sou · GUB375 · 2007-01-01 00:00:00 — Därför menar vi att man i första hand bör rikta in sig på den del av utbildningen som består av inriktningar och specialiseringar för att få till stånd den här kopplingen. Särskilt de verksamhetsförlagda delarna fyller en viktig funktion i det här avseendet och kan bidra till att kopplingen mellan teori och praktik blir tydligare. Lärosätena organiserar den verksamhetsförlagda utbildningen på en rad olika sätt. knyts studenterna till ett så kallat partnerområde som består av skolor, förskolor, fritidshem och vuxenutbildningar inom ett visst område. Inom partnerområdet knyts studenten sedan till en arbetsplats och ett arbetslag. Exakt vilken typ av uppgifter studenten ägnar sig åt varierar mellan olika verksamhetsområden och mellan olika kurser. På det stora hela handlar det dock om att studenten med hjälp av en eller flera handledare ska planera, genomföra och utvärdera olika pedagogiska aktiviteter samt analysera och reflektera över hur det egna förhållningssättet till barn/elever, läroprocesser och kunskap påverkar den pedagogiska verksamhetens innehåll och utformning.38 Det är alltså inte lärosätena själva som råder över de verksamhetsförlagda delarna av utbildningen, utan de är beroende av att det finns vilja och engagemang bland personalen ute på förskolorna och skolorna som i sin tur är beroende av ett strukturellt stöd från skolledningarna och de kommunala arbetsgivarna. En förutsättning för en väl fungerande VFU är därmed att lärosätena utvecklar ett 37 SOU 1999:63, sid. 102. 38 SOU 1999:63, Prop.1999/2000:135. Utbildning SOU 2006:75 260 nära samarbete med kommunerna och partnerskolorna/förskolorna.39 Långt ifrån alla skolor och förskolor arbetar aktivt med jämställdhet. Utvärderingar visar att jämställdhetsfrågor är lågt prioriterade på många förskolor och skolor och att kopplingen mellan värdegrunds- och jämställdhetsarbete ofta är svag.40 Om och hur jämställdhetsfrågor uppmärksammas under studenternas verksamhetsförlagda utbildning varierar därför i stor utsträckning mellan olika skolor och förskolor. Skillnaden kan också vara stor mellan olika arbetslag. Eftersom det är lärosätena som sätter upp kunskapsmålen för och examinerar den verksamhetsförlagda utbildningen är de emellertid inte helt utelämnade till personalen i de pedagogiska verksamheterna. Tvärtom har lärosätena möjlighet att styra innehållet för studenternas verksamhetsförlagda utbildning på en rad olika sätt. Exempelvis får studenterna vanligtvis med sig uppgifter från teoriundervisningen som de ska lösa ute i verksamheterna. Några av de representanter för lärarutbildningarna som delegationen har träffat berättar att vissa kurser innehåller köns och jämställdhetsrelaterade uppgifter. Det kan till exempel handla om att studenterna får i uppgift att granska miljön, barnlitteratur, leksaker eller något annat pedagogiskt material i förskolan utifrån ett genus- och jämställdhetsperspektiv. Studenterna kan också få till uppgift att kritiskt granska sitt eget eller andra pedagogers förhållningssätt till barnen. Delegationen ser denna typ av uppgifter som ett bra sätt att integrera köns- och jämställdhetsrelaterade frågor i studenternas verksamhetsförlagda utbildning. Som det ser ut är det dock långt ifrån alla studenter som får denna typ av uppgifter. För att alla blivande lärare ska få möjlighet att utveckla praktisk kunskap och erfarenhet av att arbeta med jämställdhetsfrågor i skolan och förskolan anser delegationen att detta måste bli ett obligatoriskt moment som ingår i samtliga studenters verksamhetsförlagda utbildning oberoende av vilka kurser de läser eller vilket verksamhetsområde de riktar in sin utbildning mot. Det är också vanligt att studenterna deltar på seminarier i anslutning till den verksamhetsförlagda utbildningen. Några lärosäten initierar och genomför seminarier där både lärare/lärarlag, partnerskolan/förskolans lärare/lärarlag och lärarstudenterna samlas och diskuterar lärarnas och de studerandes erfarenheter av den verksamhetsförlagda utbildningen. Delegatio39 jämför (2005), Rapport 2005:17R, sid. 106-114. 