sou · GUB379 · 2007-01-01 00:00:00 — Utredningens resultat visar att det finns stora variationer av hur normer definieras i olika sam- manhang. är det viktigt att notera att ett stort utrymme för godtycke och individuella beslut ökar risken för diskriminering. Detta innebär att det behövs fasta och tydliga lagar och regler för att motverka diskriminering. Rasism och diskriminering utgör seg- livade och rörliga företeelser. Därför är arbetet mot diskriminering en ständigt pågående uppgift. I detta arbete ska de som drabbas av diskriminering ges tolkningsföreträde och problemformuleringen ska utgå från deras erfarenheter. Detta är fundamentalt för att mot- verka den maktordning som reducerar individerna till föremål för makthavarnas blickar, definitioner och åtgärder. Ett effektivt sätt att upprätthålla de privilegier som bygger på en hierarkisk ordning är som bekant att förneka att en sådan ordning existerar. I maktens verklighetsbeskrivning råder jämlikhet och meritokrati, diskrimineringen är en anomali och den etniska ojäm- likheten ett övergående problem. Osynliggörandet, nedtystanden och förringandet identifieras av utredningens rapporter som viktiga komponenter i en förnekandets strategi som syftar till att bevara en privilegierad position. Diskrimineringen ska därför ses inom ramen för ett privilegiesystem som ger fördelar till vissa grupper på bekostnad av andra. Den strukturella/institutionella diskrimine- ringen utestänger vissa grupper och individer från makt, inflytande och kontroll över samhällsresurser, men detta skapar pri- vilegier för andra. Att förändra den strukturella/institutionella dis- krimineringen innebär därför en generell omstöpning av makt- relationerna i samhället. Utredningens resultat visar också att diskrimineringens komplexi- tet och dess legitimering, genom den systematiska konstruktionen av människor, platser och relationer som olika, inte enbart kan förstås utifrån etniska skiljelinjer eller rasismens logik. Den forsk- ning som presenterats visar att rasistiska stereotypier i arbetslivet även är bekönade och tar sig skilda uttryck beroende på klass- bakgrund och ålder. I stället för att fokusera på invandrade kvinnor som grupp och (åter)skapa essentialistiska föreställningar om hur dessa kvinnor är, tar författarna till utredningens rapporter fasta på de intersektionella relationer som gör diskrimineringen möjlig. Rapporterna lyfter fram aktörernas möjligheter att hantera diskri- mineringen utifrån skilda sociala positioner, tillskrivna identiteter och i olika sammanhang. Den diskriminerande ordningen har olika effekter på kvinnor och män och den ska även ses i ett klassam- manhang och ur ett livscykelperspektiv. Utredningen ger en rad exempel som visar att den strukturella diskrimineringen påverkar barn redan under uppväxtåren och fortsätter sent i livet. Som många bidrag till denna utredning har påpekat är ett intersektio- nellt perspektiv nödvändigt för att belysa diskrimineringens kom- plexa karaktär i bl.a. arbetslivet, inom välfärden och i politiken och för att utforska på vilket sätt den artikuleras med andra former av förtryck. Detta perspektiv ger även viktiga ledtrådar för att förstå hur diskrimineringen motverkas, förhandlas och hanteras. Kopplingen mellan den diskriminering som förekommer på strukturell, institutionell och individuell nivå kompliceras ytter- ligare när den analyseras intersektionellt. På vilket sätt artikuleras det privata våldet i hemmet till en rasistisk ordning i det omgivande samhället? Och hur agerar det offentliga patriarkatet inför en and- rafierad/rasifierad manlighet? Utifrån ett intersektionellt perspek- tiv är det möjligt att identifiera och namnge den specifika utsatthet som uppstår när diskrimineringens offer måste hantera olika for- mer av förtryck. Den diskriminering som många upplever på arbetsplatsen uppstår inte bara ur rasistiska föreställningar utan förstärks också av sexistiska tillskrivningar eller