sou · GUB321 · 2007-01-01 00:00:00 — Symbolmäs- sigt talar bilden samma språk som ÖK: s bild: svensk ordning och reda manifesteras genom polisens närvaro. I artiklarna kan vi inte hitta en oreflekterad användning av ter- merna invandrare och flyktingar, sannolikt på grund av att det rör sig om en specifik etnisk grupp. Däremot är händelsen i sig en källa till att kraftiga uttryck kan användas för att förstärka konfliktmo- mentet. Bland de sätt på vilka skeendet beskrivs använder sig båda tidningarna av ordval och uttryck som hänvisar till strid och milita- rism. I ÖK: s fall finner vi fler sådana ord och uttryckssätt, exem- pelvis konfrontation, hotfull stämning, stridande parter, våldsamt upplopp, falanger och blod, än i NA: s artikel. I den finns inte lika många tillspetsade uttryck, men tumult används flitigt i olika kom- binationer, hotfull stämning, falanger som drabbar samman och misshandel beskriver skeendet. Språkbruket sker genom kontrasterande termer vilket skapar skillnad mellan vi och dom. Det är enkelt för tidningarna att peka ut vem som är fiende respektive vän i skeendet. De två falangerna utgör i det här fallet bråk- och upploppsmakarna. I ÖK:s artikel skrivs ingenting som kan förmildra bovens roll i dramat. Husbondens röst i etnifierad lokalpress exempelvis inget om hur stor del av församlingen de två falangerna utgör. Artikeln ger snarare intrycket av att församlingen som hel- het är delad. Det innebär att det egentligen är hela den syriansk- ortodoxa församlingen som är boven. I båda tidningarna får polisen och rollerna som fredsmäklare och godhjärtade vårdare genom uttryck som ta hand om, medling, förhandlingar och polisen avstyr tumult. Här används ett språkbruk som anger att de svenska representanterna är toleranta, vänliga, omsorgsta- gande och kompromissfrämjande, uttryckssätt som befäster bilden av svenska kulturella egenskaper. Framställningen blir därmed grovt förenklad och bär implicita drag av vi (svensk civiliserad ord- ning) och dom (invandrares känslostyrda kaos). Därmed ligger det nära till hands för tidningarna att presentera kulturella förklaringar till bråket som tycks bero på skilda uppfatt- ningar mellan två grupper inom församlingen. Framställningen i tidningarna, ställd mot den svenska ordningsmakten, ger dock in- trycket av att konflikten beror på något kulturellt inneboende hos dessa invandrare. Detta förstärker även de stereotyper som florerar i samhället: invandrare har lätt att låta känslorna styra över förnuftet genom uttryck som känslorna i svallning. I dessa artiklar saknas ett passivt stödjande av något specifikt politiskt förslag, men det finns ett indirekt passivt stödjande till och därmed en legitimering av den dominerande svenska majoritets- kulturen. I båda artiklarna får ordningsmakten komma till tals och berätta vad som har hänt, tolka skeendet och skriva historien. En- dast i NA: s artikel får en representant för församlingen uttala sig som ursäktar sig å församlingens vägnar. Men en exotisk grupp som inte har anpassat sig tillräckligt till den svenska ordningen kan med lätthet framställas som en problematisk grupp. Svenskheten i lokalpressen och den strukturella diskrimineringen Distinktionen mellan problem och resurs handlar om hur medier framställer invandrare. Majoriteten av artiklarna som handlar om invandrare är av problemkaraktär, dvs. invandrare som kollektiv el- ler individ framställs som problematisk i olika avseenden. Vissa förändringar i artikelmönstret kan skönjas , framförallt att andelen problemartiklar ur både kollektiv- och individperspektiv ökar relativt sett. Tidningarna tycks oftast välja att spegla invand- Husbondens röst i etnifierad lokalpress rare relativt ensidigt och termen invandrare förekommer ofta i ne- gativa sammanhang såsom kriminalitet, arbetslöshet, segregering etc. Den systematiska snedvridningen kan även antas påverka majo- ritetens självbild så till vida att artiklarnas problemvinkel får en utpekande effekt. Det