sou · GUB340 · 2007-01-01 00:00:00 — För att diskriminering ska ha ansetts förekomma krävs som tidi- gare nämnts att den arbetssökande missgynnats. För att JB i detta fall skulle anses ha missgynnats krävs dock att det inte fanns andra sakliga skäl för att inte placera honom i tätgruppen. Exem- pelvis att de som utvaldes i tätgruppen, bortsett från kännedom om svenska skolan och/eller svenska förhållanden hade bättre vetenskapliga och pedagogiska meriter i övrigt. Därför krävs en granskning av sökandenas ansökningshandlingar. Samtliga sökan- des handlingar finns inte tillgängliga i det granskade materialet. Dock är JB:s ansökan tillgänglig liksom de tre som anställdes vilka kommer att granskas nedan. Som tidigare nämnts uttalade ÖNH angående JB:s ansöknings- handlingar att: Fråga är om (sakkunnige) vid sin granskning av (JB:s) ansöknings- handlingar förfarit på ett diskriminerande sätt. (Sakkunnige) har vid sin granskning bedömt att (JB:s) kännedom om den svenska skolan och de inledande kurserna vid högskolan är alltför begränsad för att kunna konkurrera ut någon av de sex som enligt (sakkunniges) bedömning kom att utgöra en tätgrupp. Denna bedömning får anses kunna vinna stöd utifrån vad som framgår av (JB:s) ansökningshand- lingar. finner mot denna bakgrund att (sak- kunnige) vid sin granskning förfarit sakligt vid bedömningen av (JB:s) ansökan. Något stöd för uppfattningen att (sakkunnige) och lärarför- slagsnämnden, såsom (JB) menar, tillämpat ett krav på genomgången svensk grund- och gymnasieskola har inte framkommit. Någon ytterligare motivering av hur ÖNH värderat JB:s meriter anges inte. I det följande ska göras en jämförelse mellan JB:s ansö- kan samt ansökningarna från de tre personer som anställdes, för att se om det finns sakliga skäl för att inte placera JB i samma tätgrupp som de tre andra. Vad gäller vetenskaplig meritering är det svårt att göra någon precis rangordning utifrån ansökningshandlingarna, men klart är I sista instans – etnisk diskriminering och att JB är fullt jämförbar med de övriga. Troligen överstiger till och med hans vetenskapliga meriter åtminstone några av de personer som anställdes. Denna bedömning tycks få stöd även utifrån de sakkunnigas beskrivning av JB:s meriter. Vad så gäller de pedago- giska meriterna har JB arbetat som lärarassistent (dvs. undervisat studenter på lägre nivåer vid sidan om sin egen utbildning) , och bifogar intyg på över . Han undervisade också en kurs på 3 poäng för första- årsstudenter. Han disputerade , och arbetade under följande höst som lärare. 1999 arbetade han om som lektor på deltid. Därefter har han arbetat på utländskt universitet som Fellow, där han också undervisat men utifrån ansökningshandlingarna oklart i vilken utsträckning, och som forskningsassistent vid . Vad gäller de tre sökande som fick de sökta tjänsterna har en av dem (A) undervisat på av arbetstiden under sin dokto- randtjänst (1998–2002). Han hävdar även att han arbetat som lärar- assistent under sin grundutbildning samt att han undervisat två kurser på grundnivå och arbetar som universitetslektor . Han bifogar dock inget som styrker dessa sistnämnda meriter men dessa kommer ändå att beaktas här. Den andre anställda (B) har liksom A och JB arbetat som lärarassistent (dvs. även under doktorandtjänsten) samt varit tillfälligt anställd som lektor och undervisat tre kurser på var- dera fyra poäng, två av kurserna har han undervisat två gånger. Han nämner även att han arbetar vid just det universitet som utlyst tjänsten och säger sig vara med i en grupp vid institutionen som ser över alternativ för introduktionskurserna i matematik. Detta får i sig ses som en merit, men kan knappast ha avgörande betydelse då det därmed inte är sagt att han är den mest lämpliga för tjänsten. Den tredje som anställdes (C) har uppenbart mer omfattande pedagogiska meriter än såväl A och B samt JB varför det inte är nödvändigt att gå närmare in på dem här. Vad gäller själva kvalitén på undervisningen