sou · GUB373 · 2007-01-01 00:00:00 — Dessa bevakningsrörelser bland framför allt husägare har kommit att bli polisens civila högerarm; det civila samhället som själv handlar för att upprätthålla ordningen och bekämpa brottsligheten (1993:166–187.). Grannsamverkans motsvarande verksamheter använde sig av slagord om att upprätthålla lag och ordning, som den konservativa 7 PT Jag är tacksam mot Mekonnen Tesfahuney genom vårt gemensamma arbete hjälpt mig att få denna insikt. Mångkulturella förorter eller belägrade rum? SOU 2006:73 ideologin speciellt gillar. Rekryteringen av aktiva medlemmar till The Neighbourhood Watch blev den brittiska regeringens primära innovation vad gäller lag och ordning . Bostadsområden skulle bli polisens ögon och öron i sökandet efter kriminella. En del politiskt neutrala eller flexibla termer från den dominerande diskursen av lag och ordning lånades också. Termer som gemenskap, grannskap, självhjälp och rädsla innefattades i detta projekt. Ordvalet var viktigt för utpekandet av hotet, som visserligen skulle komma utifrån, förkroppsligat i främmande människor. Brottet fanns inte inom själva gemenskapen utan det definierades som något utanför, personifierat i den . I själva verket handlade det varken om gemenskap eller brott, därför att rörelsen inte hade någon möjlighet att kunna hantera konsekvenser för medborgare och samhällen av att ha brottsligheten mitt bland dem (1993:166). Vad handlar det då om? Den svenska Grannsamverkan mot brott är en del av den rikstäckande kampanjen våga värna varandra (VVV), vilken i sin tur finns under mot brotts paraply. Man kan säga att organisationer som Grannsamverkan mot brott, genom att ge en skräckbild av ett ständigt, utomstående hot, spelar på en sorts kollektiv paranoia och befäster symboliska men i allra högsta grad materialiserade gränser mellan Vi – här innanför, grannarna – och dem utanför, främlingarna. I verksamhetens propagandamaterial kan man läsa följande: som går ökar brottsligheten – och blir allt råare. Hos allmänheten har denna utveckling skapat allt större otrygghet. Den grundtrygghet som borde vara en medborgerlig rättighet är redan urholkad. Det otrygga samhället drabbar oss alla, och brottsligheten är därmed ett av de allvarligaste samhällsproblem. Inom vissa grupper har oron att utsättas för brott övergått i direkt rädsla. Åldringar som inte vågar gå ut , bankpersonal som är rädda att gå till jobbet, eller ensamma kvinnor som inte vågar sig ut i motionsspåret, är bara några exempel. Tyvärr finns det inget av tidens tecken som tyder på en ljusare framtid. Förekomsten av vapen i samband med brott ökar och går allt lägre ner i åldrarna. Nya hot, med en våg av kriminalitet från öst, har tillkommit. Bara genom att mobilisera allmänheten i kampen mot brottsligheten kan vi vända den utvecklingen. Därför finns RIKSORGANISATIONEN MOT BROTT – VVV, och vår verksamhet har redan gett goda resultat. (Ur propagandabroschyr från VVVTP PT) Texten ovan målar, som sina motsvarigheter i andra länder gör, en skräckbild av ett samhälle som tidigare måste ha präglats av en så240 SOU 2006:73 Mångkulturella förorter eller belägrade rum? när fullständig harmoni och som går i riktning mot barbari, och där hotet inte finns bland oss utan kommer någonstans utifrån. Detta budskap kan ha bestämda effekter i miljöer som den i området , där de hotfulla, brottsbenägna Andra kan sägas vara på förhand socialt och rumsligt definierade. är ett vanligt genomfartsområde för gottsundabor på väg från och till norra, centrala och västra delarna av staden. rör sig denna klart synliga befolkning i bussar, bilar, på cyklar eller till fots på och – kanske särskilt synligt – genom Norbys inre och i övrigt lugna och trygga små gator. Mer än en femtedel av befolkning med utländsk bakgrund bor i . Norbys gator kan därmed bli ett friktionsrum, ett rum där sociala skillnader konfronteras. Personer med utomeuropeisk bakgrund och låginkomsttagare, vilkas närhet husägarna i i någon mån