sou · GUB335 · 2007-01-01 00:00:00 — Emellertid har vi funnit att en skyldighet för den enskilde att lämna uppgifter av denna karaktär till exempelvis en bank är förenad med tveksamheter vad avser integritetsskyddet för den enskilde. En sådan skyldighet kan även i vissa delar anses utgöra ett problem när det gäller de sekretess- och konkurrensförhållanden som råder mellan de olika värdepappersinstituten på finansmarknaden. Vi föreslår därför i stället en lösning som innebär att de skatt- skyldiga själva åläggs en skyldighet att lämna uppgifter om benefika förvärv och privata överlåtelser till . Om en fysisk person har förvärvat värdepapper genom arv, testamente, gåva, bodelning eller liknande skall han eller hon lämna erforderliga uppgifter om förvärvet. Detsamma gäller om en fysisk person eller ett dödsbo har överlåtit eller utskiftat värdepapper med anledning av arv, testamente, gåva etc. Vidare skall fysiska personer som har köpt, sålt eller bytt värdepapper utan att ett värdepappersinstitut har deltagit vid den aktuella transaktionen lämna uppgifter om denna. Mot ett sådant förslag kan det anföras att om de skattskyldiga själva skall lämna uppgifter som är av skattemässig betydelse så finns det en risk att kommer att få in felaktiga uppgifter eller inga uppgifter alls. Därvid bör det enligt vår bedöm- ning beaktas att med ett system där gör vinstberäk- ningar vid avyttring av värdepapper så kan den person som har mottagit värdepapper genom t.ex. ett arv eller en gåva antas ha ett visst egenintresse av att en anskaffningsutgift för värdepapperen registreras hos . Beträffande anskaffningsutgiftens storlek skall förvärvaren i detta fall endast uppge vem den tidigare ägaren är så att kan flytta över ett belopp som mot- svarar den tidigare ägarens omkostnadsbelopp till den nya ägaren i enlighet med de regler som gäller för benefika förvärv. Uppgiften om den tidigare ägaren kommer att kunna stämmas av mot de upp- gifter som lämnas av dödsboet, gåvogivaren etc. Risken för att en för hög anskaffningsutgift registreras torde därför vara liten. Även vid privata överlåtelser kan köparen antas ha viss anledning att tillse att uppgift om anskaffningsutgiften inkommer till . I dessa fall minskar risken för att köparen kommer att ange en för hög köpeskilling av att säljaren inte torde vilja ange en ersättning som är högre än den verkliga eftersom han då riskerar att bli be- erhåller uppgifter om anskaffningsutgifter skattad för en för hög vinst. Även här har en möjlig- het att stämma av uppgifterna mot varandra. Som framgått erhåller enligt gällande bestämmelser (8 kap. 5 § och 9 kap. 6 § LSK) kontrolluppgifter om de innehav av delägarrätter och fordringsrätter som föreligger vid årets utgång. Detta innebär, i de fall då det framgår att den enskildes värdepappersinnehav har för- ändrats , att kommer att kunna kontrollera om minskningen eller ökningen har skett utan att någon uppgift har inkommit som förklarar anledningen till minskningen respek- tive utan att någon uppgift har inkommit om anskaffningsutgift för de nya värdepapperen. har i sådana fall möjlighet att utreda orsaken till innehavsförändringen. Dock får det antas att de fall då det blir nödvändigt att utreda oklarheter kommer att bli betydligt färre än med ett system där värdepappersinstituten lämnar kontrolluppgift om överföring av värdepapper från ett konto utan att ange vad överföringen avser och till vem över- föringen sker. Uppgifterna om benefika förvärv och privata överlåtelser bör lämnas inom den tid som gäller för självdeklarationer, dvs. som huvudregel året uppgifterna avser. Detta innebär att uppgifterna kan lämnas i samband med ingivandet av självdeklarationen. Inget hindrar dock att uppgifterna lämnas tidigare. För den enskilde kan det i vissa fall vara enklast att lämna uppgifterna redan i samband med den aktuella transaktionen. Han eller hon har då i regel alla nödvändiga uppgifter aktuella och kan dessutom i många fall få hjälp med att