sou · GUB318 · 2007-01-01 00:00:00 — Vid förhandling om användning av tvångsmedel gäller sekretess för uppgift om vem som är misstänkt endast om det kan antas att fara uppkommer för att den misstänkte eller någon närstående till honom eller henne utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs. Av 12 kap. 2 § andra stycket framgår att även sekretessen enligt första stycket 1 är begränsad hos domstol. Sekretessen enligt första stycket gäller hos tillsynsmyndighet i konkurs för uppgift som angår misstanke om brott. Sekretess gäller i verksamhet, som avses i första stycket, för anmälan eller utsaga från enskild, om det kan antas att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs. Utan hinder av sekretessen får en skadelidande, eller den som den skadelidande överlåtit sin rätt till, ta del av en uppgift 1.i en nedlagd förundersökning eller i en förundersökning som avslutats med ett beslut om att åtal inte skall väckas, 2.i en annan brottsutredning som utförts enligt bestämmelserna i23 kap. och som avlutats på annat sätt än med beslut att väcka åtal, med strafföreläggande eller med föreläggande av ordningsbot, eller 3.i en avslutad utredning enligt 31 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, om den skadelidande, eller den som den skadelidande överlåtit sin rätt till, behöver uppgiften för att kunna få ett anspråk på skadestånd eller på bättre rätt till viss egendom tillgodosett och det inte bedöms vara av synnerlig vikt för den som uppgiften rör eller någon närstående till honom eller henne att den inte lämnas ut. Utan hinder av sekretessen får en uppgift också lämnas ut 1.till enskild enligt vad som föreskrivs i den särskilda lagstiftningen om unga lagöverträdare, 2.till enskild enligt vad som föreskrivs i säkerhetsskyddslagen (1996:627) samt i förordning som har stöd i den lagen, 3.enligt vad som föreskrivs i lagen (1998:621) om misstanke- register, polisdatalagen (1998:622), lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid medverkan i brottsutred- ningar och i lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet samt i förordningar som har stöd i dessa lagar, 4. till enskild enligt vad som föreskrivs i 27 kap. 8 § rättegångs- balken. Utan hinder av sekretessen får polisen på begäran av den som lidit person- eller sakskada vid en trafikolycka lämna uppgift om identiteten hos en trafikant som haft del i olyckan. Utan hinder av sekretessen enligt första stycket 1 får uppgift lämnas till konkursförvaltare, om uppgiften kan antas ha betydelse för konkursutredningen. Sekretess gäller inte för uppgift som hänför sig till sådan verksamhet hos som avses i första stycket 1–4 eller 6 eller motsvarande verksamhet enligt äldre bestämmelser, om uppgiften har införts i en allmän handling . I fråga om annan uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Sekretess gäller i register som förs av enligt 1 kap. 10 § lagen (2006:000) om behandling av uppgifter i Kust- bevakningens verksamhet för uppgift 1.om enskilds affärs- eller driftförhållanden, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs, 2.ur sjömansregistret, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider men om uppgiften röjs. 3Förslag till förordning om behandling av uppgifter i verksamhet Härigenom föreskrivs följande. 1 § Termer och uttryck i denna förordning har samma betydelse och tillämpningsområde som i lagen (2006:000) om behandling av uppgifter i verksamhet. 2 § och polismyndigheterna, Statens räddnings- verk, , , , mete- orologiska och hydrologiska institut, och geologiska undersökningar skall lämna den information som myndigheten behöver för att kunna fullgöra den samordning av civil sjöövervakning och förmedling av civil sjöinformation som föreskrivs i 10 § förordningen (2005:742) med instruktion för . 3 § , , Rikspolisstyrel- sen och polismyndigheterna, , , , och får ha direktåtkomst till uppgifter som behandlas med stöd av 1 kap. 7 och 9 §§ lagen (2006:000) om behandling av uppgifter i verk- samhet och som gjorts gemensamt tillgängliga i verksamheten. 