sou · GUB3114 · 2007-01-01 00:00:00 — Totalt fick vi svar från 81 enheter i alla län och regioner vilka visade att fram till hade 424 asylsökande barn med uppgivenhetssymtom registrerats/behandlats vid landets barn- och ungdomspsykiatriska mottagningar. Könsfördelningen mellan barnen var ganska jämn: flickor och pojkar. av barnen var mellan och var . För de barn vilkas nationalitet gick att identi- fiera () tydde våra data på en stark snedfördelning beträf- fande barnens ursprungsland. av barnen för vilka upp- gifter om ursprungsland fanns kom från före detta () och före detta (31,). Sammanfattning av forskningsresultat samt viktiga frågor för fortsatt forskning En närmare granskning av uppgifterna om barnens nationalitet inom de största grupperna visade på en överrepresentation från länder i (22,), – förutom den del som formellt tillhör (17,) och Kosovo. Enkätsvaren visade vidare på en kraftig överrepresentation (26,av det totala antalet barn för vilka det finns uppgifter om etnisk tillhörighet) av två minoritetsgrupper i respektive Kosovo. Eftersom det i av fallen saknats uppgifter om etnicitet, kan det inte uteslutas att det förekommit andra minoritetsgrupper bland de drabbade barnen – även om dessa inte varit belagda på samma sätt som för de ovannämnda grupperna. Fördelningen av fallen med asylsökande barn med uppgiven- hetssymtom har varit ojämn över . Den nationella kartlägg- ningen visade att i förekom drygt en tredjedel av fallen medan det i andra områden, som , aldrig har förekommit några fall. I en del orter i landet, t.ex. , var antalet aktuella barn relativt stort i början men avtog . I denna första studie kan sammanfattas att av barnen enbart visade symtom av grad I och cirka hälften av barnen visade två eller flera symtom av grad II under sitt sjuk- domsförlopp. Det ska dock påpekas att symtomen kan ha före- kommit ensamma eller i kombination med andra symtom på grad I eller II samt under olika långa perioder till över . I enkäterna lämnades också tilläggskommentarer vilka vittnade om en stor symtomvariation, situationsbundenhet samt över- gångar/pendlingar mellan olika svårighetsgrader av symtomen hos ett och samma barn under olika perioder. En del barn har pendlat mellan olika grader av funktionsnedsättning (t.ex. sondmatats /veckor, ätit själv /månader, sond- matats igen osv.) medan andra visat en tydlig försämring av till- ståndet i en ständig kronologisk takt. Tillståndet ej kontinuerligt, har kommit och gått (NR 243). Symtom varierat (NR 215). Sammanfattning av forskningsresultat samt viktiga frågor för fortsatt forskning Symtom varierande mellan depression och utagerande beroende på situation (NR 214). Barnet har visat symtom av grad I och II, vid olika tillfällen 2–åt gången (NR395). Tillståndet varat i olika grader (NR 210). Upprepade gånger, grad I eller II, 1–varje gång (NR 383). Apatisk ca (NR 379). behöver sondmatas, ibland inte, vi upptäckte inga regler för detta (NR 370). Går upp vid tillsägelse, ibland pratar, ibland helt stilla (NR 354). Kan äta men vägrar göra det på avdelningen (NR 257). Varierat mellan grad I och II i ½ år (NR 279). Talar om man kräver det (NR 234). Sondmatas , drar ut sonden själv (NR 232). Det kunde vidare konstateras att uppgivenhetssymtomen ofta förekom som kommunikationssvårigheter i form av barnets vägran/oförmåga att ge olika form av respons eller samarbeta med omgivningen. Vart femte barn i den grupp som fortfarande vid datasamlingen till den första rapporten var under behandling kommunicerade inte med ord eller var onåbart medan det kunde äta själv, gå med eller utan hjälp, klara av dagliga rutiner (tvätta sig etc.) och var medveten om omgivningen. Data vittnade vidare om att en stor del av barnen hade varit friska, duktiga och aktiva i hemlandet – medan andra hade varit psykiskt sjuka/störda även före ankomsten till (det finns uppgifter om bland annat depression, ångest, mutism samt misstanke om epilepsi, utveck- lingsförseningar m.m. enligt respondenterna). Några