sou · GUB373 · 2007-01-01 00:00:00 — Släcka eld med bensin SOU 2006:73 1999 i , började myndigheterna utreda en mängd oegentligheter hos en polisstation i stadens fattigaste område. Utredningen visade att poliser förfalskade bevis och begick mened för att få fällande domar. Man använde rutinmässigt våld för att skrämma misstänkta, deltog i narkotikahandeln och använde migrationsmyndigheterna för att deportera folk som vittnade mot polisen. Liknande förhållanden har avslöjats inom polisen i där utbredd brutalitet och korruption uppdagades i , främst riktat mot afrikanamerikaner och hispanics, samt i där ett liknande beteende var utbrett i norra , till största delen bebott av afrikanamerikaner (conference on civil rights, 2000:9). Ett liknande mönster är väl dokumenterat i . Åttiotalets våldsamma upplopp brukar ses mot bakgrund av polisens ständiga kontroller, morgonräder och vägspärrar i områden med en stor svart befolkning (, 1993; , 1991:8196; Benyon & Solomos, 1987:6999). Exempelvis genomförde polisen Operation Swamp i Brixton (en stadsdel i med stor svart befolkning) 1981. patrullerade 120 poliser Brixton med order att stanna och fråga ut alla som såg misstänkta ut. Totalt stannades 943 människor . 118 arresterades, av vilka mer än hälften var svarta (Bowling & , 2002:139 f). Enligt i har polisen ständigt fokus på svarta bostadsområden, där svarta människor ses som potentiella hot mot den allmänna ordningen. I dessa områden används ovanligt hårda metoder som övervåld vid gripanden, gripanden av vittnen och åskådare, provocerande och onödiga väpnade räder och trakasserier av misstänkta (Bowling & , 2002:120). Flera poliser har vittnat om att övervåld i områden med fattig befolkning och många boende från etniska minoriteter är standard practice: In the years before the riots, the in Lambeth treated the community with contempt. There were stories of people having their heads stuffed down in the toilet and flushed. Whenever you went into the charge room there was blood on the walls. There were incidents that were just horrendous. We went to one where a coloured boy in a club had hold of a PC (poliskonstapel, min anmärkning) by his tie and was strangling him. Until eventually you just saw a truncheon (batong, min anmärkning) come out and whop the boy who was strangling him Of course the PC carried on hitting everyone around him. He was in an absolute . By the time wed got the lad back to the nick (polisstationen, min anmärkning) there was about ten coloured 156 SOU 2006:73 Släcka eld med bensin kids with blood everywhere. It was like a butchers shop. But you can see how it all happened. Brixton nick also had the reputation that if you went through the front door you came out the back with blood on your face. And thats not one bloke doing it, that was the norm. It almost gets to the point that it has to happen to maintain the nicks reputation. (Vittnesmål från polis) (, 1989:234) , cirka innan kravallerna inleddes, riktade Amnesty international förödande kritik mot för polisens agerande mot personer med utländsk bakgrund, och särskilt då i känsliga områden (quartiers sensibles), dvs. fattiga områden främst bebodda av personer med afrikansk (särskilt nordafrikansk) bakgrund. Enligt Amnesty förekom en omfattande praxis av grovt övervåld mot invånarna i dessa områden. Bland annat uppmärksammades polisens identitetsräder, under vilka en stor mängd poliser på närmast militärt manér tränger in i förorterna och kontrollerar invånarnas identitetspapper för att söka efter människor utan uppehållstillstånd. Amnesty visade också att poliserna inte riskerar åtal för brott de begår under aktionerna och i de få fall som går till åtal så frias de i rätten. Detta innebär enligt Amnesty att poliserna i praktiken har närmast immunitet, eller som man uttryckte det (t)he effective impunity of law enforcements officers in cases of shootings, deaths in custody or torture and ill-treatment (Amnesty, 2005:1). En polisenhet som i Amnestys rapport