heteronormativa praktiker. Effekterna av det patriarkala förtrycket i hemmet för- stärks av såväl det offentliga patriarkatets nonchalans som omgiv- ningens undfallenhet, stigmatiserande blickar och diskriminerande attityder. Genom att använda ett intersektionellt perspektiv bidrar forsk- ningsresultat i denna utredning att punktera föreställningar om ett harmoniskt majoritetssamhälle där varken klassmotsättningar, rasism, sexism eller homofobi existerar. På detta sätt öppnas det nya möjligheter att förstå hur makten utövas i . Resultaten av denna utredning visar genom en rad exempel att den strukturella diskrimineringen lämnar djupa spår i människors liv. Somliga väljer att sätta ord på sina erfarenheter, medan andra väljer att hålla tyst, att försöka glömma och förtränga. Oavsett hur man hanterar diskrimineringen på ett personligt plan väcker diskrimine- ringen en mängd olika reaktioner mot det omgivande samhället och dess institutioner. För det första kan konstateras att förekomsten av diskrimineringen undergräver legitimiteten hos samhälls- institutioner, lagar och reglerverk. För det andra är vetskapen om att vara undantagen samhällets skydd och rättsystem en faktor som kan bidra till att minska incitamentet att engagera sig dessa institu- tioner. För det tredje bidrar diskrimineringen till att klä sociala konflikter till etniskt baserade motsättningar. I detta sammanhang utgör erfarenheterna från kravallerna i en viktig tanke- ställare. Diskrimineringen väcker inte bara uppgivenhet, utan också mot- stånd. Till detta räknas inte bara ifrågasättandet av samhälls- institutioners legitimitet utan också kampen om problem- definitionen och om hur den sociala verkligheten ska definieras och den diskriminerande ordningen förändras. Mot en ny politik: Hur kan diskrimineringen bekämpas? Utredningens rapporter visar att diskrimineringen förekommer inom alla samhällsområden och att det finns tydliga kopplingar mellan t.ex. den diskriminering som finns på arbetsmarknaden och boendediskriminering, som en svag position i arbetslivet har effekter på tillgången till det sociala trygghetssystemet. Dessa är överföringseffekter (spill-over-effekter) mellan olika samhälls- områden. Diskrimineringen pågår och alstras genom vet- skapen om att man kan bli utsatt för diskriminering. ringen påverkar människors möjligheter att ta del av samhällets resurser och har effekter på människors självuppfattning, livsval, materiella levnadsvillkor och framtidsdrömmar. På ett generellt plan skapar diskriminering ett atomiserat samhälle med olika spel- regler för o(jäm)lika sorters människor. Diskrimineringen under- gräver den sociala sammanhållningen och omöjliggör demokratiska lösningar till samhällsproblem. Underlagen till denna utredning belyser en diskriminering som går bortom den juridiska definitionen och lagstiftningens räckvidd. Dis- krimineringen opererar genom formella och informella överenskom- melser och förgivettagna sanningar. Detta visar på nödvändigheten av en vidare förståelse av diskrimineringens uttryckssätt, men även av åtgärder på institutionell nivå som motverkar förekomsten av rasism och diskriminering. Kunskapsläget när det gäller diskrimineringsfrå- gor är fortfarande fragmentariskt. Den strukturella diskrimineringens föränderlighet och kontextbundenhet skapar ett ständigt behov av ny kunskap för att identifiera diskrimineringens nya skepnader och mot- verka dess följder. Effektiva åtgärder förutsätter därför även särskilda forskningsinsatser inte minst när det gäller att utveckla metoder för att forska om diskriminering. Att personer med invandrarbakgrund och deras barn särbehandlas negativt inom skolan, arbetslivet, välfärdsinstitutionerna, media, rättsystemet, boende och politiken kan knappast betraktas som ett undantag eller som isolerade händelser. Det underlag som presenteras i rapporterna visar att diskrimineringen är systematisk och att den är ett ständigt inslag i människors vardag. Inte heller