sou · GUB352 · 2007-01-01 00:00:00 — I dessa resone- mang framstod vi svenskar i den positiva subjektspositionen av de goda gåvornas givare, eller värdarna. De centrala aktörerna i detta valbudskap var alla etniska svens- kar. Andra var exkluderade från de centrala arenor som undersökts. Det fanns inga tecken på nedvärdering i materialet med undantag för en metafor som förekom ibland i vilken flyktingar förknippades med bördor eller framställdes som farliga vattenmassor. Det fanns inte heller vad jag kallat objektifiering i materialet, däremot resonemang som tycktes uttrycka avståndstagande från objektifierande tendenser i en vidare diskurs. Förslag till negativ särbehandling förelåg inte heller. Däremot förekom kritik av en inhuman flyktingpolitik, en politik som naturligtvis hade sina för- svarare i den regeringsansvariga socialdemokratin. Om kritiken uppfattas som rimlig var ett sådant försvar ett försvar för en negativ behandling. I detta resonemang uppstår dock frågan med vilka man kan jämföra för att avgöra om det är fråga om negativ särbehand- ling av de asylsökande, det vill säga diskriminering. 3Val 1991: Generös flyktingpolitik mot beskrivningen av flyktingar som hot Efter valet var socialdemokraterna fortfarande största parti, följt av , , och därefter kommunisterna. En betydelsefull förändring var att alla partier utom vpk tappat mandat och att passerat fyraprocentsspärren och kommit in i . Socialdemokra- terna hade utgjort minoritetsregering. I valrörelsen fanns alltså sex riksdagspartier. Ett synligt nytt inslag i valrörelsen var Ny Demokrati. Rasism och flyktingmotstånd i flera tappningar På flera sätt framstår 1990-talets första år som av hårdnande attityder från det etablerade och delar av dess befolkning gentemot både människor som sökte asyl i och mot delar av den invandrade befolkningen och dessas barn. Detta kom att ac- centueras betydligt efter valet men tecken fanns redan före valrörelsen. Ett inslag var hatpropaganda från en allt bättre organiserad ex- tremhöger. Månaderna före valrörelsen utgjorde en särskilt expan- siv period för svensk högerextremism efter (, 2004: 9). hade alltså bildats ur BSS, Bevara Svenskt, 1988 och ställde upp i kommunalval på ett tiotal orter 1991 och erhöll mandat i två kommuner (Lodenius & , 1994: 338–340). Ett annat inslag var attentat mot flyktingar eller personer som uppfattades som icke-svenskar. , Lasermannen, som mördade en man och skadade tio mer eller mindre allvarligt, hade skjutit sitt första offer . Detta dåd uppfat- tades dock ännu inte som rasistiskt under valrörelsen – nästa at- tentat inträffade inte förrän mer än efter valet. Men andra attentat hade inträffat . En beräkning listar 111 1991: Generös flyktingpolitik mot beskrivningen av flyktingar som hot mordbränder eller angrepp med sprängmedel eller skjutvapen rik- tade mot invandrare, flyktingar eller asylsökande i –92 (Bjørgo, 1997). två sista år hade det skett en dramatisk ökning av antalet rasistiska bombdåd, vilket gavs stor uppmärksamhet i medierna. ökade antalet ytterligare. 1990 utfördes 36 attentat mot flykting- förläggningar i och 56 rasistiska våldsangrepp mot invand- rare utanför förläggningarna. 1991 var motsvarande siffror 30 re- spektive 39 (Lodenius & , 1994: 295–296). intog beslutsfattarna en mer restriktiv hållning gent- emot asylsökande. 1989 hade antalet asylsökande ökat (Abiri, 2000: 15). ändrades asylreglerna av den socialde- mokratiska regeringen, med stöd av , vid det så kallade Luciabeslutet till att endast vara tillämpliga för dem som kunde de- finieras som flyktingar i enlighet med eller hade särkilt starka skyddsbehov. Eftersom endast en liten andel av flyktingarna varit konventionsflyktingar, medan övriga flydde från till exempel krig, ledde detta till drastiskt färre beviljade asyl- ansökningar. hade medierna spekulerat om förväntad massflykt från det sönderfallande . Den socialdemo- kratiska regeringen tillsatte en utredning som enligt direktiven skulle undersöka hur