sou · GUB365 · 2007-01-01 00:00:00 — Den våldsamma föräldern får exempelvis inte veta vad den våldsutsatta har anfört för skäl och man föreslår också en annan, i sammanhanget lämpligare hjälp för föräldrarna (exempelvis eget stöd på kvinnojour respektive kris- mottagning för män). Är handläggarna det minsta osäkra på be- dömningen dvs. vid gult ljus diskuteras ärendet i en arbetsgrupp vid familjerätten. Vid grönt ljus, dvs. då föräldrarna kommer att erbjudas samar- betssamtal, görs ytterligare en bedömning. Den rör formen för samtalen. Man kan exempelvis erbjuda föräldrarna fortsatta en- skilda samtal. De kan också komma men sitta i olika rum som samtalsledarna går emellan (skyttelmedling). I vissa fall kan gemensamma samtal genomföras, om föräldrarna vill och handläg- garna bedömer det som lämpligt. En säkerhetsplan upprättas också – ibland ska föräldrarna exempelvis aldrig träffas och får komma på olika tider. Handläggarna gör dessutom nya riskbedöm- ningar för att avgöra om samtalen bör fortsätta och i så fall i vilken form. Sammanlagt har 19 mammor och 16 pappor med totalt 42 barn ingått i projektet. Fem föräldrar uppgav att det var tingsrätten som tog initiativet till samarbetssamtal, 19 att det var mamman och 11 att det var pappan som initierade samtalen. 23 av föräldrarna (tret- ton kvinnor och tio män) har ingått i en uppföljning under projekt- tiden. De intervjuades enskilt efter avslutade samtal. Upp- följningen visar bl.a. att flera av kvinnorna (fem stycken) som före samtalen känt sig hotade uppgav att samarbetssamtalen lett till att de inte längre kände något hot om att bli fysiskt eller psykiskt ska- dade. Rädslan hade vidare minskat påtagligt. Obehaget inför tanken att träffa den andra hade också försvunnit för flera. upp- gav flera av föräldrarna att de var missnöjda med kontakten med familjerätten. Elva av de intervjuade föräldrarna uppgav att de var Barn och unga som upplevt våld mellan närstående vuxna klart missnöjda med samarbetssamtalen; åtta av dessa är pappor. Sju föräldrar är delvis nöjda, delvis besvikna. Av intervjuerna framgår att denna besvikelse och kritik kan bottna i att man hade helt andra förhoppningar och förväntningar på samtalen. Flera önskade sig rent juridisk rådgivning, konkret hjälp i kontakter med andra myn- digheter eller med att reda ut sin situation rent praktiskt. Fem mammor var nöjda – tre av dem mycket nöjda. En mamma säger följande: Jag kände att jag hade ett oerhört stöd från handläggarna. När jag försökte prata med honom själv fick jag bara höra jävla idiot. Man fick stöd att kunna säga vad man ville och prata till punkt. Säga vad jag ville ha fram. Det hade aldrig varit möjligt annars. Det var viktigt att kunna säga saker utan att bli avbruten. Sen blev det inte som jag ville i alla fall, men det var ändå en bit. Det man inom familjerätt anser behöver utvecklas ytterli- gare är hur barnen ska uppmärksammas och inbegripas mer i kon- takten med föräldrar i samarbetssamtal där det förekommit våld, hot och liknande i familjen. En annan viktig slutsats är att samar- betet mellan familjerätten och övrig socialtjänst behöver utvecklas. Allmänna råd och stöd i handläggningen Som tidigare nämnts har publicerat allmänna råd samt stöd för rättstillämpning och handläggning om vårdnad, bo- ende och umgänge. Här hanteras också problematiken där mannen utsatt kvinnan för våld. I de allmänna råden (SOSFS 2003:14) tar man bl.a. fasta på vikten av att ta reda på om det förekommit våld, hot, kontroll eller annan kränkande behandling i familjen. Om så är fallet, understryks vikten av att det görs bedömningar genom en- skilda samtal av lämpligheten av att överhuvudtaget ha samarbets- samtal i någon form. Säkerhetsaspekten betonas och enligt Social- styrelsen bör samtalen avslutas om dessa endast är ett sätt för den ena föräldern att fortsätta kontrollera den andre föräldern eller få tillfälle att träffa denne. I Vårdnad, boende och umgänge. Stöd för rättstillämpning och handläggning inom familjerätt