sou · GUB337 · 2007-01-01 00:00:00 — hemtjänst men att den skulle utföras av anhöriga mot betalning fick därför rutinmässigt avslag på sina ansökningar (Brodin 2005, s. 229 f). I stället fick de beskedet att hjälpen kunde utföras av hemtjäns- tens befintliga personal. Då personalen inte kunde tala den äldres språk uppstod emellertid en situation där den äldre på papperet var beviljad hemtjänst från kommunen men där hjälpen i praktiken utfördes av anhöriga utan betalning.8 Den offentliga äldreomsorgens oförmåga att hantera språkliga skillnader tillsammans med stelbenta och byråkratiska rutiner ska- par en diskriminerande praxis som marginaliserar såväl invandrade äldre som deras anhöriga. Normskapandet och rigida rutiner i den offentliga äldreomsorgen är därför enligt min uppfattning det yttersta tecknet på den bekönade vardagsrasism som implicit eller explicit finns inbäddad i den svenska, offentliga äldreomsorgen. Bekönad vardagsrasism i äldreomsorgen är emellertid sällan vulgärt formulerad eller uttalat avsiktlig. I stället bygger den på vad som bland annat (1991) beskriver som den mångkulturella paradoxen. Paradoxen innebär att särartspolitik som erkänner och tar hänsyn till kulturella olik- heter i strävan efter jämlikhet mellan olika grupper i praktiken leder till ett särartstänkande som konserverar i stället för motverkar ojämlikheter. Å ena sidan betonar äldrepolitiken alla äldres rätt till lika behandling i den kommunala äldreomsorgen. Å andra sidan framhåller äldrepolitiken att alla invandrade äldre har rätt till sin förmodade kulturella och nationella särart. Särarten ska också uppmärksammas och respekteras i den kommunala äldreomsorgen. Resultatet av dessa motstridiga budskap blir ett reduktionistiskt särartstänkande där invandrade äldres förmodade kulturella och nationella särart går före likvärdig behandling. Problemet med att agera utifrån dessa kulturella särartsföreställningar är dock att den strukturella diskrimineringen av invandrare reproduceras, där det framför allt är de invandrade äldres kvinnliga släktingar som får betala det högsta priset. På andra sidan av en generell äldrepolitik Jag har i det här kapitlet visat en rad exempel på hur övergången från en generell äldrepolitik till en selektiv omsorgspraktik har gått 8 Källmaterialet är skyddat av sekretesslagen, men en översikt av de avslag som ligger till grund för min analys återfinns i Brodin (2005), Bil. E och F. Den generella äldrepolitiken och den selektiva äldreomsorgen – om kön, klass till inom den offentligt organiserade äldreomsorgen. För att illu- strera den ojämlikhet som skapas i och genom denna gränsska- pande process har jag funnit det värdefullt att utgå från Esseds (1991; 2005) begrepp bekönad vardagsrasism. Äldrepolitiken har mer eller mindre präglats av en syn på äldre som resursstarka omsorgskonsumenter som själva ska bestämma innehållet i och omfattningen av sin omsorgskon- sumtion. Orsaken till denna utveckling är framför allt strävan efter att effektivisera och marknadsanpassa den offentliga äldreom- sorgens organisation och utförande. I den politiska retoriken har konsumentprofileringen av äldreomsorgen burits upp av begrepp som valfrihet och självbestämmande (Brodin 2005, s. 200 ff.). Konsumentprofileringen av äldreomsorgen har sålunda motiverats med att den ökat äldres möjligheter att själva bestämma innehållet i och utförandet av de tjänster de anser sig behöva (se Prop. 1997/98:113). I den praktiska omsorgsverksamheten har emellertid effektiviseringar, rationaliseringar och besparingar varit lika fram- trädande motiv för förändring som äldres valfrihet och självbe- stämmande. Detta gäller i synnerhet för hushållsrelaterade omsorgsuppgifter, som städning, tvätt, matlagning och inköp, där konsumentprofileringen och marknadsanpassningen av äldreom- sorgens tjänster också varit mest synlig. I takt med effektiviseringar och besparingar inom har även hushållsarbete ansetts som mindre viktigt omsorgsarbete och därför kunnat rationaliseras