sou · GUB350d2 · 2007-01-01 00:00:00 — Detta är en ändring jämfört med gällande rätt som anger att bolaget ska ha en styrelse med minst fem ledamöter (se 2 kap. 4 § första stycket lagen om värdepappersrörelse). Enligt artikel 9.4 i MiFID ska ett värdepappersföretag ledas av minst två personer. Ändringen behandlas i avsnitt 8.1.1. Andra stycket motsvarar i sak 2 kap. 4 § andra stycket lagen om värdepappersrörelse. Regeln i nuvarande bestämmelse om att revi- sorerna i ett värdepappersbolag ska vara auktoriserade eller god- kända revisorer har dock inte tagits med i utredningens förslag. Ett värdepappersbolag är enligt definitionen i 1 kap. ett svenskt aktie- bolag som fått tillstånd att driva värdepappersrörelse. Enligt 9 kap. 12 § aktiebolagslagen ska en revisor i ett aktiebolag vara auk- toriserad eller godkänd. Det är därmed inte nödvändigt att behålla ett sådant krav i den nya lagen. 3 kap. 7 § Paragrafen motsvarar 5 kap. 1 § första stycket lagen om värde- pappersrörelse och erinrar om att reglerna om kapitalkrav och kapitaltäckning finns i en särskild lag, lagen om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag. 3 kap. 8 § Paragrafen motsvarar delvis 2 kap. 5 § första och andra styckena lagen om värdepappersrörelse. I bestämmelsen finns regler om vilket minsta startkapital som ett värdepappersbolag måste ha när verksamheten påbörjas. Kraven på startkapital har sin grund i kapitalkravsdirektivet (93/6/EEG). För en närmare kommentar hänvisas till förarbetena i prop. 1994/95:50, s. 108 ff och 346 ff. Bolagets kapitalbas får inte understiga det belopp som krävdes när rörelsen påbörjades (se 9 §). Av 15 § 2 framgår att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka poster som får räknas in i startkapitalet. I och med genomförandet av MiFID har bl.a. investerings- tjänsten drift av MTF tillkommit, se 2 kap 1 § 8. I första stycket 2 har därför en ändring skett på så sätt att ett bolag som driver en MTF ska ha ett startkapital som motsvarar . Ändringen har kommenterats i avsnitt 8.1.2. Den nuvarande inves- teringstjänsten garantigivning eller annan medverkan vid emis- sioner av fondpapper m.m. har delats upp i två tjänster (se 2 kap. 1 § och avsnitt 7.3.1). En följdändring har därmed blivit nödvändig i bestämmelsen om startkapital. Med hänsyn till att placering av finansiella instrument utan fast åtagande har blivit en egen inves- teringstjänst har också kravet på starkapital satts ned för denna tjänst. Nuvarande 2 kap. 5 § andra stycket har därför inte förts över till den nya lagen. Bestämmelsen i första stycket 5 och andra stycket är nya och har sin grund i den nya tjänsten investeringsrådgivning (se artikel 67 i MiFID). Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.1.2. 3 kap. 9 § Paragrafen motsvarar 5 kap. 1 § andra stycket lagen om värde- pappersrörelse. Enligt bestämmelsen får ett värdepappersbolags kapitalbas inte understiga det belopp som enligt 8 § krävdes när verksamheten påbörjades. Om kapitalbasen i ett svenskt värde- pappersinstitut understiger det minsta belopp som krävdes då verk- samheten påbörjades har möjlighet att ingripa enligt 25 kap. 1 § (se avsnitt 14.5.2). 3 kap. 10 § Enligt huvudregeln i första stycket, som motsvarar 5 kap. 2 § lagen om värdepappersrörelse, ska ett värdepappersbolag ha en försäkring för skadeståndsskyldighet som det kan komma att ådra sig vid utförande av tjänster i rörelsen. Av 15 § 3 framgår att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om en sådan försäkring. Andra stycket innebär att värdepappersbolag vars verksamhet innefattar mottagande av medel på konto inte behöver ha en ansvarsförsäkring. Detsamma gäller för bolag som enbart tillhanda- håller investeringstjänsterna mottagande och vidarebefordran av order eller investeringsrådgivning och inte kommer att inneha kunders medel eller finansiella instrument Bestämmelsen har be- handlats i avsnitt 8.1.2. Av förarbetena framgår att försäkringen i första hand är avsedd att skydda privatpersoner