sou · GUB319d2 · 2007-01-01 00:00:00 — I sydsamiska används i huvudsak tecken som också finns i svenskan. God ortnamnssed i sådana sammanhang innebär att man i valet mellan olika varianter av samiska ska följa den variant som används eller har beslutats användas på den aktuella allmänna kar- tan. Andra offentliga användare, t.ex. , är skyldiga att följa kartans namnformer. Hänsynsparagrafen i kulturminneslagen säger vidare att svenska, samiska och finska namn ska användas sida vid sida när så är möjligt. För att normera bruket av samiska ortnamn samarbetar Same- tinget med , Svenskt ortnamns- och folkminnes- arkiv, , universiteten och andra institutioner. Normering av samiska ortnamn har kvantitativt lyckats bra. Många nya samiska ortnamn, speciellt inom det sydsamiska områ- det, har insamlats och granskats. I övrigt har arbetet utförts över hela Sápmi. Möjligen har kvaliteten påverkats med bl.a. felaktighe- ter i stavning. Kritik har riktats från vissa områden angående stav- ning och för gränsdragning mellan de olika ortografierna. 11 Förordning (1995: 1418) med instruktion för det statliga lantmäteriet Åtgärder för att främja och stärka det samiska språkarbetet har inte per automatik haft sista ordet innan samiska namn har fastställts av . Det har från samiskt håll rests tvivel om hur stor kunskap som de nationella arkiven m.fl. har om de samiska ortnamnen. Inte så sällan uppstår olika meningar om ortnamnens stavning. En annan fråga är när det finns flera vari- anter av namnsättning; vad skall gälla för kartor och vägskyltar? bör vara den myndighet som i ett slutligt steg avgör samiska ortnamn för rekommendation till . En sådan ordning syftar främst på de fall när skiljaktiga uppfattningar uppstår. En motsvarande procedur är normal i kommuner, där olika uppfattningar i namnfrågor avgörs av folkvalda instanser. Regelbundna språkundersökningar bör genomföras med start . Syftet är att erhålla grundläggande fakta om det samiska språkets situation och pågående förändringar. Ge- nom en väl genomförd metodik kan även effekter av det språk- liga revitaliseringsarbetet och sakläget för modersmålsundervis- ning, språket i förskoleverksamhet och äldreomsorg samt myn- digheternas språkservice belysas. Mätning av indikatorer för måluppfyllelse kan inkluderas. Regeringen bör öronmärka medel för dessa undersökningar. Utredningen har haft stora problem att finna grundläggande upp- gifter om hur många som behärskar och använder samiska språket, antal samer med samiska som första språk etc. Intuitivt kan anas att svårigheterna tilltar när perspektivet gäller hela . Det finns helt enkelt ingen tillförlitlig statistik över antalet talare av samiska. Uppgifter inom skolväsendet om potentiella och faktiska antal modersmålselever är osäkra. Sådana förhållanden är till nackdel för uppföljning av minoritetspolitiken. Bedömningen av åta- gande att skydda och främja samiska språket försvåras utan tillför- litliga kunskapsunderlag. Sakläget för den praktiska implemente- ringen av minoritetspolitiken bör dessutom kunna följas i form av uppföljningsbara målbeskrivningar eller indikatorer, till exempel rekrytering av myndighetspersonal med relevant språkkompetens. Den samiska språkpolitiken och det språkliga revitaliseringsar- betet är i stort behov av vägledande information om den språkliga Åtgärder för att främja och stärka det samiska språkarbetet situationen och förändringar över tiden. Genom återkommande undersökningar med lämpligt tidsintervall kan dessa krav tillfreds- ställas. Uppgifter om utbredning, antal talare, muntlig och skriftlig språkbehärskning, språkets användning för olika ändamål (använd- barhet) är värdefulla underlag för bedömning av utförda och kom- mande insatser. Det gäller såväl språkvårdande insatser som språk- ligt revitaliseringsarbete på fältet. Som ett exempel kan nämnas en undersökning som genomförts i om användningen av sa- miska år 2000.12 Genom enkäter och intervjuer studerades