bort från den kommunala äldreomsorgen (2003). Utifrån min egen och andras forskning menar jag att såväl mark- nadsretoriken som konsumentprofileringen av äldreomsorgen står för ett normativt tänkande som både skapar och vidmakthåller strukturell diskriminering. Marknadsretoriken och konsumentpro- fileringen av äldres omsorgsbehov utgår från antagandet att äldre har möjlighet att agera som resursstarka konsumenter, en förmo- dan som i sin tur baseras på en heteronormativ diskurs som sätter svenskhet, medelklass och manlighet i centrum för vem som är äldre och vem som är resursstark konsument. förutsätter emellertid marknadsretoriken och konsumentprofileringen olikhet. Själva grundtanken i att marknadsanpassa äldreomsorgen är ju att äldre är olika i sina behov, resurser och förutsättningar och att dessa olikheter kan lösas genom att äldre själva får välja omsorgs- tjänster efter tycke, önskemål och tillgångar. Då äldres ojämlika förutsättningar att kunna tillgodose sina omsorgsbehov ignoreras, leder emellertid såväl marknadstänkandet som konsumentprofile- Den generella äldrepolitiken och den selektiva äldreomsorgen – om kön, klass ringen till att redan existerande ojämlikheter mellan äldre reprodu- ceras. På samma gång som ojämlikheten i äldres förutsättningar och resurser negligeras, gör också om äldre som resursstarka konsumenter att de äldre som inte motsvarar konsumentprofilen blir en restpost. Deras omsorgsbehov får därför tillgodoses i väl- färdssamhällets marginaler. Som jag tidigare diskuterat i det här kapitlet är det framför allt invandrade äldre och äldre kvinnor från arbetarklassen som diskriminerats till följd av äldreomsorgens marknadsanpassning och konsumentprofilering. Av den orsaken är en stor del av de äldre som blivit beroende av anhöriga för stöd och hjälp i sin vardag kvinnor från arbetarklassen och invandrade äldre (Brodin 20005; Sand 2000; Szebelehy 2005). De flesta anhöriga som, med eller utan betalning, fått ta på sig att utföra den äldreom- sorg som tidigare utfördes i offentlig regi är också kvinnor, oavsett nationell bakgrund (2004; Szebehely 2005). Dessa bekö- nade och rasifierade konsekvenser av äldrepolitiken brukar vanligt- vis förklaras med att äldre kvinnor har sämre ekonomi, att samhäl- lets könsarbetsdelning gör kvinnor till huvudansvariga för vård och omsorg samt att invandrare har en speciell omsorgskultur där man tar hand om varandra inom familjen (se 2004, s. 163–186). Jag skulle emellertid vilja lyfta fram en annan tolkning som för- skjuter problembeskrivningen från de grupper som är föremål för den diskriminerande politiken till själva politikens grundkonstruk- tion. I stället för att objektifiera äldre kvinnor, invandrade äldre och deras anhöriga som passiva offer för en politisk praktik, menar jag att anhörigvård framför allt bör analyseras som en brist på alternativ som framtvingats till följd av den offentliga äldreomsor- gens marknadsanpassning och konsumentprofilering. Utifrån denna tolkning måste de senaste årtiondenas generella äldrepolitik karaktäriseras som ett stort misslyckande, eftersom den uppenbar- ligen inte förmått nå ut till och understödja de grupper i samhället som den utpekar som särskilt beroende av den offentliga äldreom- sorgen. Den individuella kostnaden för den generella äldrepoliti- kens misslyckande blir emellertid högt. Medan många äldre hamnar i en utsatt och ibland också oönskad beroendeställning till familj och släkt, tvingas många kvinnor som tar på sig omsorgsansvaret att utföra en stor del oavlönat omsorgsarbete utanför ett ordinarie lönearbete och det egna hushållsarbetet. Den generella äldrepolitiken och den selektiva äldreomsorgen – om kön, klass I den politiska retoriken har frivillighet framhållits som en vägle- dande princip för valet att bli anhörigvårdare. har anhö- rigvården oftast satts i samband med den offentliga äldreomsorgens minskade resurser och ibland även framstått som en lösning på det ökade omsorgsbehovet som förväntas uppstå