sou · GUB355 · 2007-01-01 00:00:00 — Utredningens förslag i kapitel 8 innebär att ömsesidiga livförsäkringsbolag även skall kunna fortsätta hantera återbäring och överskott på samma sätt och att de skall kunna fortsätta ha en konsolideringsfond. Med en sådan bedömning är det tydligt att regleringen av överskottsutdelning för ekonomiska föreningar inte kan gälla för ömsesidiga livförsäk- ringsbolag. Till en början måste för ömsesidiga livförsäkringsbolag en bestämmelse om konsolideringsfonden och dess användning finnas, motsvarande den som gäller . En naturlig ordning i övrigt är den rådande där bolagen i bolagsordningen anger enligt vilka regler bolagsstämman får förfoga över bolagets vinst eller på annat sätt täcka bolagets förlust. En sådan bestäm- melse kan innebära att bolagets årsvinst skall avsättas till konsolide- ringsfonden och att, i den mån konsolideringsfonden inte behövs för bolagets konsolidering, den kan sättas ned av bolagsstämman för att tilldela försäkringstagare och andra ersättningsberättigade återbäring. Det kan sedan sättas i fråga om det är nödvändigt att behålla en regel motsvarande 12 kap. 5 § FRL om att redovisade vinster och andra överskottsmedel, som inte är tillgängliga för vinstutdelning eller förlusttäckning enligt bolagsordningen, skall gottskrivas försäkringstagarna och andra ersättningsberättigade som åter- Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag Bestämmelsen är näringsrättslig och skall bidra till att beloppen som gottskrivs försäkringstagarna undantas från medel som kan användas för allmän förlusttäckning och dessutom främja en årlig fördelning av överskott mellan riskkapital och försäk- ringstagarmedel (se prop. 1998/99:87 s. 198). Som utredningen funnit i kapitel 8 är det i ett ömsesidigt bolag naturligt att delägarna bidrar med riskkapital. En årlig fördelning på det sätt som före- skrivs kan därför inte anses påkallad. I enlighet med utredningens önskemål om produktfrihet på försäkringsområdet skulle frågan om fördelningar försäkrings- tagare emellan helt kunna regleras i försäkringsavtal eller bolags- ordning. För ömsesidiga försäkringsbolag kan det dock vara naturligt att om sådan reglering inte skett, bestämmelsen i 12 kap. 6 § FRL om kontributionsprincipen vid fördelning av återbäring även kvarstår. Den principen kan nämligen sägas följa av den ömsesidiga verksamhetsformen. En särregel för detta föreslås därför. För ömsesidiga skadeförsäkringsbolag finns ingen reglering alls i FRL av hur bolagets medel får betalas till delägarna. Däremot skall det, på samma sätt som för livförsäkringsbolagen, i bolagsord- ningen finnas regler om hur bolagsstämman får förfoga över bolagets vinst. Det är i ömsesidiga skadeförsäkringsbolag vanligt att återbäring till delägare beslutas i annan form än som beslut om vinstutdelning. Bestämmelserna i om överskottsutdelning är flexibla och tillåter en förening att anpassa fördelningen av överskottet efter i vilken omfattning medlemmarna har nyttjat den verksamhet som bedrivs eller bidragit till verksamhetens finansie- ring. De tillåter även utdelningar både före och efter det att årsresultatet har fastställts. om överskottsutdel- ning bedömer utredningen vara väl ägnade att tillämpas av ömsesidiga skadeförsäkringsbolag. 10 kap. 6 § FL Bestämmelsen reglerar skyldighet för ekonomiska föreningar att göra avsättningar till reservfonden av årets vinst, till dess reserv- fonden har en viss storlek. Till reservfonden skall även vissa andra belopp avsättas. För försäkringsbolagen finns det inte någon lagreglerad skyldighet att avsätta en viss del av vinsten till reserv- fond. En reservfond kan dock finnas i skadeförsäkringsbolag och Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag 2006:55 livförsäkringsbolag som får dela ut vinst och det finns enligt 12 kap. 9 § FRL en skyldighet att göra avsättning av vissa belopp, nämligen belopp som enligt bolagsordningen skall avsättas till reservfond eller som enligt beslut av bolagsstämman i övrigt skall föras över från det redovisade fria egna kapitalet till reservfonden. Reservfonden i såväl en förening som ett försäkringsbolag får sättas ned efter beslut av stämman endast för att täcka sådan förlust enligt den fastställda balansräkningen som inte kan täckas av fritt eget kapital. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får medge en förening eller grupper av föreningar dispens från bestämmelserna om avsättning till och nedsättning av reservfond, om det finns synnerliga skäl till det med hänsyn till arten av före- ningsverksamheten och övriga omständigheter. Det har i tidigare lagstiftningsärenden inte ansetts finnas något behov av en skyldighet för försäkringsbolag att avsätta en del av vinsten till reservfond. Reservfonden har ansetts vara av underord- nad betydelse för försäkringsbolagens konsolidering (se prop. 1981/82:180 s. 270 f.). Utredningens bedömningar när det gäller överskott i ömsesidiga livförsäkringsbolag ovan innebär att de även kan göra avsättningar till konsolideringsfond. Något behov av att därutöver kräva avsättningar till reservfond för livförsäkringsbolagen torde inte finnas. Inte heller för skadeförsäk- ringsbolag har något sådant behov framkommit. Genom frivilliga avsättningar till en säkerhetsreserv kan skadeförsäkringsbolagen göra avsättningar för att täcka förluster som beror på slumpmässiga eller i övrigt svårbedömbara faktorer. anger genom föreskrifter de högsta avsättningar som kan göras till säker- hetsreserv. Det ingår inte i utredningens uppdrag att föreslå ändringar i de näringsrättsliga kraven avseende storleken på buffertkapital. Till detta kommer att skyldigheten för aktiebolag att göra avsättningar av årets vinst till reservfond har avskaffats med den nya aktiebolagslagen. Av den anledningen har det för försäk- ringsaktiebolag ovan i kapitel 9 inte förslagits någon sådan skyldig- het. Det finns inte anledning att ställa andra krav på avsättningar till reservfond för ömsesidiga försäkringsbolag än för försäkrings- aktiebolag. En särregel bör därför införas som medför att ömse- sidiga försäkringsbolag inte behöver avsätta viss del av årets vinst till reservfond. Däremot bör regleringen för ekonomiska föreningar i övrigt om avsättning av vissa belopp till reservfond gälla – nämligen belopp Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag som en förlagsandelsinnehavare inte får ut vid inlösen av en förlagsinsats, belopp som enligt stadgarna skall sättas av till reservfond och belopp som enligt beslut av föreningsstämman i övrigt skall föras över från det redovisade fria egna kapitalet till reservfond. Även om nedsättning av reserv- fonden bör tillämpas av ömsesidiga försäkringsbolag. 10 kap. 7 § FL Återbetalningsskyldighet för utbetalningar som strider mot lagen är likartat reglerad i FL och 12 kap. 10 § FRL. Det finns dock en skillnad avseende vem som primärt kan bli återbetalningsskyldig. För ekonomiska föreningar gäller det medlem eller någon annan medan det för ömsesidiga försäkringsbolag endast gäller garanter. Delägare i ömsesidiga försäkringsbolag kan alltså inte bli återbetal- ningsskyldiga enligt denna bestämmelse. Däremot kan delägare bli skyldiga att täcka brist i den primärt betalningsskyldigas återbetal- ning om delägaren har deltagit i t.ex. beslut om utbetalning. Bestämmelserna om utbetalning av ett ömsesidigt försäkrings- bolags medel i 12 kap. 1 § FRL omfattar som nämnts ovan endast utbetalningar till garanter. Det har fått till följd att det endast är garanters återbetalningsskyldighet vid felaktiga utbetalningar som reglerats för ömsesidiga försäkringsbolag. Ovan har föreslagits att motsvarande bestämmelse i 10 kap. 1 § FL inte skall gälla för ömsesidiga livförsäkringsbolag. Någon utvidgning för sådana bolag av återbetalningsskyldigheten bör därför inte komma i fråga. Där- emot föreslås att vinstutdelningsreglerna för ekonomiska före- ningar skall gälla för ömsesidiga skadeförsäkringsbolag. Delägare i sådana bolag bör därför kunna bli återbetalningsskyldiga om en utbetalning är olovlig. När det slutligen gäller garanters återbetal- ningsskyldighet är den en naturlig följd av att utbetalning och åter- betalning reglerats i lagen och bör behållas. 