fylla i blanketten t.ex. av en bank eller annan juridisk rådgivare. I sammanhanget kan det också nämnas att målsättningen bör vara att uppgifterna skall kunna lämnas på elektronisk väg. Detta skulle underlätta förfarandet och minska kostnaderna både för dem som skall lämna uppgifterna och för . Enligt nu gällande bestämmelser i finns det inga sanktions- möjligheter om en kontrolluppgift inte lämnas eller om den lämnas . kan dock enligt 17 kap. 1 § LSK förelägga den som inte har lämnat kontrolluppgift eller annan uppgift som är föreskriven i LSK att lämna uppgift. Om ofullständiga uppgifter har kommit in kan utfärda ett föreläggande om att komplettera uppgifterna. Ett föreläggande kan i vissa fall förenas med vite (17 kap. 8 och 9 §§ LSK). Enligt vår bedömning finns det inte något skäl att lämna förslag till bestämmelser om ett sanktionssystem med anledning av förslaget om en uppgifts- erhåller uppgifter om anskaffningsutgifter skyldighet för fysiska personer och dödsbon om benefika förvärv och privata överlåtelser. Därvid har vi bl.a. beaktat att eftersom båda parter i transaktionen skall lämna uppgifter så kan uppgifterna sedan jämföras med varandra. har också som nämnts en möjlighet att stämma av kontrolluppgifterna om innehav vid årets utgång mot de uppgifter som har inkommit om innehavsförändringar. Enligt vår uppfattning kan det vara lämpligt att rutinmässigt gör en sådan avstämning och, om det föreligger en avvikelse, ger den skattskyldige möjlighet att lämna uppgifter om eventuella benefika förvärv eller privata överlåtelser på en blankett som skickas ut med självdeklarationen. Lagtekniskt kan bestämmelser om ett uppgiftslämnande för fysiska personer och dödsbon endera utformas i anslutning till reglerna i 3 kap. LSK om vad en självdeklaration skall innehålla eller som en skyldighet att lämna särskilda uppgifter enligt 5 kap. LSK. Vi har funnit det vara lämpligast att utforma bestämmelserna som en skyldighet att lämna särskilda uppgifter. Vår bedömning: Det bör inte införas bestämmelser om att ett s.k. stickvärde skall tillämpas vid bestämmande av anskaffnings- utgifter för värdepapper som har förvärvats innan det nya systemet träder i kraft. Från och med den dag då det föreslagna systemet med en utökad kontrolluppgiftsskyldighet börjar tillämpas kommer sådana kontrolluppgifter att lämnas som medför att får upp- gifter om anskaffningsutgifter för aktier och andra värdepapper. Det kommer därigenom att bli möjligt för att beräkna kapitalvinsten eller kapitalförlusten vid en avyttring. Detta gäller dock inte i det fall ett värdepappersinnehav omfattar värdepapper som den skattskyldige redan innehade för systemets ikraftträdande (äldre innehav). Det är därför nödvändigt att ta ställning till hur sådana innehav skall hanteras. föreslog i sitt betänkande (SOU 1997:27 s. 99 f.) att i sådana fall vid vinstberäkningen skulle tillämpa ett schablonmässigt beräknat anskaffningsvärde, ett s.k. stickvärde. Stickvärdet skulle vara fakultativt, dvs. erhåller uppgifter om anskaffningsutgifter skyldige skulle ha möjlighet att redovisa de faktiska anskaffnings- värdena. Utredningen föreslog att stickvärdet skulle bestämmas till av aktiens marknadsvärde dagen innan de nya reglerna trädde i kraft. Som motivering till att utredningen valde detta stick- värde anfördes bl.a. följande: finns i 27 § 2 mom. andra stycket SIL en schablonregel som innebär att av netto- försäljningslikviden får dras av som anskaffningsvärde vid avyttring av marknadsnoterade aktier. Om stickvärdet bestäms till av marknadsvärdet dagen innan de nya reglerna börjar att gälla kommer stickvärdet inte att påverka de skattskyldigas agerande före ikraftträdandet (dvs. de kommer inte att ha någon anledning att anpassa sitt beteende till det schablonmässigt bestämda anskaff- ningsvärdet). Av betydelse är också att ett sådant stickvärde säker- ställer att statens inkomster inte blir lägre än med dagens regler. Den av utredningen åsyftade schablonregeln