sou · GUB373 · 2007-01-01 00:00:00 — I denna process av exkludering, underminering och exploatering av de andra har de kollektiva föreställningarna av ras, kultur och religion länge använts och fortfarande används som förklaring. har inte varit en kolonial makt men som (1996) påpekar det, kan inget samhälle hållas utanför och definieras som opåverkad av kolonialismens kulturella process. Kolonialismen påverkade inte bara de före detta kolonierna utan också de samhällen som formellt inte var inblandade (Ibid.). var bara marginellt inblandad i kolonialismen men föreställningen om svenskhet, dess gränser och sättet på vilket andra kulturer betraktas bör ändå analyseras i relation till denna globala process (Pred 2000, , och 1999, 2001, McEachrane och (red.) 2001, 2001). Historiska indelningar och gränsdragningar uttryckta i termer av vi och de, diskrimineringens alla former och uttryck alltifrån skinnskallars brutala och direkta våldsaktioner till den nedsättande kommentaren eller gesten i vardagen bör ses i relation till denna globala process. Gränsdragning och exkludering i vardagen Som Essed (2005) påpekar, kommer man inte undan vardagsrasismen (Ibid.: 71). Men tenderar vardagsrasismen att inte bli uppmärksammad på grund av att den handlar om beteenden som är triviala, rutinmässiga och för givet tagna och att de förekommer så ofta att man till slut vänjer sig vid dem och till och med förväntar sig dem. (Essed 1991, 2005). Man kan därmed säga att diskriminering existerar inte bara som observerbara handlingar, utan också som subtila, dolda och oavsiktliga handlingar som indirekt drabbar vissa grupper av befolkningen. (Kamali 2005a: 31). Alla sorters rasism omfattar ideologiska och sociala processer som skapar förutsättningar och motiv för diskriminering av andra på grund av att de anses ha annorlunda etniska, kulturella eller rasmässiga egenskaper. Essed (2005) sammanfattar de gemensamma nämnarna för alla former av rasism i tre punkter som också utgör tre sidor av vardagsrasismen: marginalisering av de som uppfattas som rasmässig eller etnisk annorlunda; problematisering av andra kulturer och identiteter; samt symbolisk eller fysisk repression av (potentiellt) motstånd genom förödmjukelse eller våld 69 Invandraren, förorten och maktens rumsliga förankring SOU 2006:73 (Ibid.: 79). Det som framför allt kännetecknar vardagsrasismen kan enligt henne sammanfattas i följande tre punkter: (1) Socialiserade rasistiska föreställningar införlivas i betydelser där praktiker blir definierbara och hanterbara, (2) praktiker med rasistiska implikationer familjariseras och blir regelmässiga och (3) underliggande rasmässiga och etniska relationer aktualiseras och förstärks genom dessa rutinmässiga eller familjära praktiker i vardagliga situationer. (Essed 2005: 80). I två rapporter från fastslås att invandrare födda utanför är objekt för systematisk och strukturell diskriminering i samhället i allmänhet och i arbetsmarknaden i synnerhet (de los och 2002, 2004). , generalsekreterare för , hävdar i en artikel i 2002 att ens möjligheter att få arbete, inkomst och t.o.m. yrkesval kan avgöras av ens ursprung och inte av ens kvalifikationer och kompetens. Han säger vidare att sannolikheten att få en befordran ökar om du har ljusare hy och om du är född i länder som ligger närmare till EU och (: ). Han nämner återigen samma problem . Då skriver han att högt utbildade personer är exkluderade från arbetsmarknaden på grund av sin hudfärg (: ). Vidare, visar integrationsbarometer 2004 en negativ inställning till islam och muslimer i . På integrationsverkets hemsida () står: Nytt för årets barometer är ett avsnitt som behandlar allmänhetens inställning till islam och muslimer i . Här framträder en märkbart negativ inställning i många av svaren.. Trots att man kan diskutera genomförandet av undersökningen, definitionen av integration, svenskhet, och de utfrågades uppfattning av dessa ord osv., måste man ta detta resultat på störst allvar. Att bli sedd som