är diskrimineringen resultat av vissa aktörers illvilja eller onda avsikter. Även om individernas diskriminerande handlingar har stor betydelse sker dessa handlingar aldrig i ett vakuum. De möjliggörs och legitimeras av samhälleliga normer och av institutionella praktiker. Diskrimineringen är kopplad till ett generellt maktproblem, och därför räcker det inte med enstaka åtgärder för att råda bot på problemen. Den integrationspolitik och det integrationsarbete som för när- varande bedrivs har visat sig ineffektiva för att motverka den strukturella/institutionella diskrimineringen och skapa för- utsättningar för jämlikhet och social sammanhållning. De bygger på åtskiljande mellan människor och ett kulturellt särarts- tänkande där personer med invandrarbakgrund kulturaliseras genom att föreställas tillhöra säregna kulturella system, och männi- skor reduceras till bärare av vissa kulturella egenskaper. Därmed reduceras integrationen att gälla främjande av mångfald som definieras i kulturella termer. Maktförhållandena i samhället neut- raliseras och görs irrelevanta för social sammanhållning. Den nuvarande integrationspolitiken har kontraproduktiva utgångspunkter och fel fokus. Utredningens rapporter och annan forskning visar att både den generella välfärdspolitiken och den etniska integrationspolitiken har motverkat sitt syfte och förstärkt segregationen. Båda dessa politiska system måste förändras. Integ- ration gäller alla som bor i ett visst samhälle och utgör därför inte någon särpolitik. Därför måste den generella socialpolitiken, base- rad på omfördelning av resurser för att minska de socioekonomiska klyftorna, få en tydligare ställning inom det politiska systemet. Ingen hållbar utveckling och social sammanhållning är möjlig utan en politik för att minska de socioekonomiska klyftorna och skapa ett rättvisare samhälle. Faktum är dock att den nuvarande generella välfärdspolitiken saknar viktiga medel för att motverka etnisk segregation, diskrimi- nering och rasism. Denna utrednings resultat kan förhoppningsvis bidra till att formulera en ny politisk agenda för jämlikhet och social sammanhållning. Genomförandet av utredningens förslag Utredningens arbete har under dess dryga tvååriga existens präglats av strävan efter att undersöka och öka kunskapen om meka- nismerna bakom den strukturella/institutionella diskrimineringen och ge förslag till åtgärder. Utredningen har kommit till ända och presenterar en rad förslag på basis av dagens kunskapsläge och de 13 rapporter som utredningen har publicerat. Framöver faller det politiska ansvaret tungt på politikerna att bortom sina parti- politiska intressen genomföra dessa åtgärder. Den struktu- rella/institutionella diskrimineringen som drabbar många männi- skor i deras vardag kan varken informeras eller utbildas bort. Den måste motverkas också med tvångsåtgärder. Det är en bitter sanning att inga privilegierade grupper frivilligt avstår från sina pri- vilegier (). Även om vi är fullt medvetna om de strukturella och institutionella hindren för genomförandet av dessa förslag, ser vi inget annat sätt att motverka den etablerade och seg- livade strukturella/institutionella diskrimineringen som motverkar den sociala sammanhållningen och äventyrar allas välfärd och trygghet. 5Utredningens förslag och rekommendationer Marginalisering och etnisk segregering har blivit en påtaglig realitet i dagens . Möjligheten till jämlika samhälleliga resurser, som vill- koren för utbildning, arbete, boende, fritid och politisk delaktighet, har försämrats avsevärt för personer med invandrarbakgrund. Frågan är hur detta kunnat hända? Integrationspolitiken formulerades och klubbades igenom med bred majoritet i 1997 och förhoppningen var att den skulle hjälpa till att skapa ett integrerat samhälle genom att möjlig- göra invandrarnas integration i det svenska samhället. Hela diskussionen och underlaget var färgat av den diskursiva rasistiska framställningen av invandrarna