätter. Som exempel på uppgifter som kommer att lämnas redan enligt denna bestämmelse kan nämnas uppgift om värdepapper som förvärvas genom byte. Uppgift om sådana förvärv kommer att lämnas till följd av den nya skyldigheten att vid avyttring lämna uppgift om ersättning i form av värdepapper enligt 10 kap. 9 § andra stycket 4. I punkten 1 regleras att kontrolluppgift skall lämnas om förvärv av delägarrätter och fordringsrätter. Genom hänvisningen till 10 kap. 1 § undantas andelar i en investeringsfond eller i ett sådant fondföretag som driver verksamhet här i landet enligt 1 kap. 7 eller 9 § lagen om investeringsfonder. Nedan redogörs för några olika slag av förvärv som det kan bli aktuellt att lämna kontrolluppgifter om. Av punkten 1 följer att kontrolluppgift skall lämnas om delägar- rätter och fordringsrätter som förvärvas genom köp. Detta inne- fattar både köp som sker över marknaden och köp som sker genom utnyttjande av t.ex. en inköpsrätt. Vidare skall kontrolluppgift lämnas om aktier som har förvärvats vid en nyemission. Uppgifts- skyldigheten omfattar, utöver emissioner där kontant betalning erläggs, även förvärv av aktier vid t.ex. riktade nyemissioner mot betalning med apportegendom i form av aktier i ett annat bolag. Kontrolluppgift skall också lämnas om förvärv vid en emission av andra delägarrätter än aktier, t.ex. teckningsoptioner och konver- tibler, samt av fordringsrätter. Vidare skall kontrolluppgift lämnas om förvärv av aktier genom teckning med utnyttjande av en optionsrätt eller genom konvertering. Som ett sista exempel kan nämnas att kontrolluppgift skall lämnas om förvärv av aktier vid en fondemission. I förtydligande syfte har i punkten 2 särskilt angivits att kontrolluppgift även skall lämnas om uppdelning av värdepapper (s.k. split) och sammanläggning av värdepapper (s.k. omvänd split) samt om omvandling av värdepapper. Med omvandling avses t.ex. då aktier som har anmälts för inlösen, s.k. inlösenaktier, registreras då ett bolag löser in aktier i samband med minskning av aktie- kapitalet. Ett annat exempel är vid omvandling av aktieslag, t.ex. då en A-aktie omvandlas till en B-aktie. Även beträffande punkten 2 undantas andelar i en investeringsfond eller i ett sådant fondföretag som driver verksamhet här i landet enligt 1 kap. 7 eller 9 § lagen om investeringsfonder. 10 a kap. 2 § I paragrafen anges att kontrolluppgift skall lämnas för fysiska per- soner och dödsbon. 10 a kap. 3 § Paragrafen reglerar vem som skall lämna kontrolluppgift. Enligt första stycket skall kontrolluppgift lämnas av värdepappersinstitut i de fall de är skyldiga att upprätta avräkningsnota. En avräknings- nota skall enligt 3 kap. 9 § lagen (1991:981) om värdepappers- rörelse upprättas vid köp, försäljning eller byte av finansiella instrument. Bestämmelsen kommer därför att bli tillämplig vid köp av värdepapper. För de fall då avräkningsnota inte skall upprättas har uppgifts- skyldigheten reglerats i andra stycket. Kontrolluppgift skall enligt punkten 1 lämnas av den som har vidtagit registreringsåtgärden i avstämningsregistret, dvs. på det avstämningskonto som innehas av den person som kontrolluppgiften skall lämnas för. Enligt huvud- regeln i 1 kap. 1 § lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument är det den centrala värdepappersförvararen som för ett avstämningsregister. Den centrala värdepappersförvararen får enligt 3 kap. 2 § lagen om kontoföring av finansiella instrument medge bl.a. värdepappersinstitut rätt att som kontoförande institut vidta registreringsåtgärder för annans räkning i avstämningsregistret. Ett kontoförande institut som av VPC – dvs. den centrala värde- pappersförvararen – har erhållit ett särskilt tillstånd att hantera och registrera emissioner i VPC:s system kallas emissionsinstitut. Hur registreringen av de