och andra mindre kunder hos ett värde- pappersbolag (se prop. 1990/91:142, s. 130 f och 170). I föreskrifter (FFFS 2002:6) om verksam- hetsplan för värdepappersbolag m.fl. anges i 1 kap. 18 § bl.a. att försäkringsvillkoren ska innebära att den skadelidande får rikta krav på ersättning enligt försäkringsvillkoren direkt mot försäk- ringsgivaren och att ersättningen ska betalas ut direkt till den skadelidande utan avdrag för självrisk. har i 2 kap. 31 § i sina allmänna råd (FFFS 2002:5) om värdepappers- rörelse bl.a. uttalat att i det fall ett bolag söker tillstånd att för- medla kontakt mellan köpare och säljare bör det ersättningsbelopp som kan utgå per skada normalt uppgå till och det maximala ersättningsbeloppet som kan utgå till I det fall bolaget söker något annat tillstånd bör nämnda belopp uppgå till , respektive . Självrisken bör inte vara så hög att den äventyrar bolagets fortbestånd. 3 kap. 11 § Paragrafen motsvarar 2 kap. 2 § lagen om värdepappersrörelse. Be- stämmelsen kommenteras i förarbetena till fondkommissionslagen (prop. 1978/79:9, s. 176). Samråd med behöriga myndigheter 3 kap. 12 § Av paragrafen, som motsvarar förslaget till 2 kap. 3 a § lagen om värdepappersrörelse i dess lydelse enligt prop. 2005/06:45, framgår att är skyldig att samråda med en tillsyns- myndighet i ett annat EES-land innan tillstånd beviljas för ett värdepappersbolag som står i där angivna förbindelser till bl.a. ett värdepappersföretag, ett kreditinstitut, ett företag för elektroniska pengar eller ett försäkringsföretag med auktorisation i det andra landet. Bestämmelsen motsvarar delvis artikel 60 i MiFID. För en närmare kommentar hänvisas till ovan nämnda prop. 3 kap. 13 § Paragrafen motsvarar närmast 2 kap. 6 § lagen om värdepappers- rörelse. Ett kreditinstitut måste ha ett särskilt tillstånd för att driva värde- pappersrörelse. Enligt gällande bestämmelse ska Finansinspek- tionen ta ställning till om institutets verksamhet kan antas komma att uppfylla kraven på en sund värdepappersrörelse. Med hänsyn till att sundhetsbegreppet tagits bort när det gäller värdepappersbolag har motsvarande ändring gjorts för kreditinstitut. gällande bestämmelse i 2 kap. 6 § lagen om värdepappers- rörelse är tillämplig även på utländska bank- eller kreditföretag. Eftersom den nya lagen har delat upp svenska och utländska före- tags verksamhet i olika kapitel har nuvarande prövning av om institutet tillhör ett investerarskydd som uppfyller de krav som gäller inom EES tagits bort. 3 kap. 14 § Paragrafen motsvarar i sak 2 kap. 8 § lagen om värdepappersrörelse. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får enligt 15 § 4 meddela föreskrifter om vad en verksamhetsplan ska inne- hålla. För utländska företag finns en liknande bestämmelse i 4 kap. 5 §. Syftet med uppgifterna i verksamhetsplanen är att de ska kom- plettera de uppgifter om den tilltänkta verksamheten som finns i bolagsordningen. Uppgifterna är avsedda att ge inspektionen ett underlag för en allmän bedömning av omfattningen och beskaffen- heten av den planerade verksamheten. Bestämmelsen kommenteras i prop. 1990/91:142, s. 158 f. 3 kap. 15 § I paragrafen har samlats de fall i kapitlet där regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela ytterligare före- skrifter. Punkten 1 är ny och har införts för att nå bättre överens- stämmelse med artikel 7 i MiFID. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.1.1. Punkterna 2–4 motsvarar de bemyndiganderegler som åter- finns i 2 kap. 5 §, 5 kap. 2 § respektive 2 kap. 8 § lagen om värdepappersrörelse. Enligt gällande rätt har regeringen eller, efter regeringens be- myndigande, även rätt att meddela föreskrifter om en banks största tillåtna valutaposition (5 kap. 3 § lagen om värdepappersrörelse). Bemyndigandet har emellertid aldrig utnytt- En motsvarande bestämmelse har tagits bort för banker och kreditmarknadsföretag i samband med införandet av lagen om bank- och finansieringsrörelse. I förarbetena till lagen anförs