flykting-, invandrings-, utrikes- och bistånds- politik bättre kunde samordnas. lade regeringen en proposition som föreslog ytterligare förändringar i de kategorier som kunde ges asyl. Förslaget stöddes av . Propositio- nen lades dock fram för sent för att kunna behandlas före valet (Abiri, 2000: 16–18). Ytterligare en förändring i riktning mot större restriktivitet som införts var att dokumentlöshet hos asylsökande skulle ses som en nackdel i tillståndsprövningen, om inte den ansökande kunde uppge rimliga skäl till att hon eller han saknade dokument (, 2006: 159–160). Ny Demokratis bildande kan betraktas som ett in- steg på rikspolitikens arena av sådant populistiskt missnöje som redan tidigare fångats upp och exploaterats av och . Förutom Ny Demokrati fanns inför valet två andra populistiska partibildningar: det nybildade Sjöbopartiet som 1991: Generös flyktingpolitik mot beskrivningen av flyktingar som hot leddes av som hade ingått en teknisk valsamver- kan med (Edgerton m.fl., 1994). Bildare och centralfigurer i Ny Demokrati var företagsledarna . var skivbolagsägare och nöjesparksdirektör, kom närmast från den SAF- finansierade tankesmedjan . Denna organisation hade presenterat ett förslag till ny grundlag för , ett förslag som i stora delar handlade om att påverka lag- stiftningen i riktning mot större marknadsfrihet och mindre väl- färdsstat. Bland annat ville man att det i grundlagen skulle skrivas in en förstärkning av äganderätten, näringsfrihet och avtalsfrihet, att skatter och avgifter inte skulle få ta mer än hälften av en persons inkomst, samt att den offentliga sektorn inte skulle få ta mer än hälften av BNP (Timbro 1988). Dessa idéer tog med sig in i det nybildade partiet, vars partiprogram i stora delar byggde på Den Nya Välfärdens skrift. Ny Demokrati brukar i forskningen klassificeras som högerpo- pulistiskt, liksom en rad partier som uppstått i olika europeiska länder under . Det finns en akademisk dis- kussion om hur partier av detta slag bör klassificeras och indel- ningen har skett på olika grunder (se t.ex. 2004). En be- teckning är Radical Right-Wing Populist eller på svenska partier som står för radikal högerpopulism, RHP-partier (Ibid.). Hit räknas till exempel det franska , , italienska Lega Nord, belgiska Vlaams Blok, First, de norska och danska framstegspartierna och Ny Demokrati. Dessa partier är ofta bra på att fånga upp ideologiska trender i samhället och missnöje med etablissemanget, är ofta topp- styrda och har karismatiska ledare. De är inte högerextrema i be- märkelsen att de förnekar demokrati som ett värde och ger vanligt- vis inte uttryck för biologisk rasism. Vanliga mål för de retoriska angreppen är vad som ses som en alltför omfattande välfärdsstat och det mångkulturella samhället. Man uttrycker en tro på van- liga människors sunda förnuft och säger sig föra de vanliga människornas talan gentemot ett antal väl avgränsade fiender (Betz 1998). Ny Demokrati passar väl in på kriterierna höger och popu- lism och i viss mån även på kriteriet radikal. Partiet var höger i bemärkelsen att budskapet präglades av en nyliberalism vars kärna var en kritik av den offentliga sektorns omfattning och en argu- mentation för större marknadsfrihet. Några huvudkrav i det parti- 1991: Generös flyktingpolitik mot beskrivningen av flyktingar som hot program som kom att bli stommen i valrörelsen var kraftigt sänkta skatter, nerskärningar i den offentliga sektorn, privatise- ringar, avreglering av energisektorn och EG-medlemskap. och hade man också profilerat sig genom utspel ifråga om alkoholpolitiken (se 22/12 1990) och krav på sänkt matmoms (SvD 14/5 1991). På dessa punkter var partiets retorik i mycket en förlängning av den propagandistiska verksamhet som bedrivits av de tankesmedjor som det privata när- ingslivet genom Näringslivets Fond, bekostad av SAF och , sponsrade. Den Nya Välfärden, i vilken alltså verkat, var en av dessa (Boréus, 1994, kapitel 3). Allt i Ny Demokratis budskap kan dock inte påstås