barn hade visat symtom som liknar de uppgivenhetssymtom som tagits fram i denna studie redan före ankomsten till , några hade tagit kontakt med barn- och ungdomspsykiatrin nästan direkt efter ankomsten och en del efter avslagsbeskedet. Barnen har erbjudits olika former av vård och flera har erbjudits en kombination av olika vårdformer. Tabellen nedan visar vilka olika vårdformer som förekommit: SOU 2006:114 Sammanfattning av forskningsresultat samt viktiga frågor för fortsatt forskning Tabell 3.1 Behandlingens utformning åren 2003–2005 Endast dagvård (i hemmet eller på annat (under olika perioder) (under olika perioder) (under olika perioder) (under olika perioder) Tabellen ovan visar att tendensen för behandlingen av de fall som tillkommit har varit att öppenvård använts i en större utsträckning. Vidare visar tabellen att för drygt hälften av barnen har det funnits möjlighet till behandling enligt två till tre olika vårdformer under hela sjukdomsförloppet. Tilläggskommentarerna har visat att det har förekommit en stor variation i barnens rehabiliteringsprocess. En del barn tillfrisknar i direkt anslutning till beskedet om beviljat uppehållstillstånd (från ), medan det för en del andra kunde ta upp att rehabiliteras helt. Det har också funnits upp- gifter om fall där ingen väsentlig förändring i barnets tillstånd hade skett efter permanent uppehållstillstånd. En del andra kommentarer vittnade om att det har funnits föräldrar eller barn som vägrat att ta emot vård eller samarbeta med vårdgivarna. Lyckligtvis har det funnits flera exempel på att insatserna (såväl sociala som medicinska och psykiatriska) har haft positiva effekter i form av en nedgång i sjukdomens intensitet hos de drabbade barnen. I de fall uppgifter om medicinering finns (39,) har det till största delen varit antidepressiva, lugnande medel, sömnmedel Sammanfattning av forskningsresultat samt viktiga frågor för fortsatt forskning och neuroleptika som förekommit. Nästan hälften () av dem som medicinerats har varit under . Materialet visar vidare att av dem som fått antidepressiva har varit under (40 personer) och varit . av dem som har fått lugnande medel och av dem som fått sömnmedel har varit . Det är anmärkningsvärt att en så stor andel barn behandlats med antidepressiva och sömnmedel/lugnande medel, och i synnerhet att många har varit så unga. Våra studier har visat att flera av de drabbade barnen varit på flykt såväl i sina hemländer som i andra länder i innan de anlänt till . Dessa barns liv kännetecknas av otrygg- het och brist på kontinuitet. Flera familjer har vid upprepade till- fällen blivit utvisade till sina hemländer för att söka asyl i ett annat europeiskt land. Vidare visar data att en stor del av barnen har sökt barnpsykiatrisk hjälp redan innan något beslut har fattats på . Vid en närmare analys av data kan man konstatera att mer än häften av barnen har kommit i kontakt med barn- och ungdomspsykiatrin före ett första avslags- beslut från . Innan den tillfälliga asyllagen beslutades beviljades i genomsnitt av familjerna uppehålls- tillstånd där barnen visade uppgivenhetssymtom. I av familjerna har fadern varit närvarande och mot- svarande siffra för mödrarna är . av barnen har varit första eller andra barn i syskonskaran (första och andra barnet). Av dessa har varit enda barnet i familjen, hade ett syskon, två syskon och tre syskon. Data visar att en stor del av föräldrarna (särskilt mödrar men även många fäder) har haft psykiska störningar både före och efter ankomsten till ; många visar tecken på djupa depressioner och ångest och många fall av suicidförsök (dokumenterat eller informerat genom familjemedlemmar) har förekommit. Vidare har data visat att det finns en stor andel föräldrar som är insufficienta, gravt psykiskt belastade med sviktande omsorgsförmåga att ta hand om sina barn. Även om det inte nödvändigtvis behöver handla om en särskilt patologisk relation mellan förälder och barn är det inte förvånande att föräldrarnas