4 § , och polismyndig- heterna, och får ha direktåtkomst till uppgifter som behandlas med stöd av 1 kap. 8 § första stycket 1 lagen (2006:000) om behandling av uppgifter i verksamhet och som gjorts gemensamt tillgängliga i verksamheten. 5 § , , Rikspolisstyrel- sen och polismyndigheterna, och får ha direktåtkomst till uppgifter som behandlas med stöd 1 kap. 8 § första stycket 2 lagen (2006:000) om behandling av uppgifter i verksamhet och som gjorts gemensamt tillgäng- liga i verksamheten. 6 § och får ha direktåtkomst till uppgifter som behandlas med stöd 1 kap. 8 § andra stycket lagen (2006:000) om behandling av uppgifter i verksamhet och som gjorts gemensamt tillgängliga i verksamheten. Samordning av sjöövervakning och förmedling av sjöinformation 7 § , och polismyndig- heterna, , , , Fiskeri- verket, , , och geologiska undersökningar får ha direktåtkomst till uppgifter som behandlas med stöd av 1 kap. 10 § lagen (2006:000) om behandling av uppgifter i verksamhet och som har gjorts gemensamt tillgängliga i verksamheten. 8 § Direktåtkomst enligt 3–7 §§ skall vara förbehållen de personer inom myndigheterna som på grund av sina arbetsuppgifter behöver tillgång till uppgifterna eller handlingarna. 9 § får, efter samråd med , meddela föreskrifter om att uppgifter och handlingar som skall gallras enligt 2 kap. 10 § lagen (2006:000) om behandling av uppgifter i verksamhet skall bevaras. får meddela föreskrifter om att uppgifter eller handlingar som undantas från gallring skall överlämnas till en arkivmyndighet. 10 § får, efter samråd med Datainspektionen, meddela närmare föreskrifter om verkställighet av bestämmelserna i lagen (2006:000) om behandling av uppgifter i verksamhet och denna förordning. Denna förordning träder i kraft , då förord- ningen (2003:188) om behandling av personuppgifter inom skall upphöra att gälla. BAKGRUNDEN TILL VÅRA FÖRSLAG Vårt uppdrag är att göra en översyn av regleringen av behandlingen av personuppgifter i verksamhet och lämna för- slag till en författningsreglering. Utanför uppdraget faller person- uppgiftsbehandling i verksamhet som rör intern administration. Vi skall kartlägga behandlingen av personuppgifter och analysera behovet av särskilda bestämmelser för behandlingen. Utgångs- punkten för vårt uppdrag är att verksamhet skall kunna bedrivas effektivt med rationellt datorstöd som nödvändig respekt visas för enskildas personliga integritet. I uppdraget ingår vidare att utreda hur utvecklingen av den digitala tekniken har påverkat arbetsmetoder, t.ex. vad avser lagring av personuppgifter i form av bilder, och att överväga hur denna behandling av personuppgifter bör regleras. Vi skall även ta ställning till vilka åtgärder som bör vidtas för att underlätta och förbättra informationsutbytet mellan och de svenska och utländska myndigheter och organisationer som samverkar med. Bakgrunden till behovet av översyn av behandling av personuppgifter utgörs av personuppgiftslagen (1998:204) som trädde i kraft och som i fråga om automatiserad behandling av personuppgifter gäller fullt ut fr.o.m. . Genom lagen genomförde och rådets direktiv /46/EG av den 24 okto- ber 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behand- ling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet). Enligt personuppgiftslagen gäller att avvik- ande bestämmelser i lag eller förordning har företräde framför personuppgiftslagen. Personuppgiftslagen innehåller i princip endast generella regler och behovet av undantag och särregler för mer speciella områden får tillgodoses genom andra författningar.1 Olika myndigheters verksamheter ställer olika krav på de regelverk som sätter upp riktlinjer för verksamheternas bedrivande. Detta gäller även behandling av personuppgifter. Avvägningen mellan t.ex. integritet och effektivitet kan inte alltid bedömas enligt samma måttstock för olika verksamheter. Det är bl.a. med hänsyn härtill