sou · GUB345 · 2007-01-01 00:00:00 — Rapporten och kulturen1 publicerades och var resultatet av arbete i barnkulturgrupp, som bestod av både politiker och sakkunniga inom barnkulturområdet. En hel del av de förslag som lades fram av Barnkulturgruppen har genomförts, till exempel har barnbibliotekarietjänster på läns- planet inrättats, ungdomsorganisationer har fått stöd, och formule- ringar om att prioritera barn och ungdomar har skrivits in i institu- tionernas direktiv. En rad av de förslag gruppen presenterade tar aktionsgruppen upp i detta betänkande: att ta hänsyn till barnen i utformning av offentliga miljöer att ge forskningsrådsnämnden i uppdrag att framlägga en plan för angelägen forskning inom området barn och kultur att lyssna på barnen själva och stödja deras skapande att förbättra vidareutbildning av barnbibliotekarier att utveckla utbildning av museipedagoger, fortbildning av museipersonal, anpassning av museerna till barn och arbete med förskola och skola att granska kommunala verksamhet i syfte att få den att nå även förskolebarn, knyta an till elevernas spontana musikintresse och åstadkomma smidigare övergångar till det musikliv som finns för vuxna. Barnkulturgruppen uppmanade kommunerna att inventera sitt kulturliv och granska sina insatser för att se om de medel som totalt avsätts för kulturområdet kommer barnen till godo och utnyttjas på bästa sätt. 1 Barnen och kulturen. En rapport från Barnkulturgruppen, Liber förslag, 1978. Kulturpropositionen från 19962 betonade starkt behovet av insatser för att stärka kulturen för barn och unga. och fram- åt har nya medel tillkommit som särskilt stöder barns och ungas möjligheter att delta i kulturlivet. Stöd till inköp av litteratur till folk- och skolbibliotek (1997), stöd till läsfrämjande insatser, nationella uppdrag på barnkultur- området, regionala resurscentra för film och video (1997), stöd till museipedagogisk verksamhet (2005), stöd till länskonstnärer inom konst och dans (1990/91) samt en rikskonsulent i slöjd för barn och unga (försök , permanent ) är exempel på statliga insatser som tillkommit . Stöden till nationella minoriteter och till ökad tillgänglighet för kulturen för personer med funktionshinder innebär också förbätt- rade möjligheter för barn och unga att ta del av kulturen. Förutom stödet till regionala resurscentra för film och video administreras samtliga stödformer av . Stödet till inköp av litteratur till folk- och skolbibliotek syftar till att främja barns och ungdomars intresse för läsning. Stödet för läsfrämjande insatser kan sökas tillsammans med inköpsstödet och är tänkt för metodutvecklande projekt. disponerade sammanlagt för de båda stöd- formerna. En förutsättning för bidrag är att kommunens anslag för medier under ansökningsåret är lika stort som föregående års anslag. Den del av anslaget som avser medier för barn och ungdom får inte minska. ändrades förordningen så att villkoret gäller medieanslag i stället för, som tidigare, bokanslag. I ansökan ska också ingå en plan för hur kommunen avser att arbeta med att sti- mulera barns och ungas läsning i samverkan mellan bibliotek, skola och förskola. Nationella uppdrag inom olika konstområden tillkom efter Kulturpropositionen 1996. Uppdragen innebär ett treårigt stöd på till en kulturinstitution eller grupp som bedriver ett föredömligt arbete inom en konstform. I uppdragen ingår att sprida metoder och resultat. infördes ett statligt stöd till regionala resurscentrum för film och video. Resurscentrumen bedriver filmpedagogisk verk- 2 Kulturpolitik, prop. 1996/97:3. samhet, stödjer unga filmare med mera. har verksamheten vuxit till 19 regionala resurscentrum. 