sou · GUB349 · 2007-01-01 00:00:00 — Denna tro kan i vissa situationer leda till att en del medicinska experter anser sig vara ofelbara eller opåverkbara och stående utanför det mänskliga systemet av fusk, bedrägeri m.m. En självpåtagen roll som samhällets samvete kan leda till att en del läkare tror att de kan sätta sig över lagen och ikläda sig rollen som samhällets överdomare. (2005:322) beskriver själv denna situation: Läkarens etiska dilemma uppkommer när hon, eller han, menar att , eller polis inte ser till barnets bästa läkaren då stundom agerar i utkanten av lagens råmärken? Vi har i denna fördjupningsstudie varken haft för avsikt eller haft möjlighet att närmare studera dessa misstankar. Frågan om en del av barnen varit förgiftade eller inte kan bäst besvaras genom medi- cinska, sociala och polisiära utredningar. En utredning om föräld- rars/vuxnas roll när det gäller att manipulera, instruera eller tvinga barnen till att bete sig sjukligt behöver en stor och kvalificerad egen studie. Det hamnar utanför ramarna för uppdraget med den här rapporten. Emellertid kan man med utgångspunkt i sunt förnuft inte helt avfärda möjligheten att en del barn (särskilt de som är något äldre) kunnat välja att hjälpa sina familjer genom simulering eller att någon förälder (direkt eller indirekt) har påverkat sitt barns upp- givenhetstillstånd. Det bör också påpekas att man i debatten om barn med uppgivenhetssymtom ofta har målat upp en bild av för- äldrar utan hopp som trots sin maktlöshet och sina egna psykiska besvär offrar allt för sina barn. Förvisso kan denna bild överensstämma med flertalet av fallen. Det som glöms är dock föräldrarnas negativa påverkan på barnen och deras roll i att bibehålla eller till och med försämra situationen för sina barn. Föräldrarnas roll är i verkligheten mer komplicerad än vad som framkommit i debatten om barn med uppgivenhets- symtom. Man har bl.a. konstaterat att mödrarnas omsorgs- förmåga förbättrades vid besked om permanent uppehållstillstånd (2005), och i flera fall har man sett att föräld- rarna överför sin oro till barnen och att de exponerar sina berättelser om grymheter som de påstår sig ha varit med om för barnen. Ytterligare ett exempel på detta är modern till en numera tillfrisknad pojke vilken aktivt tog kontakt med ensamstående män med uppehållstillstånd för att lösa problemet med sin asylansökan medan hennes pojke fortfarande var i uppgivenhetstillstånd. Många asylsökande familjer präglas av aggression och våld inom familjen, störda familjeförhållanden och emotionell svikt från föräldrarnas sida. Det finns inte någon enskild förklaring till den situation som har rått i beträffande en del asylsökande barn som visat upp- givenhetssymtom. Detta har visat sig av studier, inklu- sive litteraturstudier av internationella och nationella vetenskapliga och populärvetenskapliga bidrag, granskning av svensk och utländsk asylprocess, fältbesök inklusive omfattande intervjuer och litteraturstudier om de överrepresenterade ländernas politiska, sociala och ekonomiska situation, intervjuer med experter samt intervjuer med familjerna i/eller utan närvaro av de drabbade barnen och deras friska syskon. Något som försvårar en tillfredsställande förklaring är att det än inte finns konsensus bland experter om en diagnos. Eftersom fenomenet varit sällsynt eller inte förekommit internationellt så har man inte beskrivit det i Disorders (DSM).18 Även i har såväl medicinska experter som experter inom barn- och ungdomspsykiatrin tillämpat olika kriterier för att bedöma om ett barn tillhör gruppen apatiska barn vilket kraftigt har minskat reliabiliteten i diagnostiseringen. De svar som kommit till oss i våra enkätundersökningar både och tyder på en stor osäkerhet eller snarare godtycklighet i verksam- heternas bedömningar om ett barn tillhör gruppen barn med upp- givenhetssymtom eller inte. I en del fall har man efter att ha rapporterat barn med uppgivenhetssymtom kontaktat oss och korrigerat sin tidigare diagnos