2005/06:1 Utgiftsområde 16, sid. 75. SOU 2006:75 Utbildning 261 nen ställer sig mycket positivt till denna typ av seminarier – inte minst eftersom vi tror att det kan bidra till att skapa bättre verklighetsförankring hos universitets lärare som det är ett sätt för lärarutbildningarna att uppmärksamma viktiga frågor och fungera som styrmedel över förskolans och skolans utveckling.41 Delegationen anser att ett eller flera av dessa seminarietillfällen bör ägnas åt att diskutera och problematisera köns- och jämställdhetsrelaterade frågor. Det är ett bra sätt att göra både studenter, lärarutbildare och verksamma pedagoger uppmärksammade på betydelsen av att arbeta med de här frågorna. De flesta lärosäten ställer även krav på att studenternas handledare i de pedagogiska verksamheterna ska ha genomgått en särskild utbildning för detta.42 Det är viktigt att genusteori och jämställdhetsfrågor ingår i denna utbildning.43 Tyvärr är det vårt intryck att få lärosäten lägger någon större vikt vid detta. Flera menar att det här kunskapsområdet inte överhuvudtaget behandlas i den utbildning handledarna får. Andra menar att innehållet för utbildningen är behovsprövat, det vill säga det styrs av handledarnas egna intressen och behov. Det innebär att genus- och jämställdhetsfrågor kan komma att tas upp men det finns inga garantier för det. Vid några lärosäten håller dock handledarutbildningen på att göras om och då finns det planer på att genus- och jämställdhetsfrågor ska ges större utrymme. För att studenterna på lärarutbildningen ska ges möjlighet att utveckla såväl teoretisk som praktisk kunskap om genus- och jämställdhetsfrågor, måste det finnas genuskompetens både hos dem som undervisar på lärarutbildningarna och hos verksamma pedagoger i förskola och skola – så kallade lokala lärarutbilare. Med detta i åtanke anser vi att det finns mycket att vinna på att samordna föreläsningar och seminarieserier om genusmedveten teori och praktik för dessa båda grupper. Det är inte minst viktigt för att de ska få möjlighet att utveckla en gemensam syn på vad jämställdhetsuppdraget innebär och hur det kan hanteras i praktiken. I kapitel 7, avsnitt 7.3.4 presenterar vi ett förslag på detta. 41 Jämför SOU 1999:63, sid. 103. 42 se till exempel (2005), Rapport 2005:17R, sid. 110. 43 Jämför Prop.1999/2000:135, sid. 70. Utbildning SOU 2006:75 262 8.1.6 Avslutning Trots att förskolans och skolans jämställdhetsuppdrag betonas starkt i förarbetena till den nya lärarutbildningen, liksom lärarutbildningarnas viktiga roll att förbereda blivande lärare för detta uppdrag, är det delegationens bedömning att lärosätena inte lyckas med detta. Det är anmärkningsvärt att inte något av de lärosäten som vi har varit i kontakt med upplever att lärarstudenterna får tillräckligt med utbildning i genusteori och jämställdhetsfrågor för att kunna leva upp till styrdokumentens mål och riktlinjer på det här området. Lika skrämmande är det att bristen på kunskap bland dem som förväntas kunna undervisa i de här frågorna, det vill säga lärarutbildarna, är så pass utbredd att undervisningen i praktiken helt avgörs av några få eldsjälars kunskap och engagemang på området. Ända har kompetensutveckling i genusteori för dem som undervisar på lärarutbildningen inte prioriterats särskilt högt vid något av de lärosäten som vi har varit i kontakt med. Vid flera lärosäten, om än inte alla, arbetar de som driver frågan (vilket oftast är kvinnor) i motvind på grund av brist på engagemang hos kollegor eller svagt stöd från ledningen. Det är vårt intryck att detta inte enbart gäller för de fem lärosäten som vi har fokuserat på, utan även för andra universitet och högskolor som bedriver lärarutbildning. Så sent som presenterades resultatet av en undersökning som genomförts av , verksam vid högskolan i , och som handlar om hur blivande lärare förbereds för att möta läroplanens