sou · GUB338 · 2007-01-01 00:00:00 — Främst handlar samverkan om förutsättningar och framtida inriktning för att utbildningar ska komma tillstånd med rätt innehåll, på rätt nivå och med rätt längd. Utan samverkan kan det lätt uppstå konkurrens mellan olika utbildningsformer som ger yrkesutbildning inom samma områden. Konkurrens kan i vissa fall vara stimulerande, men när den uppstår 2Eftergymnasiala yrkesutbildningar – en kartläggning, , Artikelnr: U05.037, sid 59. 3Klassicism och bungyjump – Upplevelseindustrin och behovet av konstnärligt utbildade, 2005:40 R, sid 63. Samverkan med andra myndigheter och organisationer om såväl studerande som om de olika resurser som krävs för utbildningars genomförande, skapar konkurrensen problem för såväl de studerandes val som anordnares resursallokering. I sammanfattningen i som citeras ovan lyfter verket fram tre grundfrågor som framtida planeringsdiskus- sioner behöver behandla.4 Den första viktiga frågan är vad? snarare än hur många – en fråga som mer avser innehåll än kvantitet. Den andra frågan är på vilken nivå utbildningarna är mest ändamålsenliga, där högskole- utbildningar ska präglas av vidare syften och mål än att svara mot behoven på en arbetsmarknad. En kvalificerad yrkesutbildning utgår ifrån att det finns ett behov av vissa yrkesroller eller kompetenser på arbetsmarknaden. Denna efterfrågan ska KY till- godose genom en hög grad av samverkan med det tilltänkta arbets- livet såväl innan utbildningen startar som under utbildningens livstid. Den tredje frågan handlar om det aktuella systemet för resurstilldelning där högskolans system innebär att dimensio- neringen främst baseras på vad unga människor är intresserade av, vilket leder till överskott på utbildade inom populära områden. Även om det i olika författningar framgår vad som skiljer de olika utbildningsformerna åt så är dagens utveckling mot allt mindre skillnader mellan de kortare yrkesutbildningarna inom högskolan och bl.a. kvalificerad yrkesutbildning en fråga som måste renodlas och ett område där det krävs såväl samverkan som samordning och styrning. Det finns exempel på områden där samverkan sker mellan olika myndigheter. Exempelvis har och heten gemensamt kommit fram till att behovet av högre utbildning inom äldrevården lämpligare kan tillgodoses genom att expandera den kvalificerade yrkesutbildningen, än genom att skapa nya högskoleutbildningar.5 Denna typ av samverkan/samordning är viktig inte minst ur ett samhällsekonomiskt perspektiv och bör ske i betydligt högre omfattning. De kortare högskoleutbildningarna inom teknik leder i vissa fall till nästan identiska yrkesroller som motsvarande utbildningar inom KY. I det ena fallet ges högskolepoäng som kan användas vid en vidareutbildning och i det andra fallet KY-poäng som har en 4Klassicism och bungyjump – Upplevelseindustrin och behovet av konstnärligt utbildade, 2005:40 R, sid 5. 5Arbetsmarknad och högskoleutbildning , rapportserie 2004:36 R, sid Samverkan med andra myndigheter och organisationer begränsad användning utifrån detta perspektiv. Det förekommer ibland överetablering när flera myndigheter producerar likvärdiga yrkesutbildningar utan samordning. KY tar hänsyn till dimen- sionering utifrån arbetslivets efterfrågan, medan högskolan snarare dimensioneras utifrån de studerandes intresse. Vid en sökning på högskoleexamen respektive yrkeshögskoleexamen i databasen studera.nu hos Verket för högskoleservice resulterade detta i sammanlagt cirka 130 olika utbildningar som omfattar 80 poäng. Genom en enkel jämförelse med hänsyn bara till utbildnings- namnet, konstateras att många av utbildningarna också går att hitta inom KY. Detta är enligt min uppfattning inte en mångfald som är önskvärd utan snarare ett faktum som skapar problem för såväl arbetsliv som för de studerande. Det är ett viktigt område för samverkan. Arbetsmarknadsutbildning och kvalificerad yrkesutbildning kan båda anses ha tillväxtperspektivet i fokus. Arbetsmarknadsutbild- ningen utbildar