att det är svårt att se varför valutapositioner ska särbehandlas i risk- begränsnings- och riskhanteringshänseende (se prop. 2002/03:139, s. 352). Bestämmelsen tas därför inte med i utredningens lagförslag. Utländska företags verksamhet i Företag hemmahörande inom EES 4 kap. 1 § Paragrafen motsvarar i huvudsak 1 kap. 3 c § lagen om värde- pappersrörelse. Genom bestämmelsen införs EG:s grundläggande princip om att investeringstjänster får tillhandahållas i ett EES-land av värde- pappersföretag som auktoriserats och står under tillsyn av en behörig myndighet i ett annat EES-land, antingen genom etablering av filial (artikel 32.1 i MiFID) eller enligt friheten att tillhandahålla tjänster (artikel 31.1 i MiFID). Av bestämmelsen framgår att ett utländskt företag kan börja driva värdepappersrörelse i efter det att mottagit en underrättelse från den behöriga myndigheten i företagets hemland. Sådan verksamhet kan bedrivas på två olika sätt, antingen genom filial – vilket förutsätter en kontorsorganisation eller annan fysisk närvaro i – eller direkt från hemlandet. Förutom vad som gäller enligt gällande rätt ska underrättelsen innehålla information om företaget avser att använda anknutna ombud i . Detta framgår av artikel 31.2 första stycket b och 32.2 första stycket b i MiFID. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9.2. Paragrafen motsvarar delvis 1 kap. 3 d § lagen om värdepappers- rörelse. Punkten 1 motsvarar artikel 31.5 i MiFID. Av bestämmelsen framgår att ett utländskt företag som driver en MTF i ett annat land inom EES inte behöver tillstånd för att här i vidta åtgärder för att underlätta för de som deltar i handeln vid MTF:en (jfr kommentaren till 5 kap. 7 §). Punkterna 2 och 3, som är EG-anpassningar, ger banker och andra kreditinstitut från andra EES-länder rätt att driva värde- pappersrörelse i utan tillstånd från . 4 kap. 3 § Första stycket motsvarar i sak 1 kap. 3 e § första stycket lagen om värdepappersrörelse. Ändringarna i stycket är endast språkliga. I stycket finns regler om vilken verksamhet ett företag inom EES får bedriva i . Paragrafen är tillämplig på värdepappersföretag, kreditinstitut och finansiella institut enligt 1 och 2 §§. Reglerna innebär att ett utländskt företag endast får bedriva sådan verk- samhet som omfattas av företagets verksamhetstillstånd i hem- landet. Detta framgår även av artikel 31.1 första stycket och 32.1 första stycket i MiFID. Andra stycket genomför artikel 32.2 andra stycket i MiFID. Företag hemmahörande utanför EES 4 kap. 4 § Paragrafen motsvarar närmast 2 kap. 7 § lagen om värdepappers- rörelse. Bestämmelsen ger företag från ett land utanför EES möjlighet att efter tillstånd från driva värdepappersrörelse i från filial. Enligt punkten 1 ska vid sin tillståndspröv- ning kontrollera att sökanden står under betryggande tillsyn av en behörig myndighet i hemlandet. Detta överensstämmer med gällan- de rätt. Enligt förarbetena ska tillsynen i hemlandet vara effektiv och av tillräcklig omfattning. Filialetablering förutsätter också att inspektionen har möjlighet att samarbeta med den behöriga myndigheten i företagets hemland. Som en ny förutsättning för att få tillstånd anges även att den behöriga myndigheten i hemlandet ska ha medgett att företaget i fråga etablerar sig i . En mot- svarande bestämmelse finns i 4 kap. 4 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. I förarbetena till den bestämmelsen anges att detta villkor framstår som rimligt mot bakgrund av att tillsynen över filialen är ett gemensamt ansvar för och den behöriga myndigheten i hemlandet (prop. 2002/03:139, s. 526). Som ytterligare förutsättning för att beviljas ett tillstånd finns i punkten 2 ett krav på att filialen tillhör ett investerarskydd som uppfyller minst de krav som gäller inom EES. Så kan vara fallet antingen om hemlandsskyddet anses tillräckligt eller om företaget ansöker om att filialen ska tillhöra det svenska investerarskyddet. En följdändring har gjorts i punkten 3. ska inte längre pröva om verksamheten uppfyller kraven på en sund värdepappersrörelse utan i stället pröva om den planerade verksam- heten kommer att drivas enligt bestämmelserna i denna lag och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen, se kommentaren till 3 kap. 1 §. För ytterligare kommentarer hänvisas till prop. 1990/91:142, s. 136 ff och 161 f, 1994/95:50, s. 348 och 1998/99:30, s. 57 ff och 108. 