mål om jämställdhet mellan pojkar och flickor i förskolan och skolan, samt vilken medvetenhet om samhälleliga könssystem och könsmässiga värderingsfrågor som uppnås under utbildningen. Havung har granskat kursplanerna för det allmänna utbildningsområdet vid samtliga lärosäten som bedriver lärarutbildning i , samt intervjuat åtta lärare vid tre lärosäten: , högskolan i ; samt högskolan i . De slutsatser som dras i rapporten, som fick det talande namnet Du, som är kvinna – du kan väl ta det, det där om genus, är till stor del detsamma som våra. Havung menar till exempel att enskilda lärare och så kallade entusiaster är en förutsättning för att frågor om jämställdhet och genus ska få mer än ett slumpmässigt utrymme i utbildningen, och att den stora majoriteten lärarutbildare fortfarande saknar tillräckligt med kunskap om genus- och jämställdhetsrela SOU 2006:75 Utbildning 263 terade frågor för att kunna hantera ämnet i undervisningen. Ofta saknas en gemensam linje på lärosätet för hur de här kunskapsområdena ska hanteras i utbildningens olika delar, och ansvaret för att lyfta in frågorna läggs inte sällan på kvinnor. Flera av de lärare som Havung har pratat med upplever också, i likhet med dem som vi har varit i kontakt med, att undervisningen i genus- och jämställdhetsfrågor ofta hamnar på en ytlig nivå och att det finns en risk att ämnet anses vara avklarat efter ett par föreläsningar. Havungs genomgång av kursplanerna för det allmänna utbildningsområdet, visar dessutom att kurserna överlag innehåller väldigt lite litteratur med genusinriktning, även om det finns några undantag.44 Det hade varit intressant att jämföra i vilken mån genus- och jämställdhetsfrågor behandlas i den nuvarande lärarutbildningen jämfört med tidigare lärarutbildningar för att se om det skett några förbättringar på det här området. Men med tanke på att den nya lärarutbildningen har ett helt annat upplägg än tidigare utbildningar är det svårt att göra en sådan jämförelse. Vi har inte heller funnit någon utvärdering av hur genus- och jämställdhetsfrågor behandlades i det tidigare barn- och ungdomspedagogiska programmet för blivande förskollärare att jämföra med. Vi vill avslutningsvis understryka vikten av att varje lärosäte som bedriver lärarutbildning ser över undervisningen i genus- och jämställdhetsfrågor, vilka brister som finns och vilka åtgärder som krävs för att studenterna, när de kommer ut som färdiga lärare, verkligen har den kunskap som krävs för att hantera förskolans och skolans jämställdhetsuppdrag. Lärosätena måste också satsa på kompetensutveckling i genusteori och jämställdhetsfrågor för dem som undervisar på lärarutbildningarna, och även börja ställa krav på och efterfråga genuskompetens vid nyrekrytering av lärare. Först då kommer det bli möjlighet att få till stånd en genomgripande utveckling och förbättring av studenternas utbildning på det här området. 44 Se Havung (2006) , sid. 171-206. Utbildning SOU 2006:75 264 8.2 Barnskötarutbildningen Delegationens bedömning och förslag: Delegationen föreslår att får i uppdrag att: genomföra en informationskampanj om den nya barnskötarutbildningen runt om i landets kommuner i syfte att få fler kommuner att vidareutbilda sin personal och erbjuda de som har lång erfarenhet av arbete i förskolan möjlighet att validera sina kunskaper genom utbildningen. Förskolans personal består av ungefär hälften förskollärare och hälften barnskötare. Till kategorin förskollärare räknas de som har genomgått det tidigare barn- och ungdomspedagogiska programmet eller likvärdig utbildning och de som har genomgått den nya lärarutbildningen med inriktning mot förskolan eller mot de yngre åldrarna. Vad som krävs för att få räknas som barnskötare är mera oklart. I statistiken används benämningen barnskötare för alla dem som arbetar i förskolan och som har utbildning för arbete med barn, men som saknar lärarutbildning eller motsvarande pedagogisk utbildning på högskolenivå. Enligt siffror har av förskolans