sou · GUB345 · 2007-01-01 00:00:00 — Detta innebär att man också behöver samarbeta över läns och landstingsgränserna då det är naturligast att samarbeta mellan närliggande orter som inte alltid ligger i Förbättrad samordning och utveckling på barnkulturområdet Samarbetet med de regionala institutionerna behöver utökas så att hela länet nås. De regionala kulturkonsulenterna är viktiga och samarbetet behöver utökas. Konsulenterna behöver också marknadsföra sig bättre för att man ute i kommunerna ska förstå vad de kan användas till. Enligt statistik och Aktionsgruppens barnenkät är kultur något som starkt engagerar flickor och kvinnor. Genom att satsa på kultur i inlandskommunerna kan man vända den trend som gör att unga kvinnor flyttar från hemkommunen. Detta gäller också för dem som flyttar till kommunerna som ett led för kommunerna att öka sin befolkning. påpekar att samhällets resurser måste satsas på aktiviteter som musik, bild teater, film och dans som engagerar barn och unga. Åtgärder för att öka tillgängligheten till kulturen måste stödjas liksom stimulansinsatser för att rekrytera kompe- tenta lärarkrafter och kulturarbetare. menar att politik och syn på kulturens betydelse är en förebild. Modellen med fylkesmusiker och kraftfullt stöd till kultur i skolan, Den kulturelle skolesekken, behöver studeras ytterligare för att se vad som är tillämpligt för svenska förhållanden. Det behövs statliga och regionala stödpengar för att komplettera kommunernas egna initiativ. finns inget sådant statligt stöd för kommunernas kultursatsningar. De regionala medlen går inte till enskilda kommuner utan bara om flera kommuner sam- arbetar. I inlandskommunerna innebär det att en stor del av be- viljade medel äts upp av reskostnader eftersom många kommuner är lika stora som ett län i södra delen av landet. De medel som behövs bör satsas på att fånga upp och stödja lokala initiativ och samverkan mellan föreningar, studieförbund och det lokala kultur- livet. Det krävs också samordning för att de regionala och statliga kulturinstitutionerna ska nå ut i hela landet. Detta gör att sats- ningar på barnkulturen är extra viktiga för att kunna erbjuda eget skapande och kulturupplevelser av hög kvalitet. Förbättrad samordning och utveckling på barnkulturområdet Kommunerna har gemensamt formulerat en projektidé som är en anpassad form av det norska fylkesmusikersystemet men utökat till flera konstarter och som går ut på att de fem inlandskommunerna av 3 får pröva systemet. Det skulle innebära att de fem kommunernas barn och unga skulle få kontinuerliga besök av professionella kulturutövare som kunde verka både som pedagoger och handledare och som inspiratörer genom att ge egna konserter, utställningar, föreställningar etcetera. Förslaget finns i bilaga 8. Aktionsgruppen anser att detta är en typ av projekt som bör stödjas inom ramen för satsningen Ett handslag med barnkulturen. Aktionsgruppen inbjöd kommunal- och borgarråden med ansvar för kultur i storstäderna , , och att ingå i en speciell referensgrupp. Deras problembeskrivningar och förslag ligger till grund för denna skrivning. Betydande faktorer ur ett urbant perspektiv I de stadsmiljöerna lever och bor cirka 290 000 barn och ungdomar , vilket är av barn och ungdomar. Förutsättningarna för dessa barn och ungdomar är väldigt olika beroende på var i städerna man bor, vilka föräldrar man har, hur ens historia ser ut. I har av ålders- gruppen 0 utländsk bakgrund4, i , i och i . För riket i snitt har av barnen utländsk bakgrund. Städerna består av olika stadsdelar som alla har sina specifika förutsättningar. Städerna som helhet rymmer olika typer av sam- hällen som särpräglas av den lokala samhällsstrukturen sett ur sociala, etniska och kulturella aspekter. Storstädernas roll i sitt län eller sin region påverkar i sin tur på olika sätt kranskommunernas villkor. 