ges lite fylligare information än vad som medges i det allmänna rådet.TPTF51FTPT Här pekar man också bl.a. på att våldsproblematiken inte alltid är uttalad eller känd i den familjerättsliga hanteringen och vilka pro- blem detta kan föra med sig för de utsatta, men också att våldet inte har lyfts fram och tillmäts den betydelse som det bör ha när 51P P (2003d). Barn och unga som upplevt våld mellan närstående vuxna det gäller bedömningar och lösningar i frågor om vårdnad, boende och umgänge. Man lyfter fram vikten av flexibilitet i arrange- av samtalen; den förälder som utsatts får våld eller andra övergrepp måste kunna känna sig trygg i samband med samtalen. anser också att det krävs särskild kunskap inom so- cialtjänstens familjerätt för att kunna arbeta med dessa föräldrapar: Utöver kompetens om föräldrar i konflikt, behövs det också kun- skap om våldsproblematik samt metoder för att bedöma risker och för att bedöma om det finns några förutsättningar för kommuni- kation och konstruktiva lösningar. Vi vill understryka vikten av att familjerätterna är uppmärk- samma på om våld förekommit bland föräldraparen och att man har erforderlig kunskap för att kunna agera om så är fallet. Kvinnans och barnens säkerhet måste kunna garanteras, vilket, tillsammans med exempelvis en skev maktbalans, i många fall utesluter samar- betssamtal som också projektet i visar. I de fall samtalen förs krävs flexibilitet i arrangemangen av dessa. Familjerätten får inte – som en del kvinnor har erfarenhet av – vara en arena där männen fortsätter att utöva sitt inflytande över kvinnornas liv.TPTF52FTPT På några ställen har det relativt startat s.k. barnahus, en för- söksverksamhet efter en isländsk modell. Behovet av samverkan under ett tak kring barn som far illa beskrevs i Ds 2004:56 Bar- nen i brottets skugga.TPTF53FTPT Här föreslås att Riksåklagaren, , och ges i uppdrag att medverka till sådana försöksverksamheter där en nära samverkan under ett gemensamt tak kan etableras i syfte att förbättra och ef- fektivisera utredningar kring barn som misstänks vara utsatta för allvarliga brott som misshandel eller sexuella övergrepp. De verksamheter som ingår i försöket finns i , , , , samt . Syftet med försöksverksamheten är att utredningar kring barn som misstänks vara utsatta för brott ska anpassas till barnen. Barnen ska inte be- höva gå till flera platser och utsättas för upprepade förhör och in- 52P P , P. (2005). 53P P Se även prop. 2002/03: 53 samt (2004f). Barn och unga som upplevt våld mellan närstående vuxna tervjuer av olika personer och för olika syften. Ytterligare ett syfte är att höja kvaliteten i utredningarna. Förväntningar finns om att barnahusverksamheten ska leda till ett bättre omhändertagande av barnen samt bättre brottsutredningar. Försöksverksamheterna ut- värderas kontinuerligt och uppdraget ska slutrapporteras senast den 1 mars 2008.TPTF54FTPT Eftersom fokus till stora delar synes ligga på de rättsliga utred- ningarna, har det dock inte varit givet att barn som upplevt våld mellan närstående vuxna är en självklar målgrupp för barnahu- sen. Som tidigare nämnts är dock en förändring på gång, då 5 kap. 11 § SoL kommer att kompletteras med ett förtydligande om att barn som upplevt denna typ av våld också är offer för brott. Detta skulle kunna innebära att även dessa barn blir en målgrupp för bar- nahusen i större utsträckning. driver också i olika sammanhang på att även barn som upplevt våld i nära relationer ska inkluderas i verksamheten.TPTF55FTPT Den delen av verksamheten som främst rör , så som kris- och stödsamtal, skulle också kunna omfatta dessa barn, även om någon brottsutredning inte på- går.TPTF56FTPT Detta skulle bl.a. medföra en ökad tillgång till ett utarbetat och strukturerat stöd för barn som upplevt våld mellan närstående vuxna än vad som föreligger. Vi vill även fästa uppmärksam- heten på att i de fall barnen kommer till barnahusen på grund av misshandel och andra övergrepp mot barnet inom familjen, före- faller det rimligt att också beakta att det kan ha förekommit våld mot barnets mamma. Som tidigare redovisats överlappar barnmiss- handel och kvinnomisshandel inte sällan varandra. Barns Behov i Centrum – BBIC pågår ett projekt på kring barn som är föremål för insatser: BBIC. Inom pro- jektet utvecklas ett enhetligt system för utredning, planering, do- kumentation och uppföljning av barn i den sociala barnavården. bedrivs projektet i sju projektkommuner men det kommer att göras tillgängligt för landets alla kommuner. Projektet har sina rötter i men är anpassat till svenska förhållanden. 