i samhället på grund av den demografiska utvecklingen (Prop. 1997/97:113, s. 20). Det politiska budskapet om anhörigvårdens betydelse blir således högst ambivalent. Det pendlar mellan att å ena sidan betona individens valfrihet och å andra sidan framhålla anhörigvård som en framtida samhällelig nödvändighet. Frivilligheten i valet av att bli anhörig- vårdare kan dock starkt ifrågasättas, då alltfler kommunala förvalt- ningar börjat använda sig av s.k. anhörigprövning, vilket innebär att de äldre nekas kommunalt bistånd ifall det finns en närstående som kan utföra arbetet (2003). Resultatet av äldreom- sorgens marknadsanpassning blir därför att anhöriga till hjälpbehö- vande äldre befinner sig i kläm mellan vad de själva vill och efter- strävar, vad deras äldre familjemedlemmar önskar och behöver och vad myndigheterna legitimerar och godkänner som genuina omsorgsbehov. Som jag visat i det här kapitlet är det uppenbart att hudfärg, språk och nationalitet är tre centrala principer för hur invandrade äldre tillskrivs behov som uppfattas som väsensskilda från svensk- födda äldre. Medan svenskfödda äldres omsorgsbehov förmodas kunna bäst lösas genom antingen den offentliga sektorn eller via marknaden, antas invandrade äldres hjälpbehov bäst kunna lösas genom familjen. Anhörigvård blir därför den offentliga äldreom- sorgens lösning på problemet med invandrade äldre. Det är också i första hand de invandrade äldres kvinnliga släktingar som förvän- tas vilja och kunna utföra denna anhörigvård. Den grupp som framför allt marginaliseras genom den vardagsrasism som implicit eller explicit praktiseras i den offentliga äldreomsorgen är därför de äldre invandrarnas kvinnliga släktingar. Därav menar jag att var- dagsrasismen i äldreomsorgen även samverkar med heteronorma- tiva och bekönade antaganden om att kvinnor är gifta och därför inte har det huvudsakliga försörjningsansvaret samt att kvinnor har familjeorienterade intressen och besitter omvårdande egenskaper. Förutsättningarna att bemöta och hantera kraven och förvänt- ningarna på att ställa upp som anhörigvårdare skiljer sig emellertid åt. En stor skillnad mellan svenskfödda och invandrade kvinnor är exempelvis att svenskfödda kvinnor ofta kan tillbakavisa åtagandet som anhörigvårdare genom att hänvisa till ett Den generella äldrepolitiken och den selektiva äldreomsorgen – om kön, klass heltidsarbete utanför hemmet. Detta är en möjlighet som många invandrade kvinnor saknar på grund av diskrimineringen på arbetsmarknaden (Yazdanpanah 2005). I likhet med hur boende- segregationen verkar få spill over effekter på äldreomsorgen, förefaller således även arbetsmarknadsdiskrimineringen få kumula- tiva effekter för hur äldreomsorgen planeras och utförs. Fokus i det här kapitlet har uteslutande legat på att beskriva den bekönade vardagsrasismens olika uttrycksformer i den offentliga äldreomsorgen. Människors handlingar och strategier för att bemöta, ifrågasätta och hantera diskrimineringen har däremot inte diskuterats, mycket beroende på att det saknas forskning som bely- ser hur människor agerar inom ramarna för beköna(n)de, vardags- rasistiska praktiker i den offentliga vården och omsorgen. Att lyfta fram hur människor aktivt förhåller sig till en diskriminerande ord- ning är emellertid en oumbärlig strategi för att kunna motverka diskriminering (de los 2005). Därför skulle jag avslutningsvis vilja lyfta fram hur föreställningen om invandrares omsorgskultur skapar en diskriminerande praxis som starkt begränsar förhand- lingsutrymmet för anhöriga till hjälpbehövande invandrade äldre i mötet med . (2004) som studerat hur behovet av omsorg konstrueras i mötet mellan myndigheter, invandrade äldre och deras anhöriga menar att det inte finns belägg för att det existerar några egentliga skillnader mellan anhöriga till invandrade och svenskfödda äldre när det gäller erfarenheter eller upplevelser av anhörigvård (ibid., s. 202 ff.). Vad som däremot skiljer sig åt mellan anhöriga till invand- rade och