till något annat. I andra fall kan man konstatera att flera av de barn som har rapporterats till oss har inte någonsin behövt näringstillförsel, hjälp med toalettbesök eller hjälp med att ta hand om sin personliga hygien m.m., som en del andra haft behov av hjälp med detta. En möjlig slutsats kan då vara att det inte är möjligt att stadfästa en diagnos därför att det inte handlar om något enda tillstånd som är karaktäristiskt för alla de barn som klassats under begreppen apatiska barn, barn med uppgivenhetssymtom eller depressivt devitaliserade barn. Vår studie har visat att bland de barn som –2006 har behandlats för uppgivenhetssymtom har cirka 25–endast visat någon/några symtom på nivån grad I på vår funktionsnedsättnings- skala, 10–visat någon/några symtom på nivån grad II och den stora majoriteten (60–) pendlat mellan grad I och II eller visat någon/några symtom på dessa två grader under olika perioder och/eller . Det finns ingen tvekan om att alla dessa barn har problem av olika slag. Men handlar det om uppgivenhet om ett barn visar någon/några symtom av grad I på vår skala? Otydlig- heten är som sagt mycket stor om det över huvud taget kan handla om ett enda tillstånd. I de fall barnen har varit svårt sjuka kan det 18 Psykiatriska diagnoser är symtombeskrivningar som blivit kriterier efter överenskommelse. snarare ha handlat om olika sjukdomstillstånd/problem som anhopats och förstärkt varandras effekter hos ett och samma barn (en del barn har varit mörkrädda, inåtvända och en del andra har haft ångest, epilepsi, astma, depression, mutism o.d.). Sammanfattningsvis kan det konstateras att ingen av de förklar- ingsmodeller och hypoteser som har presenterats av olika kategorier experter ensamt kan förklara fenomenet. Alla studier har bekräftat att detta är ett fenomen som är kopplat till vissa etniska grupper från vissa bestämda geografiska områden i världen. I vår undersökning har vi funnit att problemet är okänt i ursprungsländerna, både bland majoritetsbefolkningen och bland de aktuella etniska minoriteterna. Det har ibland hävdats att traumatiska erfarenheter/stress samt svåra familjesituationer är orsaken till problemet. Detta påstående bestrids av empirin i denna studie samt av det faktum att ett stort antal barn/föräldrar på andra platser/tider utsatts för motsvarande utan att fenomenet uppstått. Att det finns för många variationer i barnens historier (hälso- tillstånd, klasstillhörighet, etnicitet och religion m.m.) och i deras uppgivenhetstillstånd (olika grader av sjukligt beteende under olika perioder, olika typer av respons till vården m.m.) gör det ännu svårare att hitta en enda förklaring till varför dessa barn har hamnat i ett uppgivenhetstillstånd. Kvar står ändå de gemensamma nämn- arna, det vill säga att majoriteten av barnen kommer från före detta och före detta ; att alla barnen visade uppgivenhetssymtom ; att uppgivenhetssymtom endast utvecklats i och att barnen varit friska såväl i sina hemländer som i de andra asylländer de bott i tidigare – och viktigast av allt: att den enda verkningsfulla åtgärden för barnens tillfrisknande har varit ett beviljat uppehållstillstånd (efter in- förandet av den nya generösare tillfälliga asyllagen har antalet asylsökande barn med uppgivenhetssymtom minskat till en tredjedel). Det finns inga generella förklaringar till fenomenets uppkomst. Vi har dock kommit fram till att följande omständigheter var för sig eller i kombination kan förklara enskilda fall av barn med uppgivenhetssymtom: asylprocessen och tidigare (före införandet av den nya instans- och processordningen ) tvetydiga hållning i hanteringen av avslagsbeslut i asyl- ärenden; enskilda traumatiska eller stressande händelser i hem- landet eller i andra asylländer där flera familjer bott före ankomsten till och i ; barnets tidigare psykiska hälsotillstånd; föräldrarnas omsorgsförmåga/brist på sådan samt deras bristande engagemang i barnets uppfostran och välmående; manipulation och simulering samt; kulturella