54P P Se regeringsbeslut Ju2005/1181/. 55P P Samtal med Rädda barnen, . Se även artikel av , Å. (2005). 56P P Samtal med ansvarig handläggare på , . Barn och unga som upplevt våld mellan närstående vuxna Visionen i arbetet är att dessa barn ska ha samma livschanser som andra barn. –att stärka barnets ställning i enlighet med socialtjänstlagen, –att öka samarbetet runt barnet mellan föräldrar, nätverk, vård- givare och socialtjänst, –att systematisera arbete så att handläggning och insatser lättare kan följas upp och –att bidra till ökad rättssäkerhet för barn och föräldrar. BBIC kan användas i barnavårdsutredningar, vid placeringar i fa- miljehem och på institution men också för öppna insatser. Barnens behov bedöms utifrån sju olika behovsområden: hälsa, utbildning, känslo- och beteendemässig utveckling, identitet, familj och sociala relationer, socialt uppträdande samt klara sig själv. För att fånga upp barnens behov på ett strukturerat sätt finns formulär, som följer de olika stadierna i handläggningen. Man utgår från tre sidor i en triangel: barns behov, föräldrarnas förmåga samt familj och miljö. För att arbeta med modellen krävs en grundutbildning och bildas regionala nätverk för sådan utbildning och implementering. Ett användarvänligt IT-stöd har också utvecklats. Barn som har erfarenhet av att uppleva våld mellan närstående vuxna uppmärksammas i BBIC. Frågor om detta ingår exempelvis i de formulär som används. Förekomsten av våld mot barnets mamma är såldes en faktor som ligger till grund för helhetsbedöm- ningen av barnets behov av insatser. Med BBIC:s implementering i landets kommuner, ökar således möjligheten för att dessa barns erfarenheter uppmärksammas och att barnen får det stöd de behö- ver. Samverkan lyfts fram av många aktörer som något väsentligt för att på ett effektivt sätt arbeta med våldsutsatta kvinnor och deras barn. Området våld mot kvinnor och därtill relaterade insatser utgör ett horisontellt problem som ska hanteras i ett vertikalt system av flera aktörer. Samverkan är dock ofta lättare att tala om än att praktiskt genomföra. Det finns inte någon enhetlig eller tydlig definition av begreppet samverkan. Enligt anses samverkan vara ett gemensamt handlande för visst syfte. I lagbestämmelser och pro- positioner används begreppet samverkan ofta som en samman- fattande benämning av olika samarbetsformer, oavsett hur långtgå- ende de är eller hur arbetet organiseras. I litteraturen återfinns flera försök att definiera eller beskriva samverkan. Ett antal författare hänvisar till indelning av det överordnade begreppet samarbete i fyra olika former, varav samverkan är en. har utvecklat teori och me- nar att samverkan, eller kollaboration, bygger på särskiljandet som princip, dvs. att varje yrkesgrupp som deltar i samverkan upprätt- håller sitt ansvarsområde och sin kompetens. Det är först i den konkreta samarbetssituationen som arbetet är komplementärt.TPF1FPT Denna definition av samverkan sammanfaller med hur begreppet används i det av utgivna dokumentet Strategi för samverkan i frågor som rör barn som far illa eller riskerar att fara illa. Där beskrivs samverkan som när någon eller några tillför sina spe- cifika resurser, kompetenser och/eller kunskaper till en uppgift som man gemensamt har att genomföra.TPF2FPT Vidare anges att samverkan 1TP PT , A. (1995). 