återfinns i 48 kap. 15 § inkomstskattelagen och anger att omkostnadsbeloppet för marknadsnoterade delägarrätter får bestämmas till av ersättningen vid avyttringen sedan utgifter i samband med denna dragits av. Beträffande fordringar ansåg att något stickvärde inte borde bestämmas för kupongobligationer, medan däremot anskaffningsvärdet för marknadsnoterade noll- kupongare skulle utgöras av kursen för de först utgivna fordring- arna i lånet (SOU 1997:27 s. 129 ff.). Många remissinstanser riktade kritik mot utredningens förslag om ett stickvärde som uppgick till av marknadsvärdet dagen innan systemet trädde i kraft. Sålunda påpekade dåvarande att om stickvärdet skulle sättas så lågt som utred- ningen föreslagit var risken stor för att beskattning kunde komma att ske även vid avyttringar som (vid tillämpning av de faktiska anskaffningskostnaderna) utgjorde förlustfall. påpekade också att det var viktigt att stickvärdet blev av den storleksordningen att det inte skulle medföra ett alltför omfattande merarbete vare sig för de enskilda eller för skatteförvaltningen. I likhet med anser vi att de skatt- skyldiga, även om bestämmelser om ett stickvärde skulle införas, bör ha möjlighet att beräkna omkostnadsbeloppet på grundval av de faktiska anskaffningsutgifterna om detta skulle vara fördel- aktigare. För att det skall vara meningsfullt att använda sig av ett stickvärde vid vinstberäkningen skulle det därför enligt vår upp- fattning vara nödvändigt att stickvärdet sätts så pass högt att det omfattar en övervägande del eller mer av de aktieavyttringar som erhåller uppgifter om anskaffningsutgifter I annat fall skulle de skattskyldiga behöva lämna ett stort antal tilläggsuppgifter i samband med ingivandet av självdeklaratio- nerna. Systemet med en utökad kontrolluppgiftsskyldighet skulle under sådana förhållanden för merparten av de skattskyldiga inte medföra någon förenkling av deklarationsarbetet. Inte heller för del skulle deklarationshanteringen underlättas i någon större utsträckning. Vi anser också att det finns tveksam- heter ur rättssäkerhetssynpunkt med ett förfarande där Skatte- verket förtrycker uppgifter om kapitalvinster som kan komma att betydligt överstiga de vinster som skulle ha redovisats om en be- räkning av omkostnadsbeloppet hade gjorts på grundval av de faktiska anskaffningsutgifterna. Ett sådant förfarande skulle kunna medföra rättsförluster för den enskilde om denne av någon anled- ning underlåter att inkomma med tilläggsuppgifter. har gjort en undersökning av hur omkostnads- beloppet har förhållit sig till ersättningen vid försäljning av aktier –2001 (SKV Rapport 2004:1 s. 37 ff.). Bl.a. har per- soner som sålt marknadsnoterade aktier vid endast ett tillfälle under ett eller flera av åren studerats. Denna grupp av aktie- försäljare torde enligt rapporten ha ett större inslag av personer med längre innehav, och därmed möjligen ett lägre omkostnads- belopp, än den grupp som gör många affärer. var det av personerna i undersökningen som hade en kvot mellan omkostnadsbeloppet och ersättningen vid för- säljningen som uppgick till högst . var andelen personer med en sådan kvot . Andelen personer som hade en kvot var om- kring och . Under de tre undersökta åren hade omkring hälften av personerna en kvot . I sammanhanget kan noteras att det innan perioden till hade förelegat en stark börsuppgång . Vidare kan det kursfall för aktierna i många bolag som följde efter antas ha medfört att det inte är ovanligt med aktieinnehav där det föreligger en latent förlust. För att uppnå ett snabbt genomslag för det nya systemet med förtryckning av kapitalvinster och kapitalförluster på deklarations- blanketterna anser vi att det vore fördelaktigt om ett stickvärde kunde tillämpas beträffande de äldre innehaven. Men som framgått visar undersökning att det är nödvändigt att ett stickvärde sätts betydligt högre än vad som följer av den nuvarande erhåller uppgifter om anskaffningsutgifter schablonmetoden, enligt