tänkesätt och beteenden. Problemet är komplicerat vilket kräver en multifaktoriell förklaringsmodell. Att fenomenet tog en epidemiliknande form under är inte svårt att förstå. Det har tidigare hänt att olika psykiska feno- men har brutit ut (se t.ex. Hacking 2002). Dessutom kan spridningen delvis förklaras med hjälp av kopie- ring (, 2005). Den stora massmediala expone- ringen av de drabbade barnen kan ha påverkat en del andra barn att med ord kopiera detta som en lösning för sin egen situation. Den stora mediala och samhälleliga uppmärk- samheten på frågan kan därför med fog betraktas som en bidra- gande faktor till den epidemiliknande spridningen av tillståndet under den korta tid som fenomenet uppstod. Lyckligtvis har vi kunnat konstatera att antalet asylsökande barn med uppgivenhetssymtom har minskat drastiskt . Det finns också gott hopp om att det snart inte ska finnas barn som lider på det vis som vi har sett att en del av de drabbade barnen gjort. Det som är viktigt är att vi inte enbart riktar all vår uppmärksamhet på symtomen utan också ser de bakomliggande problemen. Sökandet efter svar får inte heller begränsas enbart till ett enda perspektiv – vare sig det medicinska, det psykologiska eller det sociologiska. Alla dessa perspektiv kan i varierande grad användas för att förklara enskilda fall av uppgiven- hetssymtom hos barn, eftersom det inte går att komma med gene- rella förklaringar i alla de fall av asylsökande barn med uppgiven- hetssymtom som förekommit . Detta aktu- aliserar även betydelsen av nätverksarbetet kring asylsökande familjer – dels för att återskapa meningsfullhet i deras vardagliga tillvaro, dels för att stödja dem i krissituationer. Nätverket kan med fördel inkludera professionella och experter från dessa familjers hemländer. 2005/06:SfU5 Ny prövning av avvisnings- och utvisningsbeslut. (2003) Om jaguppfattningens betydelse för tolkningen av sociala roller, i N. (red.) Ungdom, kulturmöten, iden- titet. (1998) Research Methods in Cultural Anthropology. Newsbury Park: . (2001) Münchausen by proxy-syndromet. När en till synes engagerad förälder förfalskar sitt barns symptom, , 98:2294–96. (2004) Asylsökande flyktingbarn utvecklar livs- hotande funktionsbortfall, , 101:1696-1699. (2005) De apatiska barnen – en utmaning för svensk barnsjukvård, , 102:3627-28. (2004a) The Struggle for control. The impact of national control policies on the arrival of asylum seekers to 1999-2004. : , nr 2004:13. (2004b) While we are waiting. Uncertainty and empo- werment among asylum-seekers in . : , nr 2004:10. Depoy, E. & Gitlin, L. (1999) Forskning – en introduktion. & , M. (2005) Asylsökande barn myndig- heter väntar och kräver fakta på bordet, , 102:2082-83. (2006) Apatiska barn måste utredas medicinskt, (2005) Flyktingbarnen och läkaretiken. Rappor- teringsplikt när läkare gör fel bör införas och gå före kollegiali- teten, 102: 322-23. Habermas, J. (1987) The Theory of Communicative Action, vol 2, Lifeworld and System. Camebridge: Polity. Hacking, I. (2002) . Reflections on the Reality of Transient Mental Illnesses. Halligan, P. W., Bass, Ch. (2003) Malingering and Illness Deception. (2006) Ny diagnos krävs för att förstå apatiska flyk- tingbarn, (, ). & , K. (2005) Asylprocess grogrund för apati hos vissa barn. Negativt besked om uppehållstillstånd ofta utlösande faktor, , 102:3646-49. (2005) Läkaretiken och de apatiska flyktingbarnen, , , , J. & , K. (2005) Forskningsmetoder i socialt arbete. Lask, B., Britten, , Kroll, L., Magagna, J. & Tranter, M. (1991) Children with pervasive refusal, in Child- hood, 66:866-869. & , L. (2006) Anklagelserna mot oss barn- läkare saknar grund, (). & , Ch. (2005) Är vi alla lurade? Om över- drifter, hemligheter och lögner i sjukvården, , 102: 3906-12. & , S. (2001) Münchausen syndrome by proxy. Barnmisshandel genom förfalskning av symptom, , 98:2302-11. Meadow, R. (1977) Munchhausen syndrome by proxy. The hinter- land of child abuse, , 2:343-5. Nunn, K. & , S. (1996) The pervasive refusal synd- rome: Learned helplessness and hopelessness, Child Clinical Psychology and Psychiatry, 1:121-32. Patton, M. (1990) Qualitative Evaluation and Research Methods. Newsbury Park: . 