4 Barn födda utomlands eller med båda föräldrarna födda utomlands. Förbättrad samordning och utveckling på barnkulturområdet Barn- och ungdomskulturen är inte bara en kulturfråga. Den berör många olika verksamhetsområden som utbildning och skola, barnomsorg, fritidsverksamhet, föreningsliv och så vidare. Detta innebär att resurserna är fördelade på många händer vilket förutsätter bra former för samarbete och samverkan. Städernas barn och ungdomar är långt ifrån en homogen grupp. Olikheterna är många ur såväl social som etnisk och kulturell bakgrund. Dessa faktorer spelar en mycket stor roll när vi talar om barn- och ungdomskultur. Det traditionella professionella kultur- utbudet för barn måste utvecklas i en mer mångkulturell inriktning både vad gäller innehåll och vilka som producerar. Även genus- frågan är av betydelse. Att balansera innehållet i verksamheterna ur ett medvetet genusperspektiv är nödvändigt. Ungdomar i storstäderna lever på många håll ett utsatt liv. Kulturen och fritiden har stor betydelse för unga människors iden- titetsbygge. Att hitta en gemenskap är en stark drivkraft som för vissa grupper driver dem till sammanhang som riskerar att leda till problem för både ungdomarna och samhället. Våldsrelaterade kul- turer eller subkulturer i olagliga former har en stor attraktionskraft på många, framför allt unga pojkar. Här finns en enorm utmaning för samhället att möta dessa ungdomar med konstruktiva initiativ som ger möjlighet till dialog, känsla av samhörighet och att ingå i ett sammanhang. Denna fråga är inte enbart av social karaktär, den är lika viktig ur ett kulturperspektiv. Huvudfrågor för storstädernas kulturutveckling är ungas möjlighet till egna kulturaktiviteter uppföljning, dokumentation och utvärdering. Städerna har en decentraliserad organisation vilket försvårar samarbete mellan fack- och stadsdelsförvaltningar. Beslut fattas av olika nämnder. Det finns därför ett behov att utvärdera nuvarande förmedlingsstrukturer: definiera roll och ansvarsfördelning mellan förvaltningarna och att förstärka samarbetet mellan stads- och kommundelsförvaltningarna kring barns och ungdomars kultur- Förbättrad samordning och utveckling på barnkulturområdet SOU 2006:45 och fritidsverksamhet samt att utveckla formella nätverk för samverkan mellan stadsdelarna. Långa geografiska avstånd är ett hinder särskilt för barnen i förskolan när det gäller deras möjlighet att få ta del av kultur- utbudet. Att ta sig till kulturinstitutioner förutsätter finansiering, tid och personal. Det behövs därför ändamålsenliga lokaler för kulturarrangemang med spridning utanför stadskärnan. Med hän- syn till den svaga position kulturen har i många stadsdelar skulle en möjlighet vara att samla resurser i lokala centrum – kulturhus. Städerna består av många småstäder med olika karaktär och kul- turella centrum i olika stadsdelar ger möjlighet att profilera sig och skapar en grund för barn- och ungdomskulturens bredd och mång- fald. Dessa lokala centrum skulle också vara naturliga platser att samordna de resurser som finns i form av till exempel skol- och fritidslokaler, allmänna samlingslokaler, kultur- och föreningsstöd samt studieförbund. Det behövs långsiktig och kontinuerligt arbete för att utveckla och underhålla kompetensen kring barn- och ungdomskulturen genom formella nätverk för samarbete mellan stadsdelarna och de centrala förvaltningarna som dels omfattar kulturen i skolan och dels ungas kultur . Dessa nätverk bildar också vägar för informationsspridning och samverkan kring utveckling av stödet till kulturombud, konsulentverksamhet och arrangörer. Detta är strukturer som är helt avgörande för barn- och ungdomskulturen i en kommun. Gemensamt för de fyra storstäderna är att de har ett stort och omfattande kulturutbud för barn och ungdomar, dels genom det fria kulturlivet, dels genom de statliga, regionala och kommunala institutionerna. Det finns en mångfald av kulturarbetare som bor och verkar i orterna vilket ger nära tillgång till kompetens. Det finns konstnärliga högskolor i alla fyra städerna vilket ger god förutsättning för