vara nylibe- ralt, allra minst inställningen till flyktingar och invandrare, den del av partiets budskap jag fokuserar i detta kapitel. En helt igenom konsekvent nyliberal vill se fri invandring, vilket definitivt inte gällde för Ny Demokrati. Det fanns i stället ett nationalistiskt drag i Ny Demokratis retorik som lättare förknippas med en annan hö- gerideologi, konservatism. Ett annat inslag i partiretoriken som ofta förknippas med konservatism var krav på hårdare tag mot kri- minaliteten. Ett populistiskt budskap brukar förstås som ett där man säger sig tala i namn av folket, gentemot ett etablissemang som står över folket och där man hävdar att de politiska frågorna egentligen är mycket enkla. Detta var ett tydligt inslag i Ny Demokratis retorik. Man propagerade för ett gladare och mindre byråkratiskt , för avskaffande av byråkrater och lapplisor, sänkt alkoholskatt och att politiken skulle drivas med sunt förnuft. Ny Demokrati anser att överhetssamhället, socialism, kravmaskiner och ansiktslös byråkrati inte kan accepteras av moderna människor skrev man i partiprogrammet. Många resonemang handlade om hur politikerna skodde sig på folket, som i artikeln av Wachtmeis- ter och om matmomsen i : Politikerna, som i slutänden har besluten i sin hand, har enbart bevisat att de håller de tre stora grossistkedjorna om ryggen. Ingen ska tro att de etablerade politikerna värnar om konsumenten och har vanligt folks bästa för ögonen. Nej, de blundar när de ser hur grossisterna gör allt för att förhindra de s k frifräsarnas möjligheter att konkurrera och hålla nere priserna. (14/5 1991) 1991: Generös flyktingpolitik mot beskrivningen av flyktingar som hot I detta uttalande kritiserades ju indirekt även de stora grossistked- jorna men annars var det etablissemang man i allmänhet smädade det inom politik och förvaltning. Man arbetade också medvetet med att framstå som vanligt folks talesmän och det kunde till och med vändas till en fördel att bli tillplattad av dem som kunde räknas till etablissemanget. När blev intervjuad i TV-programmet i feb- ruari 1991 och misslyckades med att besvara en rad frågor och tro- ligen framstod som ganska illa åtgången av programledaren , utnyttjade partiet detta för att kritisera etablissemangets översitteri mot vanliga människor (Rydgren, 2005: 70). Partiet var alltså både höger och populistiskt i sitt budskap. Om det också var radikalt beror på vad man jämför med. I en svensk politisk kontext framstod till exempel kraven på kraftigt sänkta skatter, en vidareutveckling av kärnkraftsteknologin, fördubblade resurser till högskoleutbildning och forskning, samt vin- och ölför- säljning i livsmedelsbutikerna som radikala förändringskrav vid ti- den. pekar bland annat Rydgren (2005), som inte klassi- ficerar Ny Demokrati som ett renodlat RHP-parti, på att partiet höll en betydligt mjukare ton i invandrings- och flyktingfrågor än till exempel i . Det nybildade partiet fick ett stort medialt genomslag. hävdade efter valrörelsen att stora delar av massmedieeta- blissemanget varit emot det nybildade partiet, men nämner också ett antal program och programledare som var välvilligt inställda och gärna släppte fram partiet (, 1991). Ny Demokrati arbe- tade med mycket publikfriande medel och medvetna pr-satsningar. Man använde skämt och satir i budskapet. Djur var ett tema i detta. Svensk politik liknades vid en ankdamm, politiker vid elefanter, tunga av att sitta för länge, eller vid krokodiler med små öron och stora käftar (Rydgren, 2005: 66), socialdemokratin vid kräftor som är röda, går baklänges och kostar svenskarna en jäkla massa pengar (, 1991: 93). Greven och betjänten var ett epitet som användes av massmedi- erna om från överklassen och från folket. De två gjorde en egen TV-satir på det populära nyårsprogrammet med grevinnan och hennes snubblande betjänt där var grevinnan och be- tjänten (Rydgren, 2005: 68–69). 