sou · GUB323 · 2007-01-01 00:00:00 — Kom- mittén tog även upp konsekvenserna av den ökande professiona- lismen inom idrotten. Kommitténs överväganden och förslag Skälen för skattebefrielse för ideella föreningar När nuvarande lagstiftning om skattebefrielse för ideella föreningar tillkom 1977 fördes en ingående diskussion om skälen för och emot skattefrihet. Av förarbetena (prop. 1976/77:135 s. 71) fram- går att det egentligen inte är principiella överväganden utan snarare billighetsskäl och praktiska hänsyn som ligger bakom det nuva- rande systemet. Önskemålet att stödja och stimulera förenings- medlemmarnas aktiva samverkan i ideellt arbete har stor betydelse för skattefriheten. Stiftelse- och föreningsskattekommittén konstaterade se- nare att utvecklingen som skett sedan reglernas tillkomst inte tydde på att motiven som låg till grund för skattelättnaderna hade ändrats på något avgörande sätt. Skälen för föreningarnas skatte- befrielse hade enligt kommittén alltjämt samma bärkraft. Kom- mittén såg också en risk i att ett större skatteuttag och en ökad re- glering skulle motverka människors vilja att åta sig uppdrag i det ideella föreningslivet. Kommittén ansåg att principen om en likformig och neutral in- komstbeskattning som lades fast skattereform bör vara avgörande både för vilka inkomster som skall undantas från de ide- ella föreningarnas beskattning och för vilka inkomster som bör be- aktas vid prövningen av det s.k. fullföljdskravet. Utgångspunkten bör vara att den löpande avkastningen på en tillgång och den reali- serade värdestegringen på samma tillgång så långt som möjligt skall behandlas lika. Enligt nuvarande regler är kapitalvinster helt undantagna från be- skattning. Det gäller inte bara när den löpande avkastningen är skattefri utan också när vinsten kommer från en försäljning av till- gångar vars löpande avkastning är skattefri. Mot denna bakgrund föreslog kommittén att löpande avkastning (ränta och utdelning m.m.) och kapitalvinster på tillgångar som är hänförliga till den allmännyttiga verksamheten på samma sätt som gäller skall undantas från beskattning. Intäkter av egentlig näringsverksamhet (rörelse och fastighetsin- nehav) bör som huvudregel beskattas på samma sätt som . Huvudregeln om beskattning bör också gälla för kapitalvinster som uppkommer vid fastighetsförsäljningar och vid försäljningar av rö- relsetillgångar som inte ingår i den skattebefriade delen. När en egentlig näringsverksamhet främjar ett allmännyttigt ändamål – i betänkandet kallad kvalificerad näringsverksamhet – bör dock in- täkterna av en sådan verksamhet undantas från beskattning. För att skattebefrielse skall medges krävs enligt nuvarande regler att föreningen uppfyller vissa villkor beträffande syfte, inkomstan- vändning (fullföljd), verksamhetsinriktning och öppenhet. Kom- mittén föreslog vissa förändringar av fullföljdskravet och kravet på verksamhetsinriktning. Fullföljdskravet (Inkomstanvändning) Kommittén ansåg att för skattebefrielse bör i princip krävas att fö- reningen använder en skälig del av sin avkastning för att främja ett eller flera allmännyttiga ändamål. Fullföljdskravet bör anses upp- fyllt om föreningen kan visa att den använt av de skattefria inkomsterna för allmännyttiga ändamål. Kommittén föreslog att kravet på inkomstanvändning skall riktas mot alla inkomster som omfattas av möjligheten till skattebefrielse, dvs. även kapitalvinster på de tillgångar vilkas lö- pande avkastning är skattefri. De preciseringar av kravet på verksamhetsinriktning som kommit- tén föreslog gällde frågan om vilka åtgärder som skall anses inne- bära att föreningen främjar ett icke allmännyttigt (okvalificerat) ändamål. Kommittén föreslog att om en förening i faktiskt bedri- ven verksamhet främjar även ändamål som inte är kvalificerade