efter arbetsmarknadens behov och utbildnings- insatserna ska vara renodlat yrkesinriktade, efterfrågestyrda och utgå från de kompetenskrav som arbetsgivaren och arbetsmark- naden ställer på de som ska anställas. Planering och genomförande ska ske i nära samarbete med berörda företag etc6. Denna beskriv- ning skulle kunna vara hämtad från en beskrivning av kvalificerad yrkesutbildning vilket visar på hur nära dessa båda utbildnings- former står varandra. Det finns också tydliga samverkansbehov mellan högskolorna och kompletterande utbildningar. De senare innehåller bl.a. estetiskt förberedande utbildningar som mer eller mindre krävs för att exempelvis komma in på konsthögskolorna. Är dessa förberedande utbildningar ett sätt att lösa rekryteringsproblemen för konsthögskolorna och är det en bra lösning – ja detta borde samverkan ta fasta på. Även för de kompletterande utbildningarnas efterfrågestyrda yrkesutbildningar och hantverksutbildningar finns det behov av samverkan inte minst med arbetsmarknadsutbild- ningen. Inom den kommunala vuxenutbildningen finns påbygg- nadsutbildningar med statligt fastställda utbildningsplaner och lokalt inrättade påbyggnadsutbildningar. Här är det viktigt att hitta bra samverkansformer för att undvika alltför likartade utbildningar inom KY och påbyggnadsutbildningar. 6 Var finns jobben 2006?, AMS rapport 2006:1 , sid 71. Samverkan med andra myndigheter och organisationer Ett annat samverkansområde är kopplingen mellan akademiskt utbildade som står utanför arbetsmarknaden och de utbildningar som bedrivs inom såväl arbetsmarknadsutbildning som kvalificerad yrkesutbildning. Båda dessa senare utbildningsformer har utbild- ningar som mer eller mindre direkt riktar sig till färdigutbildade men arbetssökande akademiker. Gemensamma prognos- och trendbeskrivningar om bransch- /utbildningsområdets framtid är angeläget. Här kan samverkan mellan högskola, Ams och en ny myndighet för vuxnas lärande leda till bättre underlag. 5.2.2Samverkan under en utbildnings livstid En möjlighet finns för arbetsmarknadsutbildningar att upphandla högskoleutbildningar oavsett längd, även om AMV har som riktlinje att de i genomsnitt omfattar . Denna möjlighet till upphandling kommer också att omfatta uppdragsutbildning av hela eller delar av en KY-utbildning. Detta är ett samverkans- område som ska initieras under en pågående utbildnings livscykel. Vilken typ av utbildning säger respektive myndighet ja eller nej till att genomföra – kan en samverkan innebära att en gemensam prioritering kommer tillstånd och kan i vissa fall delkurser upphandlas av varandra? Andra samverkansområden är möjlighet till olika medverkande aktörer i utbildningar. Konkret ska det exempelvis i varje KY- utbildnings ledningsgrupp finnas representant från högskolan som bl.a. kan bidra med att stödja kvalitetsutveckling och kvalitets- säkring av utbildningarna. Högskolekurser inom såväl kvalificerade yrkesutbildningar som arbetsmarknadsutbildningar kan ge intressanta mervärden för alla parter utifrån ett utvecklings- perspektiv. Samverkan ska också avse validering och tillgodoräknade för t.ex. fortsatta högskolestudier. De flesta samverkansområden som kan uppstå under en pågående utbildning bör helst uppstå redan i planeringsfasen före en utbildning, men med upparbetade samverkansrutiner, nätverk etc. kan även samverkansvinster göras under en utbildnings gång. Samverkan med andra myndigheter och organisationer 5.2.3Samverkan efter en utbildning har slutat Samlade uppföljningar av eftergymnasiala yrkesutbildningar kan bidra till ökad kunskap om utbildningsutbudet och hur det utnyttjas.7 Även de förändringar som sker inom gymnasieskolans yrkesinriktade program bör hanteras i detta sammanhang. Förekomsten av samverkan vad gäller uppföljning och utvärdering borde vara ett krav för eftergymnasial yrkesutbildning och arbetsmarknadens parter såväl som att olika branschföreträdare bör involveras för att på ett tydligt sätt knyta an utbudet till arbetslivets