1991: Generös flyktingpolitik mot beskrivningen av flyktingar som hot I partiledardebatten, där ju partiföreträdarna och inte medierna valde vilka ämnen som skulle föras upp på agendan, var ämnena blandade. Det handlade bland annat om skattepolitik, vårdnadsbi- drag versus dagis, arbetslösheten, den ekonomiska politiken, äldre- omsorg, pensioner, miljöfrågor, EG, sjukvård och regeringsfrågan, det vill säga hur ett möjligt regeringsunderlag skulle se ut. I valmanifesten var ämnena också ganska blandade. och gick ut med ett gemensamt manifest för den ekonomiska politiken, kallat Ny start för !. Detta gemen- samma utspel handlade om att utveckla en ny ekonomisk politik för att ersätta den så kallade tredje vägens politik som man hävdade hade misslyckats. Frågorna i partiledarutfrågningarna utgår delvis från partiernas egna program och manifest. Ett antal olika sakfrå- gor, till exempel relaterade till skattepolitik och ekonomisk politik, pensionssystemet och möjligheter för regeringsbildning, behandla- des. När det gällde regeringsbildningen frågade man om Ny Demokratis roll, eftersom de andra borgerliga partierna uttalat sig olika om det tänkbara i att regera med stöd av detta parti. Utrikes- frågor behandlades sparsamt. Frågor som specifikt berörde invandrare och flyktingar var mer uttalade i det centrala materialet än 1988. Men de var långt ifrån dominerande i detta. Det genomgångna TV-materialet är och långt och de flykting- och invandringsrela- terade frågorna avhandlades på sammantaget . Flykting- politiken var en fråga bland andra. Den behandlades detaljerat i partiledarutfrågningen med , flyktigt i den med och av flera partiledare i slutdebatten. Den be- rördes också i samtliga valmanifest och i Ny Demokratis partipro- gram, som utgjorde deras viktigaste valmaterial. Ny Demokrati förde på den centrala valagendan också in frågan om hemspråk samt kravet på att utländska brottslingar skulle utvi- sas ur landet för grov brottslighet. , socialdemokraterna och tog dessutom upp diskriminering och rasism i sina valmanifest. Även några DN Debattartiklar av partiföreträdare tog upp frågor som specifikt berörde flyktingar, invandrare eller etniska mino- riteter. En folkpartist (DN 17/8 1991) oroades över antisemitismen i och talade i sammanhanget om rasistisk propaganda. I en artikel av tre vänsterpartister (24/8 1991) och en av några mil- 1991: Generös flyktingpolitik mot beskrivningen av flyktingar som hot jöpartister (10/9 1991), nämndes flyktingpolitiken i förbifar- ten. Slutligen gjorde ett inlägg i vilket en mindre del utgjordes av en kritik av svensk flyktingpolitik som inhuman (DN 10/9 1991). Man kan därmed konstatera att frågorna som rörde flyktingar och invandrare inte bara fick lite större utrymme utan även var något mer varierade än i den föregående valrörelsen i det mer cen- trala valmaterialet, då det ju bara handlade om att ta avstånd från agerandet i och att föra en generös flyktingpolitik. Det var Ny Demokrati som förde upp hemspråksundervisning, utländska medborgares kriminalitet och vissa jämförelsevis detaljerade krav för flyktingmottagandet på valagendan. I det lite mer perifera materialet, liksom i olika mediebevakade inslag i valrörelsen, var dessa frågor mer närvarande. Samtliga par- tier hade något specialmaterial om flykting- eller invandrarfrågor och alla partier utom socialdemokraterna och Ny Demokrati hade antagit speciella program om dessa frågor under 1991.1 Ny Demo- krati, vars valrörelse intresserade medierna starkt, rapporteras i flera uttalanden ha tagit upp flykting- och invandringsfrågor i sin retorik. Westlind (1996: 146–151) rapporterar till exempel om flygblad som argumenterade för att flyktingar skulle hjälpas där katastrofer drabbat dem i stället för i , och att invandringen av ekonomiska flyktingar skulle stoppas. Vad gäller benämningarna ser jag ingen skillnad mot valrörelsen . Invandrare och flyktingar omtalades i det mer centrala materialet. Där man förde lite djupare resonemang förekom många andra termer, det fanns exempelvis de facto-flyktingar, krigs- flyktingar, asylsökande, kvotflyktingar och politiska flyk- tingar. Även i denna valrörelse förekom många uttryck samman- satta med invandrare, till exempel invandrarkvinna, invandrar- barn, invandrarelev, invandrarförälder och invandrarungdo- mar. Också i denna valrörelse ställdes invandrare och svenskar i många formuleringar mot varandra som separata, avskilda grupper: 1 Åtminstone har arkivsökningar och förfrågningar till partiet inte givit vid handen att socialdemokraterna skulle antagit något sådant program 1991. 