är invandrarna som är problemet, inte den svenska majoritetsbefolkningen. Den senare gruppen får rollen som resursskapande och laglydig. Vidare bäddar etniskt homogena redaktioner och en tämligen monokulturell journalistkår för en ensidig, slentrianmässig och okritisk rapportering (jfr 2004). Ser vi till vår kvalitativa analys av policyartiklar bekräftas bilden av att invandrare i huvudsak framställs som problem. Framställ- ningen i artiklarna varierar givetvis beroende på policyområde och artikelns innehållsmässiga vinkling, men de två tidningarna bidrar till att forma bilder av invandrare relaterade till arbete, boende, skola och kultur på likartade sätt. I artiklarna finner vi flera exem- pel på en oreflekterad användning av ord, exempelvis passiva, bidragsberoende, invandrartäta områden, segregerade och tumult. Det finns också en tendens att man inte definierar termer som invandrare och flyktingar. Det innebär att tidningarna underlåter att precisera vem eller vilka artikeln handlar om. Flera implicita former av kontrasterande termer kan vi hitta, exempelvis att invandrare är segregerade, invandrare kostar pengar, vår skola kontra muslimska skolor och att invandrare är bråkma- kare. Implicit framställs svenskar vara motsatsen till denna sam- mansatta bild av invandrare. Den svenska majoriteten är integrerad, samförståndsbenägen och bidragande till samhället (jfr kapitel). Vi finner även att vissa kulturella förklaringar används, så- som att invandrare vill bo tillsammans och att kyrkobråket beror på avvikande kultur. En del stereotyper lyser igenom i artiklarna, exempelvis att invandrare låter känslorna styra och att invandrare är tärande. Slutligen, finner vi flera tendenser som pekar på passivt stödjande av den rådande svenska ordningen. Det sker genom att bara eliten får komma till tals i flera artiklar och att rapporteringen sker okritiskt och ensidigt. Trots den tidsmässiga spännvidden mellan artiklarnas publicering verkar den dominanta svenskheten alltjämnt styra framställningssättet och beskrivningen av invandrare i och därmed reproducera formandet av negativa invand- rarbilder (jfr 1999; Billig 1995). Å ena sidan kan vi anta att händelser och skeenden i verkligheten givetvis är grunden för artiklarnas innehåll, exempelvis flyktingars Husbondens röst i etnifierad lokalpress möte med svenska myndigheter eller när kommunen inleder ett arbetsmarknadsprojekt. Å andra sidan bidrar urvalet och framställ- ningen av denna verklighet till att tidningarna sätter agendan och bidrar till konstruktionen av invandrarbilden. Den gängse bilden av invandraren är i hög grad av problemnatur och bildar en kontext vari politik och synen på invandrare och flyktingar inordnas. Ett sätt att tänka och resonera om invandrare etableras där medier, med etniskt homogena redaktioner och svenska journalister, är drivande motor. Medierna fastställer i den meningen gränser för den svenska majoritetens förståelse och kunskaper om invandrare och rapporte- ringen blir slentrianmässig och okritisk (Catomeris 1998). En okritisk, tendentiös och problemfokuserad rapportering blir förment neutral och förvandlas till sanning genom att den före- kommer ofta (1996). Den etablerar också normer om att så här bör journalister skriva för att läsare skall för- stå och känna igen sig. Problemfokuseringen i beskrivningen av invandrare fortgår lättare om mottagarna av invandrarbilden inte ifrågasätter den. Tidningarna i är policyformande instanser som inte ändras av en ökad heterogenitet. Den negativa synligheten i tidningarna ökar parallellt med ökningen av invandrare i befolk- ningen. Det sker en etnifiering av mediernas bildproduktion. Jour- nalisterna och redaktörerna är svenskar och de bilder som skapas, det språkbruk som används och den problemfokusering som lokala massmedier har gentemot invandrare, förändras minimalt . Den artikel som handlar om boende publicerades men skulle kunna vara skriven . Likadant förhåller det sig med