10 kap. 8 § FL Bestämmelserna om möjlighet att ge gåvor till allmännyttiga eller liknande ändamål är desamma som i 12 kap. 11 § FRL, varför någon särregel inte är befogad. Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag 12 kap. 9 a § FRL Försäkringsbolag som meddelar kreditförsäkring av viss omfatt- ning skall göra avsättningar till en utjämningsavsättning som endast kan användas för att täcka tekniska underskott i kreditförsäkrings- rörelsen. Bestämmelsen är föranledd av krav i EG:s försäkrings- direktiv och gäller även för försäkringsaktiebolag som meddelar kreditförsäkring. Bestämmelsen måste med hänsyn till EG:s krav behållas. 12 kap. 12 och 13 §§ FRL Bestämmelserna innehåller förbud mot lån till den s.k. förbjudna kretsen vilka saknar motsvarighet i FL. För försäkringsaktie- bolagen har i det föregående föreslagits att förbudet mot lån till den förbjudna kretsen skall ersättas med ett förbud mot att med personer inom en sådan krets ingå avtal om tjänster på andra villkor än sådana som företaget normalt tillämpar eller ingå andra avtal på villkor som inte är affärsmässigt betingade. Dessutom kommer för försäkringsaktiebolagen gälla ABL:s förbud mot att låna ut medel för att låntagaren skall förvärva aktier i bolaget eller annat överord- nat bolag i samma koncern. Förslagen är motiverade av hänsyn till skyddet för försäkringstagarna genom att de skall förhindra att bolaget avhänds kapital. De skäl som framförts beträffande försäk- ringsaktiebolag väger lika tungt för ömsesidiga försäkringsbolag och motsvarande regler skall gälla även för dessa avseende avtal med personer inom den s.k. förbjudna kretsen. Däremot kan det konstateras att om lån för förvärv av aktier i det långivande bolaget eller av aktier i annat överordnat bolag i samma koncern reglerar en situation som inte kan uppkomma i ömsesidiga försäkringsbolag. Det finns därför inte skäl att för ömsesidiga försäkringsbolag införa regler om sådana lån. 12 kap. 14 § FRL Trots att skälighetsprincipen har avskaffats gäller den fortfarande för äldre försäkringsavtal, om inte annat har avtalats. I den senaste försäkringsrörelsereformen ansåg regeringen att det i görligaste mån måste säkerställas att livförsäkringstagarnas och andra ersätt- ningsberättigades rätt till ansamlade och framtida överskott från Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag enligt avtal som är tecknade enligt skälighetsprincipen inte försämras (se prop. 1998/99:87 s. 364). Även för skadeförsäkringar som har meddelats på basis av skälighetsprincipen ansåg regeringen att samma regel borde gälla. Det finns inte skäl att nu göra annan bedömning, vilket överensstämmer med utredningens bedömning för försäkringsaktiebolag. 12 kap. 5 § FRL Villkor om vinstutdelning i bolagsordningen för ett ömsesidigt livförsäkringsbolag får stadfästas endast om beslutet vid bolags- stämman har biträtts av två tredjedelar av samtliga röstande och ändringen inte kan antas försämra rätten för försäkringstagare och andra ersättningsberättigade på grund av en försäkring. Kravet att ändringen inte får försämra rätten för försäkringstagarna och andra ersättningsberättigade gäller även villkor om förlusttäckning i ett ömsesidigt försäkringsbolag. Detsamma gäller för tillstånd till överlåtelse av ett försäkringsbestånd till en vinstutdelande verksamhet eller fusion med en sådan verksamhet, om det inte finns särskilda skäl för undantag. När det först gäller villkor om vinstutdelning i bolagsordningen blir det endast aktuellt vid införande av regler om ränta på garanti- kapital. Kravet på kvalificerad majoritet för stämmans beslut över- ensstämmer med det som gäller för andra ändringar av