svenskfödda äldre är migrationen och erfarenheter relate- rade till flyktingskapet. (ibid., s. 217 ff.) framhåller att migration och flyktingskap binder samman familjemedlemmarna, men genererar också skuld hos de anhöriga för vad de gamla förlo- rat när de tvingats bryta upp och lämna hemlandet. Anhöriga till invandrade äldre tar därför ofta på sig rollen av att fungera som ett skyddande filter mellan de äldre och det nya svenska samhället, i synnerhet i början av vistelsetiden i . Att betona en egen omsorgstradition, vilket fann att många av de anhöriga som hon intervjuade gjorde, blir därför ett led i vad hon beskriver som de anhörigas skyddande av sina äldre familjemedlemmar. Att vid- makthålla idén om den egna omsorgstraditionen blir på så vis ett sätt att ersätta de äldre för vad de har förlorat genom flyktingskap och migration. Den generella äldrepolitiken och den selektiva äldreomsorgen – om kön, klass Problemen uppstår emellertid i mötena med det svenska sam- hället, då alla som i kategoriseras som invandrare också reduceras till bärare av en speciell omsorgstradition. Denna kul- turella stereotypisering menar (ibid., s. 236 ff.) bland annat förekommer i mötet mellan olika aktörer och invandrade äldre och deras anhöriga. Biståndsbedömare i äldreom- sorgen har därför högre förväntningar och krav på ett aktivt och engagerat anhörigskap om den äldre hjälpbehövande kategoriseras som invandrare i stället för som svensk och om den anhöriga definieras som kvinna i stället för som man. Bekönade och rasifie- rade föreställningar, i kombination med nedskärningar och gene- rellt ökande krav på anhöriga i den offentliga äldreomsorgen, ska- par därför också ett högst begränsat förhandlingsutrymme för kvinnliga anhöriga till invandrade äldre att kunna ifrågasätta och motsätta sig kraven på att bli anhörigvårdare. Syftet med det här kapitlet har varit att visa hur den offentliga äld- reomsorgen formats och omskapats utifrån bekönade och rasifie- rade föreställningar om äldre och äldres omsorgsbehov. En central fråga som strukturerat min framställning är om och i så fall hur den ökade användningen av marknadslösningar i den offentliga äldre- omsorgen resulterat i en ojämlik tillgång till och fördelning av offentlig äldreomsorg beroende på kön, klass och/eller etnicitet. Som jag visat har tillämpningen av marknadslösningar i den offentliga äldreomsorgen resulterat i en övergång från en generell äldrepolitik till en selektiv omsorgspraktik. Övergången är intimt sammanlänkad med en ny syn på äldre som resursstarka omsorgs- konsumenter som själva ska bestämma innehållet i och omfatt- ningen av sin omsorgskonsumtion. Äldreomsorg, och då i syn- nerhet sådan omsorg som är förknippad med hushållsarbete, har därför alltmer tappat sin karaktär av välfärdsstatlig rättighet och i stället utvecklats till att bli en tjänst som i likhet med annan service kan köpas och säljas på en marknad. Såväl marknadsidealet som konsumentprofileringen av äldreomsorgen står dock för ett nor- mativt tänkande som både skapar och vidmakthåller strukturell diskriminering. Marknadsretoriken och konsumentprofileringen av äldres omsorgsbehov utgår från antagandet om att äldre är resurs- starka konsumenter, en förmodan som är baserad på en hetero- Den generella äldrepolitiken och den selektiva äldreomsorgen – om kön, klass normativ diskurs som sätter svenskhet, medelklass och manlighet i centrum för vem som är äldre och vem som är resursstark konsu- ment. Då marknadstänkandet emellertid innebär att äldres ojämlika förutsättningar att agera som resursstarka konsumenter ignoreras, gör också konsumentprofileringen av äldreomsorgen att de äldre som inte motsvarar skapas som en restpost. Äldre som inte har resurser och möjligheter att handla enligt som konsu- ment har därmed även små förutsättningar att få tillgång till den krympande offentligt organiserade äldreomsorgen. För att visa på den diskriminering som skapas i och genom den ekonomiskt särskiljande praktik som