psykiska tillstånd påverkar barnen Sammanfattning av forskningsresultat samt viktiga frågor för fortsatt forskning Flera kommentarer vittnar om att konflikter och problem i familjen kan ha utlöst/intensifierat problemet hos barnen: fäder som slår hustru och barn; psykiskt sjuka mödrar som misshandlar barnen; missbrukande/kriminella fäder som hotat döda sin hustru och sina barn; flera fall av hot om att döda sig själv och barnen från fäders eller mödrars sida m.m. Lärdomar från den första rapporten Bilden av problemet blev ännu mer komplicerad då vi i den första rapporten kunde konstatera en explosionsartad ökning av antalet asylsökande barn med uppgivenhetssymtom i . Att dessa barn huvudsakligen kom från ett antal begränsade geografiska områden gjorde bilden ännu mer komplice- rad: att det inte verkar finnas kända uppgifter om förekomsten av problemet bland asylsökande barn i andra europeiska länder; att huvudsakligen barn från vissa geografiska områden drabbas; att problemet inte tidigare funnits eller åtminstone inte haft den omfattning det har fått osv. Vidare lyfte den första studien fram behovet av en vetenskaplig analys av problemet, efter- som befintliga nationella och internationella studier inte tillhanda- höll tillfredsställande teorier, förklaringar eller ens redskap för att definiera och bestämma sjukdomsbilden. Mer konkret visade den första studien vägen in i vår andra delstudie, fördjupningsstudien: Varför förekommer fenomenet först ? Varför denna stora omfattning av fall i efter 2002? Varför drabbas enbart asylsökande barn i ? Varför drabbas huvudsakligen barn från vissa geografiska områden? Den andra rapporten – en kvalitativ fördjupningsstudie För att få svar på dessa frågor genomfördes en fördjupningsstudie bestående av tre delar: I.En studie av de aktuella ländernas/regionernas politiska och sociala kontexter. För att undersöka varför barn från vissa särskilda områden/länder i världen är överrepresenterade bland populationen asylsökande barn med uppgivenhetssymtom Sammanfattning av forskningsresultat samt viktiga frågor för fortsatt forskning genomfördes följande forskningsaktiviteter: En analys av den sociala och politiska situationen i de aktuella områdena med syftet att identifiera eventuella faktorer i dessa länders politiska och sociala situation som kan ha gett upphov till uppgiven- hetssymtom hos en del asylsökande barn från dessa länder och regioner. Metoden för denna delstudie var litteraturstudier baserade på tidigare internationell forskning samt rapporter från FN, och frivilliga organisationer (NGO). Fältbesök och intervjuer med lokala experter. Totalt genom- fördes fältstudier i 5 länder och regioner enligt följande: (), (), Kosovo (), () och (). I varje land genomfördes intervjuer med representanter från fyra olika kategorier: FN-organ, sjukvården (såväl intervjuer med pediatriken/psykiatrin – barnpsykiatrin där sådan förekom – som besök på sjukhus/institutioner för mentalvård), frivilliga organisationer samt myndigheter. Inter- vjuerna var semistrukturerade med möjlighet till komplette- rande följdfrågor. Alla informanter hade på förhand fått ett brev innehållande en kort beskrivning av studiens syfte, situ- ationen i samt den symtombild som hade tagits fram i samband med kartläggningen 2005. Intervjuerna genomfördes både enskilt och i grupp beroende på informanternas önskemål och omständigheterna kring besöken. Språket i intervjuerna varierade mellan engelska, ryska och i vissa fall det aktuella landets officiella språk (azeriska, serbiska, albanska). II.En komparativ studie av asylprocessen i tre nordiska länder. Syftet med denna delstudie var att undersöka varför asyl- sökande barn med uppgivenhetssymtom endast har före- kommit i . För att undersöka eventuella samband mellan asylprocessen i och förekomsten av problemet genom- fördes en jämförande studie om asylprocessen i tre nordiska länder. Metoden för denna delstudie var litteraturstudier. III.En studie av barnens/familjernas