köpt sig fria ifrån, känner sig troligen inte särskilt välkomna att passera igenom detta högstatusområde. Att identifiera sig med de misstänksamma människor det stora ögat i ska iaktta, kan för dessa förbipasserande, och på grund av misstänksamhetens hermeneutik, bli tämligen lätt. Belägringen – tredje akten: etnisk rensning skakade många förändringar det svenska folkhemmet. Maktskiftet 1991, trots kortvarigt, satte djupa spår i det redan högersvängande svenska politik. Stora delar av den kommunala verksamheten bolagiserades, kommunerna ändrade sin välfärdsinriktning och språkbruk. Det blev närande och tärande aktiviteter som välfärdsmottagarna blev klienter (1995). Skolorna hamnade i kommunalregi, friskolereformen genomfördes, vården effektiviserades med vilket menades en omfattande omstrukturering som inbegrepp ett stort mått av privatisering (). 1995 gick med i EU och flera forskare och debattörer associerar denna dramatiska våg av förändringar mot neoliberalism med en strategisk anpassning av landets ekonomi och administration till just EU:s krav för medlemskap. En av dessa dramatiska förändringar inträffade på det bostadspolitiska området. Resultatet av de nedskärningar som genomfördes inom bostadspolitiken, främst men inte enbart i form av de successivt slopande räntesubventionerna för byggandet, , och den samtida lågkonjunkturen kan sammanfattas i mar241 Mångkulturella förorter eller belägrade rum? SOU 2006:73 kant stigande boendekostnader och låg nyproduktion. Bostadsmarknaden, inte minst i , överhettades framåt slutet av millenniet just pga den ändrade bostadspolitiken och de dyrare produktionskostnaderna. Som direkt resultat av en minskad produktion av lägenheter ökade bostadsbristen drastiskt igen. har vi åskådat en ökande nyproduktion. Kommunen uppfattar det som att det byggs återigen mycket i kommunen. I dokumentet 2007–2010 befästs ambitionen att fortsätta bygga i en tämligen hög takt och kompensera stadsdelarna med de bristande upplåtelseformerna. Under och bostadsfrågor i samma dokument står det att läsa: () Bostadsmarknaden ska erbjuda ett brett utbud av lägenhetsstorlekar, upplåtelseformer och prislägen. Varje stadsdel ska kompletteras med det utbud som saknas och på så sätt minska boendesegregationen samt medverka till att serviceutbudet kan vidmakthållas. Fokus ligger även i fortsättningen på hyresrätter och ungdoms- och studentbostäder.TPF 8 FPT Som forskningen länge indikerat, kan man se den starkt geografiskt rumsligt uppdelade upplåtelseformstrukturen som en av de första stegen i segregationsprocesserna. (1997, och 2003). En blandning av upplåtelseformer på mikronivå borde därför vara önskvärt i strävan efter att motverka social och etnisk segregation. Men genom att kompensera stadsdelarna för den upplåtelseform som saknas, har det blivit så att nya ganska dyra hyresrätter placeras i centrala delar av staden, medan ägande- och bostadsrätter produceras i förorter, särskilt i deras redan välbärgade periferier. Vad beträffar, har denna nyproduktion huvudsakligen, om inte uteslutande bestått av egnahem, villor, i det välbärgade Vårdsätra. Ett studentområde Lilla Sunnersta, med drygt 250 lägenheter har byggts (färdigställt ), relativt isolerat från övriga områden, i lågflerbostadshus, i anslutning till villaomrdet Sunnersta. Som vi kommer att se i följande rader, påverkar inte den nya bebyggelsen i bostadssegregationen i en positiv inriktning, utan den verkar snarare accentuera separationen mellan olika grupper av boende, både socialt, etniskt och demografiskt, och ge den, som vi kommer att se, en ny dimension av exkludering som inte var känd förut i . TP 8 PT (Inriktning, Verksamhet, Ekonomi) 2007–2010, s. 32. SOU 2006:73 Mångkulturella förorter eller belägrade rum? Etnisk rensning i En del i stadsdelens förnyelse är en rad förändringar som är på gång i utbyggnaden av . Jag intervjuade en f.d. affärsinnehavare. Hans affär som sålde mat från hela världen, blev en symbol för det mångkulturella , åtminstone enligt den lokala pressen. i centrumet fick han stänga sin butik . Han berättar det som han ser som en symbol för den etniska rensning han ser börja ske i . Det som följer är ett utdrag från intervjun med honom. Det här började . De trakasserade mig från första början och sade fatighetsbolaget till mig att det bästa för mig var att packa ihop mina grejor och gå. Jag vet att det är du som bestämmer sa jag till honom. Det är du som inte vill hjälpa mig. Du ville bara sparka ut mig och det har du lyckats med. När de startade serveringen mitt emot motarbetade de mig. Han (representanten för fastighetsbolaget) sa att han inte kunde göra något åt situationen. vill de bygga ett nytt centrum med stora kedjebutiker. De vill ge mer status till . Jag vet inte hur de tänker dra hit flera kunder. Det finns inte befolkningsunderlag för det. De vill bygga 7 000 kvm mer än det som finns. Men det finns inte tillräckligt med folk. De tror att andra delar av staden bara ska låta de dra hit folk från andra områden. Varför skulle de komma hit och handla? Det är de som bor här som de borde hjälpa. Bygg idrottsplatser för ungdomar! Ungdomarna har ingenting att göra här. Om de vill satsa på ett mångkulturellt samhälle måste de tänka på alla. Min teori är att ombyggnaden av centrum är början till en resning. Om du tänker efter så är omringat av välbärgade områden. Där skummetTPF 9 FPT bor är egentligen ett litet område. Jag tror att de kommer att höja hyrorna och köra ut invandrarna. Till slutet kommer allt att bli som Sunnersta. Och det är logiskt eftersom är det finaste området i .. Svenskarna är rädda för utlänningarna. Idén är smart. De vill ha ett bra centrum och resten kommer att komma av sig själv. Precis som de gjorde i , men hade större möjligheter eftersom det ligger centralt med E4 och E18 runt omkring. Men hit till , hur ska folk från andra områden vilja komma till samma kedjebutiker som redan finns? Man behöver inte ens ha gått i skolan för att förstå det här. Det finns ingen information, de fattar besluten bakom ryggen på oss. Men de vill inte ha våra mindre affärer här längre, utan bara kedjebutiker. Jag hade det ändå bra . De ville inte låta mig sälja vissa saker. För att hindra mig satte de folk som sålde jordgubbar precis mitt emot min affär, så att de skulle konkurrera med mig. Det var hyresvärdens beslut att låta dem stå där. var det semlor TP 9 PT Här är intervjupersonen ironisk och menar att befolkningen i dessa områden uppfattas som skum, som mindre värdiga, som abjekt, med och ord. Mångkulturella förorter eller belägrade rum? SOU 2006:73 men de hade inte tillstånd. En man ställde sig att sälja semlor utan tillstånd från hälsovårdsnämnden. I tidningen stod svarta semlor som blev vita och att de hade hittat honom utanför en affär. Alla trodde att det var vi som sålde dem. Nej, men mig har de aldrig velat ha här. De har aldrig gjort något för . De frågar inte oss som vet vad folk vill ha. De anlitar konsulter i stället. Det skulle vara bra om de byggde saker till ungdomarna. Det som finns, som badet och tennishallen kostar pengar. De gör som de vill och ingen stoppar dem. Politikerna vill styra allt från sina kontor. Jag säger till dem, ni kan inte bara tänka på att komma hit när massmedierna skriver att det har hänt något. De borde vara mera på plats, på fältet. föredrar de att ha min affär stängd i stället för att låta mig jobba. De som saknar mig mest är ungdomarna. Min affär fyllde det behov som fanns i . Jag var präst och allt. Svenskarna lärde si att äta utländsk mat tack vore min affär. Men de vill inte ha oss, så är det, de vill inte ha oss. Politikerna tvingade fastighetsbolaget att skriva på ett papper där de lovade att behålla mångfalden vid ombyggnaden i alla fall, men jag tror inte att det omfattar mig. I ett centrum för att det ska överleva måste det finnas allt men varje butik måste ha sin egen nisch. Alla kan inte sälja allt. Bakom en utlänning finns det en möjlig terrorist. Lagen och