nyrekrytering. Media, radio, tv och dagspress finns i samtliga storstäder vilket ger förutsättning för att barn- och ungdomskulturen kan uppmärksammas. Möjligheter till offentligt kulturstöd finns på olika nivåer, lokalt, regionalt och statligt. Förbättrad samordning och utveckling på barnkulturområdet Aktionsgruppens kartläggning har visat att trots storstädernas rika utbud och förhållandevis välorganiserade arbete så gör det stora antalet barn och unga att insatserna inte räcker till. Kommunerna behöver många olika sorters verksamheter för att nå alla grupper av barn och ungdomar. Traditionella kommunala verksamheter som bibliotek, kulturskola och kulturinstitutioner behöver utvecklas men också kompletteras med andra aktörer inom det fria kulturlivet och föreningslivet. I ett historiskt perspektiv har kulturen i skolan varit något som man inom skolans ram tog del av för den kulturella upplevelsens skull men blir det mer och mer en fråga som vävs in i skol- utvecklingsarbetet. Varje skola har sin egen profil, sitt eget sätt att arbeta på, sin individuella organisation. Samverkan och samarbete mellan kultur och skola söker nya former och kommer att ställa nya krav på både utbud och förmedlingsstrukturer. Ungas möjlighet till egna kulturaktiviteter Att prioritera och utveckla former för ungas egna kulturverk- samheter är för storstäderna en stor infrastrukturell fråga. Det handlar om lokaler i stadsdelarna, om olika former av stöd, hand- ledning och coachning, men också bidragsformer som uppmuntrar de ungas egna initiativ. Det behövs också kompetensutveckling av personal för att möta den unga generationen på ett samtida sätt och samarbetsformer mellan förvaltningar och verksamheter behöver motiveras och utvecklas. Med erfarenheter från storstädernas verk- samheter där ungdomar har en stark drivande roll i kulturprojekt av unga för unga finns en kunskap om behovet av nya organisa- tionsmodeller runt den unga kulturen. Organisationer som ställer krav på resurser för handledning och stöd till ungdomars med- verkan. Förbättrad samordning och utveckling på barnkulturområdet Uppföljning, dokumentation och utvärdering Behovet av utvärderingsmetoder, uppföljning och statistik är stort. Framför allt är det viktigt att hitta former som håller långsiktigt så att ett jämförbart material samlas in. Att utveckla metoder för dokumentation och uppföljning som på ett naturligt sätt integreras i det dagliga arbetet är något som behöver prioriteras. En formaliserad samverkan inom barn- och ungdomskulturen mellan de fyra storstäderna är önskvärd och skulle kunna innehålla följande: tillsättande av en storstadsgrupp ett ungdomsforum för kultur i storstaden gemensamma former för uppföljning, statistik utvecklade former för samarbeten. Samarbetet kan ha i uppgift att samla in goda exempel från de olika städerna, aktuell forskning men också ha blickar ut i och . Storstadskonferenserna som , och arrangerade för att antal år sedan bör återinföras gärna i samarbete med staten (, Myndigheten för skolutveck- ling, , Arvsfonden, kulturinstitutionerna och högskolorna). Storstäderna kan också initiera ett gemensamt ung- domsforum inspirerat av det europeiska samarbetet Forum för med syfte att öka ungdomars möjlighet till på- verkan, inflytande och delaktighet i städernas kulturpolitik. Stor- städerna efterlyser en dialogpart på kring barns och ungdomars eget skapande och ser gärna barn- och ungdoms- kulturen som ett eget sakområde på statlig tjänstemannanivå. Förbättrad samordning och utveckling på barnkulturområdet För att öka barns och ungas tillgång till kultur och eget skapande i storstäderna behövs ett statligt stöd för att utveckla kulturinsti- tutionernas kulturpedagogiska avdelningar samt tydliga krav på institutionerna att arbeta utanför institutionens väggar, exempelvis i städernas förorter. Det behövs också en utvecklad samordning av stödet till det fria kulturlivet mellan statliga och kommunala organ för att få uppnå de bästa möjliga effekterna. Det finns behov av statlig samfinansiering när det gäller långsik- tiga och metodutvecklande satsningar inom ungdomskulturen motsvarande den form av samfinansiering som är möjlig till professionella kulturverksamheter. Behovet av utvärderingsmetoder, uppföljning och statistik är stort. I detta avseende krävs en samordning mellan staten och stor- städerna så att utvärdering och analys blir jämförbart och mellan storstäderna. 