personal högskoleutbildning (förskollärar-, fritidspedagog- eller lärarutbildning) medan andelen personal med barnskötarutbildning eller annan utbildning för arbete med barn uppgår till 44 procent.45 Men vad menas egentligen med barnskötarutbildning eller annan utbildning för arbete med barn? har det utöver gymnasieskolans barn- och fritidsprogram inte funnits någon nationell likvärdig utbildning för barnskötare. Därför finns det inte heller något enkelt svar på den frågan. Tvärtom kan barnskötarnas utbildningsbakgrund se mycket olika ut. Många kommuner ordnar själva olika typer av barnskötarutbildningar av olika omfattning och med varierande upplägg och innehåll. Det finns också folkhögskolor som anordnar utbildningar för dem som är intresserade av att arbeta som barnskötare i förskolan. Eftersom barnskötarna utgör ungefär hälften av förskolans personal, anser regeringen att det utöver gymnasieskolans barn- och fritidsprogram bör finnas en nationell och likvärdig utbildning för barnskötare. fick därför i uppdrag att 45 (2005) rapport 265, sid. 24-25. SOU 2006:75 Utbildning 265 utveckla en kursplan för en ettårig barnskötarutbildning på påbyggnadsnivå inom ramen för den kommunala vuxenutbildningen. Kursplanen trädde 2004 och utbildningen riktar sig både till dem som redan arbetar som barnskötare i förskolan eller har erfarenhet av detta, och till dem som saknar erfarenhet men vill arbeta som barnskötare. Som kunskapskrav för utbildningen gäller slutförd utbildning på ett nationellt program i gymnasieskolan eller likvärdig utbildning eller erfarenhet av arbete inom förskola eller fritidshem eller likvärdig erfarenhet.46 Syftet med utbildningen är att ge den kompetens som krävs för att arbeta som barnskötare i förskola och fritidshem samt att stimulera till fortsatt lärande. För att ta hänsyn till deltagarnas skiftande erfarenheter och behov ska utbildningen ges under flexibla former. De som har erfarenhet av att arbete inom förskola eller fritidshem ska ges möjlighet att validera delar av utbildningen. Utbildningen består av en obligatorisk del om 600 verksamhetspoäng och en valbar del om 200 verksamhetspoäng. Följande fyra kurser är obligatoriska: Att arbeta i förskola och fritidshem, Barns miljöer, Kommunikation och möten, Barns lärande och utveckling. Följande två kurser är valbara: Skapande verksamhet, Rörelse och uteaktiviteter. Inom ramen för den valbara delen kan 100 verksamhetspoäng även användas för att läsa ämnen som ger grundläggande högskolebehörighet för dem som saknar det. Delegationen bedömer att intentionerna med kursplanen är goda. Vi noterar med tillfredsställelse att kursplanen slår fast att utbildningen ska förbereda barnskötarna för arbetet med förskolans jämställdhetsuppdrag. Enligt kursplanen ska hela utbildningen präglas av styrdokumentens värdegrund och FN:s konvention om barns rättigheter. Efter avslutad utbildning ska eleverna kunna diskutera och tillämpa styrdokumenten och dess värde46 Prop.2004/05:11, sid. 42. Utbildning SOU 2006:75 266 grund, som jämställdhet är en viktig del av, i det dagliga arbetet i förskolans verksamhet.47 gäller det bara att kommunerna utbildar sin personal och startar den nya barnskötarutbildningen. hade enbart sju kommuner startat utbildningen.48 De flesta kommuner kör i stället på som tidigare med hemsnickrade varianter av barnskötarutbildning och struntar i kursplan. Därmed faller regeringens tanke om en likvärdig utbildning för barnskötare i hela landet. I de kommuner som struntar i kursplanen finns det inte heller någon garanti för att genus- och jämställdhetsfrågor hanteras i de utbildningar som anordnas för barnskötare. Glädjande nog verkar det dock som om antalet kommuner som startat utbildningen ökar. Eftersom kommunerna inte har någon rapporteringsskyldighet är det svårt att säga exakt hur många det rör sig om, men enligt uppgifter från har antalet kommuner som startat utbildningen åtminstone fördubblats . Delegationen har haft kontakt med några av de