nödvändigt att komplettera personuppgiftslagen med särskilt anpassade regelverk för olika verksamheter och organ. regleras behandling av personuppgifter i förordningen (2003:188) om behandling av personuppgifter inom . verksamhet innefattar behandling av en stor mängd personuppgifter som dessutom kan vara av särskilt känslig natur. Såväl som regeringen har vid upprepade tillfällen framhållit att sådan behandling av person- uppgifter bör regleras särskilt i lag.2 Mot denna bakgrund är utgångspunkten i direktiven att utredningens förslag till författ- ningsreglering av personuppgiftsbehandling skall resultera i en reglering i lag, medan detaljfrågor kan regleras i förordningsform. Vi har således haft i uppdrag att ersätta de bestämmelser som finns i förordningen med lagregler anpassade för att tillgodose behov av att kunna bedriva sin verksamhet effektivt med ett rationellt datorstöd, som nödvändiga integritetsaspekter beaktas. Direktiven i sin helhet framgår av bilaga 1. I en skrivelse till regeringen har Kustbevak- ningen föreslagit att en ny bestämmelse skall införas i sekretess- lagen (1980:100) med innebörden att sekretess skall gälla för uppgift om enskilds affärs- eller driftförhållanden i databas som förs av för samordning av de civila behoven av sjöinformation och förmedling av denna information till berörda myndigheter. Vid regeringssammanträdet beslutade regeringen att överlämna framställningen till Utredningen om personuppgiftsbehandling (Fö 2004:04), se bilaga 2. 1997/98:44 s. 40–41. 2Se bl.a. bet. 1997/98:KU18 s. 43 och prop. 1997/98:44 s. 41. Vårt arbete har bedrivits med målsättningen att skapa bestämmelser för behandling av personuppgifter som är anpas- sade till personuppgiftslagens rättsliga ramar och till behovet av ett regelverk som främjar effektiviteten i myndighetens verksamhet. Härvid har även dataskyddsdirektivet beaktats, som utgör den grundläggande rättsliga regleringen av skyddet för den personliga integriteten med avseende på behandling av personuppgifter. En av de grundläggande utgångspunkterna för vårt arbete har varit att föreslå moderna, teknikneutrala och allmänt ändamåls- enliga och flexibla regler. I detta ligger att vi inte i första hand haft som målsättning att enbart skräddarsy regleringen för redan befintliga eller kända och planerade datorsystem. Avsikten har varit att lägga fast vissa grundläggande principer och bestämmelser, vilka skall gälla för all helt eller delvis automatiserad behandling av personuppgifter oavsett i vilken form den sker. Dessa bestämmel- ser kompletteras med vissa särskilda regler, utan att reglerna hindrar nya tekniska lösningar som kan möjliggöra framtida teknisk utveckling och effektivisering. Den andra viktiga utgångspunkten för arbetet har varit att ta hänsyn till de integritetsaspekter som följer av användningen av omfattande automatiserade uppgiftssamlingar i verksamhet. Enligt utredningens direktiv har vi haft i särskild uppgift att följa arbetet med den lagstiftning som föranleds av Polisdatautred- ningens förslag till ny polisdatalag (SOU 2001:92) och Tullbrotts- datautredningens förslag till lag om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet (SOU 2002:113) och särskilt beakta intresset av att regleringen av behandlingen av personuppgifter inom brottsbekämpande verksamhet blir enhetlig. förslag bereds alltjämt inom och något lagförslag har ännu inte presenterats för . När det gäller betänkande lämnade regeringen en proposition till med förslag till ny lag om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet (prop. 2004/05:164). Den nya lagen, som trädde i kraft , innebär bl.a. att får bättre möjlig- heter än tidigare att i sin brottsbekämpande verksamhet använda sig av information som finns i tulldatabasen. brottsbekämpande myndigheter större möjlighet till åtkomst till register. Som följer av våra direktiv har vi noga beaktat den nya lagregleringen av behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet och vi föreslår i allt väsentligt att samma regler skall gälla för brottsbekämpande verksamhet. Vårt arbete har bedrivits i nära samarbete med företrädare för , och . Utredaren och utredningens sekreterare har besökt centrala ledning i och därvid sammanträffat med företrädare för myndighetens olika verksamheter inom ramen för utrednings- uppdraget. Sekreteraren har därutöver besökt centrala ledning och regionledning Väst i . Sekreteraren har också följt med dels övervakningsfartyget SHQK på uppdrag och dels Kustbevakningsflyget på operativ flygövervakning som påbörjades och avslutades vid flygkuststationen i . Utredaren och utredningens sekreterare har även sammanträffat med företrädare för och för samråd avseende våra förslag. Samråd har även skett med Datainspektionen och . Utredningsarbetet har bedrivits i nära samråd med våra experter. har 10 utredningssammanträden, varav ett tvådagars internatsammanträde, hållits. Ett av utredningssamman- trädena har varit förlagt till regionledning Ost på . 2Kustbevakningens organisation och verksamhet beslutade att skulle avskiljas från och bilda en egen myndighet. , som är en civil myndighet under Försvarsdepartementets ansvars- område, började sin verksamhet som självständig myndighet . uppgifter regleras primärt i förordningen (2005:742) med instruktion för . Myndighetens verksamhet kan delas in under de två huvudrubrikerna sjööver- vakning och räddningstjänst. är en utpräglad samverkansmyndighet med många olika uppgifter vilka samtliga utgör kontaktytor mot andra myndigheter. verksamhet omfattar enligt Regleringsbrev för avseende Kustbevakningen1 följande sju politikområden skatt, tull- och exekutionsväsendet – tullkontroll, bl.a. gräns- kontroll av sjötrafiken avseende varor samt sjöövervakning för att förebygga och beivra brott mot bestämmelserna om in- och utförsel inklusive narkotikasmuggling och annan varu- smuggling, rättsväsendet – polisiär verksamhet, såsom ordningshållande och brottsbekämpande sjöövervakning och sjötrafikövervakning, vissa brottsutredande åtgärder samt gränskontroll av personer och inre utlänningskontroll i och i anslutning till sjötrafiken, skydd och beredskap mot olyckor och svåra påfrestningar – ansvar för miljöräddningstjänsten till sjöss och medverkan i sjöräddning och annan räddningstjänst, 1 Se Regeringsbeslut 6, , Fö2005/50. miljöpolitik – åtgärder mot förorening från fartyg, tillsyn och övervakning för att förebygga utsläppsbrott samt utredning av sådana brott, transportpolitik – sjötrafikövervakning och sjösäkerhetsarbete, såsom bemanningskontroll och tillsyn av transport av farligt gods, livsmedelspolitik – fiskerikontroll till sjöss samt landnings- och kvalitetskontroll av fisk. Enligt 1 § förordningen (2005:742) med instruktion för har till uppgift att bedriva sjöövervakning i Sveriges sjöterritorium och ekonomiska zon samt på land i anslutning till dessa vatten. Vad gäller sjöar, kanaler och vattendrag omfattar sjöövervakningen enbart och . Med sjöövervakning avses att ansvara för eller bistå andra myndigheter med övervakning, brottsbekämpande verksamhet samt kontroll och tillsyn enligt vad som närmare anges i förordningen. Den polisiära och i övrigt brottsbekämpande verksamhet som skall bedriva definieras i 2 § förordningen, där det anges att genom övervakning skall förebygga och ingripa mot störningar av ordningen i sjötrafiken samt, i enlighet med särskilda föreskrifter, förhindra och upptäcka brottslig verksamhet, ingripa vid misstanke om brott samt utreda eller bistå med utredningen av brott. skall enligt 3 § förordningen även utreda och besluta i ärenden om vattenföroreningsavgift. Av 4 § förordningen framgår att skall bedriva tillsyns- och kontrollverksamhet i fråga om bl.a. 1.sjötrafik och sjösäkerhet, innefattande lastsäkring och transport av farligt gods, 2.fartygs registrering och identifiering, 3.personers inresa i, utresa från och vistelse i , 4.in- och utförsel av varor, 5.fiske och därtill