2001 2003 genomförde regeringen en särskild satsning på musei- pedagogik. fördelade till museipedagogiska insatser på de regionala museerna och Historiska och fick för att utveckla sitt arbete inom museipedagogiken. finns permanenta medel till museipedagogik, vikta för insatser på de regionala museerna. I reformen med fri entré på de statliga museerna ingår också satsningar på pedagogik. I Kulturpropositionen förslog regeringen att försöks- verksamheten med ett statligt stöd till länskonstnärer skulle perma- nentas. Syftet med stödet var att höja kvaliteten i amatörkulturen och att öka barns och ungas intresse för kultur. Från början gick stödet främst till dansområdet, men länskonstnärer inom andra konstformer förekom också. går stödet till dans- och konst- området och för att förtydliga uppdragets främjande funktion kallas länskonstnärerna istället dans- och konstkonsulenter. Upp- draget omfattar nu också att vara en länk mellan den professionella dansen och publiken. Efter förslag i Kulturpropositionen permanentades också det statliga stödet till en rikskonsulent i slöjd för barn och unga, knu- ten till . Rikskonsulenten har drivit ett brett främjandearbete för slöjden och är projektledare för pro- jektet , som har ett nationellt uppdrag 2004 2006. 2.1.3Arbetsgruppen kultur i skolan 1995 1998 genomförde regeringen satsningar på kultur i skolan genom att särskilda projektmedel tillskapades. och fram till denna utredning har flera satsningar gjorts. Arbetsgruppen kultur i skolan verkade under Kulturdeparte- mentet åren 1995 1998. Gruppen publicerade sina utrednings- resultat i rapporten strategi för kultur i skolan (Ds 1998:58). Rapporten pekar på hur nödvändigt det är att kulturlivet och skolan delar på ansvaret för utvecklingen av kulturen i skolan. Gruppen föreslog att och skulle få ett gemensamt uppdrag att utveckla kultur i skolan. En del i uppdraget var att skapa nätverk mellan myndigheter och organisationer. I för- slaget ingick också att utveckla museipedagogiken, utveckla kultur- arvet som kunskapskälla, rikta uppmärksamhet mot skolmiljön i regeringens handlingsprogram för arkitektur, form och design samt initiera ett tvärsektoriellt forskningsprogram om kultur och skola. Gruppens förslag genomfördes i efterföljande satsningar. 2.1.4Kultur i skolan 1999 2003 En fortsättning blev regeringens satsning Kultur i skolan som 2001 bidrog med totalt till ett antal utvecklingsprojekt. Arbetet finns redovisat i skriften Kultur i sko- lan, En skrift om regeringens satsning –20033 (Utbild- nings- och 2005). Bland annat gavs Kultur- rådet och (senare Myndigheten för skolutveckling) ett gemensamt uppdrag att utveckla arbetet med kultur i skolan, kallat Kultur för lust och lärande. Uppdraget pågick åren 1999 2002. Som avslutning på Kultur för lust och lärande skrevs en gemen- sam avsiktsförklaring under av och . I avsiktsförklaringen sägs Nästa steg i myndig- heternas arbete blir att formulera en handlingsplan som kan konkretisera avtalets visioner och leda den fortsatta utvecklingen framåt. Någon sådan handlingsplan har ännu inte formulerats. Under regeringsuppdraget initierades kontinuerliga nätverks- träffar mellan de myndigheter och organisationer som har uppdrag och intresse av frågor knutna till kultur i skolan. Gruppen kallades Myndigheternas samverkansgrupp. I , En skrift om regeringens satsning –2003 finns dels en beskrivning av de projekt som fick sär- skilda medel och dels en sammanfattning av pro- jektets utvärdering. Utvärderingen pekar på att det var viktigt att och samarbetade i projektet då det gav legi- timitet och bredd åt uppdraget. Utvärderingen konstaterar att man på de orter och i de regioner där det funnits nationellt initierad verksamhet hade kommit en bit på väg, medan man i andra regioner inte nått något synbart resultat. För att nå ett mer varaktigt resultat är det viktigt att finna mer permanenta former för samarbete. På regional och lokal nivå har arbetet i vissa kommuner och län utvecklats och på några håll nått långt. Inom andra kommuner och län har arbetet gått tillbaka och de tidigare satsningarna försvunnit. 3 Kultur i skolan, En skrift om regeringens satsning –2003 (2005) Utbildnings- och . 