främst följande områden: användningen av samiska bland privatpersoner i samiska områden, offentliga institutioners användning av samiska i förhållande till Samelovens språkregler (motsvarar nuvarande svensk minoritetslagstiftning), samisk undervisning i offentlig regi, användning av samiska inom samiska organisationer och näringar. Attityder till samiskan och inställningar till att förmedla språket till barnen har även undersökts. För samiskans del är det lämpligt att språkundersökningar kan anpassas till eventuellt motsvarande undersökningar på norsk och finsk sida. Den kunskapsbrist som påtalats här samt de möjligheter som finns med regelbundna språkundersökningar gäller även för övriga minoritetsspråk. Företrädare för samerna, sverigefinnarna och tor- nedalingarna har försökt att utforma en gemensam språkundersök- ning. På grund av finansieringsskäl är planerna tills vidare vilande. 12.6Bättre samordning av same- och minoritetspolitiska frågor Den nuvarande ordningen med olika fackdepartement, som inom ramen för sitt arbete skall hantera same- respektive minoritetspoli- tiska frågor, innebär att ansvaret för helheten lätt förloras. Varje tjänsteman har endast ansvar och mandat för sitt delområde och ingen behärskar helhetsbilden eller ens vad som pågår på andra de- partement. Utredningen iakttar att de same- och minoritetspoli- tiska frågorna inte samordnas i tillräcklig grad. Det medför att hel- hetsbilden rörande dessa grupper blir ofullständig. Följderna blir att minoriteternas behov behandlas som särfrågor när majoritetens behov behandlas. De same- och mino- 12 Rapport: Undersøkelse av bruken av samisk språk, Samisk Nærings- og Utredningssenter, okt. Åtgärder för att främja och stärka det samiska språkarbetet ritetspolitiska frågorna hamnar även i ett sämre förhandlings- läge när diskussioner om budget och finansiering förs på grund av denna fragmentering och av att frågorna kan ha relativt låg prioritet inom respektive fackområde. Det samlade genomförandet av Sveri- ges internationella åtaganden riskeras därmed. Frågor som berör samer behandlas dessutom under olika politikområden, vilket försvårar möjligheterna att få en helhetsbild och att ta ett helhetsgrepp. Som påtalats i avsnitt 3 hänger många av dessa frågor ihop och ytterst handlar det om samers möjligheter att bevara sin kultur, sitt språk och traditionella näringar. Någon sam- lad samepolitik har heller inte framlagts för . För de nationella minoriteterna är det prövande att behöva upp- vakta olika departement i frågor som rör dem. Fragmenteringen och den bristande helhetsbilden inom försvårar de nationella minoriteternas arbete att driva olika frågor och möj- ligheterna till inflytande i enlighet med ramkonventionens be- stämmelser. Istället för att uppvakta ett departement får man vända sig till flera som inte alltid är insatta i vad som överenskommits med andra departement. För att bland annat det språkliga revitaliseringsarbetet skall få bättre förutsättningar krävs, enligt min bedömning, en bättre sam- ordning av de same- och minoritetspolitiska frågorna inom . har i en hemställan till regeringen efterlyst en samordnad språkpolitik.13 Jag anser därför att regeringen bör överväga möjligheten att in- rätta ett gemensamt samordningskansli för same- och minoritets- politiska frågor. Införandet av ett sådant samordningskansli skulle innebära att man lyfter frågorna och att ambitionsnivån i frå- gorna höjs. Helhetsansvaret blir tydligare och de budgetmässiga förhandlingsförutsättningarna förbättras. skulle det bli lättare att skapa samordningsstrukturer på den politiska nivån, vil- ket underlättar arbetet att finna lämpliga lösningar och att göra lämpliga prioriteringar. Sådana övergripande samordningskanslier existerar för närva- rande i frågor om jämställdhet, och hållbar sam- hällsutveckling. De har ansvaret att aktivt bevaka frågorna och ko- ordinera arbetet inom . Samordningskansliet för hållbar utveckling