sou · GUB3100 · 2007-01-01 00:00:00 — Den enskilde får dock behålla sin koordinator i totalt – alltså mer än särskilt aktivitetsstöd utgår – vilket skall kunna utgöra ett stöd för den enskilde i den fortsatta rehabiliteringen. 6.5Förslag till förändringar för att möjliggöra och underlätta genomförandet av särskilt aktivitetsstöd till yngre personer med psykiskt funktionshinder I detta avsnitt redovisas de förslag som Nationell psykiatri- samordning anser vara nödvändiga för att utveckla särskilt aktivi- tetsstöd till yngre personer med psykiskt funktionshinder. En del av dessa förslag berör även personer som inte ingår i den definierade personkretsen. I avsnitt 6.6 redovisas ytterligare förslag till förändringar som inte direkt berör genomförandet av modellen, men som Nationell psykiatrisamordning ändå anser vara nöd- vändiga för att förbättra rehabiliteringen för hela gruppen personer med psykiskt funktionshinder. Rehabilitering till aktivitet meningsfull sysselsättning 6.5.1Vårdgarantin utvidgas till att omfatta relevanta utredningar Förslag: Nationell psykiatrisamordning föreslår att vårdgarantin utvidgas till att även omfatta relevanta utredningar av psykiska sjukdomar och störningar. Om det särskilda aktivitetsstödet ska få avsedd effekt, det vill säga att möjliggöra en tidig identifiering av personer med behov av rehabilitering, krävs att dessa personer får sina behov utredda. I det fall en enskild aktualiseras för särskilt aktivitetsstöd men inte har fått sitt sjukdomstillstånd, sina funktioner och behov av rehabili- tering utredda ordentligt är det risk för att rehabiliteringsprocessen stannar upp, och det särskilda aktivitetsstödet omintetgörs. Nationell psykiatrisamordning har också återkommande fått signaler om att såväl handläggare som vård- personal uppfattar att personer de arbetar med är bristfälligt utredda, trots att de beviljas aktivitetsersättning. Av detta skäl föreslår Nationell psykiatrisamordning att vård- garantin utökas till att även omfatta utredning av sjukdom och funktion för personer med psykiska sjukdomar och funktions- hinder som beviljats särskilt aktivitetsstöd. En ny överenskommelse mellan staten och om införande av en utvidgad nationell vårdgaranti och en fortsatt satsning på en förbättrad tillgänglighet trädde i kraft den 1 novem- ber 2005. I samband med detta garanteras patienter att erbjudas behandling efter det att beslut om vård har fattats. Vårdgarantin omfattar endast planerad vård, inte akut vård. Vårdgarantin omfattar två delar: en besöksgaranti som innebär att alla ska få kontakt med vård- centralen som han eller hon söker. Patienten ska vid behov få träffa läkare inom . behövs det därutöver besök hos en specialist ska ett sådant komma till stånd . Rehabilitering till aktivitet meningsfull sysselsättning att behandling behövs, ska patienten få sin planerade behand- ling påbörjad . För att komplettera den nuvarande vårdgarantin, och i syfte att kraftfullt förbättra förutsättningarna för personer med psykiskt funktionshinder som beviljats särskilt aktivitetsstöd, föreslår Nationell psykiatrisamordning att vårdgarantin utvidgas. Garantin ska möjliggöra att en person som beviljats särskilt aktivitetsstöd skall erbjudas en multidisciplinär utredning av sjukdom och behov från det att en läkare fattat beslut att sådant behövs. Denna konstruktion är analog med nuvarande omfattning av garantin, men utöver att den enskilde garanteras vård eller behand- ling senast efter att beslut om sådan fattats, möjliggörs på detta sätt att den enskilde på samma sätt erbjuds utredning av sitt tillstånd och sina behov. Modell för utökad vårdgaranti för personer med psykiska funktionshinder 0 7 90 90 Multidiscipli när utred- ning inleds Rehabilitering till aktivitet meningsfull sysselsättning 6.5.2Förstärkt utbud genom ökade möjligheter för drift av alternativ och kompletterande sysselsättningsverksamhet Förslag: Nationell psykiatrisamordning föreslår former för ett långsiktigt ekonomiskt