som problem som introducerades i den svenska debatten och sedan blev en dominerande diskurs även i den etablerade svenska politiken. Debatten var präglad av diskursiva verklighetsbeskriv- ningar som t.ex. att invandrarna fuskar, invandrarna tar inte ansvar för sina liv, de har kommit hit för att utnyttja välfärden, etc. (Kamali, 2006). Integrationspolitiken formulerades som en särpolitik för invandrarnas integration i det svenska samhället. Enligt denna politik har vi svenskar blivit en integrerad grupp i förhållande till dem som på grund av sitt underskott är icke-integrerade och i behov av integrationsinsatser. Integrationspolitikens grundproblem är att befolkningen delas i en integrerad grupp, svenskar, och en icke-integrerad grupp, invandrarna. Svenskar betraktas vara den grupp som ska integrera invandrarna. Den nuvarande integrationspolitiken och integrationsarbetet förstärker därmed den strukturella/institutionella diskrimineringen och är själv en del av problemet med den misslyckade integratio- nen. Detta görs bl.a. genom att legitimera ett kulturellt särarts- tänkande där personer med invandrarbakgrund kulturaliseras Utredningens förslag och rekommendationer genom att föreställas tillhöra säregna kulturella system och redu- ceras till bärare av vissa kulturella egenskaper. Ett kulturessentia- listiskt tänkande och handlande präglar integrationspolitiken både på nationell och på nivå. Detta kulturessentialistiska tänkande har gjort att mångkultu- ralism och mångfald blivit nyckelbegrepp för att beskriva ett tillstånd där andra grupper tillhörande andra kulturer lever bland oss i ett mångkulturellt samhälle. Därmed skapas en kulturell ordning i samhället som uppvisar skrämmande likheter med den gamla rasordningen. Kulturrasism utgår från idén att människor kan delas in i essenti- ellt annorlunda kulturer och att kultur bestämmer vilka värde- ringar, beteenden och förmågor en person har. Idén utgår från att kulturen i ett land, en region eller en etnisk grupp är enhet- lig. Den bygger också på idén att kultur är statisk, dvs. att kultur är som ett bagage man bär med sig livet ut och att detta går i arv mel- lan generationer. Ofta utgår också idén om andrafierade männi- skors kulturer från att de andras kultur är underlägsen (SOU 2006:40, s. 280). Sålunda får den svenska kulturen i integrationspolitiken en sär- ställning i topp och alla andra kulturer, dvs. invandrarkulturer, placeras i underläge och konstrueras som dess motpol. Integra- tionspolitikens och integrationstänkandets särskiljande i mång- kulturalismens namn legitimerar därmed kategoriseringen av de andra som sociala kategorier med kollektiva gemensamma egen- skaper. Integrationen reduceras därmed att gälla strävan efter mång- fald och maktförhållandena i samhället neutraliseras och görs irrelevanta för integrationen. Därför har den nuvarande integrationspolitiken fel fokus. Denna politik är en politik för de andra och angriper inte den struktu- rella/institutionella diskrimineringen som utgör de största hindren för främjandet av social sammanhållning. Vi behöver därför en ny politik och en ny organisering av integ- rationsarbetet (dvs. arbete för främjandet av social sammanhåll- ning). Den nya politiken kräver en omorganisering av alla insatser för integration som syftar till att integrera dem i samhället. Ett omorganiserat arbete för främjande av den generella integrationen måste lämna vi-och-dom-tänkandet och vi-och-dom-politiken bakom sig. Utredningens förslag och rekommendationer Vi föreslår att den nya politiken ska: a)minska ekonomiska ojämlikheter. b)bekämpa den strukturella/institutionella diskrimineringen på grund av etnisk och religiös bakgrund. c)skapa lika möjligheter och likvärdiga utfall för alla utifrån sina prestationer. d)ha ett globalt perspektiv. Integration eller social sammanhållning är ett samhällstillstånd som gäller alla som bor i ett visst samhälle och inte någon särpolitik. Därför måste den generella