2.1.5Kultur och estetik i skolan 1999–2003 Som en del av Kultur i skolan hade lärarutbildningen vid ett särskilt uppdrag att utveckla modeller för kompetens- utveckling och studera utvärderingar av projektet i skolan i . De rapporterade sitt arbete i en rad skrifter och avslutade med att lägga förslag till fortsatta insatser. före- slog bland annat att ett nationellt forum för Kultur, estetik och skola skall skapas. De ville också stödja praxisnära forskning, decentralisera mediepedagogisk utbildning för lärare, stödja åter- kommande seminarier om kultur i skolan och stödja nätverk för konstnärer och kulturpedagoger. Inom ramen för det pågående regeringsuppdraget till Myndig- heten för skolutveckling (se nedan) har fått för att vidareutveckla ett forum för kultur och este- tik i skolan, KES-forum. Syftet med KES-forum är att kunna kva- lificera samtalen kring dokumenterad estetisk praktik genom att knyta samman grundutbildning, utvecklingsarbete och forskning. 2.1.6Uppdrag till Myndigheten för skolutveckling Myndigheten för skolutveckling fick ett särskilt kultur- uppdrag av regeringen att genomföra insatser för att tillvarata erfa- renheterna från uppdragen under Kultur i skolan. I en pm till regeringen4 skriver Myndigheten för skolutveckling: Myndigheten avser att skapa en kontinuitet i tänkandet att kultur för- stärker och stimulerar lärandeprocessen som var en bärande tanke i regeringens satsningar 1999 2001. Därefter har mycket hänt i skolut- vecklingen som fördjupat kunskaperna kring skapande och lärande. ser vi inte bara kultur som en förstärkning och en stimulans i lärandet, kan vi hävda att kultur och skapande är en lärande- process i sig. När barns, ungas och vuxnas erfarenheter kommer till uttryck på många olika sätt, växer en estetik fram som behöver reflek- teras och som upphäver gränserna mellan teori och praktik. I förskola och skola kan man inte tala om praktiskt-estetiska ämnen, utan estetiska lärprocesser bör vara en del i hela skolans kunskapsuppdrag. Barn och unga ska vara delaktiga i arbetet och få utveckla sina kultu- rella, skapande och kreativa uttrycksmedel. På så sätt länkar vi arbetet med estetiska lärprocesser till myndighetens utvecklingsområden som berör delaktighet, likvärdighet, demokrati och kunskaper. Utbildning- ens kvalitet blir beroende av de miljöer för lärande som kan byggas 4 Dnr 2004:341. upp av lärare med olika kunskapsgrund, men med en samsyn kring uppdraget. Kulturlivet är en resurs för skolan. Kulturlivets insatser måste utgå från skolans uppdrag och förankras i skolans organisation för att kunna utgöra ett långsiktigt stöd för skolan i dess utveck- lingsarbete. 2.2Nationella styrdokument på barnkulturområdet De styrdokument som ligger till grund för lagstiftning och prak- tiskt arbete i verksamheterna, FN:s konvention om barnets rättig- heter (), de kulturpolitiska målen, biblioteks- lagen och läroplanerna för förskolan, särskolan, och gymnasiet, är skrivna med starka visioner om barnkulturens funk- tion och uppgifter. , ratificerades av riksdag 1990. Att ett land har ratificerat en konvention innebär att det har bundit sig folkrättsligt till att förverkliga den. gjordes också en översyn av svensk lagstiftning i förhållande till . är en del av den internationella folkrätten, men handlingar som inte är förenliga med förs inte upp i någon internationell domstol. Kritik och påtryckningar är egentligen de enda sanktioner som finns att tillgå när ett land inte lever upp till det som står i . För att övervaka att de stater som har ratificerat konventionen också lever upp till den, finns det i en för barnets rättigheter (barn- rättskommittén). Med jämna mellanrum ska alla konventionsstater lämna en rapport till barnrättskommittén. har lämnat tre rapporter.5 5 första rapport till för barnets rättigheter. jag mår bra. Men, Första rapport av . Konventionen om barnets rättigheter, Socialdepartemen- tet, 1992. andra rapport till för barnets rättigheter, , Social- departementet, 1997. tredje rapport till för