den andre: erfarenheter från vardagen Som nämndes i början är individuella erfarenheter i fokus för detta kapitel, för att visa hur rasismen drabbar individers liv. Som forskare har man inte tillgång till människors erfarenheter utan till artikulering av dessa. Det innebär att det finns en diskursiv dimension i erfarenhet (1996, Essed 1991) som måste uppmärksammas i analysen. Att förstå dessa erfarenheter innebär 70 SOU 2006:73 Invandraren, förorten och maktens rumsliga förankring att sätta dem inom ramen för deras historiska, sociala och politiska kontexter i vilka det alltid ingår asymmetriska maktrelationer. Interaktionen mellan individuella erfarenheter och sociala processer och strukturer ska då vara i fokus. Den kollektiva invandraridentiteten utifrån vilken samhällets relation till invandrade individer definieras måste ses inom ramen för en process av exkludering, stigmatisering, problematisering och kontroll som föregår och är en nödvändig förutsättning för rumslig separation. De flesta av personerna i denna studie har upplevt olika typer av dessa praktik som riktas mot invandrare. Några vardagssituationer ser diskrimineringen som en oskiljaktig del av sin vardag. Men han har lärt sig att leva med det eftersom han inser att man varken kommer undan den eller kan göra mycket åt det. Det är en av effekterna av vardagsrasism, man tröttnar på att bry sig. Man vänjer sig och lär sig att leva med den i stället. Som en invandrare är du utsatt i olika situationer. I vissa platser kan du se att du behandlas annorlunda. Men om du är mycket känslig och bryr dig mycket om det så blir det svårt för dig. En gång var jag tillsammans med en vän på en bensinmack för att hyra en bil. Min vän som skulle hyra bil betalade ett i deposition. Sedan de bad oss båda om att visa våra körkort, våra ID kort och våra Visa kort. Det tog att kolla upp alla våra kort. som detta pågick kom en svensk kvinna in för att hyra en bil. Det var mycket annorlunda för henne. Det gick hur lätt som helst. Hon behövde inte gå genom så mycket kontroll och allt var ordnat inom . När jag protesterade och frågade om varför vi behövde gå genom så mycket kontroll för samma sak men inte hon så sa de att reglerna är sådana. Jag kan också ge dig mera exempel. Sådana saker har jag upplevt . Till exempel på banken ser du att de behandlar dig dåligt. Jag menar inte att de säger fula saker till dig eller öppet förolämpar dig. De ignorerar dig och bryr dig inte om du har stått där och väntat . Jag har sett många sådana saker men jag har försökt att ignorera dem. Jag kan inte bry mig så mycket eftersom i så fall livet ska bli jätte svårt för mig. Du kan inte bry dig så mycket om det. Att förtränga minnena från dessa upplevelser är en strategi för för att överleva och skydda sig. Han förnekar inte att han har blivit utsatt för diskriminerande handlingar. Men han säger att han har lärt sig att leva med det och att inte låta det förstöra hans vardagsliv. De har blivit en naturlig del av hans vardag så att han 71 Invandraren, förorten och maktens rumsliga förankring SOU 2006:73 kanske inte längre lägger märke till dem. Man vänjer sig till slut för att kanske man inte har något val eller/och helt enkelt kanske för att kunna leva vardagslivet så normalt som möjligt. Man bestämmer sig kanske att undvika vissa situationer, vissa platser, vissa miljöer för att skydda sig från kränkande möten och från problem. Det är ett sätt att leva med det och då är den rumsliga separationen ett faktum. Det finns också en annan grupp av människor som inte bara förtränger dessa erfarenheter men också förnekar dem (se 2004, de los och 2002). Förnekandet av diskriminering enligt dessa studier kan ses som ett sätt att undvika stigmat, att bli associerad med rollen som offer för diskriminering. Att framstå som offer för diskriminering kan ofta upplevas som skamfyllt då den associeras med misslyckande och otillräcklighet. Dessutom sker det inte så sällan att klagomål och protester tystas ned med argument