bolagsord- ningen enligt 9 kap. 14 § FRL och vilket ovan föreslagits skall gälla även fortsättningsvis. En särregel om vilken majoritet som krävs för att möjliggöra betalning av ränta på garantikapital är därför inte nödvändig. När det sedan gäller villkoren att de angivna bolagsord- ningsändringarna inte får försämra försäkringstagarnas och ersätt- ningsberättigades rätt finns det fortfarande skäl att skydda försäk- ringstagarna genom särskilda krav för godkännande (jfr prop. 1998/99:87 s. 368 ff.). För beståndsöverlåtelse finns i de särskilda reglerna om förutsättningar för verkställighetstillstånd däremot tillräckligt skydd för försäkringstagarna och, genom ändringar som utredningen föreslår, även för andra ersättningsberättigade. Mot- svarande skydd bedöms även finnas genom kraven på verkställig- hetstillstånd för fusion. Några särregler för dessa fall torde därför inte behövas. Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag 7 kap. 8 § FRL Ett försäkringsbolag får inte förespegla framtida återbäring som saknar grund i försäkringsavtalet. För försäkringsaktiebolag har ovan i avsnitt 9.10 föreslagits att förespeglingsförbudet skall behållas. Ömsesidiga livförsäkringsbolag drivs med självfinansie- ring som grund, dvs. försäkringstagarna betalar in och avkastningen av dessa utgör rörelsekapital i bolaget. Utredningen har ovan i kapitel 8 föreslagit att så skall gälla även . Även om villkor för återbäring finns i försäkringsavtalen kan ett ömsesidigt bolag med stor sannolikhet ändå komma att fördela ackumulerade överskott till sina försäkringstagare. Av samma skäl som föranlett utredningen att föreslå att förespeglingsförbudet skall behållas för försäkringsaktiebolag, bör det behållas även för ömsesidiga försäkringsbolag. Utredningens förslag: Bestämmelserna i 11 kap. FL om likvida- tion och upplösning utan likvidation skall gälla för ömsesidiga försäkringsbolag, med undantag av bestämmelserna om likvidation när medlemsantalet nedgått under föreskrivet antal. Utöver vad som gäller enligt skall allmän domstol besluta om likvidation om bolagets hela försäkrings- bestånd har överlåtits, om ett tillstånd att driva försäkrings- rörelse för bestämd tid har gått ut utan att nytt tillstånd har meddelats eller om tillståndet att driva försäkringsrörelse har återkallats. Vidare skall en ansökan om likvidation i vissa fall få göras av . Särregler behålls om att garanter vid likvidation eller konkurs inte får betalning förrän bolagets övriga skulder blivit betalda eller erforderliga medel avsatts samt om att delägarna skall få del i tillgångarna vid skifte. Dessutom upptas den särregeln att beslut om att en likvidation skall upp- höra och bolagets verksamhet återupptas inte får fattas, om Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag bolagets tillstånd har återkallats. De nuvarande bestämmelserna om allmänt ombud anpassas till motsvarande reglering på bank- området. Förbudet mot meddelande av nya försäkringar vid likvidation eller konkurs behålls. Även föreskrifter om över- låtelse av livförsäkringsbestånd vid sådana händelser skall gälla i fortsättningen. De nu gällande förfarandereglerna anpassas till dem som gäller vid frivillig överlåtelse av försäkringsbestånd. Reglerna om likvidation och upplösning av ekonomiska föreningar finns i 11 kap. En förening kan upphöra genom likvidation eller konkurs. Den kan även upphöra genom att den avförs från registret. Stämman kan besluta att föreningen skall gå i likvidation. Om det på grund av inträffade förluster eller av annan orsak finns anledning att anta att föreningens ställning kommer att försämras så att tillgångarna inte täcker skulderna, skall styrelsen genast hänskjuta fråga om likvidation till stämman. Detsamma gäller om antalet medlemmar i en förening gått ned under det lägsta tillåtna antalet. Om inte antalet medlemmar gått upp till lägsta tillåtna antal skall styrelsen ansöka hos rätten om att föreningen skall försättas i