vilken omkostnadsbeloppet får bestämmas till av ersättningen vid avyttringen, för att stickvärdet skall medföra avsedda förenklingar vid deklarations- hanteringen och för att risken för rättsförluster för de skatt- skyldiga skall reduceras. Nackdelen med ett sådant väl tilltaget stickvärde är att det kommer att leda till en intäktsminskning för staten, en intäktsminskning som självfallet blir mer omfattande ju högre stickvärdet sätts. Av denna anledning har vi trots allt valt att inte föreslå att bestämmelser om ett stickvärde införs. lämnas kontrolluppgifter om de innehav av delägarrätter och fordringsrätter som föreligger vid årets utgång (jfr 8 kap. 5 § och 9 kap. 6 § LSK). Detta innebär att kommer att ha uppgifter om de skattskyldigas värdepappersinnehav det år då det nya kontrolluppgiftssystemet träder i kraft. Ett alter- nativ till att använda ett stickvärde vid vinstberäkningarna kunde vara att försöka rekonstruera uppgifter om anskaffningsutgifter för de befintliga innehaven. Enligt föreskrifter skall ett värdepappersföretag under förvara de avräkningsnotor som företaget har upprättat (11 kap. 7 § FFFS 2002:7). Värdepappersinstituten skulle därför kunna åläggas att till inkomma med uppgifter om de köp och, i den mån uppgifterna inte redan finns hos , försäljningar som har ägt rum . skulle dock upp- gifter saknas om många förhållanden av betydelse för beräkningen av anskaffningsutgifter för aktier såsom emissioner och andra bolagshändelser samt benefika förvärv m.m. Ett annat alternativ kunde vara att de skattskyldiga i samband med deklarationsförfarandet det år systemet träder i kraft åläggs att redovisa de faktiska anskaffningsutgifterna för innehaven av marknadsnoterade värdepapper. Denna lösning torde dock kräva att relativt noggrant granskar de inlämnade upp- gifterna om anskaffningsutgifter innan uppgifterna förs in i Skatte- verkets register. I annat fall kan det komma att registreras felaktiga uppgifter som kan vara svåra att korrigera i efterhand. En sådan granskning torde ta i anspråk betydande resurser. Vi avstår därför från att lämna något förslag i denna del. Enligt vår bedömning finns det dock inget hinder för att, om verket skulle finna det möjligt och lämpligt, ge de skattskyldiga tillfälle att inkomma med uppgifter om anskaffningsutgifter och eventuellt styrka upp- gifterna med avräkningsnotor etc. Uppgiftslämnandet kan exem- pelvis gälla vissa bolag där många fysiska personer äger aktier. erhåller uppgifter om anskaffningsutgifter sådant frivilligt uppgiftslämnande om anskaffningsutgifter kan enligt vår bedömning genomföras utan någon lagreglering. Med en sådan hantering av frågan om de äldre värdepappersinne- haven kommer det att ta en relativt innan systemet kan börja fungera på avsett sätt. Om den skattskyldige inte själv har inkommit med uppgifter om anskaffningsutgifter för sina innehav kommer korrekta vinstberäkningar endast att kunna göras för sådana innehav som har förvärvats efter det att systemet trätt i kraft. Frågan uppkommer därför hur det kan ta innan ett genomsnittligt värdepappersinnehav har omsatts. Därvid kan viss ledning hämtas från de hålltider som används i modeller för effekt- beräkningar. I samband med beräkningar av skattereformens effekter antogs den genomsnittliga inne- havstiden för marknadsnoterade aktier vara och för onoterade aktier (SOU 1995:104, bilaga 5, s. 343). har i modeller för periodisering av avkastningen på kapital i sam- band med fördelningspolitiska studier uppskattat omsättnings- hastigheten för noterade aktier till (SOU 2002:73 s. 49 f. och prop. 1996/97:1, bilaga 4). Bl.a. mot bakgrund härav gör vi den bedömningen att det kan komma att ta uppemot innan systemet med vinst- beräkningar kan börja fungera beträffande flertalet aktieavyttringar. Alternativet, att tillämpa ett stickvärde, skulle dock i praktiken få motsvarande effekter såvida inte stickvärdet vore mycket väl till- taget. Vi anser därför att det måste accepteras att