behov och efterfrågan. Arbetsmarknadssituationen för nyexaminerade högskole- utbildade inom vissa områden är inte gynnsam (för vissa grupper av högskoleutbildade) konstaterar i sin årliga etableringsstudie rörande nyexaminerade, en under- sökning som genomförs tillsammans med Statistiska centralbyrån8. Detta område är ur ett samverkansperspektiv mycket intressant att fördjupa sig i både för eftergymnasiala yrkesutbildningar inom en ny myndighet för vuxnas lärande som för arbetsmarknadsutbildningar. Konkreta samverkansfrågor efter det att en utbildning har slutat kan initialt handla om vilken uppföljning och utvärdering som har gjorts, görs och vad som behöver göras av respektive inblandade myndigheter? Används likvärdiga mätmetoder så att jämförelser kan göras och vilka för- respektive nackdelar kan samordnade mätningar ge? Leder utbildningen till ett arbete måste vara en huvudfråga för alla eftergymnasiala yrkesutbildningar. Finns kompletteringsbehov efter genomförd utbildning? Hur fångas arbetslivets uppfattning och kunskap om förändrade krav på yrkesinriktningarna upp? Vilka gemensamma slutsatser kan dras och vilka rekommendationer bör följa av dessa? 5.3Samverkan inom Vuxnas lärande Mitt förslag att bilda en myndighet för verksamhetsområdet lärande betyder att antalet myndigheter som behöver samverka för att lösa sina respektive uppdrag minskar. 7Eftergymnasiala yrkesutbildningar – en kartläggning, , Artikelnr: U05.037, sid 62 ff. 8Högskoleutbildningarnas dimensionering – ett planeringsunderlag inför /2007, rapport 2006:6, sid 11 ff. Samverkan med andra myndigheter och organisationer har kartlagt den nuvarande samverkan mellan alla aktuella aktörer. Det förekommer ett stort informationsutbyte mellan medarbetare på alla nivåer. Min uppfattning är att det är viktigt att ge tydliga uppdrag för att myndigheterna gemensamt ska kunna styra verksamhetsområdet vuxnas lärande. Samverkan i de frågor som kräver olika erfarenheter, kunskaper och kompetenser kommer att underlättas och stimuleras i och med att fler aktörer och större delen av verksamhetsområdet kommer att tillhöra samma myndighet. Förutsättningarna för en samman- hållen strategi för hur vuxnas lärande ska utvecklas och vilka mål som ska gälla , hur verksamheten ska följas upp förbättras betydligt. Det kommer att finnas förutsättningar för en betydligt effektivare verksamhet och mer resurser kan användas för verksamhetsutveckling i stället för administration och erfarenhetsutbyte mellan myndigheter. Av den kartläggning som utredningen genomfört framgår att det förekommer en omfattande samverkan mellan myndigheterna som har uppdrag inom verksamhetsområdet lärande. Generaldirektörerna träffas regelbundet; dels för strategisk planering, men också för att tydliggöra gränsdragningen mellan de olika myndigheternas uppdrag. På taktisk nivå förekommer ett omfattande nätverksarbete med samordning och informations- utbyte som främsta syfte. Det finns samverkan kring system för datamärkning och leverens till gemensamt nav av utbildnings- information, uppföljning av vuxenutbildningen, kompetensutveck- ling av lärare, användning av digitala lärarresurser, samråd kring remisser och inför den årliga lägesbedömningen av vuxenutbild- ningen. På den operativa nivån förekommer ett stort informations- utbyte mellan medarbetare från samtliga myndigheter, både organi- serade nätverk, men också många informella diskussioner medarbetare emellan och för att genomföra gemensamma uppdrag och projekt. Flera delar av myndigheternas uppdrag kräver samverkan, det är t.ex. ett omfattande samarbete kring hanteringen av statsbidraget till vuxenutbildningen, kring utvecklandet av system för utbildningsinformation via /och utbild- ningsinfo.nu, kring den officiella statistiken, kring läromedels- produktion för döva med teckenspråk och kring validering inom Samverkan med andra myndigheter och organisationer Det är bara en del exempel av det som redovisats i den nämnda kartläggningen. 