sou · GUB360 · 2007-01-01 00:00:00 — Emellertid, genom att enkelt byta namn eller presentera sig per- sonligen är det inte sannolikt att problemet med rasism försvinner vilket , en av mina intervjupersoner, fick erfara. Efter att ha skickat ett oändligt antal ansökningar angående sommarjobb utan att få några svar, bestämde han sig för att pröva att för en gång skull använda ett svenskt namn. Samanträffande eller inte, denna Föreställ dig att du är en invandrare och ingen bryr sig gång blev han kallad till intervju.TPF9FPT När han presenterade sig själv var det första han blev tillfrågad om varför han hade använt ett falskt namn. Han berättade sin historia men i stället för någon form av förståelse för sitt agerande, eller erkänd för sin kreativitet och beslutsamhet, blev han tillsagd av arbetsgivaren att de inte vill ha lögnare i företaget. Arbetande som telefonsäljare har och hans vänner kanske möjligheten att dölja deras verkliga ursprung men det kommer att komma då de måste presentera sig personligen och då blir det kanske andra markörer som avslöjar vilka de är, eller sna- rare vad människor associerar utifrån deras utseende. Men även om de har tur och inte besitter de synliga markörerna som sorterar ut dem som andra, ändrar sitt namn, som en ung kvinna med gre- kisk bakgrund överväger, är det inte säkert att utfallet blir en enkel lösning. Ett namn, speciellt tilltalsnamnet, är inte enbart en ytlig etikett. Det hör ihop med människors barndom, med deras första sociala relationer, med hur deras familj och vänner har sett dem och därför hur de har lärt sig att se sig själva, kort och gott med deras identitet. Det kommer kanske att finnas omständigheter när man vill bli av med alla dessa konnotationer och återuppfinna sig själv. Att skaffa ett nytt namn kan vara en frigörande handling för att uppnå detta. Men att ändra sitt namn därför att den dominerande diskursen i samhället inom vilket man lever kopplar samman det med nedvärderande föreställningar är en annan handling. Det implicerar ett förtryck eller att ta bort delar av sin identitet för att bli accepterad av det samhälle som avfärdar vem du är. Att förändra sitt namn för att passera som svensk är i litteraturen ihågkommet som passing huvudsakligen från den US-amerikanska kontexten. Termen användes huvudsakligen för människor som kom från olika kulturer och blev tvingade eller ville leva som vita. Detta innefattar föreställningar om svek och bedrägeri (se till exempel OToole 2002, Fabi 2001). Denna anklagelse är vad fick erfara när han presenterade sig för en svensk arbetsgivare. Det är en typisk anklagelse inom den rasistiska diskursen: om man inte anpassar sig till värdsamhället, är man en separatist och kan inte bli accepterad eller, om man anpassar sig, då man uppfattas behålla sina verkliga tankar och lojaliteter gömda, för att enbart passa in för att få fördel av de privilegier samhället erbjuder sina medlemmar. När de dåva- rande judarna tvingades konvertera till katolicism av 9TP PT Det betyder inte att unga människor utan erfarenheter av migration alltid erhåller svar. Mer om detta nedan. Föreställ dig att du är en invandrare och ingen bryr sig de spanska Katolska Kungarna blev de kallade marranos (por- tugisiska för gris) eftersom de anklagades för att fortsätta utöva sina religiösa praktiker i hemlighet. Det är en större historisk kon- text inom vilken ändra namn kan tolkas som en del av en bredare strategi att konfrontera rasistisk diskriminering utan att utmana rasistiska föreställningar. Att se den ljusa sidan av livet – identifikationer och glädjeämnen I: Vad tycker du om ? : Grejen är jag trivs här i . Många av mina invandrarkompi- sar säger att de inte trivs här och de vill dra någon annanstans och jag förstår dom. Men jag trivs ganska bra. Förutom att folket är tråkiga och vädret, jag hatar vädret. i intervjun har berättat om några minnen från sin barndom: Lärarna de sa alltid, typ, olika saker till min mamma. Min mamma sade, typ, min dotter har inga vänner och så, vad ska vi göra? Och de sa, att det är hon som inte ville skaffa vänner, det är hon