stöd till fontänhus och till brukarorga- nisationernas verksamheter. Detta sker genom att överförs från AMS och budget till . I sin budget får då en post om där kommuner kan rekvirera halva kostnaden för driften av fontänhus och brukarorganiserad verk- samhet. Förutsättningen är att de, ensamma eller tillsammans med , står för resterande kostnader. Nationell psykiatrisamordning har genomfört en deskriptiv studie av rehabiliterande komponenter i fontänhus, sociala kooperativ och brukarorganiserad verksamhet. Studien ger vid handen att de nämnda verksamheterna har flera viktiga rehabiliterande kompo- nenter, framförallt eftersom deltagarnas delaktighet och påverkans- möjligheter är betydande. Nationell psykiatrisamordnings kon- takter med verksamheterna och deltagarna har också visat ett stort engagemang, och många deltagare som valt att delta i dessa verksamheter säger att fördelarna delvis ligger i deras relativt fri- stående ställning och annorlunda driftsformer. Nationell psykiatrisamordning anser att ett stärkt utbud av sysselsättningsverksamheter med rehabiliterande inslag är nödvän- digt för att på ett bättre sätt motsvara användarnas behov. Det finns också skäl att stimulera uppbyggnad och drift av verk- samheter med hög grad av brukarstyrning. finansieras dessa verksamheter i allmänhet av kommunen. Det finns tio fontänhus i landet, och finansieringen av dessa varie- rar starkt. Vissa hus får bidrag av kommun och landsting, andra av kommun och försäkringskassa och ytterligare andra uteslutande av kommunen. Ett skäl till de varierande finansieringsformerna är att framförallt försäkringskassor och landsting gör olika bedömningar av de legala möjligheterna att ge bidrag. Vissa försäkringskassor bedömer att de kan lämna bidrag i form av klumpsummor medan andra bara anser sig ha möjlighet att köpa rehabiliteringsplatser. Rehabilitering till aktivitet meningsfull sysselsättning Den stora osäkerhet som råder innebär att kommunen i de allra flesta fall blir den huvudsakliga och mest långsiktiga finansiären. Nationell psykiatrisamordnings bedömning är dock att detta inte är helt rimligt, eftersom fontänhusen servar såväl som Arbetsförmedlingens och psykiatrins målgrupper. Verksam- heten nekar ingen som vill vara där att komma dit, och det finns alltså flera deltagare som inte har kontakt med kommunen, men med andra myndigheter. Nationell psykiatrisamordning anser där- för att både och Arbetsförmedlingen bör ta ett ekonomiskt ansvar för verksamheten som på längre eller kortare sikt bidrar till rehabilitering för enskilda. Samma förhållande råder för brukarorganiserade verksamheter i exempelvis RSMH: s, Schizofreniföreningarnas eller andra organi- sationers regi, vars omfattning dock är oklar då dessa ofta är av mer tillfällig karaktär. Däremot finns många exempel på brukarorga- niserade verksamheter som drivs med finansiellt stöd av kom- munen. Även dessa har deltagare som inte har kontakt med kommunen för sina behov i övrigt, utan kanske bara med psykiatri och försäkringskassa. Sammanfattningsvis är erfarenheten att kommunerna tar ett förhållandevis ensamt finansiellt ansvar för dessa verksamheter med alternativ driftsform som måste anses tillföra utbudet av rehabi- litering för enskilda en väsentlig dimension. Detta får två kon- sekvenser. Den ena är att det är svårt för verksamheterna att erhålla medel från kommunerna, dels för att dessa inte tycker att det är helt och hållet deras ansvar, och dels för att sysselsättningsverk- samheter är lågt prioriterade i många kommuner. Den andra effekten är att det finns stora risker för inlåsningseffekter för deltagarna, eftersom och Arbetsförmedlingen betraktar detta som verksamheter långt ifrån arbetsmarknaden, vilket inte alltid är fallet. Nationell psykiatrisamordnings utgångspunkt är att dessa verk- samheter utgör ett viktigt komplement till kommunernas och övriga samhällets utbud, samt att verksamheterna med sin tydliga betoning på brukarinflytande och öppenhet på