barnets rättigheter. Om åtgärder och framsteg för att förverkliga konventionen om barnets rättigheter, , Socialdeparte- mentet. har flera ändringar i lagstiftningen och i de grund- läggande bestämmelserna genomförts och artiklarna 3 och 12 har skrivits in i såväl utlänningslagen som i och social- tjänstlagen. Fyra av sakartiklarna i är vägledande för hur helheten ska tolkas. Dessa artiklar: 2, 3, 6 och 12, kallas för de fyra huvudprinciperna. När man läser alla övriga artiklar ska man läsa dem mot bakgrund av huvudprinciperna. Artikel 2 slår fast att alla barn har samma rättigheter och lika värde. Ingen får diskrimineras. gäller för alla barn som befinner sig i ett land som har ratificerat den. Artikel 3 anger att det är barnets bästa som ska komma i främsta rummet vid alla åtgärder som rör barnet. Begreppet barnets bästa är konventionens grundpelare och har analyse- rats mer än något annat begrepp i . Vad som är barnets bästa måste avgöras i varje enskilt fall. Det bästa för ett barn behöver inte vara det bästa för ett annat. Artikel 6 säger att varje barn har rätt att överleva, leva och utvecklas. Artikeln handlar inte bara om barnets fysiska hälsa utan också om den andliga, moraliska, psykiska och sociala utveckling. Artikel 12 handlar om barnets rätt att uttrycka sina åsikter och få dem beaktade i alla frågor som berör honom eller henne. När åsikterna beaktas ska hänsyn tas till barnets ålder och mognad. För arbetet med barns och ungas rätt till kultur lyfter vi också fram följande artiklar: Barnet ska ha rätt till yttrandefrihet och till att söka, motta och sprida information och tankar av alla slag, i tal, skrift eller tryck, i konstnärlig form eller genom annat uttrycksmedel som barnet väljer. Barnet har rätt till vila och fritid, till lek och rekrea- tion anpassad till barnets ålder och till att till fullo delta i det kultu- rella och konstnärliga livet. antog en nationell strategi för att förverkliga barnkonventionen6. Den ligger till grund för regeringens barn- politik och innehåller bland annat följande moment: 6 Se prop. 1997/98:182. ska vara ett aktivt instrument och genom- syra allt beslutsfattande inom som rör barn. bör på olika sätt tas upp i utbildningar för de yrkesgrupper som ska arbeta med barn. Statligt anställda vars arbete har konsekvenser för barn och ungdomar ska erbjudas fortbildning för att kunna stärka sin barnkompetens och sina kunskaper om . Kommuner och landsting bör på samma sätt erbjuda sin per- sonal fortbildning. Kommuner och landsting bör inrätta system för att kunna följa hur barnets bästa förverkligas i det kommunala arbetet. Barnkonsekvensanalyser ska göras vid statliga beslut som rör barn. Barns och ungdomars inflytande och delaktighet i samhälls- och trafikplaneringen ska utvecklas. Barnstatistiken ska utvecklas. presenterade regeringen i en skrivelse till hur det strategiska arbetet med att förverkliga i fortsatt ska bedrivas.7 I den utvecklade strategin står det bland annat: Det är angeläget att staten föregår med gott exempel när det gäller att integrera ett barnperspektiv i det offentliga besluts- fattandet. Regeringen avser därför att göra uppföljningar av hur det arbetet fortskrider inom olika myndighetssektorer och utifrån dessa överväga vilka åtgärder som kan behövas för att förbättra såväl mål- och resultatstyrningen som stödet till myndigheterna. har haft i uppdrag att stimulera lärosätena att inordna i olika yrkesutbildningar, och det uppdraget kommer att följas upp. I regleringsbreven för till universitet och högskolor ställs krav på återrapportering av lärosätenas insatser för att införliva kunskap om barnkonven- tionen i olika utbildningar som bedöms som betydelsefulla. 