upplevelser av och samhällets syn på problemet. För att undersöka såväl barnens och familjernas som en del inblandade aktörers kognitiva perspektiv på problemet genomfördes intervjuer med olika grupper som på olika sätt varit inblandade eller engagerade i frågan. Syftet med denna intervjuserie var att genom en triangulering av Sammanfattning av forskningsresultat samt viktiga frågor för fortsatt forskning datakällor med beaktande av rollperspektiv (, och 2005:109; Patton 1990) kunna undersöka hur olika aktörer uppfattar och tolkar problemet – t.ex. de som själva har en direkt erfarenhet av problemet och de som behandlar eller handlägger dessa personers problem. Följande grupper/personer intervjuades: 1.Representanter för det offentliga – jurist- och myndighetsperspektivet. Tre offentliga biträden och tre handläggare från intervjuades både indi- viduellt och i grupp. En inbjudan skickades till olika verk- samheter och de som svarade positivt bjöds in till intervju. Intervjuerna var semistrukturerade med öppna frågor. 2.Representanter för det offentliga – vårdens per- spektiv. Ett tjugotal representanter för barn- och ungdoms- psykiatrin samt medicinska experter (en barnläkare och tre sjuksköterskor) intervjuades i grupp vid tre olika tillfällen. Intervjuerna var semistrukturerade med öppna frågor. 3.Intervjupersoner från den privata sfären – familjernas/barnens samt invandrargruppernas perspektiv. Tio familjer, föräldrar, några syskon och i vissa fall barn som själva tidigare visat uppgivenhetssymtom intervjuades. Intervjuerna var semi- strukturerade med öppna frågor. Urvalet var selektivt och målgruppen var såväl familjer som beviljats uppehållstill- stånd som de som ännu väntade på besked/fått avslag vid intervjutillfället. I urvalet ingick barn med uppgivenhets- symtom av båda könen, från olika åldersgrupper och med olika etnisk bakgrund. En del av intervjuerna planerades och genomfördes tillsammans med en psykolog från barn- och ungdomspsykiatrin i , , som har lång erfarenhet av att behandla asylsökande barn med uppgivenhetssymtom. Representanter för tre invandrar- föreningar med rötter i de länder vars medborgare varit överrepresenterade i statistiken över asylsökande barn med uppgivenhetssymtom intervjuades enligt samma intervju- metod som ovan. En utförligare diskussion kring inter- vjuerna presenteras i ett senare avsnitt i samband med redo- visningen av resultatet. Sammanfattning av forskningsresultat samt viktiga frågor för fortsatt forskning För att strukturera resultatet av datasamlingen samt för att skapa ett sammanhang i vilket data skulle tolkas, fokuserades analysen på tre specifika teman som kan kopplas till studiens syfte och pro- blemställningar: 1.Barnets och familjernas situation innan barnet utvecklade upp- givenhetssymtom 2.Förhållanden i som kan ha påverkat barnets tillstånd 3.Vägen in och ut ur tillståndet – verksamma faktorer och stöd- insatser Slutsatser från den första kvalitativa delstudien Varken litteraturöversikten eller intervjuerna under fältbesöken gav någon förklaring till varför just medborgare från de länder som var överrepresenterade i statistiken över asylsökande barn med upp- givenhetssymtom skulle vara drabbade. Avseende det politiska, sociala och ekonomiska läget skiljer sig inte länderna i fråga avsevärt från många andra länder. Förvisso förekommer brott mot demokratiska principer och mänskliga rättigheter i olika grad, men detta är inte heller unikt eller särskilt anmärkningsvärt i dessa länder jämfört med många andra länder. Åtminstone erkänner nästan alla dessa länder demokratiska prin- ciper och mänskliga rättigheter – bland dem minoriteternas rättig- heter – i sina grundlagar. En del av länderna, t.ex. och , har haft regimer som är förhållandevis mer demo- kratiska än i många andra länder vars medborgare sökt asyl i , och en del andra – (men även ) – har åtnjutit en betydande ekonomisk tillväxt . Det fanns inte bevis för en systematisk diskriminering och för- följelse