marknadstänkandet och kon- sumentprofileringen av äldreomsorgen innebär har jag funnit det användbart att utgå från en teoretisk ansats som ser kön, klass, etnicitet och sexualitet som samverkande kategoriseringar och principer för maktutövning och ojämlikhetsskapande. Begreppet bekönad vardagsrasism har här varit centralt för att kunna identifi- era de praktiker som skapar diskriminering i äldreomsorgen. Bekö- nad vardagsrasism har även fungerat som ett vikigt redskap för att kunna lyfta fram diskrimineringens kumulativa effekter och den kollision som därigenom skapas mellan olika politiska områden. Som diskuterats i det här kapitlet förefaller det som om diskri- minering i boendet och på arbetsmarknaden även får effekter för hur äldreomsorgens organiseras. Det saknas emellertid forskning som närmare belyser på vilket sätt ojämlikheter i äldreomsorgen påverkas av och länkas till andra institutionella förhållanden och välfärdspolitiska områden. Av äldreomsorgens utveckling framgår också att integrationspolitik och äldrepolitik genererar konflikter som framför allt drabbar kvinnliga familjemedlemmar till invand- rade äldre. som invandrade kvinnor förväntas medverka i en social och ekonomisk integrering i det svenska samhället, för- hindras deras integration av att såväl äldrepolitik som den offent- liga äldreomsorgens representanter utgår från föreställningen om att invandrare är bärare av en statisk och oföränderlig omsorgs- kultur där kvinnorna sköter äldreomsorgen inom familjen. I vilken omfattning bekönade och rasifierade föreställningar påverkar äld- reomsorgens organisering och vilka konsekvenserna blir för de kvinnor som förväntas utföra anhörigvården vet vi dock ytterst lite om. Det saknas därför vikig forskning som belyser på vilket sätt den strukturella diskrimineringen förekommer inom vård och omsorg och dess effekter för de äldre och deras anhöriga. Detta ser jag som mycket angelägna områden för framtida välfärdsforskning, Den generella äldrepolitiken och den selektiva äldreomsorgen – om kön, klass inte minst mot bakgrund av att antalet äldre ökar bland såväl invandrade som svenskfödda äldre. Hur föreställningar om äldre och äldres omsorgsbehov påverkar regelverkens tillämpning och resurstilldelningen mellan olika äldre- grupper på såväl regional som lokal nivå är ännu ett område vi sak- nar kunskap om. Förekommer det exempelvis regionala och lokala skillnader när det gäller vilka äldre som betraktas som berättigade till och vilka som utestängs från offentlig omsorg? Vad beror i så fall dessa skillnader på? Är det så att det finns lokala och regionala kategoriseringar och tillskrivningar som skiljer sig från den natio- nella politiken när det gäller äldre och äldres behov av omsorg? Eller beror skillnaderna på hur äldreomsorgen regionalt och lokalt länkats till andra institutionella förhållanden och sektorer som bostadssektorn och arbetsmarknaden? Även om det här kapitlet i första hand har beskrivit den bekö- nade vardagsrasismens olika uttrycksformer i den offentliga äldre- omsorgen, är insikter i hur människor handlar inom ramen för en diskriminerande ordning en nödvändighet för att kunna motverka diskriminering. På vilket sätt människor agerat inom ramarna för beköna(n)de och rasifiera(n)de strukturer och praktiker i den offentliga vården och omsorgen är dock nästintill outforskat. För att motverka diskriminering behövs därför studier som ökar kun- skapen om de strategier, handlanden och ifrågasättanden som gene- reras av beköna(n)de och vardagsrasistiska praktiker inom såväl vård och omsorgs som inom andra välfärdspolitiska områden. Den generella äldrepolitiken och den selektiva äldreomsorgen – om kön, klass , (1996) Lapphemmen i , Socialmedi- cinsk tidskrift 1996(73):7–8, s. 417–424. Anthias, Floya & , (1992) Racialized boundaries: race, nation, gender, colour and class and the ant-racist struggle, : Routledge. Arber, , (1995) (ed) Connecting Gender & Ageing. A Sociological Approach, & : Open UP. Brodin, (2005) Does