2TP PT (2004), s. 6. innebär att verksamheter tillför olika perspektiv för att åstad- komma en helhetsbedömning av en specifik situation eller genom att bidra med den egna verksamhetens resurser till en helhetsinsats i det individuella fallet. Andra har en vidare syn på begreppet samverkan. Enligt vissa aktörer ses t.ex. polisens anmälningar om barn som far illa till soci- altjänsten som en form av samverkan. Enligt sätt att se det, torde dock denna typ av informationsflöde snarare betraktas som exempel på koordinering/samordning. Gränsen för vad som ligger i begreppet samverkan är med andra ord inte helt tydlig. Olika aktörer lägger olika innebörd i begreppet, vilket kan vara en bidragande orsak till varför samverkan är svårt och komplicerat att genomföra i praktiken. 6.2Samverkans många ansikten och problem Nära sammanlänkat med denna begreppsproblematik är att sam- verkan kan ske på många olika nivåer och i olika former. Det kan t.ex. röra sig om nationell, regional eller lokal samverkan, extern el- ler intern samverkan, samverkan på en strukturell eller enskild nivå, formell eller informell samverkan etc. Vad som avses med samver- kan kan skifta mellan olika verksamheter och olika personer. För vissa kan det betyda samverkan mellan den egna och andras verk- samheter, som arbetar med samma eller delvis överlappande mål- grupper. För andra kan samverkan betyda intern sådan inom respektive myndighet eller samverkan i ett enskilt fall. Även vad som tolkas in i dessa olika former av samverkan kan variera. Inom en strukturell samverkan kan det rymmas generella frågor som planering, metodutveckling och genomförande av gemensamma utbildningar men även frågor som rör enskilda fall, exempelvis för att undvika att en våldsutsatt kvinna slussas runt i systemet utan att den ena myndigheten vet vad den andra gör. Ytterligare en indelning som kan göras är att urskilja några olika typer av horisontell samverkan. I Jämställdhetspolitiska utredningen nämns tre sådana typer: Samverkan utifrån en sammanhållen process: När två eller flera myndigheter är inblandade i att leverera en medborgartjänst. Samverkan utifrån en målgrupp: Samverkan mellan flera myn- digheter för att förbättra situationen för en viss målgrupp. Samverkan utifrån en gemensam vision: När exempelvis ett visst geografiskt område står i centrum för samverkan mellan myn- digheter.TPF3FPT Det finns också föreställningar om att de samverkande parterna måste ha en gemensam syn på frågor som rör våld mot kvinnor och på vilka metoder som bäst används för att minska sådant våld. Vissa menar dock att utgångspunkten istället borde vara att olika typer av kunskap behövs inom olika typer av verksamheter och att en och samma kunskap kan användas på olika sätt och ta sig olika uttryck. I Jämställdhetspolitiska utredningen betonas att krav på ett enhet- ligt synsätt kan motverka samverkan. Detta understryks även i en rapport om Utväg . I rapporten framhålls betydelsen av att se mäns våld mot kvinnor som ett verksamhetsfält och inte som ett eget kompetensområde. Vidare sägs att: Ett äkta samarbete byg- ger på att var och en utvecklar hög kompetens och att de andra som ingår i samarbetet respekterar denna, samt strävar efter att utforma sitt eget arbete så att de andras arbete underlättas.TPF4FPT Forskare och praktiker är inte heller helt överens om att samver- kan alltid är det optimala sättet för att exempelvis motverka våld mot kvinnor. Flera fördelar lyfts fram med samverkan men bilden är inte entydig. Det finns forskare som hävdar att samverkan inte har några effekter alls och att samverkan rent av kan ha negativa implikationer. Vissa författare och forskare menar att samverkan sällan definieras, den tar tid och resurser i anspråk och endast un- dantagsvis fungerar. I pekar, enligt vissa forskare, trenden på ett avtagande intresse för samverkan på motsvarande kommunnivå då alltför många samverkansförsök har misslyckats.TPF5FPT Ytterligare en negativ aspekt är att det ofta är de samverkande parterna själva som utvärderar samverkansprojekten. Inom området våld mot kvinnor har samverkan dessutom ofta kommit att drivas av eldsjälar. hänvisar till en rapport där det framgår att de flesta exempel på god samverkan tycks kännetecknas av att det funnits just eldsjälar som varit drivande för att få denna att fungera.TPF6FPT Problemet är att det inte går att bygga en generell och hållbar strategi på förekomsten av eldsjälar. 