av minoriteter i majoriteten av de besökta länderna. Emellertid kan inte förekomsten av enskilda fall av diskriminering och trakasserier uteslutas. Förvisso har en minoritetsgrupp som varit överrepresenterad i statistiken en särskilt utsatt position i det tidigare . Inget av de aktuella länderna har (tidpunkten för den snabba ökningen av antalet asylsökande barn med uppgivenhets- symtom i ) upplevt naturkatastrof, krig eller större väpnade konflikter (och har sedan självständigheten aldrig upplevt krig, kriget i tog slut för mer än Sammanfattning av forskningsresultat samt viktiga frågor för fortsatt forskning och Kosovo drabbades av krig och konflikter –2001. Vidare har vi i intervjuerna med olika aktörer – från olika poli- tiska företrädare samt internationella organisationer som är verk- samma i de aktuella länderna – inte träffat på information om att en liknande situation rått bland utsatta barn i dessa länder, vare sig i krigstid eller efter eller bland interna flyktingar i flyk- tinglägren. Det har inte heller kommit fram någon information om att ett uppgivenhetsbeteende skulle vara en kulturellt känd/accepterad copingsstrategi i pressade situationer. Självmord har inte heller kunnat identifieras som en kulturellt utbredd eller vanligt före- kommande utväg för individer som befinner sig i hopplösa/svåra situationer. Sammanfattningsvis kan vi konstatera att vi inte har kunnat finna något samband mellan händelseutvecklingen eller kulturen i de aktuella områdena och förekomsten av uppgivenhetssymtom bland asylsökande barn från dessa länder. Slutsatser från den andra kvalitativa delstudien Den slutsats som kan dras av våra jämförande studier om asyl- processen i nordiska länder är att på intet sätt har hårdare eller restriktivare asylpolitik än de andra nordiska länderna. Snarare kan den svenska asylpolitiken betecknas som en human politik. Däremot står det klart att väntetiden i asylärenden kan vara längre i . Detta beror bl.a. på mer flexibla regler för ny ansökan. Det bör dock påpekas att det egentligen inte tar avsevärt i att fatta ett beslut i normala asylärenden. Det som förlänger handläggningstiden är vägen mot ett beslut som godtas av den sökande. Med andra ord, det är tiden för att för- vandla ett avslagsbeslut till ett bifall som är lång. De rutiner som varit gällande och de myndigheter som varit inblandade har också bidragit till att skapa den långa handlägg- ningstiden. En annan omständighet som försvårat utredningen och ökat handläggningstiden har varit att en majoritet av de asyl- sökande saknar identitetshandlingar. I de fall där det inte omedel- bart går att fastställa den asylsökandes identitet finns det risk för att handläggningstiden förlängs ytterligare. Sammanfattning av forskningsresultat samt viktiga frågor för fortsatt forskning Slutsatser från den tredje kvalitativa delstudien Resultatet av intervjuerna med familjerna tyder på att uppgiven- hetstillstånd verkar ha uppstått i samband med ett första eller andra avslagsbeslut. Förvisso har en del barn mått psykiskt dåligt i hemlandet och även i haft kontakt med barn- och ungdomspsykiatrin, några andra har levt större delen av sitt liv i olika länder då föräldrarna, efter att ha fått avslag i ett land, sökt asyl i ett annat land, vilket haft en negativ påverkan på barnens psykiska hälsa. Att barnen visar uppgivenhetssymtom först i och i princip i förhållande till ett avslagsbeslut, att tillfrisknandet hänger samman med ett beviljat uppehållstillstånd samt det faktum att nästan alla andra syskon i familjerna är friska, fungerar normalt, går i skolan, idrottar eller har andra fritidsintressen och lärt sig svenska talar emot de förklaringsmodeller som pekar ut trauma som orsaken till barnens uppgivenhetssymtom. Intervju- erna som genomfördes med experter inom vården bekräftar också att syskonen (ofta yngre än det aktuella barnet) i regel är friska och opåverkade/mindre påverkade av de omständigheter som förmodas ha orsakat uppgivenhetssymtom