socialpolitiken, baserad på omfördel- ning av resurser som skapades för att minska de socioekonomiska klyftorna, få en klar ställning inom det politiska systemet. Ingen hållbar utveckling och social sammanhållning är möjlig utan en politik för att minska de socioekonomiska klyftorna och därmed en av grunderna till konflikter i samhället. Den nuvarande generella välfärdspolitiken saknar viktiga medel för att motverka etnisk segregation, diskriminering och rasism. Säråtgärderna i integrationspolitiken har också visat sig ineffektiva och inte främja social sammanhållning. Utredningens rapporter och annan forskning visar att både den generella välfärdspolitiken (SOU 2006:37) och den etniska integrationspolitiken (SOU 2006:73) har motverkat sitt syfte och förstärkt segregationen. Båda dessa politiska system måste förändras. behöver en ny politik vars främsta mål måste vara att skapa lika möjligheter och likvärdiga utfall utifrån sina prestationer för alla oavsett etnicitet, kön, sexuell läggning och andra andrafierande orsaker. Den nya politiken måste vara långsiktig och fokusera på att systematiskt motverka de rådande strukturella och institutionella hindren som skapar diskriminering. Dessa hinder motverkar skapandet av ett samhälle för alla präglat av social sammanhållning på lika villkor. Den nya politiken måste dessutom ha ett globalt perspektiv. Tiden för skapandet av ett integrerat samhälle efter föreställningen om ein , ein Reich är förbi. De globala folkförflyttningarna, den revolutionerade kommunikationen, uppkomsten av globala kulturer och mutationerna och hybridiseringen av många männi- skors identiteter har aktualiserat behovet av ett globalt förhåll- ningssätt i frågor om integration/social sammanhållning. Globala händelser påverkar oss här i och därmed den svenska Utredningens förslag och rekommendationer Till exempel spelar den inställning till palestiniernas livsvillkor och den israeliska ockupa- tionen och förtrycket liksom ockupationskrig i en vik- tig roll för många personer med invandrarbakgrunds inställning till det svenska samhället och deras vilja till att bli en del av den sociala sammanhållningen här. Med andra ord, inrikespolitiken kan inte längre skiljas från utrikespolitiken. Skapandet av ett integrerat samhälle är oskiljbart från kampen mot den struktu- rella/institutionella diskrimineringen både på nationell och på internationell nivå. 5.2Nedläggning och omorganisering av befintlig integrationsverksamhet En ny politik förutsätter också att de myndigheter och organisa- tioner som har skapats efter den gamla integrationspolitiken läggs ned. ska läggas ned och med det, insatser för integrationen av de andra. Arbete för nyanländas etablering, dvs. introduktion och motverkande av strukturell/institutionell diskri- minering delas mellan två nya myndigheter. Vi föreslår en nedläggning av . All verksam- het som bedriver som inte direkt handlar om nyanländas etablering ska avvecklas där vissa uppdrag omfor- muleras och övergår till den föreslagna nya myndigheten för lika möjligheter och likvärdiga utfall. Följaktligen bör en ny myndighet skapas, med namnet . Vi föreslår att uppdrag och arbete med nationell uppföljning och utvärdering av tillståndet och utveck- lingen av integrationen i , samt uppdragen som gäller rasism/diskriminering, skall omformuleras till uppdrag för den föreslagna nya granskande myndigheten för lika möjligheter och likvärdiga utfall. Vi föreslår en översyn av dagens arbete med introduktion för en förbättring och för att skapa nya former för arbetet. Utredningens förslag och rekommendationer Utredningen har visat att dagens integrationstänkande och integra- tionspolitik har förändrats från att ha varit en generell politik för att genom omfördelning av resurser skapa social sammanhållning till att bli en politik för de andra. Integrationspolitiken bygger således på ett vi-och-dom-tänkande som i stället för att bidra till social sammanhållning, motverkar