nya aktierna vid exempelvis en nyemission går till skiljer sig enligt uppgift från fall till fall och det är inte möjligt att ange några generella regler för vad som hanteras av VPC respektive av emissionsinstitutet. I de fall då det inte är den centrala värdepappersförvararen utan emissionsinstitutet som har utfört registreringsåtgärden i avstämningsregistret är det emissionsinstitutet som skall lämna kontrolluppgiften. Om delägarrätten eller fordringsrätten är förvaltarregistrerad eller om kontrolluppgift av annan anledning inte skall lämnas enligt första punkten, skall kontrolluppgift enligt punkten 2 lämnas av värdepappersinstitut eller andra hos vilka delägarrätter eller fordringsrätter förvaras i depå eller är registrerade på annat konto än ett avstämningskonto. 10 a kap. 4 § Enligt första stycket skall kontrolluppgift inte lämnas om sådana delägarrätter som avses i 48 kap. 13 § inkomstskattelagen. Hän- visningen avser teckningsrätt och fondaktierätt, samt inlösenrätt och säljrätt avseende aktier, som grundas på aktieinnehav i bolaget. Vidare avses teckningsrätter och fondaktierätter som grundas på innehav av en konvertibel eller en liknande rätt till förvärv av aktier i bolaget, om innehavaren vid tilldelningen av aktier likställs med en aktieägare. Anledningen till att dessa värdepapper har undan- tagits är att anskaffningsutgiften för dem är noll. Det är därför i de flesta fall möjligt att fastställa anskaffningsutgiften för dessa värde- papper, liksom för värdepapper som förvärvas genom att de ut- nyttjas, utan att kontrolluppgift om tilldelningen behöver lämnas. Om en teckningsrätt, fondaktierätt, inlösenrätt eller säljrätt där- emot förvärvas genom t.ex. ett köp som medför skyldighet att upp- rätta avräkningsnota skall kontrolluppgift lämnas om köpet. Om det visar sig vara möjligt att undanta ytterligare delägarrätter eller fordringsrätter från skyldigheten att lämna kontrolluppgift får det ankomma på att föreskriva om sådana undantag. Enligt andra stycket skall kontrolluppgift inte lämnas i de fall då särskilda uppgifter enligt 5 kap. 4–6 §§ skall lämnas. Vad som avses är uppgiftsskyldigheten för fysiska personer och dödsbon om benefika förvärv och s.k. privata överlåtelser. 10 a kap. 5 § I paragrafen anges vilka uppgifter som skall redovisas i kontroll- uppgiften. Uppgift skall enligt första stycket punkten 1 lämnas om det slag av förvärv som kontrolluppgiften avser. Med slag av förvärv avses t.ex. om förvärvet har skett genom köp, nyemission, fondemission eller genom emission av annan delägarrätt än aktie eller av en fordrings- rätt. Ytterligare exempel är om förvärvet har skett genom teckning med utnyttjande av en optionsrätt eller genom konvertering. Det kan även vara fråga om att vid ett köp ange om ett värdepapper har förvärvats med utnyttjande av t.ex. en inköpsrätt. Om kontroll- uppgiften avser uppdelning, sammanläggning eller omvandling av värdepapper skall uppgift i stället lämnas om detta. Uppgifter enligt denna punkt är nödvändiga bl.a. för att anskaffningsutgiften skall kunna fastställas för värdepapper som har förvärvats genom ut- nyttjande av en företrädesrätt. Om det föreligger ett andelsbyte enligt reglerna om framskjuten beskattning i 48 a kap. inkomstskattelagen skall uppgift enligt punkten 2 lämnas om detta. Det kan vara fallet då aktier förvärvas vid t.ex. en riktad nyemission där betalningen erläggs i form av aktier i ett annat bolag. Enligt punkten 3 skall uppgift lämnas om tidpunkten för för- värvet, uppdelningen, sammanläggningen eller omvandlingen. Enligt punkten 4 skall uppgift lämnas om det antal delägarrätter eller fordringsrätter som har förvärvats eller omvandlats. Vid upp- delning eller sammanläggning av värdepapper skall uppgift lämnas om det antal värdepapper som innehavet har ökats eller minskats