likvidation, om inte stämman dessför- innan fattat beslut om likvidation. Tvångslikvidationsgrund föreligger också om föreningen enligt stadgarna är skyldig att träda i likvidation, verksamheten drivs på ett sätt som uppenbarligen inte motsvarar de förutsättningar under vilka registrering har skett samt i vissa fall förutsättningarna för att anses som ekonomisk förening är uppfyllda. Vid dessa tvångslikvidationsgrunder beslutar rätten om likvidation. kan besluta om likvidation om behörig styrelse, verkställande direktör eller särskild delgivnings- behörig inte anmälts för registrering. Dessutom kan registrerings- myndigheten besluta om upplösning utan likvidation om någon anmälan om föreningen inte har kommit in till registrerings- myndigheten . Stadgarna skall ange hur man skall förfara med föreningens till- gångar när föreningen upplöses. Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag Ansökan om likvidation av en kreditmarknadsförening kan göras av när det föreligger en tvångslikvidations- grund. När en kreditmarknadsförening har försatts i konkurs skall förordna ett allmänt ombud som skall delta i konkursboets förvaltning som konkursförvaltare. Reglerna om likvidation och upplösning av ömsesidiga försäkrings- bolag finns i 14 kap. FRL. Ett ömsesidigt försäkringsbolag kan endast upphöra genom likvidation eller konkurs. Det är inte så ovanligt att ett försäkringsbolags försäkringsverksamhet upphör genom att dess försäkringsbestånd överlåts till ett annat försäk- ringsbolag och därefter likvideras. Rätten kan besluta om likvidation om likvidationsskyldighet föreligger enligt bolagsordningen, bolagets hela försäkringsbestånd har överlåtits, tiden för en tidsbestämd koncession har gått ut utan att någon ny koncession har beviljats, koncessionen har förklarats förverkad, bolaget är försatt i konkurs som avslutas med överskott och stämman inte inom föreskriven tid har fattat beslut om likvidation samt bolaget saknar till försäkringsregistret anmäld behörig styrelse eller verkställande direktör. Anmälan till rätten kan göras av bl.a. . Under en likvidation eller en konkurs gäller vissa särskilda bestämmelser. skall förordna en likvidator om ett livförsäkringsbolag har trätt i likvidation eller om det annars finns behov av det. När ett bolag är försatt i konkurs kan Finans- inspektionen förordna ett allmänt ombud. Ett allmänt ombud skall alltid förordnas i ett livförsäkringsbolag. Det allmänna ombudet skall delta i förvaltningen av konkursboet som konkursförvaltare och se till att försäkringstagarna kommer i åtnjutande av den förmånsrätt som följer med försäkringsavtalen. Vid både likvidation och konkurs får en garant inte erhålla betalning förrän bolagets övriga skulder blivit betalda eller erforderliga medel har avsatts. Nya försäkringar får inte meddelas, men vid likvidation får sådana livförsäkringar meddelas som föranleds av gällande försäkringsavtal. Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag När ett livförsäkringsbolag gått i likvidation eller försatts i konkurs skall beståndet överlåtas till en eller flera försäkringsgivare om det är möjligt och överlåtelseavtalet skall godkännas av . Om inte försäkringsbeståndet har överlåtits får tillgångarna säljas och medlen fördelas mellan för- säkringstagarna. En plan skall upprättas över avvecklingen och fördelningen och godkännas av . Livförsäkrings- och återbäringsbelopp som förfallit till betalning före likvidationen eller konkursen skall betalas ut till så stor del som skulle ha betalats om likvidationen eller konkursen inte inträffat. Har beloppen förfallit till betalning efter likvidationen eller konkursen får endast så mycket betalas ut att övriga livförsäk- ringstagares rätt inte försämras. Detsamma gäller för återköp av försäkring och belåning av försäkringsbrev. Återbetalning skall inte ske om det visar sig att för mycket har betalats ut av de belopp som har förfallit efter likvidationen eller konkursen. Vid skifte av bolagets tillgångar skall de som var delägare vid likvidationsbeslutet få del i tillgångarna enligt bolagsordningens fördelningsgrunder. 