2003/04:50 Åtgärder för att klarlägga asylsökandes identitet m.m. Asylsökande sökande barn med uppgivenhetssymtom – en kunskapsöversikt och kartläggning. Rapport från den nation- ella samordnaren för barn i asylprocessen med uppgivenhets- symtom. Rapport 2005:2 Asylsökande sökande barn med uppgivenhetssymtom – en kunskapsöversikt och kartläggning. Rapport från den nation- ella samordnaren för barn i asylprocessen med uppgivenhets- symtom. (1987) Web of deceit: a literature review of MSbP. Child Abuse Negl, 11:547-63. (2006) De apatiska barnen – politik och etik, (1994) Case studies, i N. K. Denzin & Y. S. (eds.) Thousand Oaks, Ca: . & , T. (2005) Apatiska barn – var står veten- skapen ?, ,102:1338-45. , G., , , , J. och , G. (2005) Verksamhetschefernas inlägg stöd för inhuman flyk- tingpolitik, , 102:2169. , Migrations- och asylpolitik: Översikt asylärendets gång i : _asylansokan_till_beslut.pdf Ministeriet for Flygtninge, Invandrare og Integration: Översikt asylprocedur i : NOAS – Norsk organisation för asylsökande: og regionaldepartementet, Asyl- och flyktingpolitiken: De fleste har tiltro til utlendingsmyndighetene: et/Dokumenter/Norsk/presse/pressemeldinger/pm20051215.htm [15.12.2005] Instrument för att mäta funktionsnedsättningar hos asylsökande barn med uppgivenhetssymtom t.ex. inga ord eller b) Förmåga att klara sköta dagliga rutiner gör saker på uppmaning klär på sig, borstar tänderna ingen förmåga att ta hand om sig själv (t.ex. måste kläs på; enures; enkopres) c) Förmåga att röra sig ligger, står inte på sina ben; faller ihop; inget d) Basala överlevnadsförmågor e) Medvetenhen om omvärlden är helt avskärmad från händelser, kan ibland Enkät för månatlig uppföljning Månatlig statistik över antal barn med uppgivenhetssymtom som är aktuella inom barn- och ungdomspsykiatrin – ett stickprov Avstämning nr består av ett frågeformulär avseende månad. Var god fyll även i vilken BUP-verksamhet informationen gäller samt kontaktperson (nedan). Informationen har lämnats av BUP verksamheten i Kontaktperson, tfn: Frågor om enkäten besvaras av , sekreterare i samordningsuppdraget, tfn , e-post Var god skicka samtliga ifyllda frågeformulär till: Tack på förhand för er medverkan! I: Asylsökande barn med uppgivenhetssymtom (enligt symtombild i fråga 7) som var aktuella hos er den. Varav nya fall som blev aktuella Var god och fyll i ett formulär för varje nytt fall av barn med uppgivenhetssymtom i de formulär som följer detta försättsblad. Följande information gäller de fall som tillkommit : Har barnet varit aktuellt hos annan BUP-enhet innan det blev aktuellt hos er? Om Ja, var och när Var i asylprocessen befinner sig barnet? Väntar på första beslut Har fått avvisningsbesked, men inväntar avvisning Vilka av följande symtom har det aktuella barnet visat någon/några gång/er under sjukdomsförloppet? (t.ex. nickar eller (t.ex. inga ord eller Ingen förmåga att ta uppmaning (t.ex. klär på hand om sig själv (måste sig, tvättar sig, borstar t.ex. kläs på; eneures; Förmåga att röra sig Ligger, står inte på sina ben; faller ihop; inget Bilaga 2 SOU 2006:49 e. Medvetenhen om omvärlden Är helt avskärmad från kan t.ex. titta upp Kommentarer (t.ex. hur länge symtomen varat, variationer eller beroende på situation mm): Enkät för den nya kartläggningen Enkät för kartläggning av asylsökande barn med uppgivenhetssymtom, . 3.Barnets etnicitet, folkgrupp 4.