bifogar JB, B och C (dvs. alla utom A) – antingen kursutvärderingar, rekommendationer eller utmärkelser – som visar att de alla är mycket uppskattade lärare. Jämför man ovanstående pedagogiska meriter, och lägger särskild vikt på erfarenhet av undervisning på de inledande kurserna vid högskolan, tycks JB:s meriter vara fullt jämförbara med åtminstone två av de som tillsattes på den sökta tjänsten. När det gäller A kan JB närmast anses bättre meriterad. JB och A synes ha undervisat I sista instans – etnisk diskriminering och ungefär lika mycket efter disputationen (JB kanske något mer), men där A bara undervisat före disputationen så har JB gjort detta . Här kan nämnas att JB påpekat – ironiskt nog som han uttrycker det – att A var hans elev på introduktionskurser JB undervisade i . Vad så gäller kännedom om den svenska skolan/svenska förhållanden synes heller ingen skillnad finnas. Varken JB eller de som anställdes redovisar någon särskild kunskap eller inriktning mot svensk grund- eller gymnasieskola. Deras främsta merit vad gäller erfarenhet av att möta nybörjarstu- denter och god insikt i problematiken kring övergången mellan gymnasieskola och högskola tycks vara just undervisningserfaren- het av personer som inlett sina studier på högskolan. I och med att såväl A och B liksom JB har tämligen begränsade erfaren- heter av rent lektorsarbete tycks de främsta meriterna vara just undervisning de bedrivit parallellt med sina egna studier före exa- men och . Det enda som skiljer de sökande åt är att A, B (och C) samtliga (i och med att de har typiskt svenska namn samt är utbildade i ) kan förmodas ha genomgått svensk grundskola och gymnasieskola. menade, som tidigare nämnts, att med kännedom om svenska skolan och/eller svenska förhållanden avsågs även grund- och gymnasieskolan samt ungdomars studiesituation i . Då inget i de övrigas (eller åtminstone A:s och B:s) ansökningshand- lingar tyder på någon särskild utbildning eller kunskap på detta område så reses frågan hur universitet ansåg sig veta att de hade betydligt större kunskaper om detta och hur JB (och de övriga fem sökande med utländsk bakgrund som sorterades bort) saknade denna erfarenhet. Den enda erfarenhet som A och B tycks ha på detta område, och som JB saknar, är just egna erfarenheter av genomgången grund- och gymnasieskola. Visst stöd framkommer därmed, tvärtemot vad ÖNH ansett, för att man vid värderingen av de sökande faktiskt tillämpat ett krav på genomgången svensk grund- och gymnasieskola. Detta sagt är då frågan om universitet gjort sig skyldig till diskri- minering i lagens mening. Som tidigare nämnts får inte en arbetsgi- vare missgynna en arbetssökande genom att tillämpa ett kriterium eller förfaringssätt som framstår som neutralt men som i praktiken I sista instans – etnisk diskriminering och särskilt missgynnar personer med viss etnisk tillhörighet. Detta gäller dock inte om kriteriet eller förfaringssättet kan motiveras av ett berättigat mål och kriteriet eller förfaringssättet är lämpligt och nödvändigt för att uppnå målet. Missgynnandet i det aktuella fallet består i att JB inte placerades i tätgruppen och därför inte kallades till intervju och provföreläs- ning, samt fick sina vetenskapliga och övriga meriter värderade gentemot de andra sökandes. Det kriterium/förfaringssätt som till- lämpades var att bedömningsgrunden kännedom om svenska sko- lan och/eller svenska förhållanden användes. Så som visats ovan kan det utifrån ansökningshandlingarna inte hittas några andra skäl till att JB inte placerades i tätgruppen och har också motiverat beslutet med att man lagt vikt vid nämnda bedömnings- grund. Bedömningsgrunden har motiverats med att den syftade till att de som anställdes uppfyllde kraven i ledigkungörelsen. Ledig- kungörelsen har i sig inte funnits vara diskriminerande varför det tillämpade kriteriet/förfaringssättet får anses kunna motiveras av ett berättigat mål. Är då kriteriet/förfaringssättet lämpligt och