artikeln om arbetsmarknadsprojektet. Bilden av det är invandrarna som lever segregerat har snarare förstärkts (2001). Mediernas medverkan i den strukturella diskrimineringen av in- vandrare i och i handlar om att på olika sätt skapa och reproducera invandrarbilden. De olika aspekter som vi har för- sökt lyfta fram i den tolkande analysen av ett antal artiklar publice- rade i lokalpressen bidrar var för sig till att skikta samhället i över- och underordning. Implicit, och emellanåt explicit såsom i fallet med den muslimska skolan kontra vår skola, framställs den svenska majoriteten som överordnad andra grupper. Det sker ge- nom språkliga förenklingar, diskursiva kontrasteringar och legitimering av dominanta perspektiv. Intressant nog tar lokal- pressen ställning och blir en aktör bland andra som bidrar till beva- randet av en viss ordning. I undantagsfall låter man invandrare re- presentera sig själva. Däremot är man frikostig när det gäller att låta Husbondens röst i etnifierad lokalpress den lokala eliten komma till tals (jfr SOU 2005:56). Därmed blir medierna både ett följsamt redskap åt och en reproducerande aktör av dominanta perspektiv. I den meningen är man husbondens röst i det etnifierade samhället. För att bryta den strukturella diskrimineringen, konsekvensen av sättet att beskriva det främmande, krävs att massmedier generellt omprövar sin roll som förmedlare av verklighetsbilder och att kri- tiskt nalkas invandrarrelaterade spörsmål genom att ställa sig frå- gan: ur vems perspektiv talar jag? Mitt politiska systems, min etno- centriska föreställnings om hur verkligheten är ordnad eller min roll i den dominerande diskursens perspektiv? Nyhetsredaktioner och journalistkåren måste öppna sig, inte bara genom anställning av personer med annan bakgrund, utan även ständigt omvärdera och utmana olika perspektiv på verkligheten. Kanske vore en initial strävan att återknyta till journalistiska ideal om att alltid spegla olika sidor i konflikter och skeenden i normal politik genom inter- vjuer med både svenska eliter och invandrade personer, en bra bör- jan. Om medier skall kunna hävda, med hedern i behåll, att man har en maktgranskande roll bör man både kritiskt granska sin egen makt och kritiskt dissekera de maktförhållanden som råder i sam- hället för att bryta den medialiserade strukturella diskrimineringen av invandrare. Husbondens röst i etnifierad lokalpress (1996) Qualitative Media Analysis. Thousand Oaks: . Angelöw, , (1990) Introduktion till social- psykologi. Balibar, (1991) Is There a Neo-Racism?. I Balibar, Eti- enne & , (1991) Race, Nation, Class. , , (2000) Textens mening och makt. i samhällsvetenskaplig textanalys, : Stu- dentlitteratur. Billig, (1995) Banal Nationalism. , (1998) Tårögda flickor och kusliga män. I , (red.) magi i vita medier. Svensk nyhetsjournalistik om in- vandrare, flyktingar och rasism. Catomeris, (1998) Som att förflytta sig – om etnisk enfald på redaktionerna. I , (red.) magi i vita medier. Svensk nyhetsjournalistik om in- vandrare, flyktingar och rasism. , (2005) Reserverad demokrati. Representation i ett mångetniskt . , (1992) Rasism utan ras?. Invandrare & Mino- riteter nr 3 1992: 3-8. van Dijk, Teun (1991) Racism and the Press. Edelman, (1988) Constructing the Political Spectacle. Chi- cago: . , , (1996) Journalistikens etiska problem. Fiske, (1998) Kommunikationsteorier. : , Ny reviderad upplaga. (1985) Ideologies and Institutions in . The Representation of Immigrants. , (1998) Den muslimska faran. Om mediebilder av islam. I , (red.) magi i vita medier. Husbondens röst i etnifierad lokalpress nyhetsjournalistik om invandrare, flyktingar och rasism. , (2002) Exkludering av invandrare i stadspoliti- ken. Makt och maktlöshet i –2000. : Studies in Political Science 4. , , (2001) Exkludering och maktlöshet i den mångkulturella staden. I , (red.) Den motsägelsefulla staden. Vardagsliv och regi- mer. Khakee, , (2003) Invandrarna och sta- den. Om mångfaldens