som att du är överkänslig eller du överreagerar. Resultatet blir det att man försöker glömma det för att inte förödmjukas ännu mer. Man börjar även tveka om sitt eget omdöme, ifrågasätta sig själv och förneka sina egna känslor. På det sättet fortsätter marginaliseringen och segregeringen genom att förtrycka motståndet och förolämpa motståndaren (För mer diskussion se Essed 2005). Som ett objekt får offren inte hävda sig. Ett objekt får inte ha några åsikter, krav eller känslor. Förnekandet av att ha varit utsatt för diskriminering kan även vara ett självförsvar mot en diskurs som lägger skulden på offren. Denna diskurs betraktar rasism och diskriminering som reaktioner på offrens misslyckande och oförmåga att anpassa sig, att integreras. Erfarenheten av att som invandrare och som svartskalle blir bemötta med misstänksamhet och betraktas som potentiella brottslingar är också ett tema som förekommer i berättelserna. Det finns många situationer i vardagen där dessa förekommer. Det kan hända i affärer, på banken, på arbetsplatsen, på bussen, på gatan, i skolan, osv. berättar något som hon själv har upplevt: Det finns alltid en slags misstänksamhet mot invandrare. Till exempel när du går in i en affär ser du att affärsinnehavaren/affärsbiträden tittar misstänksamt på dig som om du har begått något brott. De blir oroliga och tror att du vill sno någonting. Det gör verkligen ont. Det kränker mig. De känner inte dig och vet inte vilken typ av människa du är. Affärsbiträdes blick är som tortyr för mig. SOU 2006:73 Invandraren, förorten och maktens rumsliga förankring Att ge nedsättande kommentarer är också en handling som förmedlar en slags otherness (annanhet), skapar och markerar gränser och hierarkier. berättar om sina minnen från tiden då han studerade på SFI (svenska för invandrare): Det hände att folk tittade ner på oss. Något som jag aldrig kommer att glömma är att vår lärare på SFI ställde frågor som till exempel om vi hade mjölk i vårt land, om vi hade druckit mjölk och sådana saker. Läraren trodde att vi var från en annan planet eller att vi kom till för att vi inte hade något att äta i vårt land. De såg på oss på det sättet. Också berättar om sådana erfarenheter. Hon säger: Jag känner främlingskap när till exempel jag ser att jag är ignorerad, förbisedd och respektlös behandlad i vissa situationer. Eller när ibland de ställer frågor som har ni det och det i ert land?. Sådana frågor förmedlar en omedelbar distans mellan dig och den personen. Eller ibland ser du att även om en person har lägre utbildning än dig, är mindre kunnig och bildad än dig, har mindre livserfarenheter än dig ändå hon/han försöker trycka ner dig och få dig att känna dig mindre värd. Den allmänna bilden av invandrare innefattar också föreställningar om mindre intelligens, okunnighet och ignorans. Detta nämns av flera personer. Reza tar också upp samma ämne utifrån hans egna erfarenheter: De har en kollektiv uppfattning av alla utlänningar. De har fördomar. Innan de känner dig personligen ser de dig på ett visst sätt. De också tänker det är ovanligt att du som en invandrare och kurd kan diskutera intellektuella och politiska frågor. De tittar på dig med förvåning. Jag har upplevt dessa. De behandlar dig inte som en jämlik, som en person som också är intelligent. De finns naturligtviss dåliga människor bland alla grupper också bland kurder. Men tyvärr drar de oss alla över en kam. På arbetsmarknaden En mer systematisk diskriminering är vad invandrare upplever i sina möten med arbetsmarknaden. I två årliga rapporter understryker integrationsverket att den mest intensiva diskrimineringen upplevs när folk söker jobb (de los och 2002, 2004). berättar om hans egen erfarenhet i möte med arbetsmarknaden: 73 Invandraren, förorten och maktens rumsliga förankring SOU 2006:73 Här är inte som i där de dödar en fysiskt för att man är kurd. Här dödar de min själ. Jag är utbildad civilingenjör från mitt land. Ingen frågade mig här om vad jag hade gjort tidigare, om mina