nödvändigt för att uppnå målet? Så som ovan konstaterats är det inte ens klarlagt vad bedömningsgrunden kännedom om svenska skolan och/eller svenska förhållanden innebär. Det som fram- kommit pekar i viss grad mot att bedömningen inte rört de sökan- des meriter utan snarare haft innebörden av krav ställts på genom- gången svensk grund- och gymnasieskola. Ett kriterium som i sig inte kan anses nödvändigt för att uppnå syftet att finna goda lärare som har erfarenhet av och goda kunskaper om matematikkunska- perna hos nyblivna studenter på högskolan, då sådan kunskap skulle kunna nås på annat sätt, exempelvis genom undervisning på nybörjarkurserna. Om den som anser sig ha blivit diskriminerad visar omständig- heter som ger anledning att anta att han eller hon blivit diskrimine- rad, är det arbetsgivaren som skall visa att diskriminering inte före- kommit (36 a § SFS 1999:130). JB får anses ha visat omständighe- ter som ger anledning att anta att han blivit diskriminerad. Det är således upp till att exempelvis förklara på vilket sätt den aktuella bedömningsgrunden är lämplig och nödvändig. Så kan inte anses ha skett. Tvärt om har förklaring, att med svenska skolan inte bara avses högskolan utan även , snarare stärkt misstanken om att bedömningsgrunden i praktiken inneburit ett krav på genomgången grund- och gymnasieskola. Universitet har heller inte presenterat någon annan motivering till I sista instans – etnisk diskriminering och varför JB inte borde placeras i tätgruppen – något den här utförda granskningen visat att han är fullt kvalificerad till. Föreliggande granskning visar således att – tvärt emot vad ÖNH ansett – gjort sig skyldiga till indirekt diskriminering av den JB. En annan fråga är om JB är mer meriterad än någon av A, B och C (som tillsattes på tjänsten). Möjligen skulle man kunna hävda att JB är mer meriterad än åtminstone A såväl vetenskapligt som peda- gogiskt. En sådan bedömning, som görs utifrån ansökningshand- lingarna och de sakkunnigas utlåtanden, är dock riskabel. JB har aldrig fått sin vetenskapliga kompetens utvärderad av sakkunniga på så sätt att den ställts mot A, B eller C. Endast personer kompe- tenta att vara sakkunniga i ett ärende som det aktuella har rimligen möjlighet att göra en sådan värdering. Därtill kommer att univer- sitets slutliga beslut när man valde tre personer ur tätgruppen till stor del tycks berott på utfallet av provföreläsningar och intervjuer. JB har inte genomgått någon sådan. ÖNH skrev i sitt beslut att Universitet fann med utgångspunkt från anställningsprofilen, utfallet av provföreläsningarna, intervjuerna och med stöd av de sakkunnigas bedömningar att (A, B och C) är de sökande som har ett försteg framför övriga kandidater med avseende på pedagogisk skicklighet, erfarenhet och potential för arbetsuppgifterna samt dokumenterad förmåga till akademiskt ledarskap. skolan finner inte skäl att frångå ställningstagande. Vad gäller provföreläsningar och intervjuer har bara A, B och C och inte JB fått tillfälle att genomgå sådana. Detta beslut har visat sig grundas på osakliga skäl. Inte heller sakkunnigas bedömning kan anses tillförlitlig. Den ene sakkunniges utlåtande har funnits diskriminerande och den andre har gjort formellt samma bedöm- ning men helt utan motivering. I detta läge kan således inte den utvärdering gjort godtas. Ett rimligt beslut vore då att undanröja anställningsbesluten och begära att anställningsproces- sen görs om. Ett alternativ vore att begära att en ny sakkunnig för- ordnas för att på ett korrekt sätt utvärdera de sökandes samtliga meriter och väga dem mot varandra. I sista instans – etnisk diskriminering och Fall 2 Beslut , reg. Ärendet rörde en anställning som forskarassistent i pediatrisk immunologi, särskilt allergologi. Den klagande (RC) och den som anställdes (MF) var de enda som sökte tjänsten och bägge arbetade på samma institution på det aktuella . En sakkunnig (från och med nu kallad S1) tillsattes (vid anställning av