har även till uppgift att leda arbetet med att vida- reutveckla den nationella strategin samt agerande i frå- 13 skrivelse till regeringen om en samordnad språkpolitik för det samiska språket och om aktuella insatser, , JU2005/987/D Åtgärder för att främja och stärka det samiska språkarbetet Den interdepartementala arbetsgruppen på tjänstemannanivå, som finns för minoritetspolitiken, kan inte fylla det behov av samordning som krävs. Ansvaret för genomförandet av sakfrågorna skulle även i fort- sättningen kunna ligga kvar på fackdepartementen. Det viktiga är att samordningskansliet bevakar frågorna i sin helhet i samband med berednings- och budgetarbetet inom . Som nämnts i avsnitt 6 är regeringen det enda organ som kan ha ett hel- hets- och samordningsansvar. 13Förbättra möjligheterna till undervisning i och på minoritetsspråken Utbildning är en av de viktigaste språkbevarande och språkstimule- rande faktorerna på samhällsnivå.1 Satsningar på utbildning kan ge språkbevarande resultat på genom att antalet talare av språket ökas. För grupper som befinner sig i en långt gången språkbytesprocess kan satsningar på undervisning i och på minori- tetsspråket medföra att språkbytesprocessen kan brytas och vän- das. Det räcker således inte att ge nuvarande talare möjligheter att bruka och utveckla språket. Om utbildningsinsatser dessutom kombineras med andra språkrevitaliserande åtgärder kan den posi- tiva effekten bli betydande, genom att basen för språket utökas. Individer som lär sig ett språk redan som barn har i allmänhet mycket bättre förutsättningar att bli aktiva talare och tillägna sig språket i tillräcklig grad för att som vuxna själv kunna föra över språket till nästa generation. Barns och ungdomars förbättrade språkkunskaper kan därmed ses som en livförsäkring för ett utrot- ningshotat språk. Barnen är språkets framtida kulturbärare. Det finns även vuxna som har behov av utbildningsinsatser. Många vuxna samer i vill återta det samiska språket som de förlorat som barn eller som de aldrig haft möjlighet att lära sig. Många av dessa vuxna har kanske passiva kunskaper i språket som kan bli basen för aktiv tvåspråkighet, om viljan och verktygen finns. Behovet att få lära sig läsa och skriva på samiska är också stort. Genom att ge vuxna möjligheter att förbättra sina språkkun- skaper ges de möjligheter att nyttja språket i fler sammanhang. Därmed utökas antalet språkdomäner. Dessa vuxna talare kan på olika sätt verka för att språket bevaras, dels förbättra deras möjligheter att kunna föra över språket till 1 se ovan avsnitt 6 och även delbetänkandet avsnitt 7. Förbättra möjligheterna till undervisning i och på minoritetsspråken nästa generation eller i vart fall kunna stödja barns och barnbarns språkutveckling på ett bättre sätt, dels stärks språkmedvetenheten i samhället och inom minoritetsgruppen, vilket också gynnar språk- bevarandet. Utbildning som riktar sig till vuxna påverkar även språkbevarande faktorer på individnivå, nämligen de språkval dessa människor gör och sättet på vilket de uppfostrar sina barn (sociali- sation, se avsnitt 6). Det finns även andra anledningar att beröra utbildningsfrågorna. har i sin granskning av implementeringen av åtagan- dena enligt minoritetskonventionerna påtalat betydelsen av utbild- ning i och på de nationella minoritetsspråken och även funnit en rad brister i detta hänseende. har påpekat att möjlig- heterna att få modersmålsundervisning begränsas dels av de krav som ställs på eleven för att sådan rätt skall föreligga dels av att kommunerna inte behöver anordna modersmålsundervisning om det saknas lämplig lärare. råder det stor brist på moders- målslärare och läromedel främst på meänkieli, syd- och lulesamiska. Kommittén har uppmanat att se över bestämmelsen om lämplig lärare. Vidare har man uttalat att det är viktigt att kommu- nerna informerar om rätten till modersmålsundervisning och att undervisningen anordnas på ett sådant sätt att