3TP PT Med referens till en forskningsöversikt av , J. (2005). 4TP PT (2001), s. 13. 5TP PT (2004f). 6TP PT , J. (2005). Det finns dock en utbredd uppfattning bland många aktörer att samverkan har positiva effekter. Det är också något som tas upp av flera av dem vi har talat med. Förtjänsterna med samverkan är en- ligt litteraturen flera. För det första nämns ett etiskt motiv – om individens lidande minskas via samverkan är det en moralisk för- pliktelse att göra detta. Ett verksamhetsmotiv brukar också nämnas, vilket innebär att då man ofta är beroende av andra aktörer för att lösa en uppgift underlättas detta genom samverkan. För det tredje brukar samverkan nämnas som en metod som gör att man kan lösa sin uppgift mer effektivt. Det kan röra sig om tidsbesparande ef- fekter men även om samhällsekonomiska effekter.TPF7FPT Även samver- kans betydelse för goda handläggningsrutiner, lättillgängligt kon- taktnät och skyndsam handläggning brukar lyftas fram som posi- tiva aspekter av samverkan, inte minst när mäns våld mot kvinnor är i fokus. Det finns en rad olika förutsättningar för en väl fungerande sam- verkan. Dessa kan också i mångt och mycket sägas utgöra fram- gångsfaktorer för samverkan. Det finns en lagstadgad skyldighet för myndigheter att samverka, vilket kan vara en viktig förutsättning för att samverkan kommer till stånd. De lagstiftningsåtgärder om samverkan som regeringen vidtagit, tillika de uppdrag som givits till myndigheter, kan ses som en del av den nationella delen av samverkan. Detta kan i sin tur ses som ett stöd för den regionala och lokala samverkan. Genom så- dana åtgärder kan samverkan sanktioneras och ges legitimitet. Den lagstadgade skyldigheten för myndigheter att samverka finns i 6 § förvaltningslagen (1986:223). Där stadgas att samverkan ska ske på så sätt att varje myndighet ska lämna andra myndigheter hjälp inom ramen för den egna verksamheten. Bestämmelser om samverkan inom område finns i 3 kap. 1, 4 och 5 §§ SoL. Enligt 3 kap. 4, 5 §§ SoL ska socialnämnden samverka med andra samhällsorgan och frivilligorganisationer, exempelvis i den 7TP PT i samarbete med (2000), se även (2004f). uppsökande verksamheten men vid behov även på individnivå. Vi- dare finns en allmänt hållen bestämmelse i 3 kap. 1 § SoL om att ska medverka i samhällsplaneringen och i samarbete med bl.a. andra samhällsorgan främja goda miljöer i kommunen. kompletterades socialtjänstlagen med en be- stämmelse om att även ska samverka på en övergri- pande nivå med samhällsorgan, organisationer och andra berörda i frågor som rör barn som far illa eller riskerar att fara illa. Det är enligt 5 kap. 1a § SoL som har huvudansvaret för att samverkan kommer till stånd. Att har det yttersta ansvaret för samverkan innebär inte att de ensamma ska lösa pro- blemet, men har det primära ansvaret för att frågan tas om hand.TPF8FPT Vidare anges i 3 § polislagen (1984:387) att polisen ska samverka med andra myndigheter och organisationer vilkas verksamhet berör polisverksamheten. Särskilt åligger det polisen att fortlöpande sam- arbeta med myndigheterna inom och under- rätta dessa om förhållanden som bör föranleda någon åtgärd av dem. Genom propositionen Stärkt skydd för barn i utsatta situatio- ner infördes en gemensam skyldighet för polisen, hälso- och sjuk- vården, förskolan, skolan och skolbarnomsorgen att på social- tjänstens initiativ samverka kring barn och ungdomar som far illa eller riskerar att fara illa.TPF9FPT I sammanhanget kan nämnas att många våldsutsatta kvinnor vänder sig till ideella kvinnojourer eller andra frivilligorganisationer för att få hjälp. Dessa har dock ingen