anknuten verksamhet, 6.jakt och annat ianspråkstagande av naturresurser, 7.skydd av miljö- och naturvårdsintressen, och 8.skyddsobjekt, militära skyddsområden och tillträde för utländska statsfartyg. Till kontroll- och tillsynsverksamhet hör även att utöva tillsyn över svensk kontinentalsockel samt att besluta om och svara för tillsyn i fråga om tillstånd för marinvetenskaplig forskning. skall enligt 5 § förordningen vara kontakt- punkt för sjötrafiken vad avser förhandsanmälningar enligt före- skrifter om gränskontroll vad gäller personer och enligt överens- kommelse med annan myndighet. Av 6 § följer att Kustbevak- ningen även utanför det primära verksamhetsområdet, som det angivits ovan, skall bedriva sådan övervakning av fisket som ankommer på svensk myndighet enligt vissa konventioner och internationella överenskommelser. I instruktionens 7 § anges att skall ansvara för del av de kontroll- åtgärder som EU genomför till sjöss inom det av Nordostatlantiska reglerade området. Enligt 10 § instruktionen har ett särskilt uppdrag avseende sjöövervakning och sjöinformation. Kustbevak- ningen skall nämligen samordna de civila behoven av sjööver- vakning och förmedla civil sjöinformation till berörda myndig- heter. har enligt 11 § förordningen slutligen till upp- gift att inom ramen för myndighetens internationella samverkan följa den internationella utvecklingen inom sitt verksamhetsområde och medverka i internationellt samarbete för att utveckla gräns- kontroll, brottsbekämpning till sjöss, miljöskydd till sjöss och annan sjöövervakning. skall vidare samverka med andra myndigheter för att främja svenskt deltagande i internatio- nellt samarbete inom sitt verksamhetsområde. skall fortlöpande hålla (Förvarsdepartementet) informerat om hur den internationella verksamheten utvecklas. Sammanfattningsvis utgörs alltså sjöövervakning av en stor mängd skilda verksamheter som tillsammans berör flera olika politikområden där motsvarande verksamheter på land ofta är uppdelade mellan olika myndigheter. regleras i 8 och 9 §§ i instruk- tionen för myndigheten. Härav framgår bl.a. att i enlighet med särskilda föreskrifter skall ansvara för miljöräddnings- tjänsten till sjöss samt på anmodan av räddningsledare delta i sjöräddningstjänst och annan räddningstjänst. får även begära bistånd från och lämna bistånd till utländska myndigheter vid räddningsinsatser enligt vissa överenskommelser och konventioner. Inom räddningstjänsten ansvarar enligt lagen (2003:778) och förordningen (2003:789) om skydd mot olyckor för miljöräddningstjänsten till sjöss. Vidare deltar myndigheten med personal och materiel på anmodan av behörig myndighets räddningsledare i sjöräddningstjänst och annan räddningstjänst. I fråga om sjöräddningstjänsten har regeringen angivit att Kust- bevakningen skall ha en hög beredskap och bidra till ökad sjösäker- het, så att människoliv kan räddas och följderna av personskador begränsas. I räddningstjänstuppdrag ingår vidare att ha beredskap för situationer som allvarligt påverkar samhällets funktionsförmåga eller tillgång på nödvändiga resurser, och därvid ha förmåga att leda, samverka och samordna omfattande insatser för att minska konsekvenserna för liv, egendom och miljö. 2.1.3Kustbevakningen – en samverkansmyndighet Som framgått ovan präglas verksamhet av samverkan med andra myndigheter. Av myndighetens instruktion framgår på flera ställen och i fråga om olika uppgifter att skall bistå och samverka med andra myndigheter. Redan i själva grundkonstruktionen av , en myndighet som ansvarar för och utför många uppgifter inom ett flertal politikområden, ligger att samverkan med andra myndig- heter är en förutsättning för att myndigheten skall kunna utföra sina uppgifter effektivt. bedriver en mångfaset- terad verksamhet med flera gränsytor mot andra myndigheter. Samverkan såväl nationellt som internationellt är därför en naturlig del av verksamhet. Utvecklingen inom verksamhetsområde, som varit påtaglig, främst