med genom uppdelningen respektive sammanläggningen. Enligt punkten 5 skall uppgift lämnas om delägarrätternas eller fordringsrätternas slag och sort. Enligt punkten 6 skall uppgift lämnas om anskaffningsutgiften, dvs. vanligen förvärvspriset och direkta utgifter i samband med för- värvet såsom i första hand inköpsprovision. I vissa fall, t.ex. vid nyemissioner, kan det vara olika aktörer som handhar registre- ringen av de nya aktierna i avstämningsregistret respektive betal- ningen för aktierna. Eftersom förvärvspriset vid en emission mot- svaras av den teckningskurs som framgår av emissionsbeslutet kan uppgiftslämnaren i en sådan situation som anskaffningsutgift ange teckningskursen. Om en aktie förvärvas vid en nyemission genom att en köpt teckningsrätt utnyttjas skall förvärvspriset för teckningsrätten beaktas vid fastställandet av anskaffningsutgiften för aktien. Den som skall lämna kontrolluppgift saknar emellertid vanligen uppgift om detta. Det är därför tillräckligt att uppgift endast lämnas om emissionspriset för aktien. Ett annat exempel på fall då uppgift endast kan lämnas om den del av anskaffnings- utgiften som erläggs vid förvärvet är vid köp av en aktie genom ut- nyttjande av en inköpsrätt. Av punkten 7 framgår att i de fall då anskaffningsutgiften utgörs av delägarrätter eller fordringsrätter skall uppgift, utöver om vad som anges i punkten 6, lämnas om antalet delägarrätter eller fordringsrätter samt om deras slag och sort. Av punkten 7 följer t.ex. att om aktier har förvärvats vid en riktad nyemission där ersättningen har erlagts i form av aktier i ett annat bolag, så skall uppgift lämnas om de senare aktiernas antal, slag och sort. Dessa uppgifter är bl.a. nödvändiga för att det skall vara möjligt att fast- ställa anskaffningsutgiften för de förvärvade aktierna i de fall då bestämmelserna om framskjuten beskattning vid andelsbyten enligt 48 a kap. inkomstskattelagen skall tillämpas. Av punkten 7 följer även att det vid omvandlingar skall lämnas uppgift om de värde- papper som har varit föremål för omvandlingen. Vid en fondemission eller en uppdelning av värdepapper ökar antalet värdepapper utan att någon betalning erläggs. Av den anled- ningen skall det enligt andra stycket i sådana fall inte lämnas någon uppgift om anskaffningsutgiften. Motsvarande gäller vid samman- läggning av värdepapper. 10 a kap. 6 § I paragrafen har intagits en bestämmelse om uppgiftsskyldigheten vid gemensamt ägande av värdepapper. I sådana fall får kontroll- uppgift lämnas för den som anges på avräkningsnotan i stället för att uppgift lämnas för samtliga ägare. Bakgrunden till bestämmel- sen är de problem som föreligger för värdepappersinstituten att lämna uppgift om ägarsammansättningen och anskaffningsutgiftens fördelning vid samägande. Motsvarande bestämmelse för kontroll- uppgifter avseende avyttringar finns i 10 kap. 11 §. 12 kap. 2 § Skyldigheten enligt första stycket att lämna kontrolluppgifter för fysiska personer som är begränsat skattskyldiga utvidgas till att även omfatta kontrolluppgifter enligt 10 a kap. om vissa förhållan- den av betydelse för bestämmande av anskaffningsutgifter för del- ägarrätter och fordringsrätter. 16 kap. 3 § Möjligheten att få anstånd med att lämna särskilda uppgifter ut- vidgas till att även omfatta sådana särskilda uppgifter som skall lämnas enligt 5 kap. 4–6 §§, dvs. uppgifter om benefika förvärv och s.k. privata överlåtelser. 12.