nämns specifikt och kritiseras för övervåld vid ett flertal tillfällen är antiupploppsstyrkan Républicanes de Sécurité (CRS), vars identitetsräder inte sällan slutar i våldsamheter. Det var också från en piketstyrka från CRS som de två ungdomarna Zyed och flydde från när de brändes ihjäl under oklara omständigheter, och var den tändande gnistan till upploppen (Amnesty, 2005; , 2005). I saknas närmast helt forskning kring detta ämne. Visserligen finns ett antal studier som visar på rasism både vad gäller åsikter, föreställningar och praktik inom den svenska poliskåren, men dessa har gällt polisens agerande gentemot personer med utländsk bakgrund i allmänhet, och har inte specifikt studerat polisens agerande i områden med stor andel personer med utländsk bakgrund (SOU 2005:56 s. 382-400; SOU 2006:30; se dock , 2006). Nämnas kan dock att det i finns en polisstyrka som likt RDU i och CRS i inriktar sig särskilt på områden till stor del bebodda av etniska minoriteter, nämligen Särskilda gänginsatsen (SGI). Även om någon forskning inte 157 Släcka eld med bensin SOU 2006:73 gjorts om SGI så har enheten uppmärksammats i media. Bland annat i SVT:s som i programmet Jakten på gängen (30/1 2005) granskade SGI:s arbetsmetoder. Programmet visade att SGI inriktade sig på att punktmarkera män med utländsk bakgrund i invandrartäta områden och stanna, visitera och fråga ut dessa. Detta ledde till att många som inte på något sätt var inblandade i kriminell verksamhet också stoppades upprepade gånger av polisen. Programmet ledde till att SSU och s-kvinnorna anmälde polisen till ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO). En viktig mekanism bakom polisens agerande i dessa områden är rasistisk stereotypiseringTPF 3 FPT (efter engelskans racist stereotyping). Denna kan beskrivas som att dela upp människor i olika grupper (exempelvis svarta och vita eller invandrare och svenskar) och sedan tillskriva medlemmarna i dessa olika grupper vissa egenskaper som alla medlemmar i gruppen anses dela (, 2005). Ett tydligt mönster är att peka ut en rasifierad underklass som kriminell och våldsam. Så finns stereotypen om afrikanamerikaner i samt svarta och asiater i som kriminella (, 2002; , 1998; Agozino, 2003). I rör stereotypen snarare invandrare i allmänhet och personer från , och i synnerhet, dvs. även här finns en färgskala där de minst kriminella är de vita medan de svarta invandrarna stereotypiseras just som kriminella och våldsamma. Som exempel på förekomsten av sådan rasistisk stereotypisering kan nämnas psykologen doktorsavhandling om patrullerande polisers yrkeskultur, som består av fältstudier och kvalitativa intervjuer med patrullerande poliser. fann en vitt utbredd stereotyp om invandrare som kriminella. Ett exempel är en polis som särskilt arbetade särskilt med kriminella zigenare. Polisen inkluderade kriminaliteten i själva definitionen av vad det är att vara zigenare. Romer som inte var kriminella kom enligt polisen att distansera sig från den zigenska kulturen och upphöra vara zigenare. De intervjuade poliserna fick ta ställning till meningarna , blir nedslagen när han går hem från ett diskotek och blir nedslagen på väg hem från ett krogbesök. I misshandeln av kunde poliserna misstänka en intern uppgörelse mellan gäng, medan motsvarande koppling inte gjordes för (, 2004). TP 3 PT Hur engelskans stereotyping bäst bör översättas till svenskan är inte helt klart. Förutom stereotypisering har termerna stereotypifiering och stereotypering använts. Jag har här använt stereotypisering då jag uppfattat denna som den mest förekommande. SOU 2006:73 Släcka eld med bensin Mönstret vad gäller polisen agerande i ghetton går alltså igen i flera länder. Men det finns också skiljelinjer. Det finns mycket stora olikheter kring i vilken utsträckning problemet har uppmärksammats och erkänts som just ett problem av den styrande makten. I detta avseende skiljer framförallt ut sig. I detta land finns vad som måste anses vara en vändpunkt. 