rättvisan är inte bakom dig. Man är rättslös. Den före detta affärsinnehavaren känner sig kränkt, rättslös, oönskad, men inte enbart pga att hans affär fick stänga, utan andra saker har påverkat känslan. Han berättar om en händelse som inträffade före intervjun, och efter att hans affär stängdes. Då kom polisen in i hans sons konditori, där han själv hjälper till ibland sedan han blivit arbetslös. Konditoriet ligger bredvid hans numera tomma lokal. Under berättelsen framgick att polisen hade fått anonyma tips om att det pågick knarkaffärer i anslutning till hans sons konditori, folk gick in och ut med paket (! ), hade det anonyma tipset låtit. Utdraget här är mycket förkortat. Det är dock värt att notera att både den intervjuade och hans son togs till polisstationen utan att informeras om varför, deras privatbostäder husrannsakades av poliser utan förvarning för de släktingar som befann sig där, bland andra en minderårig son som var ensam hemma och blev chockad av tillslaget, de fick inte ringa hem (sonen förklarade i timmar att han måste hämta barn på dagis och till slut gick en polis med på att själv ringa till släktingar och hälsa från pappan att någon skulle se till att hämta barnen), de hölls nakna i separata celler, etc. Det kom fem poliser –11 på fm och pratade med min son. En kvinnlig polis tog mig och frågade varför jag hade blanka ögon och 244 SOU 2006:73 Mångkulturella förorter eller belägrade rum? sade att hon misstänkte att jag var påverkad av narkotika. De tog oss till polisstationen utan att tala om varför. De höll oss fast De tåg en tårgasspray som jag hade haft länge på en hylla mera som minne från en kompis som sedan dog i cancer hade gett mig i present. Det tog också en penna som de påstod luktade marijuana. () efter kom det två brev om att de inte hade hittat något men att vi fortfarande var misstänkta. Vi har ingen rättighet. Vem som helst kommer hem till dig och vänder upp och ner på allt. De förklarar ingenting. De förstör hela ditt liv, och vem betalar sedan? Jag känner många fall. En kille jag kände tog de också till polisstationen. De slog honom och när han reagerade anklagade de honom för våld mot tjänsteman. De vill tycka synd om oss för att tillfredställa sitt eget ego. Vi är som gödsel. Vi livnär deras ego bara. Från dagiset börjar de fråga vad heter du? Varifrån kommer du? Hur ska man kunna övertyga sina barn om att de är svenskar? I stället för att lära dem att älska det här landet lär de dem att hata det. De pratar mycket om integration men det finns ingen. De säger det bara för de internationella organ som bevakar dem. Syns du inte finns du inte – villaägarna ställer krav Ombyggnaden av omtalades rikligt under ett diskussionsmöte med invånarna . I ett försök från kommunens sida att engagera invånarna i stadsdelens utveckling.TPF 10 FPT Ca 90 personer deltog, de allra flesta från de vita välmående villaområdena i områdets utkanter, där de nya villorna byggts. Kommunfullmäktige arrangerade träffen och delade upp de närvarande i fem olika grupper. Jag stannade i grupen som skulle diskutera utbyggnad. De åsikter och frågor som kom upp handlade om ryktesspridning om olika saker som skulle hända i främst i samband med utbyggnaden av , men även den nya byggnationen som eventuellt ska komma till . Precis som den intervjuade f.d. affärsinnehavaren hade uttryckt det, klagade flera av deltagarna på brist på information. Åtminstone hade dess gottsundabor nåtts av ryktespridningen och hade flera konkreta frågor att ställa till politikerna. Den mest återkommande frågan var vad som skulle hända med det nya centrumet och ryktet om att en lågprisbutik skulle etablera sig där. Detta var ingen av de deltagande villiga att acceptera. Det TP 10 PT Observera att detta står i framtidsvisionsdokumentet (Inriktning, Verksamhet, Ekonomi) 2007–2010, s. 37: attraktiva värden ska utvecklas. ska, precis som övriga stadsdelar, präglas av trygghet, delaktighet och inflytande för alla som bor och verkar i