bör fordras att dessa ändamål vid en helhetsbedömning av föreningens verksamhetsinriktning på framstår som en oväsentlig bisak. Som ett främjande av okvalificerade ändamål räknas enligt för- slaget att föreningen ger ut ekonomiska förmåner till förenings- medlemmarna, bestämda fysiska personer eller medlemmar av viss eller vissa släkter eller på annat sätt främjar det ekonomiska eller det personliga intresset hos denna krets av personer. Undantag fö- reslogs för det fallet då förmånerna ges ut som ett direkt led i det allmännyttiga arbetet, t.ex. när en handikappförening subventione- rar hjälpmedel till sina funktionshindrade medlemmar. Avgränsningen av skattefri (kvalificerad) näringsverksamhet Enligt nuvarande regler medges i ganska stor utsträckning skatte- befrielse för föreningars inkomster av vad som kan betecknas som egentlig näringsverksamhet. Skattebefrielsen förutsätter dock att verksamheten är kvalificerad, dvs. antingen har naturlig anknytning till föreningens allmännyttiga ändamål eller av hävd har utnyttjats som finansieringskälla för ideellt arbete. Naturlig anknytning och hävd Kommittén gjorde den bedömningen att som kvalificerad och där- med skattebefriad näringsverksamhet bör räknas i första hand så- dan egentlig näringsverksamhet (rörelse och fastighetsinnehav) som har naturlig anknytning till det allmännyttiga ändamålet. Med uttrycket naturlig anknytning avses ett krav på samband mellan näringsverksamheten och det eller de allmännyttiga ändamål som föreningen bedriver. Som exempel på sådan verksamhet kan näm- nas intäktsgivande arrangemang som föreningens medlemmar del- tar i, såsom idrottstävlingar och teaterföreställningar. Även verksamheter som bedrivs i syfte att finansiera det ideella arbetet borde enligt kommittén alltjämt kunna räknas som kvalifi- cerade och därmed skattebefriade. Kommittén ansåg dock att det nuvarande kravet på hävdvunnen finansieringskälla behövde för- ändras. Kommittén tog fasta på de motiv som ligger bakom skatte- friheten för ideella föreningar och menade att det ideella inslaget i form oavlönade medlemsinsatser bör ha stor betydelse för skatte- friheten. Utgångspunkten bör vara att det skall vara fråga om en verksamhet som verkligen är en finansieringskälla för föreningens ideella arbete. Vid en påtaglig disproportion mellan den påstådda finansieringskällan och den faktiskt bedrivna ideella verksamheten bör dock skattefriheten kunna vägras. Något krav på att finansie- ringskällan skall vara hävdvunnen bör inte gälla. Kommittén föreslog därför en ny huvudregel som innebär att en verksamhet som bedrivs i rent finansierande syfte skall omfattas av rätten till skattebefrielse om verksamheten bedrivs huvudsakligen med hjälp av oavlönade medlemsinsatser under förutsättning att verksamheten inte bedrivs på ett sådant sätt eller i sådana former att skattebefrielsen kan antas medföra en snedvridning av konkur- Huvudregeln skulle alltså vara frikopplad från kravet på hävd. Vissa av de verksamheter som anses skattefria såsom hävd- vunna finansieringskällor – bingo och reklam – kräver dock med- verkan av anställd personal eller avlönade konsulter/specialister. För att inte göra det skattefria området mindre, föreslog kommit- tén att om en viss typ av verksamhet av hävd har utnyttjats som finansieringskälla för ideellt arbete och om det står klart att denna verksamhet inte kan bedrivas med i huvudsak oavlönade arbetsin- satser, bör kravet på ideella insatser kunna efterges. Förslaget inne- bär att begreppet hävd får betydelse för frågan om skattefrihet bara för de fall då föreningen har använt andra än oavlönade förenings- medlemmar för bedrivandet av verksamheten. Kommittén föreslog att bedömning av rätten till skattebefrielse inte som enligt nuvarande regler skall grundas på en