4 kap. 5 § Paragrafen motsvarar delar av 2 kap. 8 § lagen om värdepappers- rörelse. Av 7 § framgår att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om vad en verksamhetsplan ska innehålla. Se även kommentaren till 3 kap. 14 §. 4 kap. 6 § Paragrafen motsvarar i huvudsak 3 kap. 4 § första, femte och sjätte styckena lagen om värdepappersrörelse. Av första stycket framgår att det fordras ett särskilt tillstånd från för att driva sidotjänster här i landet. För att beviljas tillstånd krävs att företaget får driva motsvarande tjänster i hemlandet. Genom hänvisningen till 4 § framgår att bestämmelsen endast är tillämplig för utländska företag som hör hemma i ett land utanför EES. Att ett utländskt värdepappersföretag som hör hemma inom EES inte behöver särskilt tillstånd framgår av artiklarna 31.1 och 32.1 i MiFID. Vilka sidotjänster ett sådant företag får driva i styrs i stället av auktorisationen i företagets hemland. Andra stycket innehåller en bestämmelse avseende insättnings- garanti. Bestämmelsen har ändrats redaktionellt för att överens- stämma med motsvarande bestämmelse i lagen om bank- och finansieringsrörelse (4 kap. 4 §). 4 kap. 7 § Genom paragrafen bemyndigas regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vad en verk- samhetsplan ska innehålla. Bestämmelsen motsvarar 2 kap. 8 § lagen om värdepappersrörelse. 5 kap. Svenska företags verksamhet utomlands 5 kap. 1 § Paragrafen motsvarar i huvudsak 1 kap. 5 § första stycket lagen om värdepappersrörelse. Av bestämmelsen framgår att ett värdepappersbolag som vill etablera en filial i ett annat land inom EES är skyldigt att lämna en underrättelse om detta till . Utöver vad som gäller enligt gällande rätt ska underrättelsen även innehålla infor- mation om bolaget avser att använda anknutna ombud i det andra landet. Den information som värdepappersbolaget ska meddela enligt bestämmelsen motsvarar den informa- tion som inspektionen i sin tur enligt artikel 32.2 och 32.3 i MiFID ska meddela den behöriga myndigheten i den andra staten. 5 kap. 2 § Paragrafen motsvarar med vissa språkliga justeringar 1 kap. 5 § andra–fjärde styckena lagen om värdepappersrörelse. Bestämmelsen anger hur ska behandla en underrättelse från ett värdepappersbolag enligt 1 §. Bestämmelsen genomför arti- kel 32.3 och 32.5 i MiFID. I enlighet med principen om hemlandsauktorisation krävs inte något tillstånd av den behöriga myndigheten i värdlandet för att bedriva filialverksamhet. Inte heller krävs något särskilt tillstånd från . Av tredje stycket framgår dock att in- spektionen har möjlighet att vägra att vidarebefordra en under- rättelse till den behöriga myndigheten i det andra landet. I för- arbetena till nuvarande bestämmelse anges att en sådan prövning torde innebära att ett bolag som uppfyller kraven för tillstånd i även har tillräckliga förutsättningar för att driva verksamhet genom filial i utlandet. Som exempel på situationer då inspektionen kan ifrågasätta ett bolags administrativa struktur eller finansiella situation, trots att bolaget har tillstånd i , nämns i för- arbetena att inspektionen har en pågående utredning mot institutet som senare kan leda till att tillståndet återkallas eller att bolagets finansiella situation är osäker att det vore olämpligt att påbörja en filialverksamhet i utlandet utan att situationen förbättras. För en närmare kommentar hänvisas till prop. 1996/97:72, s. 27 ff och 43. I 2 kap. 6 § lagen om värdepappersrörelse finns en bestämmelse som anger att verksamheten i filialen får påbörjas efter att det att den behöriga myndigheten i det andra landet tog emot uppgifterna, men att verksamheten får påbörjas om myndigheten i det andra landet medger det. Denna bestämmelse har inte förts över till den nya lagen eftersom det är värdlandet som styr när verksamheten får inledas (jfr prop. 2002/03:139, s. 527 och 2002/03:150, s. 367 och 449). 