1999 kom rapporten från den statliga utredning som tillsatts för att utreda polisens hanterande av det rasistiska mordet på 1993: The . Utredningen drog slutsatsen att poliskåren genomsyrades av institutionell rasism. Problemet var inte enskilda rötägg utan rasismen präglade hela poliskåren. Ett viktigt sätt denna rasism visade sig på var just rasistisk stereotypisering av svarta som våldsamma, kriminella och farliga. Rapporten ledde till att en mängd åtgärder mot den institutionella rasismen initierades. Polisväsendet reformerades, en mängd statliga forskningsprojekt drogs igång och affischkampanjer startades för att bekämpa den rasistiska stereotypen av svarta som kriminella. En viktig del av åtgärderna rörde policing diverse communities, dvs. polisens agerande i bostadsområden som till stor del bebos av etniska minoriteter. I finns dock som tidigare nämnts inget officiellt erkännande av att något problem skulle finnas, och därtill saknas forskning om detta område. Syftet med denna artikel är därför att på ett svenskt fall applicera den terminologi och metod som Macpherson använde i The . Jag kommer att visa att samma institutionella rasism som påvisades i fallet även kan identifieras i det svenska fallet, varför institutionell rasism alltså även förekommer i den svenska polisen, inte minst i dess agerande i socialt utsatta bostadsområden med stor andel personer med utländsk bakgrund. Detta, menar jag, innebär att har samma problem som beskrivits ovan angående , och . Analysen kommer också visa på mekanismerna i denna institutionella rasism som orsak/bakgrund och hur den återskapas, samt exempel på hur den kan yttra sig. Det svenska fall som kommer att analyseras är polisens dödsskjutning av en asylsökande kurdisk man i bostadsområdet utanför 2001. Händelsen som sådan fick stor uppmärksamhet i media (även om många av de omständigheter jag kommer att ta upp inte uppmärksammades i media). Dödsskjutningen väckte också stor folklig opinion och demonstrationer hölls mot polisvåld och för rättvisa åt den skjutne mannen. Släcka eld med bensin SOU 2006:73 härigenom till Zyed Bennas och Bouna Traores dödsfall i Parisförorten , vilka också omkom under oklara omständigheter där polisen var inblandad. Dödsfallen i väckte minst sagt folklig indignation. Flera liknande fall finns också i , till exempel dödsskjutningen av i 1999. Han var illegal invandrare från vilket ledde till att han uppträdde underligt och smet in i en trappuppgång när polisen närmade sig honom. När han så trevade i fickan efter sin plånbok sköt polisen ihjäl honom med 41 skott, vilket ledde till omfattande demonstrationer och en del våldsamheter. Ett mycket uppmärksammat fall i är , en svart man som 1999 blev hjärndöd och senare avled sedan åtta poliser gripit honom under oklara omständigheter (se t.ex. . Förorten utanför är också liksom Clichysous-Bois ett marginaliserat och stigmatiserat område. Området har låg social status och en stor andel personer med utländsk bakgrund. pekas ofta ut som en problemförort. I denna artikel kommer först fallet att presenteras liksom den därpå följande The . Utredningens arbetssätt, begrepp, metod och slutsatser kommer kortfattat att behandlas. Därefter presenteras Råslättfallet och detta analyseras mot bakgrund av The . Avslutningsvis presenteras några sammanfattande slutsatser. Han och hans vän överfölls helt oprovocerat av ett gäng vita ungdomar när de stod och väntade på bussen hem. Enligt flera vittnen kom gänget springande och ropade nigger åt de två unga männen. Dwayne hann precis undan men träffades av flera knivhugg. Dwayne lyckades larma ambulans men när den anlände var redan död. Mordet väckte stor uppmärksamhet i media och indignation bland allmänheten. var mordet inte en enskild företeelse. Stadsdelen , där mordet skedde, hade traditionellt varit ett uteslutande vitt medelklassområde men tillbaka hade svarta och asiater börjat flytta in. Dessa utsattes för rasistiskt våld för att få dem att flytta ut ur det traditionellt vita . Antirasistiska organisationer hade demonstrerat och drivit kam160 SOU 2006:73 Släcka eld med bensin panjer mot våldet, och kritiserat polisen för att den inte gjorde tillräckligt för att skydda dem som utsatts för rasistiskt våld och finna förövarna. Kort sagt, pressen på polisen att lösa mordet var stor. I början av utredningen verkade också ur polisens synvinkel allt gå väl. föräldrar förklarade i media att man hade fullt förtroende för polisens arbete. Snabbt började också en mängd tips strömma in till polisen. Tipsen pekade entydigt ut ett antal namngivna personer som förövarna. Personerna var vita unga män som bodde i området, de var kända för att gå knivbeväpnade, ha grovt rasistiska åsikter, och ha knivhuggit människor tidigare. Ändå gick någonting snett. föräldrar blev allt mer kritiska till polisen. Familjen anklagade polisen för att ha en rasistisk och nedlåtande attityd gentemot dem, och för att familjen inte fick reda på hur utredningen gick. Farhågor började resas ute i samhället och i media att utredningen inte sköttes väl. De misstänkta greps , men vägrade svara på några frågor överhuvudtaget. kom inte fram till mycket mer än att de misstänkta hade extrema rasistiska åsikter och begått våldsbrott. Två av dem var bröder och hade en uppenbar fetisch för knivar. Vissa indicier fanns mot de misstänkta, men knappast tillräckligt för en fällande dom. Att polisen inte lyckades lösa mordet väckte stor bitterhet i media. När det kom fram vilka de misstänkta var, och att de var kända rasistiska huliganer blev ilskan och kritiken mot Londonpolisen överväldigande. Fallet utvecklades till en av de största rättsskandalerna i efterkrigshistoria (Cathcart, 1999; , 2002:100 f). The av New Labours vallöften var att grundligt undersöka hela affären. När tillträdde som premiärminister tillsattes snabbt en kommission som genom öppna förhör skulle göra en fullständig och förutsättningslös utredning av polisens arbete. Som ordförande för utredningen utsågs en av mest respekterade domare, den pensionerade of . Förhören inleddes och pågick . kom så den tjocka rapporten från utredningen, . Rapporten avslöjade en mängd brister i polisens utredningsarbete. Trots att polisen bara efter mordet hade 161 Släcka eld med bensin SOU 2006:73 en mängd mycket trovärdiga tips som pekade ut de misstänkta dröjde det ändå innan de greps och förhördes. Om de var skyldiga hade de då uppenbarligen haft tid att undanröja bevismaterial. Istället satte polisen igång en ganska meningslös och dåligt genomförd bevakning av de misstänktas bostäder. När man väl gjorde husrannsakan var den dåligt genomförd. Överhuvudtaget präglades arbetet av slarv och bristande nit. Polisens egen internutredning var slarvigt genomförd och alldeles för mild i sin kritik. Dessa misstag skulle dock i princip även kunnat ha förekommit om brottsoffret var vitt. Utredningen fann dock en mängd omständigheter som inte skulle kunna ha förekommit om brottsoffret varit vitt. Utredningen fann att vissa felbedömningar eller bristande nit i vissa fall var resultatet av rasism. Rasismen var subtil, och i de flesta fall omedveten (unwitting): Unwitting racism can arise because of lack of understanding, ignorance or mistaken beliefs. It can arise from well intentioned but patronising words or actions. It can arise from unfamiliarity with the behaviour of cultural traditions of people or families from minority communities. It can arise from racist stereotyping of black people as potential criminals or troublemakers. Often this arises out of uncritical self-understanding born out of an inflexible ethos of the traditional way of doing things. Furthermore such attitudes can thrive in a tightly knit community, so that there can be a collective failure to detect and outlaw this breed of racism. The canteen can too easily be its breeding ground. (Macpherson, 1999 par. 6.17) Sådan omedveten rasism fann man en mängd exempel på. Inte heller hade någon inom polisen upptäckt den och högre befäl hade inte