huvudsaklig- hetsbedömning av ett stort antal aktiviteter inom föreningen utan skall göras för varje särskilt verksamhetsslag för sig. Förslaget in- nebär att de i princip skattefria verksamheterna och de verksamhe- ter som i princip skall beskattas behandlas var för sig. Som exempel kan nämnas att om en förening bedriver verksamheter som i prin- cip är skattefria, idrottsevenemang och bingo, skall dessa verksam- heter inte äventyras av att föreningen också driver en kanske bety- dande kioskrörelse som inte uppfyller kraven för skattebefrielse. Inkomsten av den senare skall beskattas för sig och oberoende av omfattningen av den skattefria verksamheten. är det så att en för stor främmande verksamhet kan leda till att även skattefri verksamhet blir skattepliktig. Verksamhet genom annan juridisk person Kommittén konstaterade att nuvarande regler synes förutsätta att en verksamhet för att komma i fråga för skattebefrielse skall bedri- vas av den ideella föreningen själv eller med andra ord i direktägd form. Det förhållandet att föreningen bedriver en verksamhet i samarbete med andra hindrar i och för sig inte att inkomst från så- dan verksamhet är skattebefriad. Kommittén ansåg att så länge fö- reningen verkligen är direkt deltagande i verksamheten bör skatte- frihet kunna komma i fråga. Kommittén ansåg inte att det fanns anledning att överväga någon ändring i detta hänseende. Kommittén konstaterade att sedan nuvarande skatteregler infördes har inslaget av professionalism ökat bland de ideella förening- arna, inte minst inom idrotten. Bestämmelserna om skattebefrielse för ideella föreningar tar i första hand sikte på att gynna den sam- verkan på ideell grund mellan medlemmarna som normalt äger rum i en sådan förening. Kommittén menade att man har kommit ganska långt från detta fall när föreningen i stället anlitar personer – medlemmar eller andra – som på professionell basis deltar i den än- damålsanknutna verksamheten. Kommittén föreslog en lagreglering som innebär att det skall gö- ras en helhetsbedömning av de verksamheter inom en förening som har naturlig anknytning till det allmännyttiga ändamålet. Så länge det går att konstatera att dessa verksamheter, sedda som en helhet, huvudsakligen – dvs. till 80–– utövas av andra än professionella deltagare, skall föreningen enligt förslaget ha möjlig- het att få skattebefrielse. Det kan dock inträffa att en förening som har en omfattande ideell verksamhet också driver en särskild verk- samhet, t.ex. inom en viss idrottsgren, som sedd för sig helt domineras av professionella deltagare. Kommittén menade att en professionellt dominerad verksamhet alltid bör förlora sin naturliga anknytning till det allmännyttiga ändamålet och därmed träffas av beskattning oberoende av resultatet av huvudsaklighetsbedöm- ningen. En spärregel för att förhindra missbruk av skattebefrielsen Kommittén föreslog att en spärregel skulle införas för att förhindra att föreningarnas förmånliga skattestatus utnyttjas i skatteundan- dragande syften. Förslaget innebär att rätten till skattebefrielse för en ideell förening skall gå förlorad om föreningen deltagit i ett förfarande som syftar till att bereda någon annan som deltagit i förfarandet en betydande skatteförmån. Kommittén hade svårt att bedöma vilken betydelse en sådan spärregel skulle få i praktiken eftersom lagstiftaren redan ingripit med åtgärder för att förhindra vissa otillbörliga skatteförfaranden med ideella föreningar inblan- dade. Kommittén ansåg att en spärregel skulle kunna få betydelse för sina avhållande effekter. Kommittén föreslog en höjning av grundavdraget från till ett basbelopp. Kommittén föreslog att grund- avdraget skulle knytas till basbeloppet för att på så sätt eliminera behovet av återkommande justeringar. Vad tyckte remissinstanserna? Av naturliga