lagreglerad skyldighet att samverka med andra och de kan själva bestämma på vilket sätt de anser att stöd till våldsutsatta kvinnor bäst ges. För att ytterligare markera betydelsen av samverkan mellan myndigheter har regeringen vid ett antal tillfällen givit myndigheter i uppdrag att specifikt arbeta för samverkan. Som tidigare nämnts gav regeringen i uppdrag att tillsammans med Riks- polisstyrelsen och Myndigheten för skolutveckling ta fram en övergripande strategi för samverkan när det gäller barn som riske- rar att fara illa.TPF10FPT Strategin kan ses som ett stöd i de fall där lokal samverkan behöver utvecklas, såväl inom kommunen som mellan kommuner och mellan kommuner, landsting och polismyndighe- ter. 8TP PT Prop. 2002/03:53. 9TP PT Ibid. 10TP PT (2004f). På uppdrag av regeringen genomförde också, till- sammans med länsstyrelserna i fem län, ett projekt där samver- kansgrupper kring mäns våld mot kvinnor utvecklades. Projektet ägde rum , 1992–1995. En mängd positiva er- farenheter kom till uttryck, men också svårigheter med samverkan blottades. Utöver ett lagstadgat stöd och myndighetsuppdrag finns det även andra förutsättningar för att samverkan i praktiken ska fungera. Personkemi är en faktor som ofta lyfts fram. I en undersökning av Danermark av landets då samtliga kommuner, instämde av de tillfrågade kommunrepresentanterna i påståendet att om bara personkemin fungerar så går det att samverka.TPF11FPT Danermark hävdar dock att personkemins avgörande betydelse för samverkan är en överdrift och en myt. Om inte andra, mer grundläggande för- utsättningar föreligger, kan påfrestningarna på de inblandade sna- rare bli så stora att det i sin tur kan utlösa irritation och spänningar mellan samverkansparterna. Myten riskerar, enligt Danermark, t.o.m. att dölja det grundläggande ansvaret som ledningen har för att skapa förutsättningar för samverkan – förutsättningar som är nödvändiga för en fruktbar samverkan. I motsats till Danermark menar andra att personfrågor blir ett allt viktigare inslag i dagens samverkan och att människor allt mindre tolererar relationer i arbetslivet som inte upplevs som öm- sesidigt tillfredsställande. Vissa framhåller att personkemi är relate- rad till en gemensam grundsyn eller värdegrund och att en sådan utvecklas beroende av vilja, kunskap, insikt och motivation hos de samverkande. Om en person inte vill samarbeta eller samverka så blir det inget samarbete. Samverkan skulle således kunna ses som en process som bygger på engagemang för frågan.TPF12FPT 11TP PT Danermark, B. (2000), s. 11. 12TP PT (2004f). Uttalade mål och tydlighet Som en av de mest centrala aspekterna av samverkan nämns ofta vikten av att det finns ett klart uttalat mål för samverkan, dvs. att syftet tydligt anges. Är det samverkan kring konkreta ärenden eller är det samverkan på en generell nivå som avses? Vikten av ett tyd- ligt uttalat, avgränsat mål framkom även vid utvärderingen av Soci- alstyrelsens projekt om samverkansgrupper 1992–1995. Även om arbetsuppgifterna är specifika har det dock visat sig att samverkan lätt kan glida över till att bli ett mål i sig istället för att vara ett verktyg för att åstadkomma något.TPF13FPT Tydligheten är också betydel- sefull för att undvika dubbelarbete och för att det klart ska framgå vilka krav man kan ställa på de olika aktörerna. Om målsättningen med samverkan inte är klart specificerad kan samverkan bli tids- ödande och ineffektiv, istället för att vara ett effektivt instrument. Nära sammanlänkat med frågan om avgränsat mål är vikten av att det finns en tydlighet kring målgruppen för samverkan samt om vilka problem man vill samverka kring. I våra samtal med olika ak- törer har flera uttalat en önskan om en ökad och preciserad sam- verkan kring individer och familjer, men även mellan myndigheter och organisationer. Samverkansprojekt och verksamheter som har ett tydligt uttalat mål, avgränsade målgrupper och samverkansom- råde är ofta de som brukar beskrivas som de mest framgångsrika.