rättat till de fel som begåtts. Macpherson valde därför att prata om institutionell rasism, en term som dittills inte använts i någon större utsträckning utanför den akademiska världen samt bland antirasistiska aktivister, för att betona att det inte var fråga om enskilda individer som var problemet utan snarare organisationen som sådan. Den institutionella rasismen var närmast resultatet av traditionellt polisarbete. Den grundade sig inte i enskilda individers fördomar eller hat, utan i ett ingrott mönster att tänka och arbeta. Macpherson definierade institutionell rasism som: The collective failure of an organisation to provide an appropriate and professional service to people because of their colour, culture, or ethnic origin. It can be seen or detected in processes, attitudes and behaviour which amount to discrimination through unwitting prejudice, ignorance, thoughtlessness and racist stereotyping which disadvantage minority ethnic people. (a.a. par. SOU 2006:73 Släcka eld med bensin Den institutionella rasism som utredningen fann När poliser kom till brottsplatsen var de inledande åtgärderna för att spana efter de misstänkta bristfälliga. Ett polisbefäl som kom till platsen utgick från att det bara rörde sig om någon typ av slagsmål. Han såg en svart ung man ligga på trottoaren och en annan upprörd ung svart man bredvid (vän ) och drog därmed den slutsatsen. Istället för att försöka få reda på vad som hänt, särskilt genom att fråga vittnet, gick han istället till en pub i närheten (i motsatt riktning från det håll Dwayne till de först anlända poliserna sagt att gärningsmännen sprungit) för att fråga om någon sett vad som hänt. Macpherson drog slutsatsen att detta berodde på rasistisk stereotypisering. Stereotypen om svarta unga män som kriminella och våldsamma gjorde att han hade den förutfattade meningen att det bara var fråga om ett slagsmål och var så övertygad om detta att han inte brydde sig om att utreda vad som hade hänt. Om de två unga männen varit vita skulle alltså polisen enligt Macpherson sannolikt agerat annorlunda. Överhuvudtaget försummade samtliga poliser på plats att se Dwayne som ett offer för en attack. Han hade ju bara precis lyckats undkomma den. Han var chockad och orolig för sin vän, och när polisen kom till platsen men ingen ambulans sågs till blev han än mer upprörd. Han såg det som att polisen var mer intresserad av att förhöra honom än att se till , och upprördes av att polisen kom till platsen före ambulansen, eller som han sa: Who called you fucking cunts anyway, pigs I only called for the fucking ambulance. Polisen upprördes särskilt över att han svor åt dem och såg honom alltså inte som ett brottsoffer som var upprört över attacken som riktats mot honom, utan bara som ett besvärligt vittne. Han gavs aldrig det stöd brottsoffer behöver, och på grund av att polisen ansåg honom vara bråkig och anti-police använde man honom inte som informationskälla i sökandet efter gärningsmännen, trots att han varit den som sett dem senast och åt vilket håll de försvunnit. Poliserna verkade inte ha tagit hans påståenden om att han och blivit överfallna på allvar utan verkar istället ha utgått just från att det varit fråga om ett slagsmål. Macpherson drog slutsatsen att polisens missar berodde på rasistisk stereotypisering av Dwayne som en bråkig svart ung man. Stereotypen hindrade dem från att kunna sätta sig in i hans situation och inse att han var ett offer för en attack och därför var upprörd och aggressiv. Polisen verkar istället ha tolkat hans beteende som beroende på att 163 Släcka eld med bensin SOU 2006:73 svarta unga män normalt är bråkiga och tycker illa om polisen. Macpherson menade att en ung vit person i samma situation skulle ha behandlats annorlunda. När föräldrar skulle identifiera sin döde son agerade det ansvariga polisbefälet mycket okänsligt och olämpligt. Han sade bland annat: weve got a young lad in there, he is dead, we dont know who he is, but we would like to clarify that point. If