den (se ovan samt de los , 2005; Kamali, 2006). Detta tar sig bl.a. uttryck i ett underskottstänkande där invandraren ständigt betraktas som i avsaknad av rätt attribut för att fungera i det svenska samhället. Ofta är detta särskiljande och utpekande underskottstänkande präglat av ett kulturessentiellt tänkande, som är ett självförhärligande av svenskheten. Flera av uppdrag och dess verksamhet byg- ger på denna andrafierande princip. Därför måste en genomgri- pande omorganisering ske, där viss verksamhet läggs ned och viss verksamhet flyttas till de två ny myndigheterna. Verksamhet hos som motverkar integration Utredningens forskningsantologi om utbildning visar i flera bidrag att den svenska gemensamma värdegrunden formas av etnocent- riska idéer om det europeiska och den svenska tillhörigheten (SOU 2006:40). Eftersom idén om värdegrund bygger på ett etablerat vi- och-dom tänkande betraktas invandrare som förändringsobjekt som saknar nödvändiga egenskaper för att kunna verka i ett demokratiskt samhälle (ibid.). Värdegrundsdiskursen bidrar med andra ord till att de etniska ojämlika maktförhållandena reproduce- ras och vidmakthålls (ibid.). har inom ramen för verkets arbete med demokratins gemensamma värdegrund gett ut rapporten är annorlunda? Om invandrares möte med svensk kultur (2005). Här ger sig författarna ut för att jämföra invandrade kulturers värde- ringar med den svenska. Med kultur avses i rapporten bl.a. nor- mer, värderingar, könsroller, moral, handlingsmönster och tanke- sätt (jfr idén om existensen av olika raser). Bland annat har man utifrån attitydundersökningar kommit fram till att människor från den svenska kulturen är mer jämställda och demokratiska. De invandrade kulturerna, framförallt de muslimska framställs som det motsatta; patriarkala och odemokratiska. Dessa ömsesidigt uteslutande framställningar är mycket vanliga i rasistisk retorik Utredningens förslag och rekommendationer (, 1993). Vidare så anges den svenska homogena kulturen som en orsak till att svenskar har en så hög levnadsstandard och är så demokratiska och jämställda. Det kan tolkas som att man implicit säger att kulturblandning hotar detta. Vi har dessutom argumenterat för att det finns ett samband mellan kultur och levnadsstandard och att både den starka uppslutningen kring de emancipativa frihetsvärdena och den jämförelsevis låga nivån för språklig och etnisk mångfald sannolikt har betydelse för den höga levnadsstandarden. Det finns därför anledning att betrakta den annor- lunda svenska kulturen som en viktig resurs. (, 2005:31) Ett liknande problem är behäftat med tidigare uppdrag att redovisa och sprida goda exempel och metoder för att förebygga konflikter mellan individ och familj där orsaken kan vara patriarkala normer. visar genom sin diskursanalys av invandrarflickan i sin kommande avhandling att Integrationsver- ket sammankopplar svenska värderingar med jämställdhet, medan invandrare sammankopplas med patriarkalism. Bl.a. syns detta i skrift om jämställdhet, Vägen in (2003) där det hävdas att vägen in för invandare i det svenska samhället går via jämställdhet. Liknande associationer återfinns i exempel – att förebygga konflikter mellan individ och familj (, 2002), där det framgår att lösningen på problemet handlar om att inleda en dialog om jämställdhet och patriarkala mönster // och förbättra samhällets integration i stort (ibid: förord) som har gett ut Patri- arkala enklaver eller ingenmansland (de los , 2003) där våld och kontroll av unga kvinnor diskuteras i ett sammanhang som lyfter fram såväl rasismens betydelse som det offentliga patriarka- tet. tycks ha en tämligen ambivalent uppfattning om kopplingen mellan jämställdhet och kultur. Den närmast dog- matiska och oföränderliga kopplingen mellan jämställdhet och kultur har uppmärksammats och kritiserats i många andra sam- manhang (, 2004; Bredström, 2002; Towns, 2002, Kamali, 2006; , 2006). tycks inte ha tagit intryck av denna kritik.