skäl redovisas här endast de remissynpunkter som är av intresse för arbetet i . Remissinstanserna kan delas upp i en stiftelsegrupp och en föreningsgrupp. Stiftelsekollektivet var mycket kritiskt till förslaget att beskatta kapitalvinster vid avyttring av tillgångar som ligger utanför det kvalificerade området samt att övriga kapitalvinster skall beaktas vid prövning av fullföljdskravet, dvs. kravet att stiftelser och före- ningar skall använda en skälig del av avkastningen till ett eller flera allmännyttiga ändamål. För stiftelsernas del utgör det avsatta kapi- talet grunden för stiftelsernas existens. I många stiftelser (och vissa föreningar) sker stor och snabb omsättning av tillgångar som ett led i ansträngningarna att förvalta kapitalet så bra som möjligt. Stiftelsekollektivet menade att förslaget att beskatta kapitalvinster skulle leda till väsentliga skatteskärpningar som riskerar att urholka stiftelsekapitalet samt ge upphov till inlåsningseffekter. Många stiftelser (och vissa föreningar) investerar också i fastigheter som inte används i den egna verksamheten utan utgör rena kapitalpla- ceringsobjekt. Föreningskollektivet var mera splittrat i denna fråga. Både synpunkter för och emot framfördes. Av visst intresse kan nämnas att en majoritet av de idrottsföreningar som yttrade sig över betänkandet inte hade något att erinra mot förslaget. Många remissinstanser undrade också över hur kapitalförluster skulle hanteras, något som kommittén inte alls berörde. Föreningskollektivet hade inte några principiella invändningar mot det förändrade verksamhetskravet, som innebär ett krav på att en förening i sin faktiskt bedrivna verksamhet får främja andra än allmännyttiga ändamål endast om dessa på framstår som en oväsentlig bisak. Vissa remissinstanser inom föreningskollekti- vet framförde dock synpunkten att förslaget inte var förenligt med förslaget att reglera hur stor del av en ideell verksamhet som får bedrivas av professionella utövare. Det senare förslaget innebär att ett professionellt inslag i verksamheten godtas om det uppgår till högst 15–av den totala verksamheten. Med oväsentlig bisak avses sannolikt en betydligt mindre andel. Kommitténs förslag på hur avgränsningen av kvalificerad och därmed skattefri näringsverksamhet skall gå till fick ett i huvudsak positivt bemötande. Flera remissinstanser var dock kritiska mot att kommittén ville behålla kravet på hävd när den finansierade verk- samheten inte huvudsakligen bedrivs av oavlönade medlemsinsat- ser. En egentlig näringsverksamhet som går ut på att finansiera den ideella verksamheten borde enligt dessa remissinstanser i princip godtas så länge den finansierande verksamheten står i rimlig pro- portion till behovet att finansiera föreningens ideella arbete. Kravet på att den finansierande näringsverksamheten – för att anses skat- tefri – inte får bedrivas på ett sätt som kan antas snedvrida konkur- rensen ansågs vara tillräckligt. En majoritet av föreningskollektivet var positiv till förslaget att överge den s.k. huvudsaklighetsbedömningen som innebär att in- komst kommer från en självständig näringsverksamhet eller en sär- skild förvaltningsenhet som avser fastighet, är skattefri om in- komsten till huvudsaklig del kommer från en sådan verksamhet med naturlig anknytning eller som är hävdvunnen. Förslaget, att bedömningen av rätten till skattebefrielse i stället skall göras för varje särskilt verksamhetsslag för sig, ansågs dock kunna leda till en ökad administration på så sätt att flera mindre verksamheter be- döms som skattepliktiga, vilket ställer krav på uppgiftslämnandet och på en fördelning av kostnader som kan anses gemensamma för både skattefri och skattepliktig verksamhet. Flera remissinstanser inom föreningskollektivet var positiva till förslaget att lagreglera