5 kap. 3 § Paragrafen motsvarar närmast 1 kap. 6 a § lagen om värdepappers- rörelse. I bestämmelsen slås fast att ett värdepappersbolag är skyldigt att underrätta om förändringar avseende sin verk- samhet m.m. som sker efter det att inspektionen skickat den ursprungliga underrättelsen till den behöriga myndigheten i värd- landet. Enligt gällande rätt är värdepappersbolaget skyldigt att även underrätta den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten. Denna skyldighet har sin grund i artikel 17.6 och 17.7 i ISD. Motsvarande bestämmelse i MiFID (artikel 32.9) anger emellertid att värde- pappersföretaget endast är skyldigt att underrätta den behöriga myndigheten i hemlandet. Denna myndighet ska därefter under- rätta den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten. Gränsöverskridande verksamhet inom EES 5 kap. 4 § Paragrafen motsvarar i huvudsak 1 kap. 6 b § första och andra styckena lagen om värdepappersrörelse. Av bestämmelsen framgår att ett värdepappersbolag som önskar driva gränsöverskridande verksamhet i ett annat land inom EES är skyldigt att lämna en underrättelse om detta till Finansinspek- tionen. Utöver vad som gäller enligt gällande rätt ska under- rättelsen även innehålla information om bolaget avser att använda anknutna ombud i det andra landet (jfr artikel 32.2 i MiFID). Inspektionen ska i sin tur vidarebefordra underrättelsen till den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten. Nuvarande bestäm- melse om när värdepappersföretaget kan påbörja verksamheten i det andra landet är borttagen, se kommentaren till 2 §. 5 kap. 5 § Paragrafen motsvarar närmast 1 kap. 6 b § tredje stycket lagen om värdepappersrörelse. I bestämmelsen slås fast att ett värdepappersbolag är skyldigt att underrätta om förändringar avseende sin verk- samhet m.m. som sker efter det att inspektionen skickat den ursprungliga underrättelsen och verksamhetsplanen till den be- höriga myndigheten i värdlandet. Enligt gällande rätt är värde- pappersbolaget skyldigt att även underrätta den behöriga myndig- heten i värdmedlemsstaten. Detta på grund av lydelsen i artikel 18.3 i ISD. Motsvarande bestämmelse i MiFID (artikel 31.4) anger emellertid att värdepappersföretaget endast är skyldigt att under- rätta den behöriga myndigheten i hemlandet. Denna myndighet ska därefter underrätta den behöriga myndigheten i värdmedlems- staten. 5 kap. 6 § Paragrafen motsvarar artikel 31.2 andra stycket i MiFID. Infor- mation om vilka anknutna ombud som ett värdepappersbolag i praktiken använder sig av behöver enligt bestämmelsen endast anmälas till den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten när denna myndighet begär det. 5 kap. 7 § Bestämmelsen motsvarar artikel 31.6 i MiFID. I paragrafen regleras proceduren för ett värdepappersbolag att vidta åtgärder inom ett annat land inom EES för att underlätta för deltagare på distans att få till tillträde till bolagets MTF. Var gränsen går mellan att enbart tillhandahålla fjärrmedlemskap och att vidta åtgärder i ett annat land är inte helt enkel att dra. Enbart det förhållandet att möjlighet ges till att deltagare från andra länder att handla på en MTF som drivs av ett svenskt värdepappersbolag kan inte medföra att be- stämmelsen blir tillämplig. Det bör krävas något ytterligare såsom t.ex. tillhandahållande av mjukvara eller utplacering av servrar. Vid tveksamheter bör ett värdepappersbolag ta kontakt med Finans- inspektionen för att inte riskera att genomföra åtgärder som strider mot MiFID. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9.3.2. 