förutsättningar i . Partnerskap för multietnisk integration rapport 1/03. Löwander, (1997) Rasism och antirasism på dagordningen. Studier av televisionens nyhetsrapportering i början av 1990- talet. , (red. )(2001) Den delade staden. Segregation och etnicitet i stadsbygden. , (1989) Den dolda disciplineringen. , Bo & , (2004) Stereotyper i vardagen – bilder av de främmande. : Krisberedskapsmyndig- heten. & McCombs, (eds. )(1991) Agenda Set- ting. Readings on Media, Public Opinion, and Policymaking, Hillsdale: Erlbaum. (1988) The Politics of Representation. Writing Practices in Biography, Photography, and Policy Analysis. Madi- son: . , (1994) Massmedier och opinionsbildning. I Sanner- stedt, , (red.) Den moderna demo- kratins problem. SOU 2005:41 Bortom vi och dom. Teoretiska reflektioner om makt, integration och strukturell diskriminering. : Justitie- departementet. SOU 2005:56 Det blågula . Strukturell diskriminering i . , , (1999) I nationalismens bak- vatten. Strömbäck, (2000) Makt och medier. En bok om samspelet mellan medborgarna, medierna och de politiska makthavarna. 6 Hedersmord, eurocentrism och etnicitet Mordet på – en fallstudie Massmediernas makt att definiera verkligheten, att producera och upprätthålla stereotyper samt sprida uppfattningar om vi och dom är stor (Universitets webbplats (a)). Därför är me- diernas gestaltning av personer med invandrarbakgrund en viktig del i den process som formar relationer mellan människor och påverkar våra livsvillkor. Som tidigare nämnts i introduktionen till denna antologi finns det relativt få empiriska studier om hur dis- kurser påverkar majoritetspubliken. De studier som finns stödjer dock antagandet att nyheters verklighetskonstruktioner påverkar våra breda referensramar när det gäller hur frågor om flyktingar och invandrade personer artikuleras och förstås (2004:11ff). Våld mot kvinnor som gång på gång kopplas samman med etni- citet konserverar och förstärker negativa föreställningar om köns- roller. gynnas diskriminerande tendenser i samhället. När ett uttalande upprepats tillräckligt uppfattas det som en sanning (Berglez 2000:198). Den sanning som förmedlades i tv:s nyheter efter , den kvällen då mördades av sin far, finns anledning att titta närmare på. Dådet orsakade ett gigantiskt pådrag i medierna. hade talat i . Hon berät- tade då om sin familj som flyttade från till när hon var . När kom upp i tonåren ville föräldrarna gifta bort henne med en av kusinerna i , men hon vägrade. Hon hade andra planer för sitt liv och ville inte lyssna på sina för- äldrar. ville leva sitt eget liv, själv välja sin partner och ut- bilda sig (Kurdiska (a)). menade att hennes föräldrar uppfattade svenskar som lösaktiga, utan kultur och moral, trots att de inte kände eller umgicks med några. När hon själv blev förälskad i en svensk man anklagades hon för att ha dragit skam över familjen. "Hedersmord", eurocentrism och etnicitet tade till , men familjen spårade upp henne och hotade henne per telefon. Hon blev rädd och polisanmälde sin far och bror vilket ledde till rättegång. Eftersom inte kände sig trygg med det skydd polisen kunde erbjuda vände sig hon sig till mass- media för att skapa debatt kring sin situation och uppmärksamhet kring familjen ((b)). Den mediala uppmärksamheten blev stor eftersom flera fall av så kallade heders- gärningar blev omskrivna . Efter rättegången flyttade till där hon stude- rade till socionom. Trots utanförskapet och hoten saknade hon sin mor och sina systrar. kontaktade hon modern per telefon och de bestämde att träffas hemma hos syster i . Den kvällen blev ödesdiger för (2002). Föreliggande kapitel bygger på magisteruppsatsen mord, eurocentrism och etnicitet (Strand 2004). Uppsat- sens syfte var att analysera hur mordet på fram- ställdes i i anslutning till det så kallade heders- mordet. Ur detta material är min avsikt att lyfta fram slutsatser som relaterar till strukturell diskriminering som den definieras i inledningen till denna antologi. En definition som jag ansluter mig till. Begreppet betecknar olika diskriminerande praktiker som, oftast oavsiktligt, legitimeras och normaliseras genom den policy och de rutiner, normer och arbetssätt som används av olika institu- tioner i samhället. Genom kunskap om dessa begrepp kan indirekta former av negativ särbehandling av de andra synliggöras (Kamali 2005). För att belysa detta perspektiv har jag valt att här lyfta fram föl- jande frågor: 1.Hur konstrueras mordet diskursivt i inslagen/programmen och genom vilka medel? 