1991: Generös flyktingpolitik mot beskrivningen av flyktingar som hot Invandrarna och flyktingarna tar inte jobb från svenskarna. Bland dem finns en högre arbetslöshet än bland svenskar. Invandrarna tar oftast inledningsvis sådana arbeten som inte svenskar uppfattar som tillräck- ligt attraktiva (, fp) dialog mellan svenskar och invandrare (En fråga om människovärde. Flykting- och Invandrarpolitik) Det påtalades dock ibland att svenskheten kan förenas med annan etnicitet: blir naturligt att vara både svensk och finne, svensk och zigenare, svensk och jude (Invandrar- och minoritetspolitiskt handlingsprogram, kds) Notera dock både och. Ordagrant innesluter kategorin svensk här inte finne, zigenare eller jude, utan det som sägs är att samma person kan tillhöra båda grupperna. Ett alternativ vore föreställ- ningen om svenskhet som något som kunde innefatta till exempel judiskhet, turkiskhet eller finskhet, såsom dessa identiteter levs i , snarare än förenas med. Ett annat sätt att säga detta på vore att turkiskhet eller judiskhet också kan innefatta svenskhet. I åtminstone vissa partier fanns medvetenhet om att distinktio- nen mellan invandrare och svenskar kunde verka distanserande eller exkluderande, vilket är det troliga skälet till att man ibland ex- plicit inkluderade invandrarna bland svenskarna: Det svenska samhället måste ge alla svenskar fulla sociala, ekonomiska och kulturella rättigheter. Det gäller med självklarhet även invand- rarna. Var åttonde svensk är invandrare. (Båda citaten: En fråga om människovärde. Flykting- och Invandrarpolitik) Den starka tendensen att sortera i kategorierna svensk, invandrare och flykting som rått präglade även denna valrö- relse. Men inte heller nu var det gott om distanserande beskriv- ningar. De skillnader som uppmärksammades ansågs med stor san- nolikhet av författarna bero på skilda levnadsomständigheter: 1991: Generös flyktingpolitik mot beskrivningen av flyktingar som hot Invandrarna och flyktingarna tar inte jobb från svenskarna. Bland dem finns en högre arbetslöshet än bland svenskar. Invandrarna tar oftast inledningsvis sådana arbeten som inte svenskar uppfattar som tillräck- ligt attraktiva, arbeten som ofta är enahanda och ger få möjligheter till utveckling. (, fp) I enstaka fall pekade man dock på kulturella skillnader: Vårt land bör i många fall ta hänsyn till att invandrare kommer från ett land där begreppet familj är vidare än i . (Invandrar- och minoritetspolitiskt handlingsprogram, kds) Många invandrarbarn – i synnerhet från kulturer som starkt skiljer sig från den svenska – börjar att nedvärdera eller rent av skämmas för föräldrarnas kultur. (Invandrar- och minoritetspolitiskt handlingsprogram, kds) avvek från mönstret i sitt Invandrare och flyktingar. Handlingsprogram där man förde ett relativt långt resonemang om kulturella skillnader och de problem sådana kunde medföra. En in- gång i resonemanget var att är egendomligt men kontentan att kulturella skillnader kan ställa till problem: är ett egendomligt land – inte för svenskarna, men för många utlänningar som kommer hit. Vårt sätt att fungera, våra värderingar och vår kultur är lika självklara för en svensk som de kan vara obegrip- liga för en invandrare. Därför är det av största vikt att de som kommer till får en bra introduktion här. Detta gäller då inte bara att lära sig det svenska språket utan också den svenska kulturen. Man talade i sammanhanget om kulturkollision och problem: Det är genom att få kunskap, via