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet 2 kap. 12 § I punkten 3, som är ny, anges när uppgifter och handlingar som av- ser bestämmande av anskaffningsutgifter för värdepapper skall gallras. Av experterna () Skattereglernas komplexitet och mångfalden av olika värdepapper på marknaden har, som framgår av avsnitt 6.3 i utredningen, lett till att innehavarna av värdepapper har mycket stora problem att dekla- rera försäljningar korrekt. Av 2004:1 framgår följande. Det går åt uppskattningsvis 1 000 årsarbetskrafter av med- borgarnas tid att deklarera försäljningarna för de mellan 600 000 och 800 000 personer som säljer aktier. Totalt görs mer än två miljoner försäljningar . Praktiskt taget alla av de två miljoner människor som äger aktier berörs av problemen. De årliga fullgörandekostnaderna för deklaranterna kan uppskattas till (/tim) plus eventuella utgifter för stödprogram m.m. Mer än en tredjedel av dessa deklaranter redovisar resultatet av sina värdepappersförsäljningar fel i sina deklarationer. Det innebär att omkring en kvarts miljon deklarationer innehåller felaktiga redovisningar av kapitalvinster på värde- papper. I mer än 100 000 av dessa deklarationer har felen gjorts av miss- tag, antingen därför att deklaranterna inte förstått reglerna eller därför att de inte har bolagets historik klar för sig. Många gör fel till sin nackdel och de betalar omkring för mycket i skatt . Skattefelet (summa skatt som betalas för mycket eller för lite) avseende kapitalvinster på värdepapper uppgår till uppskatt- ningsvis mer än . Vidare uppger många deklaranter att de har svårt att få erforderlig hjälp med sina deklarationer även om de är villiga att betala för detta. Dessa förhållanden minskar medborgarnas förtroende för skatte- systemet. Problemen ökar dessutom. Fler och fler värdepapper berörs och anskaffningskedjorna blir längre och längre. Vi anser därför att det är nödvändigt att åtgärda problemen . Utredningens förslag till ändringar får ses mot bakgrund av att systemet fungerar så dåligt och att det, utan åtgärder, kommer att fungera allt sämre . Med ett system där värdepappersinnehavarna får vinster och förluster förtryckta i sina deklarationer skulle det skattemässiga resultatet i de allra flesta fall bli korrekt. Deklaranterna skulle få gratis deklarationshjälp och spara tid, besvär och frustration när de deklarerar. skulle spara resurser vid granskningen av deklarationerna och vid besvarandet av frågor från allmänheten som kunde användas till kontroll av egentligt fusk. Fokus för kontrollen skulle flyttas från deklaranterna till kontrolluppgiftslämnarna. Skatteintäkterna till staten skulle öka. Direktinnehav av aktier och andra värdepapper skulle under- lättas för privatpersoner. Med hänsyn till att det i många fall är mycket krångligt att hålla reda på förändringar i anskaffningsutgifterna och att deklarera vinster och förluster korrekt, så bedömer vi att många deklaranter skulle uppfatta det föreslagna systemet som en stor serviceförbättring. Alla som själva försökt deklarera något av de mera komplicerade fallen inser att det är väsentligt enklare att kontrollera färdiga beräkningar än att utföra beräkningarna själv. Inte minst tar det tid att leta fram information om skatteregler och om vad som hänt i det enskilda bolaget. systemet ökar möjligheter att rikta information om ett visst värdepapper till innehavarna av detta i stället för att ge ut generell information till alla. Vi vill framhålla att då motsvarande regler infördes för andelsägare i investeringsfonder sjönk fullgörandekostnaderna kraftigt (se SKV:s rapport 2004:1 s. 64 f.). Detsamma kan förväntas i det här fallet. Vår bedömning är därför att om förslaget genomförs kommer den administrativa bördan på deklaranterna att minska kraftigt. Fullgörandekostnaden för dem minskar med uppskattningsvis mellan två tredjedelar och tre fjärdedelar när systemet fungerar fullt ut. Eftersom tidsåtgången ökar , blir besparingen när systemet fungerar fullt ut minst räknat i dagens penningvärde. Om deklaranterna dessutom kan få tillgång till sina anskaff- ningsutgifter i registret över internet med hjälp av sin e-legitima- tion e.d. eller som medskick vid utsändandet av