5 kap. 8 § Paragrafen motsvarar 1 kap. 4 § lagen om värdepappersrörelse. Bestämmelsen reglerar det fall då ett värdepappersbolag önskar etablera sig i ett land utanför EES. Till skillnad vad som gäller vid filialetablering inom EES krävs särskilt tillstånd från Finansinspek- tionen. För etablering i ett land utanför EES bör en prövning göra av att där finns tillfredsställande regler för auktorisation och tillsyn samt att informationsutbytet mellan den utländska tillsynsmyndig- heten och fungerar (se prop. 1990/91:142, s. 155). Paragrafen ger regeringen eller den myndighet regeringen bestäm- mer rätt att meddela föreskrifter om vad en verksamhetsplan ska innehålla (jfr 3 kap. 15 § 4 och 4 kap. 7 §). 6 kap. 1 § Paragrafen innehåller bestämmelser om det registerförfarande som ska gälla för anknutna ombud. I första stycket föreskrivs en skyldighet för svenska värdepappers- institut som har träffat avtal med ett anknutet ombud att anmäla ombudet för registrering hos . Begreppet anknutet ombud definieras i 1 kap. 5 § 1 och har behandlats i avsitt 8.2. Innan avtal träffas med ett anknutet ombud ska värdepappers- institutet kontrollera att ombudet har lämpliga kunskaper och kva- lifikationer för den verksamhet ombudet ska bedriva. Bestämmelser om vad värdepappersinstitut i övrigt ska iaktta vid kontrollen av anknutna ombuds kunskaper och kvalifikationer samt vid anmälan av dessa ombud för registrering anges i föreskrifter med stöd av bemyndigandet i 4 § 2. Av andra stycket framgår att en anmälan till enligt första stycket ska innehålla information om vilken verksamhet ombudet ska bedriva. Enligt definitionen av anknutet ombud (1 kap. 5 § 1) har ett ombud rätt att bl.a. marknadsföra institutets tjänster, ta emot och vidarebefordra order avseende investerings- tjänster, placera finansiella instrument samt tillhandahålla investe- ringsrådgivning avseende dessa instrument eller tjänster. I registret ska framgå vilken eller vilka av dessa verksamheter som ombudet får bedriva. För anknutna ombud gäller också enligt tredje stycket att verk- samheten inte får påbörjas förrän registrering har skett. 6 kap. 2 § Paragrafen innehåller bestämmelser om vad ett anknutet ombud särskilt ska informera sina kunder om och motsvarar delar av artikel 23.2 första stycket i MiFID. Det kan vara svårt för en kund som tar kontakt med ett anknutet ombud att utan information från ombudet förstå att denne företräder ett annat värdepappersinstitut. Ombudet är därför skyldigt att informera kunden om detta. Om- budet ska även informera kunden om vilka befogenheter han har och att institutet är ansvarigt för ren förmögenhetsskada som ombudet genom sin verksamhet uppsåtligen eller av oaktsamhet orsakar kunden (jfr definitionen av anknutet ombud i 1 kap. 5 § 1 och kommentaren till denna bestämmelse). 6 kap. 3 § Av paragrafen framgår att vissa av uppförandereglerna i 8 kap. även gäller anknutna ombud. Det är t.ex. bestämmelserna om informa- tion och rapportering till kund, dokumentation samt förfogande av finansiella instrument. 6 kap. 4 § I paragrafen ges bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vad avtalet mellan institutet och det anknutna ombudet ska innehålla och vad ett värdepappersinstitut ska iaktta i samband med anmälan och kontroll av anknutna ombud. Förvärv och innehav av egendom 7 kap. 1 § Paragrafen motsvarar närmast 3 kap. 1 § första stycket. Enligt huvudregeln får ett värdepappersbolag endast förvärva sådan egendom som behövs för driva värdepappersrörelse. Ett värdepappersbolag som har tillstånd att driva sidoverksamhet måste härutöver kunna förvärva sådan egendom som behövs för sido- verksamheten. Skulle ett bolag förvärva icke tillåten egendom har möjlighet att ingripa enligt bestämmelserna i 22 kap. Av bestämmelsen framgår vidare att ett bolag, trots vad som framgår av huvudregeln, får förvärva egendom som inte nödvän- digtvis behövs för att driva själva värdepappersrörelsen. Detta är förvärv för att skydda en fordran och förvärv som ett led i en normal likviditetsförvaltning. För ytterligare kommentarer hänvisas till prop. 1990/91:142, s. 162 f.