Ålder när barnet blev aktuellt på kliniken Har det aktuella barnet visat något/några av följande symtom under sjukdomsförloppet? (t.ex. nickar eller (t.ex. inga ord eller Kommentarer (t.ex. hur länge symtomet varat, variationer eller beroende på situation m.m.): Bilaga 3 SOU 2006:49 Symtom Grad I Grad II dagliga rutiner Gör saker på uppmaning (t.ex. klär på sig, tvättar sig, borstar tänderna) Ingen förmåga att ta hand om sig själv (måste t.ex. kläs på; eneures; enkopres) Kommentarer (t.ex. hur länge symtomet varat, variationer eller beroende på situation mm): Förmåga att röra sig Ligger, står inte på sina ben; faller ihop; inget Kommentarer (t.ex. hur länge symtomet varat, variationer eller beroende på situation mm): Kommentarer (t.ex. hur länge symtomet varat, variationer eller beroende på situation mm): e. Medvetenhen om omvärlden Är helt avskärmad från kan t.ex. titta upp Kommentarer (t.ex. hur länge symtomet varat, variationer eller beroende på situation m.m.): SOU 2006:49 Bilaga 3 Barnet blev aktuellt inom barnpsykiatrin första gången År Månad Har barnet varit aktuellt hos annan BUP-enhet innan det blev aktuellt hos er? Om Ja, var och när När lämnade barnet hemlandet? När kom barnet till ? Var i asylprocessen befinner sig barnet? Väntar på första beslut Har fått avvisningsbesked, men inväntar avvisning båda föräldrarna och syskon båda föräldrarna pappa och syskon mamma och syskon endast pappa endast mamma Om det aktuella barnet: ålder, kön Hur många barn inom familjen och deras ålder Föräldrarnas antal och ålder Andra anhöriga/släktingar i 2.En så komplett bild av det aktuella barnets uppgivenhets- beteende enligt studiens modell (familjens uppskattning) 3.Familjens sociala bakgrund i sitt hemland Minoritet eller intern flykting ()/flykting från annat land Föräldrarnas yrke och utbildning Familjens ekonomiska förhållanden Familjens sociala nätverk 4.Det aktuella barnets sociala och psykosomatiska tillstånd i hemlandet Skolgång Socialt liv Mental hälsa Fysisk hälsa 5.Omständigheter som gjorde att man lämnade hemlandet Etnicitet/minoritetstillhörighet Icke statliga trakasserier/annan orsak 6.Tiden efter flykten från hemlandet lämnade man hemlandet/vad har hänt (i stora drag) Varför valdes /ev. andra länder före ankomsten till Hur mår andra, friska barn Status i asylprocessen Vardag Föräldrarnas förhållningssätt inför barnen (om de skyddar barnen eller exponerar sin ångest m.m.) Relationen mor/barn Relationen far/barn Socialt nätverk/kontakter med svenskar och andra – myndigheter, privatpersoner eller frivilliga organisa- tioner Medvetenhet om mediers/politikers intresse för apatiska barn 8.Hur ser framtiden ut enligt familjen Den aktuella pojken lever med sin mamma och sin syster. Fadern kvar i hamlandet i , förväntas bli återförenad med familjen. Politiska, p.g.a. mannens aktiviteter, kvinnan trakasserad men inte inför barnen. Betalade för att komma till , skaffade sedan falska identi- tetshandlingar och skaffade svenskt visum. Pojkens tillstånd i hemlandet Inga kända fysiska eller mentala sjukdomar i hemlandet. och fungerande i skolan men lättirriterad och aggressiv. I allmänhet ganska känslig och inåtvänd. Pojkens tillstånd i före avslag I allmänhet förbättrad psykisk hälsa, fungerande i skolan Han kan själv gå, sitta, ligga m.m. Har ej sondmatats utan modern mosar maten och matar honom, äter mycket litet. Inget fångar hans intresse, sover långa stunder, dock dåligt och vaknar emellanåt. Uppmärksammar inte sina toalettbehov och får ofta hjälp med toalettbesöken. Eftersom modern inte trivdes med klimatet i flyttade familjen till . Dessutom ansåg hon att barnet skulle få bättre vård i . Pojken har inte gått i skolan sedan flytten till . Går till MAST och personal från MAST går hem till dem . Även sjuksköterskor från barnsjuk- huset och sjukgymnaster besöker familjen. De övrigas hälsa i familjen Dottern: frisk och stark, hjälper och stöder modern mycket, lärt sig svenska, fast besluten att inte återvända, inga nostalgiska känslor för hemlandet. Har följt flyktingdebatten och apatiska barns situa- tion via medierna och vidarebefordrat till dem men ej så ingående. Dottern lever ett normalt liv och har många vänner samt kontakt med uiguriska föreningen. Modern: sömnproblem, tar dock inte de preskriberade medicinerna för att vara alert/vaken och ta hand om pojken. Pojken mår bättre , sover bättre och kissar inte längre på sig, äter