deltagandet höjs. har vidare konstaterat att det finns en efterfrågan på tvåspråkig undervisning på de nationella minoritetsspråken, men i realiteten förkommer sådan undervisning nästan inte alls. Möjlig- heterna att delta i sådan undervisning har försämrats och det finns heller ingen lagstadgad rätt att kräva sådan undervisning, med undantag av sameskolans verksamhet (som dock bara finns på sex orter i landet). har därför rekommenderats att överväga möjligheterna att införa en lagstadgad rätt till sådan undervisning och att på andra sätt ge kommunerna incitament för att anordna tvåspråkig undervisning.2 Frågan om de nationella minoriteternas möjligheter till under- visning i och på minoritetsspråken berörs även i de rapporter riks- dagens konstitutionsutskott låtit ta fram i samband med uppfölj- ningen av den svenska minoritetspolitiken. Hyltenstam och Milani konstaterar att regelverket omkring utbildning i och på minoritets- språken inte tillämpas i tillräcklig omfattning. Myndigheter och ansvariga institutioner präglas av passivitet och undervisning i och på minoritetsspråken kommer på många håll till stånd först efter 2 (2003) s 14-15, se även redogörelser i delbetänkandet avsnitt 5.2.7 och 5.3.4. Förbättra möjligheterna till undervisning i och på minoritetsspråken starka påtryckningar från föräldrarnas sida. Denna undervisning framstår inte som ett klart alternativ som det utan svårigheter går att välja. Forskarna drar slutsatsen: På utbildningsområdet behövs en omfattande utveckling i flera dimen- sioner: bättre tillgänglighet för utbildning i minoritetsspråk, utveck- ling av tvåspråkig utbildning, en stark insats för läromedel och lärarut- bildning, utveckling av hur minoriteterna speglas i majoritetsläromedel och inte minst en utveckling av utbildning på högskolenivå kopplad till forskning i minoritetsspråken. Problem kvarstår i de flesta av dessa dimensioner för alla minoriteter även om skillnaderna mellan de fem minoriteterna av många skäl också är stora.3 I delbetänkandet påbörjades en diskussion om de nationella mino- riteternas möjligheter till undervisning i och på minoritetsspråket. Förslag på förbättringar i regelverket rörande rätten till moders- målsundervisning lämnades också. Bestämmelser rörande rätt till modersmålsundervisning för elever som tillhör nationella minori- teter, 2 kap. 9 § och 2 kap. 13 § grundskoleförordningen (1994:1194) och 5 kap. 7 § och 5 kap. 12 gymnasieskolförord- ningen (1992:394), föreslås ha samma lydelse för samtliga natio- nella minoriteter. Krav på dels umgängesspråk, dels tidigare kun- skaper i språket, skall inte ställas på de nationella minoriteterna. Även för de sverigefinska och judiska eleverna skall det räcka att det finns en elev som vill ha undervisning i minoritetsspråket. Vidare föreslogs i delbetänkandet att den föreslagna lagen om nationella minoriteter borde innehålla en bestämmelse som ankny- ter till artikel 29.1.c i barnkonventionen4 rörande utbildning: 4 § lagen (2006:xx) om nationella minoriteter och minoritetsspråk Det allmänna skall i sin verksamhet sträva efter att beakta de nationella minoriteternas särart och deras behov av skydd och stöd för att deras språk och kultur skall fortleva i . Barns behov att få utveckla en kulturell minoritetsidentitet och det egna minoritetsspråket skall beaktas särskilt.5 3 och . Milani: Nationella minoriteter och minoritetsspråk – Uppföljning av efterlevnad av konventioner på nationell nivå: ett minoritetsperspektiv, , tryckt i Rapporter från 2004/05:RFR3 Nationella minoriteter och minoritetsspråk. barnets utbildning skall syfta till att c) utveckla respekt för barnets föräldrar, för barnets egen kulturella identitet, eget språk och egna värden.... 