området. Mångkulturella förorter eller belägrade rum? SOU 2006:73 var inte önskvärt av två anledningar. Den nya butiken var inte tillräckligt svenskt, eller inte svensk alls; vi har en fin livsmedelsbutik här och en mindre fin, men bra, redan. Den andra anledningen var att en lågprisaffär drar till sig speciella kunder. Dåligt uppfattades dessutom att för att få dit lågprisbutiken skulle man flytta återvinningscentralen, som låg i anslutning till centrum till ett annat, ganska närliggande område i stadsdelen. Den andra viktiga synpunkten var den nya bebyggelsen som planerades och risken att man för den skull skulle hugga ner de höga träden som skymmer från de fula husen. Husen, de höga husen från miljonprogramstiden, där just den invandrade befolkningen finns något mer koncentrerad, får finnas men ej gärna synas. Det som däremot uppfattades av sällskapet som odelat bra var planerna på att få de stora kedjebutikerna till . Man ska kunna handla kläder och skor på hemmaplan. Ingen nämnde den lilla butiken med mat från hela världen som redan lagts ner. Den intervjuade f.d. affärsinnehavaren tyckte dock att det skulle bli bra med en lågprisbutik. Lågprisbutiken är bra. Där kommer de att se vilka det är som handlar i . Bakom träden, De Andra Att leva är att leva med andra och människor skapar sina egna Andra, menar . Man känner inte den utan man känner till den utifrån den information – ej kunskap, klargör – som man har samlat om honom/henne. Den är inte mänsklig alls, har ingen identitet, utan den tillskrivs olika kategorier. Invandraren, den bidragsberoende, den arbetslöse, invandrarmannen, patriarken, muslimen, invandrarkvinnan, invandrarungdomar, invandrarkillar, invandrartjejer. Rummet den bebor skapas egentligen utifrån dessa tillskrivna, konstruerade kategorier. Förorten, gettot, problemområdet, miljonprogramområdet, utsatt område, invandrartätt område. Dessa kognitiva rumsbildningar skildras utmärkt i grannskapets historia menar 11 FPT I premoderna samhällen skildes grannen från andra människor framför allt eftersom denne kunde hållas under uppsikt. Det sociala rummet upphörde vid grannskapets yttre gräns. Utanför gränsen (bakom träden) fanns det bara ansiktslösa TP 11 PT Jag antar att här menar grannskapet i den västerländska världens historia. SOU 2006:73 Mångkulturella förorter eller belägrade rum? kroppar, ett tomrum med andra ord. Kropparna kunde passera gränsen och anamma grannskapets regler, och främlingar blev då människor. Världen delades alltså inte i grannar och främlingar utan ännu mer kategoriskt, i antingen människor eller främlingar. När nu fysisk och social närhet inte längre nödvändigtvis hänger ihop och främlingarna börjar stanna kvar och vägrar försvinna, som de undviker gällande regler för samlevnaden, förblir de främlingar. "Man kan inte låta bli att känna deras närvaro, att se, höra och känna lukten av dem, till och med tala till dem eller tilltalas av dem emellanåt. Men mötena är alltför korta och tillfälliga för att man ska kunna fatta ett bestämt klassifikatoriskt beslut, och det är så många som kommer och går." (1995:189) Sådant förblir förmodligen mötet i . Avslutning Undantaget håller på att bli regeln, menar . What the post-modern (or post-political) narrations push away is the camp that has become the rule. And just as one cannot narrate modernity without the concentration camp, one cannot tell the story of post-modernity without the camp in the second sense. (2004: 93) Förorten kan betraktas som the camp in the second sense. Människorna i förorter permanentas som homo sacer, nakna, rättslösa. Territoriet förorten har aldrig tillhört dem, förutom i de massmediala och andra vardagsrasistiska föreställningar som placerat både områden och människor i undantag. För det handlar inte om utanförskap som den officiella retoriken använder och säger sig vilja bekämpa. Förorter och dess invandrade invånare och deras barn och barnbarn finns i allra högsta grad med i, innanför det svenska maktlandskapet; de