som inte vill, typ, att jag inte ville vara med dom. Dem retade mig och gav mig olika smeknamn och de retade mig för maten vi åt. Jag tyckte inte det var kul. Jag skrattade inte. Dessa två citat, från samma unga tjej, visar hur människor kan slitas mellan motsatta erfarenheter vilka skapar svåra, motstridiga tillhö- righeter. Å ena sidan är det land som dessa unga människor vi intervjuar har levt mesta delen av sitt liv, de har blivit socialise- rade av landet, så de är bundna till att skaffa vänner, saker och människor som de tycker om. Å andra sidan har de erfarenheter av uteslutning och fientlighet. Det är signifikant att säger att hon inte skrattar när personer kallar henne olika namn och skämtar om vad hon äter. Detta är ett kraftfullt avståndstagande från påståendet unga och vuxna människor gör när de använder element från rasis- tiska repertoarer, nämligen att de bara skämtar. Ett sådant påstå- ende sätter alltid personerna som är måltavlan för skämtet i en position där de knappast kan vinna: tycker de att det inte är roligt, betraktas de som humorlösa och om de skrattar med blir de del- aktiga i sin egen förödmjukelse. Trots sina negativa erfarenheter hävdar att hon tycker om och att hon tycker om att leva här. Emellertid markerar hon en skillnad mellan och människorna som lever här, vilka hon finner tråkiga. Man kan undra vad hon specifikt tycker om med att leva här (om det inte Föreställ dig att du är en invandrare och ingen bryr sig heller är vädret). För att kunna identifiera sig med landet inom vil- ket hon har vuxit upp i, måste hon ta avstånd från befolkningen som avvisar henne. Hennes avståndstagande tar sig uttryck genom att konstruera en nationell karaktär som hon beskriver som tråkig, en beskrivning som är en vanlig förekommande och und- viker därmed några anklagelser relaterade till hennes erfarenheter av uteslutning. I relation till en tråkig befolkning kan man känna sig förmer och överkomma känslorna av förödmjukelse som är ett resultat av rasistiska erfarenheter. Glädjen över livet i , trots rasistiska erfarenheter, är något som har gemensamt med ett antal unga människor med invandrarbakgrund som vi har inter- vjuat. Det är en anledning till hopp, eftersom det visar att unga människor har förmågan att tycka om sina liv mot alla odds. Det reser också ett varningsfinger till alla forskare som arbetar med frå- gor rörande rasistisk diskriminering att inte ge sig i kast med eller förstärka en eländesdiskurs, vilken målar upp liven för unga människor med invandrarbakgrund i mörka färger som alltigenom eländiga, och vanligtvis predikande att de blir mer och mer tragiska var dag som går. Medan detta kanske görs med de bästa intentio- nerna för att besegra rasism genom att påvisa dess skadliga effekt på människors liv, är det inte bara osakligt utan även kontrapro- duktivt. Det är även teoretiskt otillfredsställande och politiskt far- ligt: för det första är ingen persons sociala position identifierad helt och hållet med endast en dimension. Därför är det inte troligt att någon definierar sina handlingar och känslor på grundval av enbart en dimension av sitt liv. Följaktligen, att inte vara medveten om styrkan hos dem som blivit föremål för rasism, av deras egna hand- lingar och egna definitioner leder till en reducerad bild av individer och konstruerar dem som objekt . För det andra slås människors erfarenheter ihop i en sådan utsträckning att det inte möjliggör perspektiv som kan utforma en politik som gör att indi- vider kan överkomma och överskrida sin diskriminerande position – förutom genom att blir räddade av andra. : Ungdomar som har flyttat hit när dom var små och som har gått här i skolan och som söker jobb nu klagar att man inte får jobb för att man är invandrare. Och visst det finns sanning i det. Det är ju lite så, det är svårare att få jobb som invandrare än som svensk. Och det beror på den svenska mentaliteten eller den svenska kulturen. Jag tror att man är för rädd för att liksom träffa andra folk. Och man ser och Föreställ dig att du är en invandrare och ingen bryr sig man hör vissa saker om