5.3.2Samverkan med andra myndigheter Min bedömning är att det krävs en väl fungerande samverkan mellan den nya myndigheten och CSN, SISUS, SIT, IPK och . De myndigheter som har uppdrag inom verksamhetsområdet som inte kommer att ingå i den nya myndigheten är CSN, SISUS, SIT, IPK och NSHU. De kommer att vara viktiga samverkanspartners tillsammans med och folkbildningen för att hela verksamhetsområdet ska kunna utvecklas. För att skapa tydlighet för dem som söker möjlighet till lärande i vuxen ålder krävs större samverkan mellan alla delar av vuxnas lärande, som högskolan, kommunernas vuxenutbildning och folkbildningen. Många kom- muner och regioner skapar infrastrukturer för vuxnas lärande, där man regionalt och lokalt försöker samla alla relevanta resurser. Det är angeläget att staten stödjer det synsättet och samverkar i styrningen. För många vuxna är också ett generöst och effektivt studiestöd ofta en avgörande faktor för att det ska vara möjligt att studera. Systemen för studiemedel och rekryteringsbidrag är i hög utsträckning regelstyrda och harmoniserar inte med den målstyrda verksamheten som Vuxnas lärande står för. Det krävs planering och samsyn mellan myndigheterna om ett effektivare studiestöd ska kunna utvecklas som stöd för det flexibla lärandet. Det är också angeläget som jag tidigare påpekat att tydliggöra och undanröja de hinder som kan finnas för att de funktionshindrade vuxna ska kunna studera. Jag har inte föreslagit någon förändring av uppdragen till de myndigheter som har till uppgift att ge stöd och förutsättningar för de funktionshindrade att studera. har ett betydande samarbete med flera myndig- heter och organisationer kring gemensamma strategiska frågor. Regeringen har utsett representanter från i flera av myndigheternas styrelser. CFL har också regeringens uppdrag att ha ett planeringsråd för folkbildningen med företrädare för Samverkan med andra myndigheter och organisationer Ordförande i planeringsrådet är ledamot av . Sisus administrerar på uppdrag av Folkbildnings- rådet folkbildningens förstärkningsbidrag. Folkbildningen är med i utvecklingen av system för utbildnings- information via /och utbildningsinfo.nu. FBR sam- verkar med Vld kring validering inom vuxenutbildningen, med kring gemensamma utredningar och kring konferenser och seminarier. Med CFL samarbetar FBR kring Folkbildningsnätet och andra aktiviteter som avser det flexibla lärandet. FBR är med i referensgruppen för flexibel Vägledning tillsammans med flera andra myndigheter. På den operativa nivån förekommer informationsutbyte kring gemensamma uppdrag och olika tillämpningsfrågor. Samverkan med FBR och folkbildningen kommer även fortsätt- ningsvis att vara angelägen och omfattande. Flera av verksam- heterna inom Vuxnas lärande är oberoende av utbildningsform och nivå på studierna. För att skapa tydlighet för dem som söker möjligheter till lärande i vuxen ålder, krävs större samverkan mellan alla olika delar av vuxnas lärande, som högskolan, kommunernas vuxenutbildning och folkbildningen. Det krävs därför som jag nämnt tidigare en fortsatt effektiv samverkan med de myndigheter och organisationer som har uppdrag att rekrytera och utveckla det flexibla lärandet. De uppdrag som regeringen har gett olika myndigheter och organisationer att representera i styrelser försäk- rar på en övergripande nivå inflytande på verksamhetsområdet. Jag föreslår under avsnitt 3.2.1 att den del av utbildnings- inspektionen som avser Vuxnas lärande ska flyttas från till den nya myndigheten. har uppdrag att inspektera alla skolor och varje kommun . har utvecklat metoder och har bred kompetens för uppdraget, som verket har utvecklat och ständigt utvecklar. Metoder och tillvägagångssätt är i första hand anpassade utifrån målen och förutsättningarna i grund- och gymnasieskolan. Kommunernas arbete med vuxenutbildningen och Vuxnas lärande behöver inspekteras och följas upp utifrån det specifika med det verksamhetsområdet. Det betyder att metoder och upplägg kommer att