forskaras- sistent krävs endast en sakkunnig). Sakkunnigutlåtande lämnades och enligt detta var RC den bäst meriterade av de två, men S1 rekommenderade också att forskningsplaner skickades in från de bägge sökande för att en fullständig bedömning skulle kunna göras. beslöt efter intervju med de sökande att infordra forskningsplaner från dem. beslöt också att inhämta yttrande från ytterligare en sakkunnig (ett beslut som skall diskute- ras närmare nedan). S1 ansåg vara bättre än den MF:s och vidhöll uppfattningen att RC var bäst lämpad för anställningen. Den nye sakkunnige (från och med nu kallad S2) ansåg dock att MF hade bäst forskningsplan och var bäst lämpad för anställningen. Universitet beslöt att anställa MF. RC påstod i sitt överklagande att redan från början bestämt sig för att de ville anställa MF. Som stöd för detta nämnde hon vissa omständigheter, bland annat att MF innehaft anställningen som vikariat under anställningsförfarandet, som skall beröras närmare i detalj nedan. RC ifrågasatte också hur den S2 tillsatts och vem som beslutade att tillsätta honom. Hon menade att redan från början bestämt sig för MF och detta berodde på deras olika etnicitet. Av RC:s ansökningshandlingar framgår att hon är född, utbildad och har arbetat på och har ett spanskklingande namn. MF har ett svenskklingande namn, och är utbildad och har arbetat i . Rektorn på anförde att man på ett tidigt stadium insett att det till den aktuella tjänsten fanns två relativt likvärdiga sökande, och att man inte är förhindrad att inhämta så många sak- kunnigyttranden man vill. De sakkunniga höll fast vid sina respek- tive bedömningar. ÖNH klargjorde att en högskola inte är förhindrad att inhämta ytterligare sakkunnigutlåtande i ärendet, men att en förutsättning för detta är att endast sakliga överväganden ligger bakom beslutet. ÖNH ansåg att hade motiverat varför yttrande I sista instans – etnisk diskriminering och inhämtats från ytterligare en sakkunnig (vad rektorn anförde ovan) och att det inte hade framkommit någon särskild omständighet som gav ÖNH anledning att ifrågasätta övervägan- den i denna del. Vad som i övrigt framkommit i ärendet ansåg ÖNH, utan närmare motivering, inte heller ge anledning anta att det förekommit någon diskriminering i ärendet. Vad gäller valet av vem som skulle anställas ansåg ÖNH att det i och med att det förelåg två sakkunnigutlåtanden varav ett förespråkade RC medan det andra förespråkade MF, så kan ingen av parterna ges ett klart urskiljbart försteg framför den andre. Därför fick val av vem som anställdes vara avgörande. Överklagandet avslogs där- med. En närmare granskning av omständigheterna Innan jag övergår till frågan om ÖNH:s beslut kan ifrågasättas behövs en närmre granskning av omständigheterna i fallet. Som nämnts tidigare tillsattes först enbart en sakkunnig (S1), som i sitt yttrande redogjorde för och bedömde de sökandes meriter. Bägge sökandena var biologer. RC var utbildad biolog på men hade även tagit en svensk doktorsexamen. MF var utbildad i . RC disputerade (sakkunnigyttrandet är ) medan den andre disputerade . S1 ansåg att RC var bättre meriterad vad gäller vetenskaplig skicklighet än den andre sökande. RC:s forskning ansågs ha större vetenskaplig originalitet medan S1 ansåg MF:s arbeten i sin helhet var deskriptiva och brast i kritisk analys. Vad gäller pedagogisk skicklighet sattes MF före RC. Hon hade undervisat mer (även om det bara rörde sig om enstaka före- läsningar) än RC som mest fungerat som metodhandledare. MF var också lärarutbildad och hade undervisat inom ungdoms- och vux- engymnasial utbildning. Vad gäller administrativ skicklighet så ansåg den sakkunnige att RC var mer meriterad än den andre sökande. RC hade varit verksam i chefsposition under , innehade patent och var principal investigator för ett SIDA-pro- jekt. Sammanfattningsvis bedömde den sakkunnige RC som mer meriterad än MF för tjänsten. Hon ansåg det dock viktigt att de I sista instans – etnisk diskriminering