som en följd av medlemskap i , har förstärkt myndighetens profil som en samverkansmyndighet. har bl.a. fått nya åtaganden inom ramen för EU:s gemensamma fiskeripolitik. Vidare har ägt rum en kraftig utveckling inom polisiära, brottsbekämp- ande och brottsutredande verksamhet och inom politikområdet skatt, tull och exekution, där åtgärder för att förhindra illegal införsel av narkotika har givits högsta prioritet. Utvecklingen har accentuerat behovet av ett ökat samarbete mellan de brottsbekämpande myndigheterna, vilket bl.a. har inneburit att kommit att spela en allt viktigare roll i samhällets bekämpning av brott, inte minst gränsöver- skridande och organiserad kriminalitet. insatser är av naturliga skäl förknippade med brottslighet till sjöss eller i anslutning till sjötrafiken. Regeringen har beslutat att och skall ingå som ordinarie myndigheter i Rådet för rättsväsendets informationsförsörjning (). Den s.k. RIF-samordningen syftar till att samordna och utveckla informationsutbytet i brottmålshanteringen, dvs. hela rättskedjan från avrapportering och utredning av brott till beslut eller dom och verkställighet. ledningscentral i Region () är kontaktpunkt för anmälningar inom och sjöfartsskyddet. Samråd och samverkan i dessa frågor sker med , och . Inom EU inrättas en ny gränskontrollmyndighet med placering i i , med uppgift att samordna den gemensamma gränskontrollen. Som en följd av regeringens uppdrag till och att utveckla ett system för riskanalys baserat på underrättelser och brottsmisstankar som kan vara styrande för kontrollen av sjötrafiken har ett för , och polisen gemensamt underrättelse- och analyscenter – Maritimt Underrättelsecentrum (MUC) – inrättats i . MUC, som har varit verksamt , har till syfte att effektivisera de berörda myndigheternas brottsbekämpande verksamhet genom en förbättrad gemensam och därmed förstärkt förmåga till riskanalys- baserad kontrollverksamhet och förstärkt förmåga att upptäcka och förhindra brott. invigdes också och gemensamma Fiskerikompetenscentrum (FKC) vid i . Syftet med FKC är att fördjupa samverkan mellan myndigheterna genom effektivare informationsutbyte och riskanalys. FKC skall även utveckla myndigheternas stöd till kontrollverksamheten samt kunna ge information till och ta emot anmälningar från fiskerinäringen. I likhet med gränskontrollen kommer en särskild fiskerikontrollmyndighet att inrättas inom EU, med placering i i . En utökad samverkan mellan medlemsstaterna planeras och kommer att införas . FKC blir i detta sammanhang och gemensamma nationella kontaktpunkt. Det är mot denna bakgrund som instruk- tionsenliga uppdrag att samordna de civila behoven av sjööver- vakning och förmedla civil sjöinformation skall betraktas. verksamhet bedrivs i syfte att på ett effektivt och kostnadsbesparande sätt bedriva myndighetsutövning till sjöss. samverkan med andra myndigheter utvecklas vidare nedan i kap. 6. leds av en generaldirektör. Centrala ledningen, som är verkschefens stab, består av avdelningar för sjöövervakning, räddningstjänst, personal och utbildning, teknik, ekonomi samt ett verkssekretariat. Centrala ledningen är belägen i . Vid den centrala ledningen är operativa verksamhet administrativt indelad i en avdelning för sjööver- vakning och en avdelning för räddningstjänst. Sjöövervakningsavdelningens verksamhet omfattar myndig- hetens uppgifter nationellt och internationellt inom sjööver- vakningstjänsten. Till sjöövervakningstjänsten hör övervakning av laglydnaden jämte kontroll- och tillsynsverksamhet. Sjöövervakningsavdelningen vid den centrala ledningen bedriver inte någon direkt operativ verksamhet utan svarar för beredning, planering, genomförande och tillämpning av den långsiktiga inriktningen och utvecklingen med därtill hörande uppföljning och analys. Den operativa verksamheten leds och bedrivs inom regionerna. Sjöövervakningsavdelningen ansvarar inom Kustbevak- ningen även för verksamheten vid Maritimt Underrättelsecentrum.