studier och erfarenheter. Jag sökte jobb hos arbetsförmedlingen för teknik. Tjänstemannen på arbetsförmedlingen visste allt om min utbildning och arbetslivserfarenhet och hade alla mina papper. Ändå skickade hon mig till ett jobb som städare. Detta är en tragedi. Jag förväntade mig inte ett jobb som civilingenjör men hon skulle aldrig skicka en svensk med samma utbildning till ett städjobb, eller? I alla diktaturstater vill de veta vad som finns i ditt huvud. De är intresserade i dina drömmar, dina visioner och dina tankar. Här är den svarta färgen på ditt hår och din hudfärg som blir viktiga. Där var det innehållet i ditt huvud som var problem men här i , ett land associerad med frihet är det färgen på ditt hår som är ett problem. Detta är en tragedi. Det förtryck som jag utsattes för i var mycket tydligt. De kom och dödade en direkt. Här dödar de inte dig fysiskt men de utsätter dig för en psykisk plåga som är tyngre. Enligt skiljer sig erfarenheten av diskriminering bland olika invandrargrupper i . Människor födda i och/eller muslimer är mer utsatta. Den totala bilden visar att de som mest upplever diskriminering är människor födda i , , (som en distinkt kategori), och . De mindre utsatta grupperna är människor födda i , , , och . De som upplever mest diskriminering i arbetsmarknaden är människor födda i och näst efter dem är människor födda i , och (de los och 2002: 56). Detta mönster är enligt författarna gällande också för nästan alla andra områden där diskriminering förekommer. Kurder är inte nämnda i rapporten som en distinkt grupp. De är dock inkluderade i grupper födda i , och . Medierna Respondenterna tar upp och diskuterar den generella och kategoriska bilden av invandrare och dess konsekvenser för de som individer. De nämner väldigt ofta media och den offentliga debatten. Det finns en orientalistisk diskurs som de möter och måste bekämpa . Att dessutom vara födda i eller i den så kallade muslimska världen gör det inte lättare för dem. De är inte sedda som individer utan som orientaler, muslimer, 74 SOU 2006:73 Invandraren, förorten och maktens rumsliga förankring invandrare, osv. vilka alla är stigmatiserade och exkluderade kategorier av identiteter som representerar otherness (annanhet). menar att svenska medier presenterar invandrare på ett generellt negativt och kategoriskt sätt. Han medger att det finns individer inom olika invandrargrupper som begår brott. Problemet är, menar han, att när sådant händer så är det hela nationen som ska stå till svars för det en person har gjort. Om en invandrare begår ett brott skuldsätts alla invandrare som kollektiv. Den kollektiva och negativa uppfattningen av invandrare i svensk media har tagits upp och diskuterats av ett antal forskningsrapporter och utredningar ( se bland annat: 1990, 1996, 1998, 2004; Nemati 1998; 2002, 1997, de los och 2002, Kamali 2005b, De los och (red.) 2005, ). säger: Om en icke-svensk, en invandrare begår ett brott talar man om kurder, somalier, irakier, iranier, etc. När en svensk begår ett brott då talar man om en individ som har ett namn. De säger att , , etc. har gjort det. Den individen är ansvarig för sin handling inte hela den svenska nationen. Men om en utlänning begår ett brott måste hela nationen bära skulden för det. Den personen har inget namn utan han är en arab, kurd, pers, etc. Detta är mycket dåligt. Två uppmärksammade mord på kurdiska kvinnor begångna av deras fäder och manliga släktingar som ägde rum i sena och drog igång diskussioner och debatt om invandrarkulturer i svensk media. Ett nytt begrepp, hedersmord, gjorde entré i diskursen om invandrare. Dessa brott fördjupade de redan existerande uppfattningarna om de utomeuropeiska invandrarmännen kategoriskt som våldsamma och som kvinnoförtryckare och om invandrarkvinnor kategoriskt som hjälplösa offer och som underordnade männens kontroll. Detta är något som tas upp av samtliga respondenter. Detta ska diskuteras i följande avsnitt som ska handla om erfarenheter av bekönad rasism (Essed 2005). Invandraren, förorten och maktens rumsliga förankring SOU 2006:73 Etniskt kön, kulturellt mord och etnifiering av kvinnoförtryck Essed kallar intersektionen mellan sexism och rasism för bekönad rasism, ett begrepp som hon menar har utvecklats i ett antal studier (Essed 2005: 76).TPF 2 FPT Som exempel kan nämnas den exotisering som omger unga kvinnor med invandrarbakgrund som kan öppna dörrar som är stängda för unga män med liknande bakgrund. (de los 2005: 241-2). Den svenska debatten om hedersmord illustrerar hur den patriarkala strukturen av makt och dominans förklaras som ett kulturellt/etniskt fenomen, specifik för invandrarkulturer och patriarkala familjer lokaliserade i förorter. Denna debatt tar ofta för givet att vissa folkgrupper tillåter, uppmuntrar och accepterar mord på kvinnor. Detta presenteras som motsatsen till den svenska/västerländska kulturen som implicit presenteras som jämlik och jämställd. (2002, de los , och 2003:24, 2005, 2004; de los , och (red.) Därmed reduceras problemet med all dess komplexitet till kultur, uppfattad i sin tur som något statiskt och ogenomträngligt. De sociala, politiska och historiska kontexter, bakgrund och strukturer som förutsätter sådana brott är ofta ignorerade. Diskursen om hedersmord är ett bra exempel på rasialiserade gränsdragningar då genusrelationer och kvinnoförtryck förklaras inom ramen för specifika kulturer och specifika rum. Kvinnoförtrycket, patriarkala familjer och patriarkala strukturer lokaliseras till vissa grupper (muslimska och icke-europeiska invandrare) och vissa geografiska områden, både globalt (, muslimska länder) och nationellt (förorter). Med andra ord, kvinnoförtrycket både kulturaliseras och relateras till vissa rumsliga sfärer. Ofta finns det i denna typ av debatt en total frånvaro av misshandel, våldtäckt eller grymheter som faktiskt begås av svenska män mot svenska kvinnor (Bredström 2003).TPF 3 FPT Dessa föreställningar TP 2 PT För mer diskussion om intersektionalitet se de los och (2005), de los (2005). En utgångspunkt i ett intersektionellt perspektiv är att kön, klass, ras/etnicitet och sexualitet transformeras i mötet med varandra och det är alltid i intersektionen mellan dessa som maktrelationer artikuleras (de los och 2005). Som sammanflätade maktstrukturer som präglar sociala relationer och fördelningen av materiella och symboliska resurser är dessa kategoriers konstruktion och deras inbördes relationer i reproduktionen av ojämlikhet och underordning i fokus för en intersektionell analys. TP 3 PT För mer diskussion se också de los , och (red) (2003) där ett flertal texter tar upp förhållandet mellan rasism och sexism i . SOU 2006:73 Invandraren, förorten och maktens rumsliga förankring är baserade på etnifiering eller kulturalisering av kvinnoförtrycket och är ett uttryck för bekönad rasism. Den dolda logiken bakom sådana inställningar är idén om en fixerad kulturell essens. Därmed är andra kulturer sedda som olika vår kultur och därför störande för den normala ordningen (och 1991: 10, de los och 2002: 56). Föreställningar om kulturella skillnader används sedan som en förklaring i många fall av diskriminering och exkludering (se 2001, Pred 2000, 2005). Rasialiserade gränser betonar identitet som någon slags rasmässig eller kulturell egenskap som på ett normalt sätt markerar gränser mellan mänskliga kollektiv. Kulturella gränser som tvärtemot rasbiologins absoluta gränser introducerar en idé om skillnad baserad på begrepp som utveckling, förändring, framsteg och utbildning – drar upp en relativ gräns med en tidsaspekt längst vilken kulturer och människor rangordnas utifrån hur långt de har kommit i sin civilisation (2001). Dessa gränser inbegriper föreställningar om den andre relaterad till vissa rumsliga sfärer, platser och kulturer. I detta avseende är diskursen om hedersmord ett talande exempel. När det gäller grundantaganden och ideologier så har de som utgår från den kulturalistiska diskursen om hedersmord i mycket