invandrare och man drar all över en kam. Men så tycker jag också att invandrarungdomar, dem kämparna för lite. Dem liksom söker jobb och så får dem inget jobb och då tänker dom: Jag får inget jobb för att jag är invandrare. Det är inte rik- tigt så. Man måste kämpa och visa vem man är. Inte bara någon som har ett etniskt ursprung utan man är en person och man har liksom, man har liksom saker som man står för. Man är inte bara ett namn man är mer. Jag tycker att det är svårt att vara invandrare men så beror det alltid på individen hur man klarar sig här i . Att förändra sitt namn är en motstrategi: den visar att en person överskrider sitt namn och hennes etniska bakgrund och vad som associeras med den genom kannotation och diskriminerande dis- kurser. betonar att en person också överskrider sin indivi- duella existens genom att stå för saker, inte enbart för sig själv. Mycket visdom och kunskap är uttryckta i dessa uttalanden, likväl en stark beslutsamhet att övervinna de hinder hon förväntas möta. Denna beslutsamhet och makt är investerade i en individuell kamp, som ger näring åt det dominerande synsättet i västerländska kapi- talistiska samhällen där alla är arkitekter för sin egen framtid. skapar resurserna för denna heroiska kamp genom att distansera sig själv från andra unga människor med invandrarbak- grund, vilka hon tycker ger efter åt sitt öde. Denna distansering verkar för henne vara nödvändig för att undvika att bli offer för en paralyserande situation. Men det är också just denna distansering som även gör henne mer sårbar. Om hon inte lyckas med sin kamp har hon enbart sig själv att skylla. Hennes individualiserande stra- tegi går väl i linje med positionen som tjänstemännen i vår under- sökning, de som arbetar på arbetsförmedlingar, intar. För att kunna ge råd till unga människor kring deras liv som betald arbetskraft är det viktigt att veta vad som efterfrågas inom arbetsmarknaden. En av frågorna som jag frågade under intervjuer på arbetsförmedlingar och i skolor var därför: Vad är nödvändigt för att få ett jobb?TPF10FPT A: Och också att ha referenser. Ja, det är väldigt viktig. För har du bara gått i gymnasiet, aldrig jobbat på någon sommar, ingenting att visa upp... Du kan bara i din ansökan skriva att jag är en ungdom och jag har gått den här utbildningen, inget mer. Och kan du åtmin- stone säga att jag har gjort praktik på ICA, och jag har papper på det och kan visa upp vad arbetsgivaren tyckte. Och det är ett argument som de flesta ungdomar tar, de förstår det om man säger att du har ju inget att komma med , du är helt oprövad. 10TP PT När jag citerar från intervjuer står I för intervjuaren, A för arbetsförmedlare och S för studievägledare. När jag citerar unga människor använder jag fingerade namn. Föreställ dig att du är en invandrare och ingen bryr sig Det finns en viss motsägelsefull logik i dessa argument: hur kan någon som precis slutat skolan förväntas att ha arbetslivserfaren- heter? Förvisso, har många unga människor lyckats att få ett som- marjobb för att tjäna lite extra pengar. Men det är tveksamt, huru- vida dessa normalt lågbetalda och låg kvalificerade jobben kan till- handhålla någon användbar grund för en seriös anställning. Dess- utom, om arbetslivserfarenheter behövs efter skolans slut; varför erbjuder inte skolan i så fall möjligheten att införskaffa sådana arbetslivserfarenheter? På ett annat arbetsförmedlingskontor fick jag följande svar till min fråga (intervjun utfördes på engelska): Hur får du egentligen ett jobb när du har tagit examen? A: Well, you will have to scan your possibilities all the time, continu- ously and I would say is important. Because the employer will look at, have you been or not? We also say that the employed person always has the bigger chance of getting a job than the unemployed person. I: Even if they work at and they want to get into a bank? A: Yes, I would say that, at least that is my idea, it may not be correct, I cant put any statistics to that but I would say that has to do with your capability to be a self going individual. To show that you will always