it is not your son then all well and good, but we do need to know. I am sure you would like to know as well. (a.a. par. 44) Efter identifieringen åkte polisbefälet ifrån sjukhuset och brydde sig inte om att se till att någon tog hand om föräldrar och körde dem hem. Enligt Macpherson var allt detta unwitting racism at work (a.a. par 12.60) Ett par poliser utsågs för att sköta kontakten med familj. När dessa första gången kom hem till familjen efter mordet fanns ett stort antal andra människor från olika medborgarrätts och antirastiska grupper där. Poliserna började ifrågasätta vad dessa personer gjorde där och bad dem identifiera sig, vilket väckte irritation. Poliserna ifrågasatte också varför familjen valde att anlita en advokat samt såg deras krav på information angående utredningen som onormalt och besvärligt och ansåg att familjen blev utnyttjad av sin advokat och antirasistiska grupper. Vidare accepterade inte heller poliserna att mordet på helt och hållet var ett rasistiskt brott, vilket irriterade familj. Inget ansvarigt befäl försökte göra något åt de problem som skapades i kontakten mellan familj och polisen. Överhuvudtaget behandlades enligt rapporten familjen nedlåtande och okänsligt. Vid Macphersons utredning framkom att många av poliserna som arbetade med fallet vägrade erkänna att mordet var ett rasistiskt mord. Med tanke på de misstänktas uttalade rasistiska åsikter och att de begått rasistiskt motiverade brott tidigare menade att det var märkligt att inte se brottet som ett rasistiskt brott. Macpherson ansåg att vägran att inse att det rörde sig om ett rasistiskt mord berodde på omedveten rasism, vilket också fick konsekvensen att polisarbetet påverkades negativt då man genom att inte inse motivet hade fel infallsvinkel på mordet. Genomgående fanns det inom poliskåren ogrundade negativa uppfattningar om familjen . Många poliser använde olämpligt och förolämpande språk. Svarta benämndes som neg164 SOU 2006:73 Släcka eld med bensin roes eller coloured. Många poliser gjorde även detta inför Macpherson under förhören Macpherson höll under sin utredning. Den rasism Macpherson hittade i granskningen av polisens agerande var alltså uteslutande omedveten och oavsiktlig (unwitting) rasism. Det finns ingenting som tyder på att poliserna medvetet försökt agera oprofessionellt. Det rör sig om en subtil rasism som bara upptäcks genom en noggrann granskning. För att den skall upptäckas krävs även kunskap om den rasistiska stereotypisering som förekommer även i andra samhällsområden. Exempelvis kan polisens antagande när de kom till platsen att det hela rörde sig om ett slagsmål vid en första anblick verka mindre allvarligt, kanske till och med förståeligt. Det krävs en insikt i hur stereotyperna om unga svarta män som bråkiga och kriminella fungerar för att man skall förstå att misstaget inte var så obetydligt och oskyldigt, även om det säkerligen var helt omedvetet. Dödsskjutningen i spreds en tragisk nyhet i media. Polisen hade skjutit ihjäl en kurdisk flykting i . Polisen hade i en helt vanlig trafikkontroll stoppat två utländska män som saknat körkort. De två poliserna hade följt med männen till en lägenhet då männen påstått att körkort och identitetshandlingar funnits där. Det visade sig att den ene av männen var flykting från turkiska och hade ett utvisningsbeslut hängande över sig. Han befann sig alltså illegalt i landet och var livrädd för att polisen skulle avslöja hans identitet och utvisa honom. Desperat grep han en kökskniv och hotade ta sitt eget liv. När han försökte fly högg han med kniven mot poliserna och en polis tvingades i nödvärn skjuta mannen som avled av skottet. Någon dag senare intervjuades dock mannens kamrat som varit närvarande vid dödsskjutningen. Enligt honom blev aldrig poliserna hotade av kniven. Hans ihjälskjutne vän hade haft kökskniven mot sin egen hals och bara hotat ta sitt eget liv. När han så flydde sköt polisen honom i ryggen när han var på väg ner för en trappa ute i trapphuset.