kommuner som startat barnskötarutbildningen för att ta reda på om och hur de förbereder deltagarna för att arbeta med förskolans jämställdhetsuppdrag. De svar vi har fått är överlag mycket positiva. Med utgångspunkt i läroplanen och andra styrdokument, såsom FN:s konvention om barns rättigheter, behandlas köns- och jämställdhetsrelaterade frågor både i klassrumsundervisningen och under de verksamhetsförlagda delarna av utbildningen. Det ingår genusmedveten kurslitteratur och i så gott som alla kommuner som delegationen har varit i kontakt med får deltagarna dessutom med sig olika typer av observationsuppgifter som de ska genomföra ute i förskolorna. Det kan handla om att observera barnens lek och andra situationer utifrån ett genusperspektiv eller att granska hur lokalernas utformning och innehåll kan påverka flickor och pojkar i barngrupperna. I några kommuner studerar deltagarna hur mycket utrymme och uppmärksamhet personalen ger pojkar och flickor. I andra kommuner intervjuar de personalen för att ta reda på hur de arbetar med köns- och jämställdhetsrelaterade frågor. Intresset för barnskötarutbildningen har varit mycket stort i de kommuner som startat utbildningen. Flera kommuner har haft ett 70-tal sökande till cirka 20 platser.49 47 SKOLFS 2004:18. 48 (2005). SOU 2006:75 Utbildning 267 Vi vill nu uppmana fler kommuner att starta den nya barnskötarutbildningen och utbilda sin personal, samt ge dem som har lång erfarenhet från arbete i förskolan möjlighet att validera sina kunskaper genom utbildningen. För att skynda på utvecklingen föreslår delegationen att får i uppdrag att genomföra en informationskampanj om den nya barnskötarutbildningen runt om i landets olika kommuner. Slutligen vill vi betona betydelsen av att genus- och jämställdhetsfrågor behandlas i alla olika typer av utbildningar för barnskötare oavsett hur och av vem de bedrivs. 8.3 Barn- och fritidsprogrammet Delegationens bedömning och förslag: När en utvärdering av måluppfyllelsen den nya gymnasieskolan ska genomföras, bör få i uppdrag att: särskilt beakta om och i så fall hur genusperspektivet hanteras i utbildningen. Delegationen rekommenderar att huvudmännen för gymnasieskolorna: utvecklar kurser i genuspedagogik som ett valbart alternativ för eleverna på barn- och fritidsprogrammet. Barn- och fritidsprogrammet är en treårig gymnasieutbildning som bland annat förbereder för arbete med barn och i förskolan. Många av dem som arbetar som barnskötare i förskolan har läst gymnasieskolans barn- och fritidsprogram. Liksom gymnasieskolans övriga program håller barn- och fritidsprogrammet nu på att göras om. Regeringen har fattat beslut om nya kursplaner och mål för gymnasieskolans 17 program, samt vilka nationella inriktningar som ska finnas på programmen och vilka obligatoriska ämnen som alla elever måste läsa inom varje program. Den nya gymnasieskolan träder i kraft . Utbildning SOU 2006:75 268 8.3.1 Programmets uppbyggnad Det nya barn- och fritidsprogrammet syftar till att utbilda för arbete med människor i alla åldrar inom pedagogiska och sociala yrkesområden samt inom fritidssektorn.50 Utbildningen ska ge en god grund för livslångt lärande i arbetslivet samt för vidare studier. Programmet kommer att bestå av kärnämnen om 800 poäng, gemensamma karaktärsämnen om 600 poäng, en inriktning om 300 poäng, ett gymnasiearbete om 100 poäng, valbara kurser om 400 poäng, samt individuellt val om 300 poäng. Skillnaden mellan valbara kurser och individuellt val är att de förra måste ha en koppling till programmålen, och det är huvudmannen som bestämmer vilka ämnen skolan ska erbjuda som valbara, medan det individuella valet är helt fritt för eleven. Eleverna kan välja att läsa en av följande tre inriktningar inom ramen för programmet: 1. Fritidsverksamhet, 2. Pedagogiskt arbete, 3. Den som är intresserad av att arbeta i förskolan bör i första hand välja inriktning mot pedagogiskt arbete. Inriktningens mål är att eleven tillägnar sig kunskaper och kompetenser