skolan, via massmedia osv., som man kan motverka problemen i kulturkollisionen. För att informationen ska fungera som bäst krävs att den dels informerar om hur olika in- vandrarna faktiskt är och dels om de problem som de facto uppstår när kulturer möts. I denna valrörelse fördes hotperspektivet in av Ny Demokrati. I partiledarutfrågningen hävdade exempelvis att det uppstod problem (oklart vilka) när den årliga invandringen av flyk- tingar kom att överstiga ett visst antal: 1991: Generös flyktingpolitik mot beskrivningen av flyktingar som hot –Ska ta emot färre flyktingar? (frågade en av reportrarna) –Ja just det. Men då måste man ju veta vad man talar om. Då talar man om upp i den nivån, 45 000 och mer flyktingar in i . Och den nivån gick inte bra. Vi har sagt, vi tycker inte siffror är viktigt. Men eftersom det ofta handlar om siffror så har vi sagt det att vi vet det att 25 000 fungerar relativt bra, för att vi har haft det förut, blandat alltså. –Totalt 25 000? –Totalt 25 000, är det taket alltså? –Om vi tittar tillbaks i tiden ska du se att har haft en invand- ring på 30 000 . Sen så fick vi en puckel så här och då så blev det problem. (Ur Partiledarutfrågning 16/8 1991) I detta citat uttrycks alltså också en argumentation mot ett genero- sitetsperspektiv: hade tagit emot för många flyktingar. Min bedömning att ett hotperspektiv uttrycktes stärks av att själv kopplade flyktingpolitiken till en diskussion om flyktingar som bedriver kriminell verksamhet och får mycket bi- drag: – Sen så säger vi, ge inga bidrag. Och det håller vi på med. Då säger nån, det är slut med bidrag. Det är en massa bidrag. Det finns vissa saker dom får lov till. Ta bort det och ge bara lån. Och så säger vi det, utvisa dom som bedriver kriminell verksamhet. Och det betyder inte att dom har tagit ett kilo kaffe eller nånting, det betyder allvarlig kriminell verksamhet, då ska dom utvisas. Det anser vi är en human och realistisk flyktingpolitik. (Ur Partiledarutfrågning 16/8 1991) Flyktingar kopplades också i samma intervju av till hiv-spridning: – Det jag har lärt mig utav läkare och andra, är, att största delen av dom nyupptäckta hiv-fallen, eller aidsfallen i är hos flyktingar. I slutdebatten kopplade han återigen invandrare/flyktingar till ospecificerade problem, bidrag, samt kriminalitet: – Men skulle jag vilja ta upp en fråga som typiskt nog inte behand- lats här men som folk alltid talar om. Det är nämligen frågan om in- vandring. Det finns alltså en främlingsfientlighet i . Det finns problem, folk talar mycket om det här. () Vi har då sagt att vi tycker att alla bidrag som ges ska ersättas med lån därför att den som tar ett lån misstänks inte för att leva på andra. () Och vi har sagt vi tycker man ska utvisa för grov, utvisa ur landet för grov brottslighet. Det finns nämligen internationell brottslighet. (Ur Slutdebatten 13/9 1991) 1991: Generös flyktingpolitik mot beskrivningen av flyktingar som hot I slutdebatten besvarade och ledare argumentation kring flykting- politiken utifrån vad som mest liknar ett generositetsperspektiv. De tog dock inte diskussion i frågan om utvisning för kriminalitet och kritiserade inte systematiska sätt att koppla ihop kriminalitet med flyktingpolitiken. – En del av våra medmänniskor hade mindre tur än vi. Dom föddes i länder där diktatorer har härskat eller där andra omständigheter har tvingat dom på flykt. Och några av dom här flyktingarna kommer hit. Jag tycker det är självklart att vi ska vara beredda att ge dom en ny livschans. Dom ger oss resten av sitt liv. Jag tycker det är ett mycket kristligt bud. nämnde också senare i programmet att var för en human och generös flyktingpolitik. I citatet ovan är dock generositetsperspektivet inte tydligt i och med den transaktions- metafor som användes: vi byter en livschans mot resten av ett liv, det vill säga att vi gör en rimlig affär. förenade talet om generositet med ett vagt tal om att ställa krav. Det går att tolka nedanstående som en flirt med hot- perspektivet.