2.Vad säger inslagens/programmens diskursiva konstruktion av mordet om de inblandade och deras kultur? 3.Vad säger inslagens/programmens diskursiva konstruktion av mordet om och dess kultur? Nedan följer en bakgrund där våld som maktmedel, mord på kvin- nor i nära relationer samt begreppet hedersmord diskuteras. Sedan redovisas några av fallstudiens medieteoretiska utgångspunkter samt dess material, tolkningsramar och analysmodell. "Hedersmord", eurocentrism och etnicitet senteras analysens resultat, exempel, slutsatser och en diskussion om möjliga konsekvenser. Mord på kvinnor i nära relationer är inte någonting som sker inom en speciell grupp eller kultur. Det handlar snarare om kvinnans värde, hennes roll i samhället samt mäns äganderätt och kontroll av kvinnor. Våld är ett övervägande manligt maktmedel med olika ut- tryckssätt. Det används i alla samhällen och länder för att kontrol- lera kvinnan socialt och hindra henne från att leva som hon vill – även i . Men i diskussioner om kvinnoförtryck och heders- mord finns sällan kopplingar till svenska kvinnor utan diskus- sionen sker enbart i relation till gruppen av invandrade människor – inte till det omgivande samhället. Enligt är heder en grundläggande orsak till de flesta mord på kvinnor som utförs av deras manlige partner – inom alla kulturer (webbplats (a)). Våldsbenägna män finns inom alla samhällsgrupper, bland svenskar och invandrade personer, hög- utbildade och lågutbildade, unga och gamla (Universitets webbplats). Det vanligaste motivet till mord på en kvinna i en nära relation har visat sig vara kontrollbehov och/eller psykisk störning, oavsett om gärningsmannen är svensk eller utlandsfödd: Det vanliga motivet är antingen någon form av svartsjuka eller separa- tion, det vill säga kontrollmotiv, och det gäller oavsett om gärnings- mannen är svensk eller utlandsfödd. En annan aspekt är också att av de män som dödade sin kvinna som de hade en nära relation till, eller hade haft, har konstaterats varit psykiskt sjuka eller psykiskt störda och det gäller alltså oavsett om de är svenska eller invandrare (Kriminolog , Mediemagasinet 2002). Enligt Brottsförebyggande rådets undersökning 2001 (Brottsföre- byggande rådets webbplats) dödas i genomsnitt sexton kvinnor i av en man de har eller har haft en nära relation till. Separationsproblem, svartsjuka samt psykisk sjukdom eller stör- ning hos gärningsmannen tillsammans med sociala problem är van- liga utlösande orsaker. I nära hälften av de undersökta fallen var "Hedersmord", eurocentrism och etnicitet gärningsmännen arbetslösa, hade beredskapsarbete eller förtidspen- sion och det dödliga våldet hade ofta föregåtts av en längre tids våld mot kvinnan. Det betyder att män med låg social status som lever under social press är högt representerade i statistiken över våld mot kvinnor. definierar hedersmord som: Mord på en kvinna, utfört av hennes far, bror, make eller annan manlig släkting, för att hon haft en påstådd eller verklig sexuell relation innan hon ingått äktenskap eller utanför äktenskapet (Amnesty Internatio- nals webbplats (b)). Men hedersbegreppet är omtvistat, föränder- ligt och betydelsen skiljer sig åt mellan olika samhällen och kontexter. I de tv-program som ligger till grund för min analys framställs hedersbegreppet som områdesbundet och hänförs främst till , och delar av , men det är en stark förenkling. Heder kan betraktas som ett socialt begrepp och