11 kap. 1 § FL Stämman kan besluta att föreningen skall gå i likvidation om samt- liga röstberättigade beslutar om det eller om beslut fattas på två på varandra följande stämmor och det på den senare stämman har biträtts av minst två tredjedelar av de röstande. Stadgarna kan föreskriva längre gående villkor. Ett beslut om likvidation gäller eller från och med den senare dag som stämman bestämmer. Ett likvidationsbeslut i en ekonomisk förening kan dock alltid fattas med enkel majoritet om det finns grund för tvångslikvidation. Vid lika röstetal har ordföranden utslagsröst. Likvidationsbeslut gäller i dessa fall . För ömsesidiga försäkringsbolag gäller inte krav på kvalificerad majoritet för beslut om frivillig likvidation. Däremot kan ett sådant majoritetskrav enligt 14 kap. 1 § FRL föreskrivas i bolagsord- ningen. Några principiella eller andra skäl mot att kvalificerad majoritet skall gälla även för ömsesidiga försäkringsbolag kan inte anses finnas. Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag 11 kap. 2 § FL Styrelsen skall genast hänskjuta en fråga om likvidation till stäm- man om det på grund av inträffade förluster eller av annan orsak finns anledning att anta att föreningens ställning fortgående kommer att försämras så att föreningens skulder inte täcks av tillgångarna. Motsvarande bestämmelse saknas för ömsesidiga försäkrings- bolag. I stället finns de näringsrättsliga reglerna med krav på stabilitet och likviditet samt en tillräcklig kapitalbas. De komplet- teras av möjlighet att tillgripa sanktioner mot ett bolag som inte följer regler i FRL. En yttersta sanktionsmöjlig- het i ett sådant fall är att koncessionen förverkas, vilket i sig är en grund för likvidation. Frågan är om detta är tillräckligt omfattande reglering eller om även bestämmelsen i 11 kap. 2 § FL skall gälla. Det kan först konstateras att även om bestämmelserna medför ett skydd för delägarna respektive medlemmarna har de helt olika effekter. Bestämmelsen i FL innebär en skyldighet för styrelsen att till stämman hänskjuta frågan om likvidation och möjliggör därför att stämman kan fatta beslut i frågan om verksamheten skall fortsättas och i så fall vilka åtgärder som måste vidtas. Även med de skyddsregler som finns i FRL kan ett förfarande som i FL endast vara till fördel för försäkringstagarna. Det finns därför inte skäl att inte 11 kap. 2 § FL skall gälla även för ömsesidiga försäkringsbolag. Bestämmelsen kan i viss mån jämföras med den som gäller för försäkringsaktiebolag och andra aktiebolag om skyldighet för styrelsen att i vissa fall upprätta en kontrollbalansräkning och till stämman hänskjuta frågan om likvidation. 11 kap. 3 § FL Om antalet medlemmar i en förening gått ned under det lägsta tillåtna antalet föreligger en tvångslikvidationsgrund. När det skett skall styrelsen möjligt hänskjuta frågan om likvidation till stämman. Om inte antalet medlemmar gått upp till lägsta tillåtna antal från det att gränsen underskridits skall styrelsen ansöka hos rätten om att föreningen skall försättas i likvidation, om inte stämman fattat beslut om likvidation. Ansökan hos rätten kan också göras av en styrelse- Associationsrättsliga särregler för ömsesidiga försäkringsbolag ledamot, verkställande direktören, revisor, medlem eller en inne- havare av en förlagsandel. Det finns inte något lagstadgat krav på minsta antal delägare i ömsesidiga försäkringsbolag. Det finns därför inte heller någon tvångslikvidationsgrund när antalet delägare går ned under ett visst lägsta antal. Däremot föreligger det grund för ingripande enligt 19 kap. 11 § FRL om försäkringsbeståndet är tillräckligt för erforderlig riskutjämning. Utredningens bedömning är att detta är ett lämpligare förfarande när antalet försäkringstagare är för litet. En särregel är därför befogad. 11 kap. 4 och 4 a §§ FL