i vilken utsträckning det bör vara tillåtet för en förening att med bibehållen skattefrihet bedriva verksamhet med professionella utövare. En majoritet av idrottsföreningarna med i spetsen var kritiska till förslaget, framför allt när det gällde utformningen av lagreglerna. Man me- nade att förslaget skulle kunna leda till flera oönskade effekter. Framför allt var det en stor brist att betänkandet inte innehöll nå- gon analys av vilka konsekvenser förslaget skulle få för idrottsrö- relsen i . I många föreningar är det så att elitidrotten till stora delar finansierar bredd- och ungdomsidrotten. Om förslaget genomförs finns en uppenbar risk att föreningar kommer att splitt- ras med negativa effekter för framför allt bredd- och ungdomsid- rotten som följd. En sådan utveckling skulle även påskynda kom- mersialiseringen inom idrotten ytterligare. skulle det kunna innebära att svensk elitidrott inte skulle kunna rymmas inom folk- rörelseidrotten, vilket inte var önskvärt. En majoritet av remissinstanserna avstyrkte förslaget att införa en särskilt spärregel för att förhindra missbruk av rätten till skatte- befrielse för de ideella föreningarna. Förslaget att höja grundavdraget och knyta det till prisbasbelop- pet tillstyrktes av remissinstanserna. Uppgifter om taxering av ideella föreningar För att få en uppfattning om hur olika typer av skatter belastar ide- ella föreningar har kommittén inhämtat uppgifter om taxering av ideella föreningar från . Uppgifterna avser , dvs. Taxeringsuppgifter om reklamskatt har redovisats för sig i kapitel 6. Kommitténs huvuduppgift är att göra en översyn av bestämmel- serna om inkomstskatt som berör ideella föreningar med idrottsliga ändamål. Kommitténs uppfattning är dock att vissa av de föränd- ringar som föreslås ifråga om inkomstskatt, efter erforderlig bered- ning inom , skall kunna omsättas till att gälla ge- nerellt för alla ideella föreningar (se avsnitt 4.3.1). har tyvärr inte möjlighet att särskilja idrottsföre- ningar i sin databas. Däremot har verket uppgifter om taxering av idrottsföreningar i . Antalet idrottsföreningar i som har uppgifter om uppgår till 1 864, vilket motsvarar av de totalt ca 21 000 idrottsföreningarna i landet. För har i sin databas uppgifter om 115 093 ideella föreningar. Av dessa lämnade 50 769 föreningar en- dast särskild uppgift, dvs. inskränkt skattskyldiga utan skatt. 14 989 föreningar lämnade endast självdeklaration, dvs. oinskränkt skatt- skyldiga. Enligt uppgifterna lämnade 7 283 föreningar både särskild uppgift och självdeklaration, dvs. inskränkt skattskyldiga med skatt. 15 225 ideella föreningar har befrielse från att lämna särskild uppgift och 20 864 har vare sig lämnat särskild uppgift, självdekla- ration eller befrielse. Vidare har av någon anledning 5 092 före- ningar inte erhållit någon blankett och 477 har skönstaxerats. De återstående 394 föreningarna utgör felmarginal. Av tabell 1 framgår antalet ideella föreningar som påfördes olika skatter och hur mycket skatt som påfördes. Bilaga 4 SOU 2006:23 Tabell 1 Antal ideella föreningar som påförts olika skatter och påförd skatt Påförd skatt i mnkr Av tabell 1 framgår det att drygt 18 185 ideella föreningar betalar skatt. Det motsvarar av det totala antalet ideella före- ningar som har uppgifter om. Totalt sett betalar dessa föreningar ca i skatt. Den statliga inkomst- skatten står för mer än hälften () av skatteuttaget från ideella föreningarna. Därefter kommer den särskilda löneskatten som motsvarar av skatteuttaget. Den statliga förmö- genhetsskatten, statliga fastighetsskatten och avkastningsskatten står för relativt små andelar av skatteuttaget. Deras andelar uppgår till mellan . Mervärdesskatten svarar endast för av skatteuttaget. Uppgifterna om antalet ideella föreningar som betalar de olika