inledningsvis inte gör någon generell förtryckning av kapitalvinster och kapitalförluster på deklarationsblanketterna. I stället kan verket i informationssyfte sända den skattskyldige en specifikation med de uppgifter om värdepappersinnehaven som finns i registret med anskaffningsutgifter. Det bör enligt vår mening ankomma på att efterhand som registret har tillförts mer kompletta uppgifter ta ställning till om en förtryckning av kapitalvinster och kapitalförluster kan ske på deklarationsblanketterna. kan ett alternativ också vara att , i stället för att förtrycka, på specifikationen lämnar förslag till en vinstberäkning utifrån de för verket kända uppgifterna om anskaff- ningsutgifter. Den skattskyldige kan då kontrollera om beräk- ningen är riktig och efter eventuella kompletteringar föra över uppgiften om kapitalvinst eller kapitalförlust till deklarations- blanketten. Om en skattskyldig under det första beskattningsår som systemet tillämpas förvärvar aktier av slag och sort som han erhåller uppgifter om anskaffningsutgifter eller hon inte innehar kan förtryckning ske av upp- kommen kapitalvinst eller kapitalförlust vid en eventuell avyttring under . När det gäller andra typer av värdepapper än aktier så kommer systemet i många fall att få ett snabbare genomslag. Beträffande t.ex. aktieindexobligationer och flertalet andra privat- obligationer kan förtryckning av kapitalvinster och kapitalförluster bli möjliga eftersom dessa värdepapper mera sällan har en löptid som överstiger . 8.11Tidpunkt för lämnande av kontrolluppgifter Vår bedömning: I enlighet med nu gällande regler bör kon- trolluppgifter om anskaffningsutgifter för värdepapper samt om avyttring av värdepapper endast lämnas . Enligt nu gällande bestämmelser skall kontrolluppgifter lämnas för varje kalenderår närmast följande kalenderår (14 kap. 1 § LSK). skall, före under taxe- ringsåret, sända en blankett för allmän självdeklaration med för- tryckta uppgifter till den som kan antas vara skyldig att lämna en sådan deklaration (4 kap. 2 § LSK). Uppgifterna skall grundas på innehållet i inkomna kontrolluppgifter och övriga förhållanden som verket känner till. Antalet kontrolluppgifter som inkommer till av- seende inkomstslaget kapital uppgår till ca 50 miljoner. Av dessa kontrolluppgifter avser omkring 30 miljoner innehav, utdelningar och avyttringar av värdepapper. Av kontrolluppgifterna lämnas på medium för automatiserad behandling. från senaste inlämningsdag läses kontrollupp- gifterna in i datasystem. pågår arbete med att säkerställa kvaliteten på kontrolluppgifterna genom olika avstämningar samt annan granskning och uppföljning. kontrollerar t.ex. att uppgiftslämnarna har lämnat in ett rimligt antal kontrolluppgifter. Det är också möjligt att kontrollera att uppgiftslämnarna inte har glömt bort att lämna uppgift om något, t.ex. den del av en utdelning som har erhållits i form av värde- papper. Omkring påbörjas förtryckningen av deklara- tionsblanketterna. Efter denna tidpunkt finns det inte någon möj- erhåller uppgifter om anskaffningsutgifter lighet för att få med en rättelse av kontrollupp- gifterna. Det sagda visar att har omkring en månad till sitt förfogande för att göra de kvalitetskontroller av kontrollupp- gifterna som krävs innan förtryckningen av uppgifter på deklara- tionsblanketterna påbörjas. har ett snävt schema när det gäller att hinna med de tekniska moment och de kontroller som är nödvändiga före förtryckningen. Med ett system där skall räkna ut kapitalvinster och kapitalförluster i enlighet med vad vi har föreslagit kommer antalet kontrollupp- gifter som avser värdepapper att öka betydligt. För att undvika att felaktiga uppgifter om anskaffningsutgifter registreras är det nöd- vändigt att en kvalitetsgranskning sker före registreringen. Detta torde vara en ganska omfattande uppgift med hänsyn till de många och komplexa frågeställningar som kan uppkomma i samband med uppgiften att fastställa anskaffningsutgifter för framför