många sätt är före- gångare inom rehabiliteringsfältet för personer med psykiskt funk- tionshinder. I syfte att förenkla och öka möjligheterna för att starta och driva alternativa och kompletterande verksamheter föreslår därför Nationell psykiatrisamordning att och delar ansvaret för finansieringen av verk- samheterna. Detta kan dock inte genomföras lokalt med den Rehabilitering till aktivitet meningsfull sysselsättning aktuella lagstiftningen, och därför bedömer Nationell psykiatri- samordnings bedömning är att den mest framkomliga vägen är att resurser allokeras från respektive Försäk- ringskassans budget till . Myndigheten kommer då att förvalta , och därifrån kan kommuner rek- virera halva kostnaden för att finansiera fontänhus eller brukar- organiserad verksamhet. Utformning av ett långsiktigt stödsystem för uppbyggnad av kompletterande verksamhet För att aktivt rikta och resurser till att öka utbudet av rehabilitering för personer med psykiskt funktionshinder, föreslår Nationell psykiatrisamordning att totalt omfördelas från myndigheter- nas respektive budgetar till . 20 miljoner tas från utgiftsområde 13, anslaget 22:3, Köp av arbetsmarknadsutbildning och övriga kostnader . Summan skulle utgöra av det totala anslaget enligt föreslagen fördelning . Ytterligare ska enligt samma princip allokeras från utgiftsområde 10, anslaget 19:1 Sjukpenning och rehabilitering m.m. Summan skulle innebära en minskning av anslaget med . Dessa medel förvaltas av . Från kan kommuner rekvirera en 50-procentig medfinansiering för drift av verksamheter som antingen är fontänhus eller för verksamheter som bedrivs av lokala eller regionala brukarorganisationer. Fontän- husens verksamhet regleras i stiftelsens stadgar och för att kunna få medfinansiering ska verksamheten bedrivas enligt dessa stadgar. När det gäller brukarorganiserad verksamhet kan denna se lite olika ut, på vissa ställen bedrivs daglig verksamhet, på andra studier, och ibland kan det röra sig om avgränsade studiecirklar eller själv- hjälpsgrupper. Kommunerna avgör själva vilka verksamheter som ska finansieras, precis som , eftersom de själva har kunskapen om de lokala förhållandena. Kommunerna kan erhålla medel för halva den budgeterade kost- naden för driften av en eller flera verksamheter, under förutsätt- ning att de själva eller tillsammans med står för den andra halvan. Regeringen bör i den vidare beredningen ange den högsta summa som kan utgå till en kommun, relaterat till folk- Rehabilitering till aktivitet meningsfull sysselsättning Rekvirering av medel får endast göras för treårsperioder, och kommunen åtar sig att finansiera halva verksamheten . Detta ska möjliggöra en längre framförhållning för verksamheterna som finansieras, och som stats- bidraget betalas kan kommunen inte ensidigt avsluta sin finansie- ring. Om verksamheten upphör av annat skäl går de beviljade pengarna tillbaka till . När det gäller studiecirklar, enstaka utbildningar osv. som definitionsmässigt är avgränsade gäller inte treårsregeln, och i dessa fall söks en klumpsumma med pengar för den angivna tiden. För verksamheter beviljas medel , men de betalas ut . För att kommunerna ska kunna få de beviljade pengarna krävs en redovisning av verksamheten det gångna året, verksamhetsberättelse samt finansiell redovisning. 6.5.3Införande av 2 000 riktade skyddade anställningar till personer med psykiskt funktionshinder Förslag: Nationell psykiatrisamordning föreslår att 2 000 trygg- hets- och utvecklingsanställningar öronmärks för personer med psykiskt funktionshinder. Detta åstadkoms genom att 1 000 nya OSA-anställningar tillförs AMS och att 500 trygghetsanställ- ningar som inte används riktas till personer med psykiskt funktionshinder som ytterligare 500 trygghetsanställ- ningar tillförs AMS för ändamålet. Tjänsterna tillförs AMS . Psykiskt funktionshindrade är svagt representerade i arbetsmark- nadsverkets åtgärdsprogram för funktionshindrade. De insatser som främst riktar sig till psykiskt