deklarationerna höjs servicenivån ytterligare. Deklaranterna skulle på så sätt kunna kontrollera att uppgifterna är riktiga på ett tidigt stadium när det är lätt att utreda hur stor anskaffningsutgiften egent- ligen är. Tillgången till uppgifterna är också till hjälp för dem i sådana fall där verifikationer på anskaffningsutgifter gått förlorade eller där bolagshändelser, byten, utdelningar m.m. medfört ändringar i den ursprungliga anskaffningsutgiften som är svåra att överblicka. Om kontrolluppgifter skulle lämnas kontinuerligt i stället för en gång skulle servicenivån ökas ytterligare i och med att värdepappersinnehavarna skulle veta vilka deras aktuella anskaff- ningsutgifter är redan under beskattningsåret. För skulle införandet av de föreslagna reglerna natur- ligtvis innebära en stor rationalisering av kontrollen av privat- personers deklarationer och av servicen till dem. Kapitalvinster på värdepapper utgör, tillsammans med kapitalvinster på fastigheter, det största enskilda problemet i privatpersoners deklarationer. De resurserna kan i stället användas till att hitta och motverka egentligt skattefusk. Metod fyra hade inneburit en större inbesparing för Skatte- verket, men även metod fem ger stora besparingar. Vi bedömer att löpande kostnader för det föreslagna systemet är av kostnaderna för att åtgärda problemen genom granskning av alla deklarationer med värde- pappersförsäljningar. skulle också spara in resurser på att antalet förfrågningar från främst aktieägare skulle minska kraftigt. En övergångsbestämmelse med ett högt stickvärde hade tidigarelagt rationaliseringsvinsterna, men på bekostnad av skatte- intäkterna. En stor utgiftspost för kontrolluppgiftslämnarna är kostnaderna för att sända underrättelser om kontrolluppgifterna till deklaran- terna. Det är lämpligt att utreda om dessa kostnader kan minskas. Man bör undersöka om alla underrättelser verkligen fyller en funk- tion i det nya systemet samt om de som faktiskt behövs kanske kan skickas på ett billigare sätt än . Att ha ett system med förtryckning av vinster och förluster i dekla- rationerna på basis av inlämnade kontrolluppgifter om anskaff- ningsutgifter innebär naturligtvis ett stort förtroende för såväl som de företag som lämnar kontrolluppgifter. Detta är särskilt påtagligt i en situation där många deklaranter inte be- härskar reglerna eller värdepappernas historik fullt ut. De flesta rättsliga bedömningar som görs sker innan kontrolluppgift lämnas. I regel är det kontrolluppgiftslämnarna som tar ställning till om en viss utdelning är skattepliktig eller inte, om ett andelsbyte ska beskattas, om reglerna om framskjuten be- skattning är tillämpliga, om en viss inkomst är en ränta, en kapital- vinst eller annan inkomst av tillgång m.m. Även klassificeringen av olika värdepapper görs på grundval av uppgifter från kontrolluppgiftslämnarna. I värderingsfrågor ger efter ansökan ut allmänna råd om hur värderingen av marknadsnoterade värdepapper ska ske vid en viss transaktion. De vanligaste fallen är uppdelning av gamla an- skaffningsutgifter på moderbolagsandel och dotterbolagsandel vid skattefri utdelning. Andra fall är uppdelning av anskaffningsutgift vid emission av units av olika slag. I dessa allmänna råd föreslår ett värde som kan användas i de fallen deklaranten inte kan visa att ett annat värde bör tillämpas i stället. De allmänna råden utfärdas om möjligt innan kontrolluppgifter lämnas och är offentliga. Hur beräkningarna gjorts framgår av det tillhörande meddelandet och den som vill kan yrka annat i sin deklaration. Vid värdering av marknadsnoterade värdepapper som ska be- skattas finns ett generellt allmänt råd att tillgå för kontroll- uppgiftslämnarna, RSV 2002:21, närmare förklarat i meddelandet RSV M 2002:14. Detta kan användas för att uppskatta värdet på