allt aktier men även för andra värdepapper. Om något fel hittas är det nöd- vändigt att ta kontakt med den som har lämnat kontrolluppgiften. När alla uppgifter är registrerade skall det göras vinstberäkningar avseende de avyttringar som har förekommit . Det är också nödvändigt att göra vissa testkörningar av systemen innan förtryckningen kan påbörjas. kommer således att ha mycket små marginaler när det gäller att hinna med dessa arbetsuppgifter som står till förfogande om samtliga kontrolluppgifter avseende värde- papper skall inkomma på sätt som sker . Även om betydande resurser avsätts för hanteringen av kontrolluppgif- terna utgör den korta tidsperioden ett problem. För att säkerställa möjligheter att administrera systemet skulle det därför vara önskvärt att kontrolluppgifterna lämnas vid flera till- fällen . skulle då få större möjligheter att kvalitetsgranska uppgifterna, vilket skulle minska risken för att fel- aktiga anskaffningsutgifter registreras med därav följande felaktiga vinstberäkningar. Emellertid är det enligt vad som har framkommit under utred- ningen förenat med stora kostnader för värdepappersinstituten att lämna uppgifter . De totala kostnaderna för utredningens förslag om ett utökat kontrolluppgiftslämnande har uppskattats ligga i intervallet 5–per företag av- seende investeringskostnader och motsvarande belopp avseende driftskostnader (se avsnitt 11.3). Av de totala kostnaderna har erhåller uppgifter om anskaffningsutgifter kostnaderna för ett kontrolluppgiftslämnande vid ytterligare ett tillfälle uppskattats till minst hälften av investerings- kostnaderna och 30–av de årliga driftskostnaderna. För VPC:s del har en kostnad uppgående till av de uppskattade årliga kostnaderna om ca beräknats vara hänförlig till ett krav på att lämna kontrolluppgifter vid ytterligare ett tillfälle . Ett tätare uppgiftslämnande än en gång skulle medföra att uppgifterna i register med anskaffningsutgifter för värdepapper kunde hållas mer aktuella. Detta skulle innebära en värdefull service för de skattskyldiga framför allt om de på ett enkelt sätt kunde få tillgång till uppgifterna, t.ex. genom direkt- åtkomst via Internet. Att underlätta för de skattskyldiga i andra avseenden än när det gäller deklarationsskyldigheten omfattas dock inte av vårt uppdrag enligt direktiven. Vidare kan det i denna del noteras att regeringen genom beslut (dir. 2005:129) har tillkallat en särskild ut- redare med uppdrag att föreslå reformerade förfaranderegler på be- skattningsområdet. När det gäller taxeringsförfarandet skall ut- redaren bl.a. undersöka om det är möjligt att införa ett system som innebär att vissa taxeringsbeslut fattas redan under beskattningsåret och vilka beslut som kan komma i fråga samt vad som krävs för detta när det gäller t.ex. ändrad kontrolluppgifts- och deklarations- skyldighet. Som exempel på situationer där det kan vara lämpligt att fatta ett taxeringsbeslut med åtföljande beskattningsbeslut redan under beskattningsåret nämner direktiven bl.a. realisations- vinster vid försäljning av värdepapper. Utredningens uppdrag skall slutredovisas före utgången av . Enligt vår bedömning finns det skäl att avvakta med att avgöra frågan om tidpunkterna för kontrolluppgiftslämnandet till dess utredningen om reformerade förfaranderegler på beskattningsområdet har redovisat sina över- väganden och förslag. Sammantaget har vi därför stannat för att inte föreslå någon ändring av de nuvarande reglerna när det gäller frågan om hur ofta kontrolluppgifterna om anskaffningsutgifter för värdepapper samt om avyttring av värdepapper skall lämnas. Detta innebär att kon- trolluppgifterna endast skall lämnas . För varje kalenderår skall kontrolluppgifterna lämnas närmast följande kalenderår. erhåller uppgifter om anskaffningsutgifter Vårt förslag: Kontrolluppgifter om förhållanden av betydelse för bestämmande av anskaffningsutgifter för värdepapper skall även lämnas för fysiska personer som är begränsat skattskyldiga.