förekommer över hela världen. Begreppet "heder" och dess sociala funktion i bysamhället har diskuterats och förklarats genomgående av bland andra . Det ligger dock utanför ramarna för denna framställning att ge en utförlig diskus- sion om hedersbegreppet1. Användningen av begreppet hedersmord antyder att kvinno- mord, våld mot kvinnor och könsförtryck inte finns i men är tillåtet i andra kulturer: Debatten om hedersmord exemplifierar på ett tragiskt sätt hur köns- förtrycket avgränsas, definieras och förklaras inom ramen för skilda kulturella rum. Benämningen hedersmord // associerar metafo- riskt till värderingar och traditioner som skulle göra kvinnomord, våld mot kvinnor och könsförtryck till sanktionerade handlingar inom andra kulturer. Den diskursiva konstruktionen av könsförtryck som en kulturell handling gör det möjligt att avgränsa det till vissa specifika kulturer. En konstruktion som ligger till grund för föreställningen om att patriarkaliska strukturer endast förekommer inom vissa kulturella ramar som dessutom antas existera inom fasta nationella gränser. Ut- ifrån denna konstruktion betraktas till exempel det förtryck som före- kommer i som en anomali medan det förutsätts vara en legitim handling i andra kulturer. Alternativt antas det kvinnoförtryck som fö- rekommer bland invandrare ha sin grund i traditioner och värderingar 1 Den intresserade kan läsa mer i (1993). "Hedersmord", eurocentrism och etnicitet från hemlandet oavsett vistelsetiden i (de los , och 2002:24). En vanlig föreställning är att hedersmord är en islamisk företeelse. Inom islam finns strikta regler som bland annat förbjuder äkten- skapsbrott och utomäktenskapligt sex. Men islam tillåter inte att enskilda personer själva bestraffar brottslingen. Muslimska femi- nister menar att hedersmord är ett exempel på hur seder och tra- ditioner åsidosatt islam. En orsak till detta är att islam alltid tolkats av män. En annan orsak till att hedersmord legitimeras är att många muslimska ledare undviker att uttryckligen ta avstånd från dessa (webbplats (c)). Eftersom heders- känslan är djupt ingrodd i det turkiska samhället representerar den beteendemönster som är högst påtagliga för kvinnorna, menar (1991). Att kategorisera hedersmord eller kvinnomord enbart som en kulturell företeelse är att förenkla en komplex problematik: Då måste man ju definiera vad hedersmord är för någonting, det ligger nån sorts kränkning i botten där, om man så att säga mördar för sin heder, och då är alla kvinnomord hedersmord, därför att det alltid är en man som är kränkt över att han inte får ha makt över en närstående kvinna. Det är ett kvinnomord. Och, ja, då är det ett hedersmord (, Mediemagasinet 2002). Som en parallell till diskussionen om heder och kvinnosyn kan nämnas att (2002) noterat att ansvaret för mannens sexualitet även i ligger på kvinnan. Detta i me- ningen att hon måste passa sig mot mannens kraftfulla drift som han är oförmögen att kontrollera när kvinnan klär sig provo- kativt och uppträder flirtigt. I ett vidare perspektiv berör det samma frågor som brottades med, det vill säga att som kvinna kunna vara fri att bestämma vem man träffar, vart man går och hur man klär sig. Förutom ansvaret för mannens sexualitet har kvinnor även ansvar för sin egen sexualitet, vilket innebär att hålla på sig för att inte få dåligt rykte. Wennstam menar att det sätt som rättsväsendet beskriver kvinnans kläder på i utredningen av en våldtäkt syftar till att karaktärisera kvinnan som hora eller ma- donna, ett synsätt som fortfarande finns kvar och alltid dömer kvinnor som antingen eller. Två kvinnor som stämplades som hora av sin omgivning var Pela och , de ansågs ha vanhed- rat familjen och därför skulle de dödas. Enligt Wennstam finns det "Hedersmord", eurocentrism och etnicitet de som förstår och försvarar pappa och därför ger del i skulden för hans agerande. –2002 klassades tre fall som hedersmord i svenska medier; i , Pela från på semester i och i .