5se delbetänkandet avsnitt 7.2.8. Förbättra möjligheterna till undervisning i och på minoritetsspråken Vidare lämnades förslag rörande en skärpning av tillsyn på utbildningsområdet.6 I detta slutbetänkande behandlas ytterligare frågor som berör de nationella minoriteternas utbildningssituation, eftersom de är av så central betydelse för minoritetsspråkens fortlevnad och eftersom behov på utbildningsområdet lyfts fram av enskilda sverigefinnar och samer och av organisationer som företräder dem. Det finns därför anledning att diskutera möjligheterna att bemöta de behov som kommit till uttryck. Utredningens direktiv ger även möjlig- heter att föreslå åtgärder för att möta de behov som framkommer under utredningens kartläggning.7 Vidare har utbildningsfrågornas betydelse för minoritetsspråkens fortlevnad även betonats i flera av de remissvar som inkommit på delbetänkandet. En del av remissva- ren kommenteras särskilt. 13.2Målsättningen i den svenska språkpolitiken är otillräcklig för de nationella minoriteterna Målsättningen för de nationella minoritetsspråken i den svenska språkpolitiken överensstämmer inte med åtaganden enligt minoritetskonventioner. Barn som tillhör de nationella minoriteterna har rätt att lära sig sitt minoritetsspråk och skall ges möjlighet till det, om de själva eller deras vårdnadshavare vill det. Den svenska språkpolitikens mål måste därför ändras så att de nationella minoriteterna har rätt att utveckla och tillägna sig sitt minoritetsspråk. har regeringen lagt grunden för en samlad svensk språkpolitik genom propositionen 2005/06:2.8 En språkpoli- tik har efterfrågats , bl.a. av de nationella minorite- terna, och det är värdefullt att en sådan nu tagits fram. I proposi- tionen slår man fast målen för den svenska språkpolitiken. Ett av målen för en nationell språkpolitik är att alla har rätt till språk. 6se delbetänkandet avsnitt 7.2.9. 7se direktiven (Dir 2004:6): Analysen skall omfatta en bedömning av av intresset och behovet hos enskilda sverigefinnar av en sådan utvidgad lagstiftning eller andra åtgärder. Motsvarande gäller för samer enligt tilläggsdirektiven (Dir. 2005: 23). 8prop 2005/06:2 Bästa språket – en samlad svensk språkpolitik. Förbättra möjligheterna till undervisning i och på minoritetsspråken Detta innefattar enligt regeringen även de nationella minoritets- språken: Alla ska ha rätt till språk: att utveckla och tillägna sig svenska språket, att utveckla och bruka det egna modersmålet och nationella minori- tetsspråket och att få möjlighet att lära sig främmande språk.9 Vidare konstaterar regeringen att språket har stor betydelse för människan: Genom språket kan vi uppleva och förstå vår tillvaro, uttrycka våra tankar och känslor och samspela med andra. Språket ger oss tillgång till litteratur och andra kulturalster och är bärare av vårt kulturarv. Det språk vi använder i kamratkretsen eller familje- och vänkretsen kan vara både rikt och kraftfullt och fungera utmärkt i kommunikationen inom gruppen. Men jämsides med detta språk behöver var och en ha tillgång till det offentliga språket, som är redskap alla behöver för att hävda sin rätt i samhället. Språket är nyckeln till framgång i skolan och i arbetslivet, och kraven på språkbehärskning blir allt större i det moderna samhället till språket är en förutsättning för en levande demokrati där medborgarna deltar i det offentliga samtalet och i skilda sammanhang gör sina röster hörda10 Språket är således berikande för individen och det är också en för- utsättning för jämlikhet och demokrati i samhället. Den i språk- politiken angivna målsättningen för de nationella minoritets- språken är dock inte tillräcklig, om man beaktar folkrätts- liga åtaganden enligt minoritetskonventioner. Av konventionerna framgår bl.a. följande. Ramkonventionen, artikel 14.1 Parterna åtar sig att erkänna att den som tillhör en nationell minoritet har rätt att lära sig sitt minoritetsspråk. Ramkonventionen, artikel 14.2 I områden som av hävd eller i betydande antal bebos av personer som tillhör nationella minoriteter skall parterna, om det finns tillräcklig efterfrågan, sträva efter att så långt det är möjligt och inom ramen för sina respektive utbildningssystem säkerställa att den som tillhör en nationell minoritet har tillfredställande möjligheter till undervisning i minoritetsspråket eller undervisning på detta språk. 