själv. Dottern, som går i gymnasiet, läser tidningar och översätter åt honom. Han går på promenader och sitter till- sammans med familjen i tv-soffan och tittar på tv. Den aktuella pojken kom till tillsammans med sin mamma. Föräldrarna är skilda och fadern har bildat ny familj och bor kvar i hemlandet i . Politiska, p.g.a. morbroderns aktiviteter, kvinnan anhållen och hotad. Inga fysiska trakasserier mot modern eller pojken. Pojken har inte bevittnat våld personligen. Betalade för att komma till , skaffade sedan falska identitetshandlingar och skaffade svenskt visum. Pojkens tillstånd i hemlandet Andningsproblem, kramper samt mörkrädd och rädsla för oväsen, social fobi. Pojken blev stressad av morbroderns situation. Pojkens tillstånd i före avslag Hälsotillståndet förbättrades redan efter ankomsten till St. Peters- burg och i var pojken ganska normal i början och välfunge- rande och mycket duktig i skolan. Efter första avslagsbeslut blev hans tillstånd sämre. Han hade svårare med skolan och med att ha kontakter med andra. Modern begärde att få lugnande medicin för pojken men läkarna vägrade. fick han diagnosen astma (p.g.a. rädsla) vilket både modern och advokaten ifrågasatte och protesterade emot. Hon vill att läkarnas diagnos ogiltigförkla- ras och att man fastslår ett psykiatrisk symtom på honom. Pojken blev sämre och hade spasmer , hans andfådd- het varade och han började äta dåligt vilket ledde till att han gick ner i vikt. Vägrade ta kontakt med utomstående, låg i sängen. Även under de värsta kriserna kunde han gå på toa själv och det gör han även . Han går själv till mottagningen men pratar inte med utomstående, bara med modern. Han har alltid hört och varit med- veten om det som andra (läkare/psykolog m.fl.) har sagt. Ingen sond sattes in. Frivilliga organisationer som var i kontakt med dem uppmuntrade dem att gömma sig. De övrigas hälsa i familjen Modern säger att när hon själv mår dåligt och inte vet vad som kommer att hända – hur skulle hon kunna ge hopp till pojken och ta hand om honom? Modern kopplades också till vuxenpsykiatrin i . PUT har inte påverkat pojkens tillstånd. går pojken upp och går ut på promenader med sin mamma. Modern matar honom men han dricker själv. Pojken kom till tillsammans med sin mamma. En 16-årig dotter lämnades kvar hos kvinnans mor i hemlandet då hon inte hade resehandlingar. I hemlandet bodde modern och de två barnen tillsammans, medan fadern utan att ha skilt sig från kvinnan hade flyttat till en annan kvinna och skaffat nya barn. Allmänna problem för minoriteter i hemlandet, fattigdom och svåra familjeförhållanden. Sålde bostaden och betalade smugglare för resan som gick via till . Pojkens tillstånd i hemlandet I allmänhet har pojken varit normal men ganska känslig och mycket aggressiv i hemlandet. Väl fungerande i skolan men inte en social person. Pojkens tillstånd i före avslag Glad och frisk, gick i skolan. Men efter avslag försämrades hans tillstånd. Gick upp och ner. Matvägran, skolvägran, aggressivitet och sömnlöshet, enures, hade svårt att gå och vägrade att prata med BUP-personal. Pojken helt medveten om innebörden av flytten till , glad över att kunna dricka läsk och äta hamburgare. Pojken informe- ras om allt som försiggår kring deras asylsituation och är orolig för att familjen ska avvisas. Han var ständigt vittne till moderns oro och såg henne ofta gråta. De båda var rädda att hamna i hemlöshet och misär om de avvisas eftersom de hade satsat allt de hade för att komma till . I väntan på uppehållstillstånd gifte hon om sig. Familjen valde medvetet då de hade hört gott om och fått information om att det finns en förening i som hjälper asylsökande. De övrigas hälsa i familjen Modern desperat och funderade på självmord för att pojken skulle få större chans att stanna i . Pojken blev bättre före TUT men är fortfarande orolig och har ångest för att skickas hem. Han kommer ihåg den tid han var sjuk men inte alls hemlandet, trots att han var när familjen lämnade hemlandet .