2003/04:47. Grunden för dagens kulturpolitik utgörs av de kulturpolitiska mål som fastställde 1974 och som modifierades 19968. Målen syftar till att kulturpolitiken skall: 1.värna yttrandefriheten och skapa reella förutsättningar för att alla ska kunna använda den 2.verka för att alla ska få möjlighet till delaktighet i kulturlivet och till kulturupplevelser samt eget skapande 3.främja kulturell mångfald, konstnärlig förnyelse och kvalitet och därigenom motverka kommersialismens negativa verk- ningar 4.ge kulturen förutsättningar att vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft i samhället 5.bevara och använda kulturarvet 7.främja internationellt kulturutbyte och möten mellan olika kulturer inom landet. De kulturpolitiska målen använder samma formuleringar som när det gäller yttrandefrihet och möjlighet för alla till delaktighet i kulturlivet, till kulturupplevelser och till eget skapande, det så kallade jämlikhetsmålet. Enligt bibliotekslagen (SFS 1996:1596) ska varje kommun ha ett folkbibliotek. Det ska också finnas lämpligt fördelade skolbiblio- tek inom grund- och gymnasieskolan för att stimulera skolelever- nas intresse för läsning och litteratur samt för att tillgodose deras behov av material för utbildningen. I paragraf åtta betonas att folk- och skolbiblioteken ska ägna sär- skild uppmärksamhet åt funktionshindrade, invandrare och andra minoriteter bland annat genom att erbjuda litteratur på andra språk än svenska och i former särskilt anpassade till dessa gruppers behov. Paragraf nio säger att folk- och skolbiblioteken ska ägna sär- skild uppmärksamhet åt barn och ungdomar genom att erbjuda 8 Kulturpolitik, prop. 1996/97:3. böcker, informationsteknik och andra medier anpassade till deras behov för att främja språkutveckling och stimulera till läsning. Bibliotekslagen säger också att ett länsbibliotek bör finnas i varje län för att bistå folkbiblioteken med kompletterande medieförsörj- ning och dylikt. I läroplanen för förskolan (Lpfö 98) stadgas att leken och det lust- fyllda lärandet skall stimulera barnets fantasi, inlevelse och kom- munikation och att detta ska ske med hjälp av olika uttrycksformer såsom bild, sång och musik, drama, rytmik, dans och rörelse, tal- och skriftspråk. Läroplanen för det obligatoriska skolväsendet (Lpo 94) stadgar att varje elev innan de lämnar ska ha utvecklat sin förmåga till kreativt skapande och fått ett ökat intresse för att ta del av samhällets kulturutbud. I läroplanen för gymnasieskolan (Lpf 94) finns motsvarande skrivningar gällande kultur som för . Därtill har gymnasiet särskilda program och kurser med olika estetiska inrikt- ningar. Till varje ämne i grund- och gymnasieskolan finns en kursplan som anger målen för undervisningen samt vilka mål eleven ska upp- nå. 2.3Viktiga aktörer på barnkulturområdet Samhällsansvar för att det enskilda barnet ska få möta kulturverk- samhet ligger i första hand hos kommunerna som har de största möjligheterna att påverka utbud och verksamheter i barnens när- miljö. Förskola, skola och skolbarnsomsorg är de verksamheter som når flest barn och unga. Kommunala kulturinstitutioner, musik- och kulturskolor, barnkulturcentra, föreningar och studie- förbund är verksamheter som finns i lokalsamhället och som i olika utsträckning riktar sig till barn och unga. På regional nivå finns en infrastruktur för kultur som har byggts upp till stor del . Länsteatrar, länsmusik- verksamhet, länsbibliotek och länsmuseer är exempel på regionala kulturinstitutioner som finansieras av länen och staten gemensamt. har regionala resurscentra för film vuxit fram med stöd från . På regional nivå finns också olika grupper av konsulenter med en främjande och samordnande funk- tion, till exempel teaterkonsulenter, konstkonsulenter, danskonsu- lenter och slöjdkonsulenter. Konsulenterna har oftast en regional huvudman men finansieras både med regionala och statliga och i viss mån även kommunala medel. Län och regioner kan stå för samordning, kompetensutveckling och subventioner till barnkultur samt för regionala barnkultur- strategier. På de statliga scenkonstinstitutionerna, museerna och hos bland andra , Riksutställningar, Rikskonserter, och finns expertkunskaper och avsevärt större resurser än på lokala och regionala institutioner. På statlig nivå finns också myndigheter som som fördelar medel till regionala kulturinstitutioner. Statens möjligheter att främja barns och ungas lika möjligheter till kultur i olika delar av landet är inte bara knutna till ekonomiska insatser utan även till rollen som kvalificerad samtalspartner, inspi- ratör och nätverksbyggare som också kan ge mycket goda effekter. 