9prop 2005/06:2 s 14. 10prop 2005/06:2 s 19. Förbättra möjligheterna till undervisning i och på minoritetsspråken Minoritetsspråkskonventionen, artikel 7.1 I fråga om landsdels- eller minoritetsspråk inom de territorier där sådana språk används, och i enlighet med situationen för varje språk, skall parterna bygga sin politik, lagstiftning och praxis på följande mål och principer: f) tillhandahållande av lämpliga former och medel för undervisning i och studier av landsdels- eller minoritetsspråk på alla vederbörliga nivåer, g) tillhandahållande av möjligheter för dem som inte talar ett lands- dels- eller minoritetsspråk som bor i det område där ifrågavarande landsdels och minoritetsspråk används, att lära sig detta om de så öns- kar Personer som tillhör de nationella minoriteterna har således rätt att tillägna sig minoritetsspråket. Även personer som tillhör majori- teten skall, om de bor inom ett förvaltningsområde i vart fall, ges möjlighet att lära sig minoritetsspråket. Det innebär att den svenska språkpolitiska målsättningen inte överensstämmer med folkrättsliga åtaganden. Den svenska språkpolitiska målsättningen för de nationella minoritetsspråken borde rätteligen formuleras på följande sätt för att uppfylla konventionernas krav: Alla ska ha rätt till språk: att utveckla och tillägna sig svenska språket, att utveckla och bruka det egna modersmålet, och att utveckla och tillägna sig sitt nationella minoritetsspråk och att få möjlighet att lära sig främmande språk. Jag anser därför att målsättningen i språkpolitiken måste ändras enligt ovan. Målen för språkpolitiken blir normerande ute i sam- hället och bl.a. ute i kommunernas verksamhet. Den nu angivna målsättningen motsvarar inte folkrättsliga åtaganden och det finns därmed anledning att förstärka den givna målsättningen för de nationella minoritetsspråken. Förbättra möjligheterna till undervisning i och på minoritetsspråken 13.3Förskoleverksamhet för barn som tillhör de nationella minoriteterna 13.3.1Förskolans betydelse för språkutvecklingen och den kulturella identiteten Förskolan har mycket stor betydelse för hur nationella minoritets- barns språk och kulturella identitet kommer att utvecklas. Till stor del är dock nationella minoritetsbarns möjligheter till en positiv utveckling beroende av majoritetssamhällets välvilja, trots att numera har ett särskilt ansvar dessa barns möjligheter att få sina behov tillgodosedda. Grunden för additiv tvåspråkighet, dvs. en inlärning av ett andra språk som inte sker på bekostnad av det första språket, läggs oftast under ett barns tidiga barndom.11 För att additiv tvåspråkighet skall uppnås är det viktigt att minoritets- språket utgör ett levande inslag även utanför hemmet. Rörande för- skolans och skolans betydelse för språkutvecklingen konstaterar regeringen: Under förskoleåldern läggs grunden för barnens språkutveckling. Skolan är central för att barn ska tillägna sig standardspråket i tal och skrift Av de nationella styrdokumenten framgår bl.a. att eftersom språkförmågan har stor betydelse för allt arbete i skolan och för ele- vernas fortsatta liv och verksamhet är det ett av skolans viktigaste uppdrag att skapa goda möjligheter för elevernas språkutveckling. Kunskaper i det egna modersmålet har en stor betydelse för elevens identitet och självkänsla. Modersmålsundervisning i skolan fyller dess- utom en viktig funktion i arbetet att stödja och stärka de nationella minoritetsspråken.12 Förskolan är till för alla barn. Den pedagogiska verksamheten skall, enligt regeringen, anpassas till varje barns behov och förutsätt- ningar i förskolan. Varje barn skall få känna att de gör framsteg, övervinner svårigheter och är en tillgång i gruppen. Barn skall lämna förskolan med självförtroende och tillit till sin egen förmåga.