funktionshindrade är Offentlig skyddad anställning (OSA) och lönebidrag. Av de cirka 2 000 nya deltagarna i OSA under hade endast en av fem nedsatt arbetsförmåga på grund av ett psykiskt funktionshinder. AMS egna siffror visar också att av de arbets- givare som fått lönebidrag får det för att de anställt personer som har ett psykiskt funktionshinder (AMS, 2005). Även när det gäller tjänster hos , där personer med psykiskt funktionshinder Rehabilitering till aktivitet meningsfull sysselsättning ska prioriteras, är bara en mindre del av tjänsterna besatta av per- soner från denna grupp – . Nationell psykiatrisamordnings intervjustudier visar också att arbetsförmedlingens handläggare sällan ser skyddade anställningar som viktiga redskap i arbetet med gruppen. förordas prak- tikplatser i stället för skyddade anställningar. Denna tendens är oväntad eftersom förordningar och prioriteringar för både OSA- anställningar och Samhall-anställningar explicit anger personer med psykiskt funktionshinder som en viktig målgrupp, något som alltså inte får genomslag i praxis. En slutsats av detta liksom det förhållande att personer med psykiskt funktionshinder har en exceptionellt svag ställning på arbetsmarknaden, är att arbetslinjen som princip inte har någon avgörande effekt för målgruppen. I de kontakter Nationell psykia- trisamordning haft med myndighetsföreträdare, enskilda brukare och anhöriga samt deras intresseorganisationer framkommer att det är svårt för personer med psykiskt funktionshinder att få komma in hos Arbetsförmedlingen, och ofta hänvisas de i stället till kommunens sysselsättningsverksamheter. Resultatet är att enskilda med psykiskt funktionshinder ofta arbetar ganska många timmar i kommunens sysselsättningsverksamheter eller sociala kooperativ, helt utan ekonomisk ersättning. Nationell psykiatrisamordning har i sina kontakter stött på ett ansenligt antal personer som utför tämligen kvalificerade arbeten . Om arbetslinjen gällde som princip skulle detta inte förekomma i någon större omfattning, eftersom det vore självklart att i dessa fall att inleda ett intensivt samarbete mellan den kom- munala sysselsättningen och arbetsförmedlingen. En person med den kapaciteten borde exempelvis kunna erbjudas en OSA-anställ- ning inom kommunen, eller få tillfälle att använda sin kompetens i en trygghetsanställning hos en annan arbetsgivare. Verksamheter som har personer med psykiskt funktionshinder som målgrupp måste i högre utsträckning ha arbete som målsätt- ning, även om det kan ta och den enskilde personen kanske inte klarar av det inom överskådlig tid. För att personer med psykiskt funktionshinder ska kunna få rimliga möjligheter till åter- gång i arbete krävs också en ändrad attityd hos Arbetsmarknads- verket och Arbetsförmedlingen. Det är absolut nödvändigt att personer med psykiskt funktionshinder som grupp erbjuds arbets- marknadsåtgärder på samma sätt som andra grupper med funk- tionshinder, och det är inte acceptabelt att gruppen utgör bara en Rehabilitering till aktivitet meningsfull sysselsättning femtedel av de OSA-anställda när de tillhör en av tre prioriterade grupper. AMS skriver i sin årsrapport över de arbetsmarknads- politiska programmen att den påtagliga överrepresenta- tionen av en av grupperna, personer med social-medicinska funk- tionshinder, följer intentionerna med OSA, som ursprungligen vände sig till denna grupp (AMS, 2005 s. 172). AMS har alltså tolkat intentionen med anställningsformen som att en av de tre prioriterade grupperna är särskilt prioriterad. Det finns dock inget stöd för detta argument i förordningen (2000:630) om särskilda insatser för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga, som utgör den juridiska grunden för insatsen. Emellertid har AMS förhållningssätt sannolikt fått stort genomslag i handläggarnas bedömningar av vilka personer som ska anvisas OSA-anställningar. Nationell psykiatrisamordnings uppfattning är att det krävs en kraftfull satsning på olika typer