behöva utvecklas och förändras. Samverkan med andra myndigheter och organisationer Under avsnitt 3.2.2 förslår jag att de styrmedel som hör till verksamhetsområdet ska flyttas från till den nya myndigheten och att ansvaret för kursplaner för svenskunder- visning för invandrare ska flyttas från regeringen till den nya myndigheten. Under avsnitt 3.2.3 föreslår jag att uppföljningen av Vuxnas lärande ska flyttas från till den nya myndigheten. Det är tre betydelsefulla och resurskrävande uppgifter som utför inom verksamhetsområdet. För att den nya myndigheten ska få förutsättningar att planera och genomföra sitt uppdrag måste en planerat överlämnande av uppgifterna genom- föras mellan myndigheterna. Hur det ska genomföras överlåter jag till den kommande organisationskommittén att planera. Jag bedömer också att de båda myndigheterna fortsättningsvis efter introduktionstiden, bör samverka och samplanera kring de nämnda verksamhetsgrenarna. En konsekvens av mitt förslag att verksamhetsområdet lärande också blir grunden för myndighetsstrukturen, innebär att det krävs en samverkan med de myndigheter som har myndighets- uppgifter för andra skolformer. Gemensamma värdegrunder och gemensam kunskapssyn bör prägla samverkan kring verksam- hetsgrenarna. De arbetsuppgifter som föreslagits för den nya myndigheten är i huvudsak lokaliserade till , , samt . De delar av verksamhet som berörs av förslaget finns i , , , och . De delar av som berörs finns i , , , och . Den av utredningen berörda verksamheten bedrivs sålunda på 11 orter i nuvarande organisation. Förslag: Jag föreslår att den nya myndigheten lokaliseras till , och . I och med att en helt ny myndighet för Vuxnas lärande skapas skulle det vara stora fördelar med att samla den nya myndigheten på en och samma plats. Då myndigheten inte kommer att bedriva en verksamhet som i egentlig mening är operativ på ett sådant sätt att daglig kontakt krävs med lokala företrädare, så skulle man med en lokaliseringsort kunna få alla de fördelar som följer med detta. Med alla medarbetare på en ort skulle arbetet med kunskapsutveckling, internkultur och värdegrundsfrågor gynnas, likaväl som frågor kring vision, mål och strategi. Vidare skulle samverkan mellan den nya myndighetens olika ansvarsområden liksom mellan medarbetare gynnas. Möjligheter till idéutbyte och kreativa diskussioner skulle kunna främjas liksom ledning och styrning av verksamheten. Kostnader för administration, resor samt lokaler skulle sannolikt bli lägre. Det finns främst två skäl mot att lokalisera myndigheten till en ort. Nuvarande lokalisering är i vissa fall en följd av regional- politiska beslut, vilket för in en problematik som det inte ankom- mer på utredningen att ta ställning till. som är svår att överblicka tidsmässigt, skulle också en lokalisering till enbart en ort innebära att den nya myndigheten skulle få ägna mer tid åt rekryteringsarbete och kompetensutveckling än vad som skulle kunna betraktas som ekonomiskt försvarbart då kompe- är spridd på många orter. En lokalisering till tre orter kommer även den att bli ansträngande för den nya myndigheten. Jag föreslår att den nya myndigheten lokaliseras till tre platser, , samt . Förutom så är det de tre orter där det mesta av den föreslagna verksamheten bedrivs , vilket innebär att en stor del av dagens kompetens geografiskt täcks in. Lokalisering till dessa tre orter är den mest realistiska lösningen för den nya myndigheten. På dessa orter finns etablerad verksamhet, på två av orterna . En lokalisering till innebär att all verksamhet inom kvalificerad yrkesutbildning kan bli intakt. skulle inom myndigheten kunna bli ett centrum för den eftergymnasiala yrkesutbildningen. En lokalisering till och innebär att de platser där det finns flest anställda med därtill hörande kompetens täcks in, vilket bidrar till stadga och trygghet i den nya myndigheten. Förslag: Jag föreslår att den nya myndighetens ledning lokaliseras till . I och med att en helt ny myndighet skapas och