4.4.9Dialog med Kommuner och Landsting Aktionsgruppen har i sitt arbete haft återkommande kontakter med den av Kommuner och Landsting utsedda experten i gruppen, såväl som med andra företrädare för organisationen. Kontakterna och diskussionerna har varit mycket värdefulla för aktionsgruppens arbete och ställningstaganden. Då Aktions- gruppens huvudförslag rör hur stöd- och styrkedjor på bästa sätt ska kunna förstärkas för att barn och unga i högre grad ska få tillgång till eget skapande och ett brett kulturutbud är utform- ningen av samverkan mellan staten, landstingen/regionerna och kommunerna av avgörande betydelse. SKL menar att det behövs ett tydligt uttalat uppdrag på statlig nivå för barnkulturfrågorna samlade hos en myndighet. Ett sådant uppdrag bör innehålla tydliga krav på insatser, uppföljning och återrapportering. SKL menar att de statliga och regionala kultur- institutionerna bör ta ett tydligare ansvar för hela sitt uppdrags- område och samverka med amatörkulturen och ungdomars egna kulturaktiviteter. Man pekar vidare på musik- och kulturskolornas viktiga roll för barns och ungdomars kulturutövning och sam- verkan med förskola och skola. Förbättrad samordning och utveckling på barnkulturområdet För att stärka barns och ungas kulturutövning bör man jämställa villkoren för kulturutövande med idrottsutövandet där det lokala aktivitetsstödet har stor betydelse. Något liknande stöd finns inte när det gäller kultur. Med ett statligt stöd med tydligt definierat syfte riktat till regionala och kommunala samarbeten kan de lokala behoven och intressena fångas upp och utvecklas. De statliga och regionala instanserna kan då bistå kommunerna med metoder och personellt stöd. 5 Forskning och utbildning Aktionsgruppen föreslår att får ett treårigt uppdrag att kontinuerligt inventera pågående forskning inom området barnkultur samordna ett formaliserat nätverk av forskare och forsk- ningsmiljöer inom området sprida information om pågående forskning och forsknings- resultat. För att finansiera arbetet tillskjuts från satsningen Ett handslag med barnkulturen. Aktionsgruppen föreslår att avsätts ur Ett handslag med barnkulturen för riktade medel till barnkulturforskning. Aktionsgruppen föreslår att en utredning tillsätts för att före- slå former och finansiering för ett Barnkulturellt centrum. Till centret ska en professur i barnkultur knytas. 5.1Kraftsamling behövs inom barnkulturforskningen Forskning inom området barnkultur saknas i hög utsträckning och den forskning som finns har svårt att få medel. Kulturpolitisk forskning med tonvikt på barn är närmast obefintlig. Därtill kom- mer att den forskning som finns har svårt att nå ut och få genom- slag. Ett första steg för att stärka barnkulturforskningen är att skapa en samlande funktion för att utveckla internationella kontakter och utbyten och samarbeten inom landet. saknas en instans som lyfter fram området. Det är nödvändigt med större informa- tionsutbyte, spridning och diskussion av forskningsresultaten och det behövs bättre kanaler mellan olika forskare och högskolor. Aktionsgruppen föreslår därför att forskning vid får ett uppdrag att av tre år kontinuerligt inventera pågående forskning inom området barnkultur samordna ett formaliserat nätverk av forskare och forsknings- miljöer inom området sprida information om pågående forskning och forsknings- resultat För att finansiera arbetet tillskjuts från satsningen Ett handslag med barnkulturen. 