som behövs för arbete inom förskola, fritidshem, skola, till exempel som elevassistent, och i andra pedagogiska verksamheter eller föreningar, till exempel som ledare av aktiviteter.51 Inom denna inriktning läser eleverna arbete om 200 poäng och Barn och ungdom om 100 poäng. Genom elevernas prioriteringar av valbara kurser och individuella val kan de sedan välja en yrkesinriktad studiegång som ger en god grund för arbete inom bland annat förskola och fritidshem, eller en studieförberedande studiegång som förbereder för vidare studier till bland annat lärare. Eleven kan även kombinera kurser på ett sådant sätt att hon eller han både har en grund för arbete inom förskolan och är förberedd för vidare studier till lärare. 50 Utbildnings och (2006): Protokoll vid regeringssammanträde , U2005/7509/G. 51 Ibid, sid. 10. SOU 2006:75 Utbildning 269 8.3.2 I den nya gymnasieskolan ska all undervisning präglas av ett genusperspektiv Enligt läroplanen för gymnasieskolan (Lpf 94) finns det fyra perspektiv som ska prägla undervisningen: ett etiskt perspektiv, ett miljöperspektiv, ett internationellt perspektiv och ett historiskt perspektiv. I den nya gymnasieskolan tillkommer ytterligare tre perspektiv. Ett av dessa är ett genusperspektiv, de andra två är ett naturvetenskapligt perspektiv och ett entreprenörskapsperspektiv. Delegationen ställer sig mycket positiv till att genus nu är ett av de perspektiv som ska prägla all undervisning på gymnasiet. är det många olika perspektiv som ska beaktas i undervisningen och frågan är hur mycket utrymme varje enskilt perspektiv kommer att få i praktiken. En förutsättning för att genusperspektivet ska få någon betydelse för den faktiska undervisningens innehåll är att det åtföljs av kompetensutveckling i genuskunskap för dem som undervisar på gymnasieskolans olika program. Det är också viktigt att blivande gymnasielärare får utbildning i genuskunskap inom ramen för sina studier på lärarutbildningen. I annat fall kommer det nya målet knappast att få någon betydelse för undervisningens upplägg och innehåll i praktiken. Som vi beskriver i avsnittet om lärarutbildningen finns det till och med en risk att kravet på att alla lärare ska integrera ett genusperspektiv i sin undervisning, som många saknar kunskap på området, får direkt kontraproduktiva effekter.52 8.3.3 Intentionerna bakom programmål och kursplaner är goda För att ta reda på vilket utrymme genusteori och jämställdhetsfrågor kan förväntas få i det nya barn- och fritidsprogrammet har vi granskat programmålen och kursplanerna för några av de olika kurser som ingår i programmet. Enligt programmålen ska eleven under sina studier på barn- och fritidsprogrammet utveckla ett etiskt förhållningssätt med utgångspunkt i en demokratisk värdegrund och i internationella överenskommelser om mänskliga rättigheter. Vidare ska eleven utveckla kunskap om yrkesområdets framväxt och om historiens betydelse för nutida föreställningar om vad som är kvinnligt och 52 Jämför Smirthwaite (2005). Utbildning SOU 2006:75 270 manligt, samt kunna identifiera diskriminerande och icke jämställda förhållanden. Eleven ska även utveckla förmåga att arbeta för jämställdhet mellan könen inom det valda yrkesområdet och i samhällslivet samt ges möjlighet att reflektera över såväl genusfrågor som kulturella och sociala frågor inom skola, yrke och samhälle. Tittar man på kursplanerna för några av de kurser som kan läsas inom inriktning mot pedagogiskt arbete, så kan man konstatera att de flesta lyfter fram genus som ett av de perspektiv som ska beaktas i undervisningen. I kursplanen för Barn och ungdom till exempel, anges att eleverna ska utveckla kunskap om barns och ungdomars socialisation, samt hur synen på barn och ungdomar förändrats och hur förändringar i samhället påverkar deras lärande och växande. Kursen ska också behandla frågor som rör vuxnas betydelse för barns och ungdomars lärande, växande och socialisation. är ett av de perspektiv som kursinnehållet ska belysas ur.