hos de drabbade syskonen. En annan faktor som inte bör underskattas i sammanhanget är föräldrarnas utsatthet och psykiska belastning. Av intervjuerna framgår att barnen ofta exponeras för föräldrarnas oro och sorg. En del föräldrar pratar om de mest dramatiska händelser som kan ha hänt dem eller andra i barnets bekantskapskrets, inför barnen, en del överför sin oro och sin besvikelse över att inte kunna få stanna i till barnen. Andra föräldrar påverkar barnen, om än omedvetet, med sina egna psykiska problem. Av intervjuerna med vården framgick också att man har uppmärksammat tre olika typer av reaktioner och attityder hos föräldrarna avseende behandlingen av barnen: de som engagerar sig, de som inte bryr sig och de som motverkar behandlingen. betonas det i intervjuerna också att en del föräldrar är mycket upptagna av sina egna pro- blem/behov. En del andra bedöms vara kluvna inför barnens situ- ation: å ena sidan lider de med barnen och å andra sidan försöker de att dra nytta av situationen genom ett aktivt sökande efter intyg som kan förstärka deras ställning i asylprocessen. Föräldrars ansvar i sammanhanget ska inte negligeras. Det framgår också av intervjuresultaten att många utomstående aktörer är närvarande i familjernas liv och på ett eller annat sätt Sammanfattning av forskningsresultat samt viktiga frågor för fortsatt forskning påverkar dem och tvingar sitt perspektiv på dessa familjer. Förutom barn- och ungdomspsykiatrin, barnmedicinen, olika paramedi- cinska grupper, , advokater och migrationshand- läggare finns det också de individer eller organisationer som gömmer flyktingarna eller ger råd och stöd åt de närvarande i familjernas vardag. Det stora samhällsintresset, mediabevakningen och de olika intressegrupper som har följt denna fråga tränger sig in i barnens och familjernas livsvärld och styr enligt sin agenda eller sina uppfattningar. Resultatet riskerar att bli att familjerna passi- veras och blir beroende av hjälp utifrån. Av intervjuerna med vården framgick att trots de stora insatser som barn- och ungdomspsykiatrin och barnmedicinen gör för att hjälpa de drabbade barnen ger inte dessa insatser några egentliga resultat förrän uppehållstillstånd beviljas. Intervjuerna med vården bekräftar också att det är ett avslag eller en kris som utlöser uppgivenhetstillståndet. För övrigt menar man att en del barn redan har haft psykiska problem antingen före ankomsten till eller innan ett avslagsbeslut. En viktig punkt som både offentliga biträden och handläggare på pekade på är att barnens asylskäl inte alltid kommer fram vid tillfället för familjernas första ansökan, att barnen inte hörs i asylärenden och att först efter ett avslag tar familjerna upp barnens situation i asylansökan. Offentliga biträden tar upp såväl kulturen som asylprocessen som eventuella förklaringar till förekomsten av uppgivenhets- symtom bland en del asylsökande barn. Migrationshandläggarna uppmärksammar vikten av att familjerna inte isoleras och att känslan av sammanhang i deras vardag inte går förlorad . Trauma lyfts däremot inte fram som förklaringsmodell av någon av intervjupersonerna. Intervjuerna med migrationshandläggare bekräftar den bild som kom fram i litteraturstudien om asylprocessen i , det vill säga att asylprocessen inte är längre eller hårdare i än i våra nordiska grannländer. Av intervjuerna framgår också hur olika aktörers särintressen i frågan kan ha betydelse för barnens och familjernas situation. Offentliga biträden betonar att de inte får tillräcklig ersättning för att kunna lägga mer tid på familjernas ärenden. handläggare påpekar att en del andra yrkesgrupper kan ha överskridit sin yrkesetik på grund av sina särintressen i frågan. Sammanfattning av forskningsresultat samt viktiga frågor för fortsatt forskning Vad har vi dragit för slutsatser av de två genomförda studierna? Det finns inte någon enskild förklaring till den situation som har rått i beträffande en del asylsökande barn som visat upp- givenhetssymtom.