och sökande fick tillfälle att presentera sina respektive forskningsplaner för att en fullständig bedömning av deras forskningskompetens skulle kunna göras. Om S1:s beslut att anse RC som mest meriterad för tjänsten kan sägas att det förefaller fullt rimligt då hon ansågs mest meriterad såväl vad gällde vetenskaplig som administrativ skicklighet. I ledig- kungörelsen framhölls också att det vid anställningen skulle fästas särskild vikt vid vetenskaplig skicklighet. intervjuade vid sitt sammanträde de två sökandena. Nämnden beslöt också att infordra forsk- ningsplaner från dem, och beslöt att ärendet skulle tas upp vid nästa möte i anställningsnämnden en månad . Vid detta senare möte hade forskningsplanerna inkommit och av nämndens protokoll framgår att man då beslutade att en förnyad sakkunnig- bedömning nu skulle ske. Ytterligare bedömning skulle efterfrågas av S1, men även av en av dekanus utsedd (icke namngiven) sak- kunnig. Hur och när denne sakkunnige (S2) utsågs är inte utrett i ärendet. protokoll innehåller ingen moti- vering av beslutet att anlita en ny sakkunnig, men rektorn har som tidigare nämnts i efterhand lämnat en motivering av beslutet till ÖNH. Själva beslutet att anlita en ny sakkunnig ska inte behandlas närmare här, utan tas upp under rubriken kan ÖNH:s beslut ifrå- gasättas nedan. S1:s yttrande över forskningsplanerna resulterade i att denne fortfarande förespråkade RC för tjänsten. Hon var dock delvis kri- tisk mot RC:s forskningsprogram. S1 ansåg att det var välskrivet vad avser allmän bakgrund och metoder men att det var för brett och ospecifikt och gav intrycket av att RC saknade egen hypotes som grund för studierna. MF:s forskningsprogram fick dock ännu starkare kritik. Hon hade potentiellt intressanta frågeställningar, men bakgrund och metod ansågs slarvigt beskrivna, många referen- ser saknades, hon angav som egen hypotes något som redan tidi- gare publicerats av en annan forskare, felciterade sin egen artikel och feltolkade sina egna redovisade forskningsresultat. Hon hade enligt S1 gjort sig skyldig till allvarliga felciteringar av vetenskap- liga artiklar. Sammanfattningsvis fann S1 att det fanns brister i båda sökandes forskningsplaner: Vad gäller (RC) saknas konkret fråge- I sista instans – etnisk diskriminering och ställning, nytänkande och kreativitet. Vad gäller den andra sökan- den finns kanske mer kreativitet, men å andra sidan allvarliga bris- ter i noggrannhet eller omdöme vad gäller citeringar av vetenskap- lig litteratur. S1 skrev att hon tidigare ansett RC som mest merite- rad för tjänsten, och efter att ha granskat sökandenas forsknings- planer hade bedömningen inte ändrats. Den nytillsatte sakkunnige (S2) lämnade också ett utlåtande. I sitt yttrande behandlade han både de sökandes meriter och deras forskningsplan. Yttrandet är i jämförelse med S1:s mycket kortfat- tat. Yttrandet är en dryg A4-sida långt. S1:s yttrande är fem A4- sidor långt och hennes kompletterande yttrande angående forsk- ningsplanerna är på ytterligare drygt två sidor. Angående de bägge sökandes forskningsplaner skrev S2 endast två meningar vardera. Redovisningen, och framför allt bedömningen, av meriterna blir alltså i jämförelse med S1 mycket knapphändig. Angående MF:s forskningsprogram ansåg S2 att frågeställningarna syntes relevanta, intressanta och studierna genomförbara och bygger vidare på en tradition som funnits länge i den aktuella stad där lig- ger. Något av den kritik som S1 givit återfinns inte i yttrandet. Angående yttrade S2 över huvud taget inte någon åsikt. Avslutningsvis anförde han: Vid en sammanvägning av meriterna vill jag sätta (MF) före (RC). (MF) bedömes ha en tydligare och konsekventare forskningsprofil med uppenbart mycket god fart, hennes arbeten har en högre grad av originalitet och de redovisade forskningsprojekten synes vara längre framskridna och därmed trovärdigare. De av (RC) redovisade, publice- rade arbetena är av god kvalitet och har relevanta