2.4Slutsatser av Aktionsgruppens kartläggning av barnkulturen Den offentligt stödda barnkulturen har i allmänhet hög kvalitet. Barnkulturen vilar i hög grad på det engagemang som utförarna har. Det räcker emellertid inte för att nå alla barn och unga i landet på ett jämlikt sätt. Aktionsgruppens delbetänkande Det ser lite olika ut En kartläggning av den offentligt finansierade kulturen för barn9 ger en översiktlig bild av läget för barnkulturen. Kartläggningen bygger på befintlig statistik och utredningar och här ger vi en mycket kort sammanfattning. När det gäller de strukturella förutsättningarna för barnkulturen ser vi att det finns mycket kvar att göra. De nationella mål som finns på området (, de kulturpolitiska målen) bryts inte ner till uppföljningsbara mål och uppdrag i myndigheter- nas regleringsbrev. Det saknas en tydlig samordning mellan upp- drag som gäller barns eget skapande och de medel som finns att 9 Dnr U 2005/9616/Kr. fördela till verksamheter som bedrivs regionalt och lokalt. Den nationella uppföljningen på barnkulturområdet är bristfällig och ger inte svar på om verksamheten leder till de resultat man har för- väntat sig. I vissa regioner och kommuner bedrivs dock ett väl strukturerat mål- och uppföljningsarbete. Barns och ungdomars kulturvanor är otillräckligt stude- rade. De undersökningar som görs (Barnbarometern, Kultur- barometern och Mediebarometern) ger ett mycket litet material om barns och ungas eget skapande. Huvuddelen av frågorna i de inter- vjuundersökningar som ligger till grund för statistiken handlar om kulturkonsumtion. Det förekommer studier där man också ställer frågor om ungdomars egna upplevelser av kultur och vad de själva är intresserade av att göra men när det gäller små barn finns inget sådant material. Undersökningarna ger i viss mån svar på frågan om huruvida barns kulturvanor styrs av ekonomiska förhållanden, föräldrars utbildning, geografisk hemvist med mera, men svaren redovisas inte på ett sådant sätt att man lätt kan dra slutsatser. Här finns möjligheter att presentera det insamlade materialet så att man tyd- ligare kan se hur barns levnadsförhållanden påverkar deras kultur- vanor. Det är också svårt att se eventuella åldersbundna mönster eftersom statistiken bygger på ett mycket litet underlag och svaren delas in i stora åldersgrupper. När det gäller barns möjligheter att skapa själva har vi i kartlägg- ningen valt att enbart beskriva verksamheter som är offentligt finansierade och som finns i någon större omfattning. Vi har inte haft möjlighet att samla in exempel på verksamheter som bedrivs i liten skala, kanske bara på en ort eller i en skola eller förskola. Av- snittet baseras helt på uppgifter om studieförbunden, de kommu- nala kultur- och musikskolorna samt de kommunala barnkultur- centra som finns runtom i landet. Mycket kort kan vi sammanfatta att förutsättningarna för barn att ta del av sådan verksamhet skiljer sig betydligt åt beroende på bostadsort, föräldrarnas utbildning, i vilken skola eller förskola barnen går och i viss mån även beroende på föräldrarnas ekonomi. Det offentliga kulturutbudet för barn skiljer sig också åt beroende på var i landet man bor. När det gäller länsinstitutionerna (teatrar, länsmusik, museer) finns det stora skillnader i hur stor del av verk- samheten som riktar sig till barn och hur man arbetar med utbudet till barn. En grupp som har stor betydelse för barns möjligheter att möta kulturen är de regionala konsulenter som finns i vissa län inom film, teater, bibliotek, dans, slöjd och konst.