av arbetsmarknadsåtgärder till personer med psykiskt funktionshinder, för att på allvar återinföra arbetslinjen som princip för gruppen. Av detta skäl föreslås 2 000 skyddade tjänster, OSA-anställningar och trygghetsanställningar ska öronmärkas för målgruppen. Skälet för valet av anställnings- former är följande: OSA-anställningar har personer med psykiskt funktionshinder som målgrupp, och i förordning (2000:630) om särskilda insatser för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga (§ 35) beskrivs gruppen som personer som på grund av långvarig och svår psykisk sjukdom inte tidigare haft kontakt med arbetslivet eller varit borta från det . Alltså behövs ingen förändrad lagstiftning för att inkludera gruppen, utan öronmärkta anställningar stimulerar i stället ett inkluderande av personer med psykiskt funktionshinder i målgruppen, vilket visat sig svårt både för AMS och för enskilda handläggare. Skälet för att även öronmärka trygghetsanställningar för per- soner med psykiskt funktionshinder är att denna anställningsform skulle stimulera anställningar av personer med mer omfattande funktionshinder. Trygghetsanställningar har en mer långsiktig karaktär än exempelvis lönebidragsanställningar, vilket skulle ge personer med psykiskt funktionshinder en mer anpassad möjlighet att öka sin arbetsförmåga , och det är nöd- vändigt för många med svårare psykiskt funktionshinder. Insatsen är en ny anställningsform för personer som har omfattande funktionshinder, stora begränsningar i arbetsförmågan och därmed Rehabilitering till aktivitet meningsfull sysselsättning stora svårigheter att få anställning med annat stöd eller annan insats. Detta kan innebära att förförståelsen om vilka som kan få trygghetsanställningar blir mindre påtaglig än andra särskilda anställningsformer som exempelvis lönebidrag, som i första hand ges till personer med rörelsehinder. Införandet av öronmärkta tjänster kan självfallet diskuteras. En vanlig uppfattning är att detta förfarande inte är legio, varken i svensk arbetsmarknadspolitik eller i handikappolitiken. Mot detta kan anföras att det finns områden där vissa grupper faktiskt prioriteras, exempelvis OSA-anställningar och särskilda insatser för syn- och hörselskadade som anges i förordning (2000:630) om särskilda insatser för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga (§§ 16 och 17). Vidare är det Nationell psykiatrisamordnings uppfattning att gruppen personer med psykiskt funktionshinder missgynnas systematiskt i de insatser som ges. I viss statistik kan det se ut som att personer med psykiskt funktionshinder har en relativt stor andel av de skyddade anställningarna och övriga åtgärder – gruppen utgör av de funktionshindrade som får insatser men står för av lönebidragsanställningarna. Denna statistik blir emellertid missvisande eftersom den bara gäller inskrivna på arbets- förmedlingen, och som redogjorts ovan återfinns personer med psykiskt funktionshinder snarare i socialförsäkringssystemet än hos arbetsförmedlingen. Med andra ord behövs starka styrmedel för att personer med psykiskt funktionshinder ska kunna bryta bidragsberoendet och få anställningar i skyddad form. Utformning och finansiering av öronmärkta tjänster Nationell psykiatrisamordning föreslår att 1 000 OSA-anställningar öronmärks för den tredje gruppen som anges i förordningen, per- soner med psykiskt funktionshinder. fanns 5 057 OSA- anställningar, varav innehades av personer med psykiskt funktionshinder. 