5.1.1Utred behovet av ett barnkulturellt forskningscentrum För att stärka barnkulturforskningen behövs mer än ett nätverk. Aktionsgruppen har inte kunnat fördjupa sig i hur detta på bästa sätt kan förverkligas och föreslår därför att frågan utreds . är forskningen om barn huvudsakligen pedagogisk forsk- ning och utbytet mellan pedagogisk forskning och kulturforskning behöver stärkas. Det finns behov av en instans som kan samla de olika inriktningar av forskning rörande barnkultur och kultur i barns perspektiv som finns, där olika aspekter på barns lek, lärande och utveckling kan rymmas. Där skulle forskning om kultur i förskola och skola liksom leksaksforskning och barns egna uttryck kunna synas och forskningsrönen diskuteras och spridas. Ett sådant Barnkulturellt centrum skulle kunna få samma dynamiska utveckling och betydelse som Mångkulturellt centrum har fått. Verksamheten kan lämpligen vila på en gemensam nordisk plattform och knyta an till det nordiska . Till centret bör en särskild professur i barnkultur skapas. Det finns i ingen sådan professur och här har möjlighet att vara ett föregångsland. Det som närmast liknar en barnkulturprofessur är den som innehas av ordföranden i , . Hon är Forskningsråds- professor i æstetiske fag med særligt henblik på børnekultur vid i . Aktionsgruppens kartläggning innehåller en översikt över pågående och avslutad forskning inom området barn och kultur. Arbetet med kartläggningen försvårades av att det saknas en tidi- gare sammanställning av forskningen inom området, och genom att universitet och högskolor sällan kan ge en samlad överblick över sin pågående forskning. Det blev tydligt att det finns ett stort behov av en kontinuerlig sammanställning och uppdatering av vilken forskning som pågår inom området. För en fördjupad kunskap om den forskning som pågår hänvisar vi till kartläggningen, men kort kan vi se att ämnesspridningen är stor, att forskarna är relativt få och spridda, att det är svårt att få pengar till forskning om barnkultur och att det därigenom blir svårt att upprätthålla kontinuerliga forskningsmiljöer. Vi kan även konstatera att de yngre barnen är ganska osynliga i forskningen. Förhållandevis få forskar om förskolan och ännu färre intresserar sig för de allra yngsta. Ämnesmässigt dominerar forskning med pedagogisk inriktning stort. Utanför det pedagogiska fältet är litteraturvetenskapen det enda ämnet som har en egen professur med inriktning på barn och unga. De konstnärliga högskolorna bedriver konstnärligt utveck- lingsarbete i gränsområdet mellan konstnärligt skapande och forsk- ning kring de konstnärliga processerna. När det gäller konstnärligt utvecklingsarbete med koppling till barnkultur är det framförallt som, på i bedrivit arbetet kring barnkulturfrågor, bland annat i . Kulturpolitisk forskning med tonvikt på barn är närmast obe- fintlig. Därtill kommer att den forskning som finns har svårt att nå ut och få genomslag. 5.3Angeläget med ökad forskning om barn och kultur På alla nivåer och inom alla områden som Aktionsgruppen varit i kontakt med påtalas behovet av ökad forskning. Inom fältet kultur och skola finns behov av att utveckla frågor runt definitioner, begreppsbildning och värdering och bedömning inom det estetiska området samt praxisnära forskning. Vad händer med eleverna och vad händer med skolan och skolans kunskapssyn under arbetet i estetiska läroprocesser? I Pedagogiska magasinet nr 1 2006 pekar ett antal forskare ut fält som är speciellt angelägna för skolforskningen och där kultur och estetiska lärprocesser kan vara en viktig ingrediens. Ett område är frågan om vilka konsekvenser det får för undervisningen och den lärande situationen om det finns en mängd olika språk och kulturer representerade i klassen. De pekar också på att det inte finns någon forskning om varför så många elever upplever skolan som meningslös. När elever allt oftare säger att skolan är tråkig måste även vi, som forskare, våga ta till oss det. Det är ett uttryck för något som man borde kunna komma åt genom att studera skolan ur elevperspektiv. (, professor