Anybody Care? Public and Private Responsibilities in Swedish Eldercare 1940–2000, Ekonomisk historiska institutionen i , . , , (1998) Den kommunala invand- rarpolitiken. Arenor, aktörer och barriärer, : ,. de los , , , . & Mulinari, (2002) (red.) Maktens (o)lika förklädnader. Kön, klass & etnicitetet i det postkoloniala , : . de los , , (2005) Intersektionalitet: kritiska reflektioner över (o)jämlikhetens landskap, : Liber. de los , , Intersektionalitet, makt och strukturell dis- kriminering: i de los , , (red.) Bortom Vi och Dom – Teoretiska reflektioner om makt, integra- tion och strukturell diskriminering, Rapport av Utredningen om makt, integration och strukturell diskriminering, SOU 2005:41, : offentliga publikationer. DO (2006a) /o.o.i.s?func=res&id=1835&starty=1986&kate- gori=g%2C7&endy=2006&startm=1&endm=1&lan=-1, (). DO (2006b) kategori=14&endy=2006&startm=1&endm=2&lan=-1, (). Essed, (1991) Understanding Everyday Racism: An Interdisciplinary Theory, : . Essed, , (2002) Race Critical Theories. Text and context, : Blackwell Publishers. Essed, (2005) Vardagsrasism: i de los , , (red.) Bortom Vi och Dom – teoretiska Den generella äldrepolitiken och den selektiva äldreomsorgen – om kön, klass reflektioner om integration, makt och strukturell diskriminering, Rapport av Utredningen om makt, integration och strukturell diskriminering, SOU 2005:41, : offentliga publikationer. , (2004) Skyddandets förnuft. En studie om anhöriga till äldre hjälpbehövande som invandrat sent i livet, Inst. för Socialt arbete i , . , (2002) Invandrade äldre: i , Finnur (red.) Etniska relationer i vård och omsorg, : Studentlitte- ratur. , , , , (2003) State provision down, offsprings up: the reverse substituions of old-age care in , 2003(23):3, s. 269–280, 2003. , (2000) Genusstrukturer och lokala välfärdsmo- deller. Fyra kommuner möter omvandlingen av den offentliga sektorn, i , . Kamali, (2005a) inifrån – Röster om etnisk diskri- minering, Rapport av Utredningen om makt, integration och strukturell diskriminering, SOU 2005:69, : offentliga publikationer. Kamali, (2005b) Ett europeiskt dilemma. Struktu- rell/institutionell diskriminering i: SOU 2005:41 Bortom Vi och Dom. Teoretiska reflektioner om makt, integration och strukturell diskriminering. Rapport från utredningen om makt, integration och strukturell diskriminering. : offentliga publikationer. (2004) Aktuellt om äldreomsorgen – , : . , (2002) Hemvårdsinspektörens möte med invandrade äldre: i , Finnur (red.) Etniska relationer i vård och omsorg, : . , (2004) Att fördela bistånd: om handläggningsprocessen inom äldreomsorgen, Inst. för Socialt arbete i , . , (1993) Racism after race relations, : Routlegde. , (1997) Stadens rasifiering. Etnisk boendesegregation i folkhemmet, i , . Den generella äldrepolitiken och den selektiva äldreomsorgen – om kön, klass SOU 2006:37 , (1995) Delad gemenskap. Identitet och institutionellt tänkande i ett multietniskt , i , . 1987/88:176, Äldreomsorgen inför 1990-talet, Socialdeparte- mentet, . 1997/98:113, Nationell handlingsplan för äldrepolitiken, Ronström, (1996) (red.) Vem ska ta hand om de gamla invandrarna?, Rapport från forskningsprogrammet dets kultur, 1996:3, : . Sand, (2000) Ansvar, kärlek och försörjning. Om anställda anhörigvårdare i . Sociologiska institutio- nen i , . SCB (1991) SocialtjänstStatistik 1982–1989, : Officiella Statistik. SCB (2005) Tabeller över befolkning 2004, : Officiella Statistik. SFS 2003:307, Lag om förbud mot diskriminering. (2003) Ekonomisk prövning av rätten till äldre- och handikappomsorg, : . (2004), Jämställd socialtjänst? Könsperspektiv på , : . (2005) Vård och omsorg om äldre. Lägesrapport , : . SOU 1924:58, Fattigvården bland lapparna: utredning 1, : . SOU 1956:1, Åldringsvård: betänkande av åldringsvårds- utredning, : . SOU 2005:41 Bortom Vi och Dom. Teoretiska reflektioner om makt, integration och strukturell diskriminering. de los , , (red.) Rapport från utredningen om Makt, integration och strukturell diskriminering.