skatterna visar att nästan hälften av föreningarna betalar förmögenhetsskatt och särskild löneskatt. Statlig inkomstskatt betalas av av de ideella före- ningarna som påförts skatt. Statlig fastighetsskatt betalas endast av av de ideella föreningarna, vilket innebär att det är en begränsad andel av föreningarna som innehar skattepliktiga fastig- heter. I tabell 2 redovisas motsvarande uppgifter som dem i tabell 1 men uppdelat på ideella föreningar som endast lämnat självdeklara- tion, dvs. oinskränkt skattskyldiga, och föreningar som både har lämnat särskild uppgift och självdeklaration, dvs. inskränkt skatt- skyldiga med skatt. I gruppen oinskränkt skattskyldiga ideella fö- reningar ingår exempelvis fackföreningar och branschorganisatio- ner. I gruppen inskränkt skattskyldiga med skatt återfinns bl.a. id- rottsföreningar. I detta sammanhang kan det vara värt att påpeka att en stor andel av idrottsföreningarna är inskränkt skattskyldiga, dvs. lämnar endast särskild uppgift, och betalar således ingen skatt. Tabell 2 Antal ideella föreningar som påförts olika skatter och påförd skatt uppdelat på oinskränkt skattskyldiga och inskränkt skattskyldiga med skatt Inskränkt skattskyldiga med skatt Av de oinskränkt skattskyldiga ideella föreningarna som Skattever- ket har uppgifter om betalar skatt. Dessa betalar to- talt ca i skatt, vilket motsvarar av de totala skatteintäkterna från samtliga ideella föreningar. När enbart de oinskränkt skattskyldiga föreningarna beaktas visar det sig att förmögenhetsskatten svarar för mer än hälften av skatteut- taget. Dess andel av skatteuttaget uppgår till . Den statliga inkomstskatten står för den nästa största andelen och mot- svarar . Den särskilda löneskatten svarar för drygt av skatteuttaget från de oinskränkt skattskyldiga ide- ella föreningarna. Den statliga fastighetsskatten svarar för 9,5 pro- cent medan avkastningsskattens andel är marginell (0,). Mervärdesskatteuttaget motsvarar ca . Det bör noteras att antalet oinskränkt skattskyldiga ideella föreningar som betalar avkastningsskatt är väldigt få. Endast 47 föreningar betalar dock hela i avkastningsskatt. Ideella föreningar som är inskränkt skattskyldiga betalar totalt ca i skatt. Det motsvarar av de to- tala skatteintäkterna från samtliga ideella föreningar. När endast de ideella föreningarna som är inskränkt skattskyldiga med skatt be- aktas står den statliga inkomstskatten för mer än hälften av skatte- uttaget. Den motsvarar av skatteuttaget från dessa föreningar. Den särskilda löneskatten står för av skatteuttaget. Avkastningsskatt och statlig fastighetsskatt står för av skatteuttaget för denna grupp. Statlig förmögenhetsskatt står för och mervärdesskatteuttaget motsvarar . I tabell 3 redovisas uppgifter om antal idrottsföreningar i som påförts olika skatter och storlek på den påförda skatten. Tabell 3 Antal idrottsföreningar i som påförts olika skatter och påförd skatt Påförd skatt i mnkr Av det totala antalet idrottsföreningar i som Skattever- ket har uppgifter om betalar skatt. Denna andel skiljer sig inte mycket från andelen då samtliga ideella föreningar beaktas. Idrottsföreningarna i betalar totalt skatt. Den särskilda löneskatten svarar för den största delen av skatteuttaget från idrottsföreningarna i . Det motsvarar av skatteuttaget. Den statliga inkomstskatten står för av skatteuttaget, avkastningsskatten för och mervärdesskatten för . Det finns inga före- ningar i denna grupp som betalar statliga förmögenhetsskatt. Kommitténs uppfattning är att skatteuttaget för idrottsföreningar i inte bör skilja sig från uttaget för idrottsföreningar i landet i övrigt. Stockholmsföreningarna utgör av det totala antalet idrottsföreningar i landet. Uppräknat till riksnivå uppskattas därmed det totala skatteuttaget från idrottsföreningar till ca .