i pedagogik vid ). Hur kan man dokumentera och rapportera skolors kulturakti- viteter? Vilka arbetar med kultur i skolan? Vad händer i mötet med professionell kultur, och när man skapar själv och tillsammans med andra? Hur kan barnens egna röster höras i forskningen och hur utvecklas en meningsfull form av deltagande observation med de allra yngsta barnen? Aktionsgruppen menar att det är angeläget att KES-forum vid ges uppdrag och medel att samverka med Myndigheten för skolutveckling, , och för att genomföra förslaget att utveckla praxisnära forskningsprojekt samt återkommande seminarier om kultur i skolan. Förslaget att erbjuda fem lärarutbildningar medel att utveckla modellförslag för utbildning på området kultur och estetik i skolan bör tas upp igen och samordnas av KES-forum. 5.4De konstnärliga utbildningarna och lärarutbildningarna Överväganden: Aktionsgruppen konstaterar att det finns stora utbildningsmässiga brister när det gäller yrkesgrupper som arbetar med barn och kultur. Det behövs en ökad satsning på kurser om barn och kultur inom lärarutbildningarna, men också inom de konstnärliga utbildningarna. bör vara ett obligatoriskt inslag i utbildningar för yrkesgrupper som ska arbeta med barn. Aktionsgruppen menar att en översyn av grundutbildningarna och fortbildningarna om kultur i skolan för lärare och skolledare bör vara en prioriterad fråga. Aktionsgruppen anser också att det bör tas ett helhetsgrepp för utbildningar av lärare i musik, teater, bild, dans, film etcetera inom de obligatoriska och frivilliga skolformerna. saknas formella examensordningar för lärare som undervisar inom musik- och kulturskolorna. Det saknas också yrkesutbildningar med särskild inriktning på barn för bibliotekarier och museipedagoger. finns bara enstaka valbara kurser på vissa högskolor. Aktionsgruppen före- slår därför att frågan om särskilda yrkesutbildningar för biblio- tekarier och museipedagoger utreds. Aktionsgruppen föreslår att regionala MEP-utbildningar till- skapas som en del av Svenska Filminstitutets mediepedagogiska utvecklingsarbete. I den nationella strategin för att förverkliga barnkon- ventionen står att bör på olika sätt tas upp i utbildningar för de yrkesgrupper som ska arbeta med barn. I den utvecklade strategin står Det uppdrag som Högskole- verket haft att stimulera lärosätena att inordna i olika yrkesutbildningar kommer att följas upp. I regleringsbreven för till universitet och högskolor ställs krav på åter- rapportering av lärosätenas insatser för att införliva kunskap om i olika utbildningar som bedöms som betydelse- fulla. I angår högskolan, rapportserie 2003:06, menar man att inom den högre utbildningen måste hanteras på ett bredare sätt än att peka ut utbildningar som i första hand bör behandla . Det är angeläget att i enlighet med andan i konventionen görs till en angelägenhet för alla som bidrar till att bygga samhället (s. 21). Om det är regeringens uppfattning att på ett tydligare sätt ska finnas med i utbild- ningar som förbereder för ett arbete med barn är det viktigt att en översyn av examensmålen görs. menar också att hög- skolans lärare behöver få möjlighet till fortbildning för att bättre kunna ta till vara barnperspektivet. Slutligen behövs mer forskning inom barnområdet för att barnperspektivet bättre ska kunna tillgodo- ses inom undervisningen (s. 22). För studerande vid lärarutbildningar och konstnärliga högskolor borde det alltså vara självklart med obligatoriska kurser i barn- konventionen och i kultur i barns perspektiv och barnperspektiv. De konstnärliga högskolorna behöver i det här avseendet ta ett mycket större ansvar för barn och unga än vad som sker . För att öka intresset hos studerande vid de konstnärliga högskolorna behövs nya initiativ och nytänkande. Allt skapande utgår från nyfikenhet och lust och genom att möta barn i sin utbildning och pröva att arbeta med och för barn kan studenterna reflektera runt kulturbegrepp, förmedlingsproblematik och pedagogik.