verksamheter förs ihop från flera olika myndigheter är det viktigt att skapa goda förutsättningar för ledningen och styrningen av verksamheten. En första åtgärd är att samla ledningen till en och samma plats. Det ligger rationalitet och effektivitet i att ledning och central administration finns på samma ort. Det förenklar samverkan, möten m.m. som det minskar resandet avsevärt. På samma sätt skulle även andra ansvarsområden inom den nya myndigheten kunna koncentreras till de tre orterna bl.a. utifrån var kompetensen finns . Utifrån den nya myndighetens centrala roll inom Vuxnas lärande torde kontakter och samverkan med olika aktörer på området vara en viktig uppgift för den nya ledningen. Myndigheten bör placeras på en plats som redan präglas av arbete inom utbildningssektorn, en plats där det redan finns myndigheter och organisationer med kompetens när det gäller såväl högre utbildning som vuxenutbildning och folkbildning. Det skapar goda förutsättningar för utveckling. Ledningens behov av kontakter med departement och andra myndigheter förutsätter goda kommunika- tioner med , men även möjligheten till enkla och billiga kommunikationer med övriga delar av organisationen kommer att vara en viktig faktor. Jag föreslår därför att ledningen för den nya myndigheten placeras i . I finns flera myndigheter som är verksamma inom Vuxnas lärande. och Myndig- heten för nätverk och samverkan inom högre utbildning är statliga myndigheter som kommer att samverka med den nya myndigheten. I närområdet finns vidare såväl CSN:s huvudkontor, regionala delar av Myndigheten för skolutveckling, delar av samt . I har det byggts upp en kompetens inom högre utbildning, vuxenutbildning, folkbildning och utbildning i arbetslivet. Staden har bl.a. genom statliga etable- ringar kommit att på vissa områden bli ett centrum för lärande i norr. En månghundraårig tradition inom utbildningsområdet finns. Den nya myndigheten kommer oavsett hur den lokaliseras och var ledningen placeras att behöva nyrekrytera kompetens. Jag är väl medveten om svårigheterna att rekrytera specifik kompetens, men förutsättningarna i torde vara ganska goda, då det finns ett stort antal redan befintliga aktörer inom utbildningsområdet, liksom inom andra delar av offentliga sektorn, exempelvis länsstyrelse och landsting. I regionen finns också ett antal utbild- ningsinstitutioner med i spetsen. Kommunikationerna med är goda med flygförbin- delse med såväl som flygplatser. En omfattande utbyggnad av Ostkustbanan till kommer avsevärt att förbättra tågförbindelserna med . 7Konsekvenser av utredningens förslag CFL har uppdrag att öka tillgängligheten till gymnasial vuxen- utbildning genom att komplettera kommunernas utbildningsverk- samhet med sådana kurser som kommunerna inte själva kan erbjuda sina invånare. Verksamheten är både avgifts- och anslags- finansierad. Uppdraget att erbjuda gymnasial vuxenutbildning som komplement till kommunernas utbildningsutbud avvecklas och övergår inte till den nya myndigheten. Antalet studerande som deltar i vuxenutbildning via CFL har minskat /00. Den senaste statistiken redovisar en minskning mellan 2002/03 och 2003/04 eller med 956 studerande. CFL:s kurser finansieras antingen genom eget anslag, särskilda medel fördelade via eller så genomför myndigheten uppdragsutbildningar bl.a. genom att sälja utbildningsplatser till kommunerna. Att organisera vuxenutbild- ning är i första hand ett kommunalt ansvar. Efterfrågan på den kompletterande utbildningsverksamhet som CFL erbjuder har minskat. CFL arbetar aktivt för att reducera detta åtagande då en av CFL:s uppgifter är att över tiden göra sig själv överflödig som utbildare genom att utveckla kommunernas förutsättningar att själva driva bl.a. distansutbildning. Det är därför lämpligt att avsluta statens engagemang när det gäller att erbjuda utbildning i och med att den nya myndigheten bildas. Kostnaderna för myndighetens eget kursutbud motsvaras till största delen av det statsbidrag som myndigheten får.