marknadsnoterade värdepapper som erhålls som utdelning, bytes- likvid eller lön. I praktiken görs alltså praktiskt taget alla rättsliga bedömningar av kontrolluppgiftslämnarna. Detta gäller både det nuvarande och det föreslagna systemet. Sedan gör en kvalitetskontroll av inlämnade kontrolluppgifter där man undersöker om uppgifterna lämnats i rätt ruta, med rätt ISIN-kod o.d. samt stickprovsvis om Skatte- verket delar de rättsliga ställningstaganden som kontrolluppgifts- lämnarna gjort. Därefter sker i princip inga rättsliga bedömningar utan endast maskinella, matematiska beräkningar utifrån upp- gifterna från kontrolluppgiftslämnarna. Förslaget års Skattekontrollutredning (SOU 1997:27) kritiserades bl.a. därför att skattemyndigheterna ansågs få ett tolk- ningsföreträde framför deklaranterna. Vår uppfattning är emellertid att det är ett felaktigt påstående. Kritiken innebar också att skatte- myndigheterna ansågs få en dömande funktion. Eftersom för- tryckta deklarationer kan ändras av deklaranten och eftersom taxe- ringen kan överklagas till domstol på vanligt sätt är även detta fel- aktigt. Vi vill också framhålla att eftersom kontrolluppgiftslämnarna har deklaranterna som kunder så bevakar de regelmässigt deklaran- ternas intressen på ett utmärkt sätt. Kontrolluppgiftslämnarnas medverkan således för att deklaranternas intressen tillgodo- ses. Kontrolluppgifterna avseende värdepappersinkomster håller mycket hög kvalitet. Vi gör därför bedömningen att om förslaget genomförs blir antalet deklarationer med felredovisade värdepappersaffärer väsent- ligt mindre än den närmare kvarts miljon deklarationer där det finns fel . Vad kan göra för att höja kvalitén ytterligare? För att uppnå en så stor tillförlitlighet som möjligt i beräkningarna kan emellertid vidta en rad åtgärder. a)För att underlätta de ställningstaganden kontrolluppgifts- lämnarna gör skulle kunna ha en funktion som kan bistå med råd till kontrolluppgiftslämnarna under beskatt- ningsåret, dvs. redan innan kontrolluppgifterna lämnas. Helst bör eventuella problem lösas redan i samband med att de upp- kommer. b)När kontrolluppgifter kommer in skulle kunna göra fler stickprovsvisa kvalitetskontroller av dem innan upp- gifterna förtrycks i deklarationen. På så sätt kan många fel rättas genom att kontrolluppgiftslämnaren kontaktas. Denne kan då skicka in en ny, rättad kontrolluppgift i stället för att går ut till deklaranterna med information inför deklarationsperioden eller rättar i kanske tusentals deklara- tioner vid taxeringen. Det finns emellertid gränser för hur mycket som rent tids- mässigt kan utredas på en månad, oavsett hur mycket resurser som sätts in. Om kontrolluppgifter i stället lämnats löpande hade kontrollen kunnat genomföras på ett ännu bättre sätt. c)Förtryckningen av deklarationerna kan göras så att deklaranten alltid får tillgång till de uppgifter i databasen som ligger till grund för beräkningen av resultatet samt i detalj hur denna gjorts. Om minsta tvekan föreligger om att uppgifterna är oriktiga eller inte kompletta kommer inte någon vinst/förlust att förtryckas utan deklaranten får räkna ut resultatet själv, bl.a. med hjälp av de uppgifter tillhandahåller. Kontrolluppgiftssystemet omfattar i storleksordningen åttio miljoner kontrolluppgifter . En mycket stor del avser värde- papper. Om förslaget genomförs ökas detta antal ytterligare. För att ett system som baserar sig på ett sådant stort antal kontrollupp- gifter ska kunna fungera på den korta tid som står till buds innan förtryckningen av deklarationerna börjar, är det en förutsättning att det inte finns några materiella oklarheter om vad lagstiftningen innebär. Om en del mindre, tekniska ändringar gjordes i de materiella reglerna, skulle de rättsliga bedömningar som behöver göras av kontrolluppgiftslämnarna underlättas.