gemensamt med de som begår dessa brott. Trots deras totalt motsatta positioner representerar de i själva verket två sidor av samma mynt och tänker på samma sätt när det gäller idén om kulturers renhet, rotade i territorier, deras homogenitet och totala avskildhet från varandra. Det som förespråkarna för den kulturalistiska debatten har gemensamt med Pela och 4 FPT fäder är att de ser på världen på samma sätt. För de delas världens invånare i kulturella enklaver rotade i territorier där individer på ett organiskt och naturligt sätt bär med sig sin kultur som en tvångströja som följer de hela livet. För de är kulturer, platser och identiteter sammanbundna naturliga enheter vars relation är av essentiellt slag. , advokaten som hördes mycket efter mordet på skrev följande i tidningen : Mordet på Pela och Fadimeh handlar om brottsliga gärningar som är kulturellt betingade. Det handlar om hedersmord. Ett begrepp som existerar i många Mellanösternländer men också i vissa afrikanska TP 4 PT Två svenks-kurdiska tjejer som mördades av sina fäder eftersom de motsatte sig tvångsgiftermål och ville själva välja sina partners. Invandraren, förorten och maktens rumsliga förankring SOU 2006:73 länder. I flera Mellanösternländer utgör detta motiv en förmildrande omständighet. Som ett annat exempel på denna kulturrasistiska diskurs kan man nämna , författare till boken på Pela: lilla systern berättar (2002). Hon skrev i en debattartikel i följande: De försvenskade flickorna är en del av den svenska samtiden. De förekommer i alla släkter som har sitt ursprung i någon annan kultur än de europeiska, särskilt i dem som har sina rötter i någon av kristna eller muslimska kulturer. Var och en av dessa unga flickor är utsatta för dagligt korstryck. Det svenska samhället tycker att även invandrarflickor ska stå på sig, ta för sig. Pappor och bröder tycker precis tvärtom. Ekvationen går inte ihop. Kulturkrock är ett alldeles för milt ord i sammanhanget. Dagarna som följde var debatten dominerade av denna diskurs. Därmed var det inte så konstigt att i programmet Ring P1 i höra en lyssnare uttrycka följande: När de missköter sig ska de kastas ut. De passar inte i vår kultur. Vi ska göra skillnad på en nordeuropé som söker medborgarskap, vi har ungefär samma kultur. Men de här är så vitt skilda och det vill vi inte ha här överhuvudtaget. Den diskursen är förstås inte begränsad till 2002 utan den lever vidare. I programmet P1-centralen i , som handlade om bl.a. flyktingamnesti, sa en kvinna följande: Flickorna som utan ett öre integrerar sig de måste stanna medan papporna, männen och hela släkten ska om det behövs skickas iväg. Förmodligen tyckte också och Pelas fäder att de gjorde en insats för sin kultur och räddade den från att bli oren när de dödade sina egna barn. De tyckte också uppenbarligen att den kulturella särarten måste bevaras och kulturen måste skyddas mot påverkan utifrån. De delar myten om kulturella och nationella identiteter som eviga, nedärvda och platsbundna, med och . Skillnaden är att och har definitionsmakten och representerar medan och Pelas fäder som invandrare är i underordnad position och är dessutom dömda för mord 78 SOU 2006:73 Invandraren, förorten och maktens rumsliga förankring Den försvenskade invandrarflickan på civilisationens stege Hedersmordsdiskursen driver fram ett mycket stark vi och detänkande som är rumslig förankrade både globalt och nationellt. Vilka är vi och de i debatten om hedersmord? Denna diskurs har ritat om det populistiska landskapet i genom att förskjuta gränserna mellan vi och de. Vanligtviss, och då framför allt i den högerpopulistiska diskursen, utgår man ifrån ett vi och dem där dem står för invandrare som kollektiv tillsammans med etablissemanget och vi står för svenska folket och högerpopulister själva (Westlind 1996, och 1989). Vad som särskiljer diskursen om hedersmord är att den har etablerat en ny kategori, nämligen kategorin invandrarflickor eller flickorna. Det har blivit en självklar kategori.