frågeställningar. De bearbetade frågeställningarna kring fr.a. humoralt immunrespons mot olika allergener har emellertid i dess olika varianter tidigare belysts av många andra och kan således inte bedömas vara lika nydanande. Den värdering som S2 gjorde av de sökandes meriter är alltså att MF har en tydligare och konsekventare forskningsprofil med uppenbart mycket god fart. Begreppen är tämligen oklara och även S2 själv har satt begreppet fart inom citationstecken och förklarar det inte närmare. När man skall göra en sammanfattande värdering av de sökandes meriter så framstår det i och för sig som rimligt att man använder metaforer, generaliseringar och andra uttryck som inte i sig själva framstår som helt klara, men dessa bör då rimligtvis falla tillbaka på och få sin förklaring av sådant som framgått tidigare i redovisningen av de sökandes meriter. I annat fall går det inte att utläsa vad bedömningen grundar sig på och hur I sista instans – etnisk diskriminering och de olika meriterna värderats. När S1 skrev att RC:s arbeten hade större vetenskaplig originalitet än MF:s så förklarades detta ome- delbart därefter genom att det redogjordes för de viktiga original- fynd som RC gjort. När S2 nu gör bedömningen att det är MF:s arbeten som har en högre grad av originalitet så motiveras detta inte på något liknande sätt. Detta framstår som ett genomgående problem med yttrandet från S2. På mötet den 17/9 2003 tog anställningsnämnden ånyo upp ärendet och uttalade följande motivering för sitt anställningsbeslut: I de sakkunnigutlåtanden som inkommit bedöms båda sökande kom- petenta för anställningen. De sakkunniga är dock oeniga vad gäller rangordningen. Av båda sakkunnigutlåtandena framgår att (MF) upp- visar en högre grad av kreativitet och originalitet. Nämnden konstate- rar också att (MF) har en klart högre dynamik i sin forskningsaktivitet . Påståendet att det av båda sakkunnigutlåtandena framgår att MF uppvisar högre grad av originalitet är märkligt. Som nämnts ovan skrev S1 uttryckligen att det var RC vars arbeten hade en större vetenskaplig originalitet. Angående kreativitet så skrev visserli- gen S1 att det vad gäller MF:s forskningsprogram finns kanske mer kreativitet men framförde därefter att det å andra sidan fanns allvarliga brister i noggrannhet eller omdöme vad gäller citeringar av vetenskaplig litteratur, och hon fann inte anledning att ändra sin uppfattning att RC:s vetenskapliga meriter var de starkaste. Angående uttalandet om MF:s klart högre dynamik så förklarar inte nämnden närmare vad man menar med detta och vad denna bedömning grundar sig på. Ingen av de sakkunniga näm- ner något angående detta. Universitet berörde inte detta uttalande i sitt svar på överklagandet och yttrandet förekommer inte vid något annat tillfälle i ärendet. En märklig omständighet är att S2:s yttrande är stämplat som inkommet på den 23/9, dvs. efter anställ- ningsnämnden tagit sitt beslut (den 17/9). Yttrandet är dock date- rat den 16/9 och anställningsnämnden kan alltså ändå ha haft till- gång till det vid mötet. har nämnden uppenbarligen inte haft tillgång till yttrandet, och kunnat granska det, före mötet. I sista instans – etnisk diskriminering och I sitt överklagande av ärendet framför RC att hon sökte tjänsten och sedan inte hörde någonting förrän (dvs. ) då hon fick ett e-mejl där hon inbjöds att intervjuas på anställningsnämndens möte . efter intervjun fick hon ett nytt e-postmedde- lande i vilket hon informerades om att anställningsnämnden inte kunnat nå ett beslut på basis av den dokumentation som förelåg. Hon blev uppmanad att inkomma med en detaljerad forskningsplan . Denna forskningsplan skulle inkluderas i diskus- sionen under ett möte , då anställningsnämnden skulle ta slutligt beslut. Enligt RC skulle alltså slutligt beslut tas . Om så var fallet får således anställningsnämndens beslut att för- ordna ytterligare en sakkunnig ses som uttryck för att man inte kunde fatta beslut så som man planerat att göra .