1 000 nya tjänster skulle medföra ett ytterligare anslag till AMS om , med styckprisnivå för OSA-anställningar som var 11 500 kro- nor. Om dessa nya tjänster riktades mot personer med psykiskt funktionshinder skulle gruppen inneha en tredjedel av de 6 057 tjänster som skulle finnas, vilket på ett bättre sätt skulle förverkliga intentionen om att se gruppen som en av tre prioriterade. Rehabilitering till aktivitet meningsfull sysselsättning kräver inga lagändringar då gruppen redan nämns specifikt i lag- stiftningen. Beträffande tillskottet av trygghetsanställningar skulle samma princip gälla. finns medel avsatta för 750 trygghetsanställ- ningar, varav 213 var tillsatta . Sålunda föreslås att 500 av de tjänster som inte används ska öronmärkas för gruppen, och ytterligare 500 inrättas till en uppskattad kostnad av . En dylik inriktning skulle kunna tyd- liggöras genom en förändring i förordningen (2000:630) om särskilda insatser för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga, genom att införa en ändring i § 37. Para- grafens lydelse föreslås vara: 37 § En trygghetsanställning är en anställning hos en annan arbetsgivare än en arbetsgivare som ingår i Samhallkoncernen, som länsarbetsnämnden anvisar en person som på grund av långvarig och svår psykisk sjukdom inte tidigare haft kontakt med arbetslivet eller varit borta från det , eller en person med andra funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga och vars behov inte kan tillgodoses genom andra insatser. En sådan inriktning är analog med prioriteringen av personer med social- och medicinska funktionshinder för OSA-anställningar. Den motiverades av att gruppen var i behov av ett särskilt program eftersom deras arbetsförmåga ofta bedömdes som mycket nedsatt och många hade hög frånvaro. Samma omständigheter får anses råda för personer med psykiskt funktionshinder, vilket motiverar den förändring som Nationell psykiatrisamordning föreslår. Nationell psykiatrisamordning anser dock att trygghetsanställ- ningar även ska kunna användas för personer med andra funk- tionshinder, men att en särskild satsning bör göras på gruppen personer med psykiskt funktionshinder. 6.6Övriga förslag med syfte att stärka samverkan, individens ställning och utbudet av rehabilitering Nationell psykiatrisamordning ser modellen för särskilt aktivitets- stöd till yngre personer med psykiskt funktionshinder som en avgörande förändring för den framtida utvecklingen. Vid sidan av detta förslag har Nationell psykiatrisamordning även utarbetat förslag som mer generellt berör personer med psykiskt funktions- Rehabilitering till aktivitet meningsfull sysselsättning hinder, och där meningen är att öka kunskapen och stärka utbudet av insatser. Nedanstående förslag är tänkta som komplement till införandet av särskilt aktivitetsstöd till yngre personer med psykiskt funktionshinder. 6.6.1Inrättande av en styrgrupp för arbetet med rehabilitering för personer med psykiskt funktionshinder Förslag: Nationell psykiatrisamordning föreslår att regeringen ger , , Kommuner och Lands- ting samt uppdraget att inrätta en gemensam och fast styrgrupp. Syftet är att övervaka, stödja och styra samhällets samlade satsning på förbättrad rehabilitering till personer med psykiskt funktionshinder. Tre eller flera represen- tanter från brukarnätverket adjungeras till styrgruppen. Avgörande för att samhällets insatser för rehabilitering och syssel- sättning för personer med psykiskt funktionshinder ska kunna förbättras är att de berörda myndigheterna på ett tydligt sätt samarbetar, styr och bidrar med kompetens. Därför föreslår Nationell psykiatrisamordning att en gemensam sektorsöver- gripande styrfunktion inrättas. Det är viktigt att alla berörda aktörer ingår i styrgruppen. och har ett långtgående uppdrag och stor kompetens när det gäller rehabilitering mot arbete. För dessa myndigheter gäller att de grupper som berörs av myn- digheternas arbete är stora och heterogena, och personer med psykiskt funktionshinder är en begränsad del av myndigheternas uppdrag. Därför är det relevant med ett närmare samarbete med Kommuner och Landsting samt , eftersom och kunskaper behöver kompletteras med dessa aktörers kompetens. Kommuner och Landsting är också en central aktör i dessa sammanhang, eftersom många rehabiliterande insatser erbjuds inom kommuner och landsting. har ett kompetensutvecklande och till- synande uppdrag över och hälso- och sjukvårdens Rehabilitering till aktivitet meningsfull sysselsättning