finns med under de villkor som majoritetssamhället påtvingar genom exkludering, segregation och stigmatisering. En exkludering som inbegriper inkludering och viceversa. Miljonprogramförorterna skildras som osvenska platser i forna tider. De finns men de sätts i rumsligt och tidsmässigt permanent undantag; inte , inte . I det undantagna har den process av stadsutveckling och bostadsbyggande som pågått , marke247 Mångkulturella förorter eller belägrade rum? SOU 2006:73 rat en ny vilja från privilegierade grupper, såväl gamla som nya som flyttat in att återerövra området för svenskheten. Återtagandet innebär att dels markera gränser och skillnader, dels omforma lokala offentliga rum. Gottsundacentrum blir den viktigaste arenan. Är relegering och ihopträngning, alltså belägring, det pris som områdesbefolkningen måste betala för att området skall normaliseras och återbli svenskt? För att förstå det maktlandskapet är det nödvändigt som (1990) påminner oss om, att granska vad den vita välbärgade befolkningen gör. Vad de som verkligen har möjlighet att välja var och hur de vill bo, nära vem och långt borta ifrån vem. Vilka krav de privilegierade villaboende ställer, vilka frågor mobiliserar dem, vilka medel kan de utnyttja för att driva sina intressen vidare är öppna frågor som avslutar det här bidraget. SOU 2006:73 Mångkulturella förorter eller belägrade rum? Referenser Agamben, (1998), Homo Sacer: Sovereign and . , (2003), Racialization and Migration in . issues for critical geographers. In , , (Eds.) Voices from the North – New Trends in Nordic Human Geography . , (1995), Postmodern etik. TBoréus, (1994), Högervåg: T nyliberalismen och kampen om språket i svensk debatt 1969–1989. , Beatrix (1993), . , och , Mekonnen (2006), Maze of Camps. I Geografiska Annaler, series B, Human Geography, , vol. 88, Issue 3, , (1990), . , (2004), From refugee Camps to Gated Communities: Biopolitics and the End of the City. I Citizenship Studies, Vol. 8, No 1, 2004, 83–106. , , (2005), The Culture of Exception. Sociology facing the Camp. & : Routledge. , , , , Per (2002), Miljonprogram och media – föreställningar om människor och förorter. , (2006), Den belägrade Andra och undantagstillståndets förtryck – erfarenheter av etnisk diskriminering i möte med polisen. I de los , (red.) Om välfärdens gränser och det villkorade medborgarskapet, SOU 2006:37. , (2000), Genusstrukturer och lokala välfärdsmodeller: fyra kommuner möter omvandlingen av den offentliga sektorn. Doktorsavhandling, , , Geografiska regionstudier nr 40. , , (2002), Kön och ras/etnicitet i rumsliga identiteters konstruktioner. I de los , , , , (red.) (2002), Maktens (o)lika förklädnader. Kön, klass & etnicitet i det postkoloniala . Mångkulturella förorter eller belägrade rum? SOU 2006:73 , ., , , . (red.) (1986), . Khosravi, (2006), Territorialiserad mänsklighet: irreguljära immigranter och det nakna livet. I de los , (red.) Om välfärdens gränser och det villkorade medborgarskapet , SOU 2006:37. , (1994), Kommunikation på bristningsgränsen. En studie i projekt. /: , . , (1997), Stadens rasifiering. Etnisk boendesegregation i folkhemmet. Doktorsavhandling, , , Geografiska regionstudier nr 32. , , Mekonnen (1994), Multikulturalism i teori och praktik. I Häften för Kritiska Studier, nr 1, 1994, s. 4–13. Ricoeur, (1993), Från text till handling. En antologi om hermeneutik , redigerad av och . /: , . , , (1991), Paradoxes of Multiculturalism. Aldershot: Gower. 9 Diskriminerande föreställningar inom Barzoo Eliassi Inledning och bakgrundTPF 1 FPT Föreställningen om som ett kulturellt homogent land har länge präglat den svenska debatten om integration och mångkulturalism. Detta trots det faktum att den svenska invandringshistorien är lika lång som historia samt har präglat samhällsutvecklingen i alla områden (1992). Det är i ljuset av nationsbyggandet, upplysningstiden och romantiken som den etablerade föreställningen om den kulturella homogeniteten och särarten bör förstås.