make a decision that is giving you the best possibility to earn money or whatever or to be independent from anything else, that is the better decision. But I would say it is not good that a lot of people are going around in short term jobs which we also see in health care and in a lot of places where people are not getting long term real jobs. Dessa påstående av att vara en självgående individ påminner mig om utan egenskaper. beskriver han huvudpersonens karaktär som någon som kan anpassa sig till alla situationer eftersom han har möjligheten att använda sig av deras kompetenser. När vi undersökte konsekvenserna av automa- tisering fann vi att sådana generella egen- skaper, var krav som lyftes fram av många chefer för de anställda som arbetade inom datorkontrollerade processer. Den långa listan av karaktärsdrag som begärdes härstammade från självförtroende, via ärlighet, renlighet, förmågan att kommunicera och samarbets- villighet till en lång lista av egenskaper som behandlade känslor: en känsla för material, för maskinernas känslighet, för vad som händer när någon tryckt på fel knapp, en mänsklig attityd gentemot maskineriet och mot den tekniska utvecklingen etc. (Projekt und Qualifikation 1981:390ff). Generellt är dessa begärda egenskaper relaterade till karaktären av den högteknolo- giska produktionen: när arbetarna inte är en del av produktions- Föreställ dig att du är en invandrare och ingen bryr sig processen utan i stället kontrollerar hur processen fortlöper och ingripa när ett problem uppstår så snabbt och korrekt som möjligt. Förmågorna som efterfrågas hos arbetarna är många och mång- sidiga. Även med en hög acceleration av teknisk produktion kräver inte alla jobb en sådan hög standard. Emellertid verkar det som om dessa generella jobbrelaterade krav sipprat ner till ekonomins alla sektorer och skapat föreställningen om den självgående individen som arbetarn vilken generellt behövs oavsett typ av jobb. I princip skulle sådana krav kunna fungera till fördel för unga människor med invandrarbakgrund. För att även om de är födda i det land som deras föräldrar migrerat till, har de dock kunskaper om minst två kulturer och två språk och är således mer flexibla än monokulturella människor. Emellertid, i stället för att bli kredite- rade för sina specifika kapaciteter, ses unga människor med invand- rarbakgrund som otillräckliga. När en person utan invandrarbak- grund kanske ses som en blank sida i arbetsgivarens ögon, enbart fylld med hans/hennes tidigare anställningar och arbetsgivare utlå- tande om dem, är detta inte fallet för unga människor med invand- rarbakgrund. Ett icke-svenskt namn trollar fram ett helt set av kva- litéer och egenskaper som ses som hinder för det jobb som erbjuds – även innan personen ens får möjlighet att presentera sig själv, vil- ken vi kan se nedan. Den andra anledningen till varför efterfrågan av abstrakta förmågor missgynnar unga med invandrarbakgrund är att deras erfarenheter av diskriminering motarbetar dem. Om de inte kan visa upp arbetslivserfarenheter ses detta som ett bevis för vad som antogs rörande dem från början, nämligen att de inte är flexibla, aktiva eller hängivna nog att finna sina möjligheter inom arbetsmarknaden. I bästa fall förklarar den uteblivna arbetslivserfa- renheten deras bristande kunskaper om det svenska samhället. Precis som Djamilia, delar många i vår undersökning tron på att om dem bara försöker tillräckligt mycket och om de distanserar sig från sin bakgrund, kommer de kunna överskrida de hinder som samhället satt ut för dem. Naturligtvis kommer det att finnas unga människor som lyckas med sina strategier. Dock, oavsett om den är framgångsrik eller inte, kan en sådan strategi ses som ett dubbel- eggat svärd: medan det kanske förenklar unga människors tillgång till det dominerande samhället, kanske det också fjärmar dem från de människors vars solidaritet de behöver. från den utgångs- punkten av dem som Djamilia och andra inte vill sammankopplas med, kommer deras avlägsnande att bli en förlust: en förlust av just Föreställ dig att du är en invandrare och ingen bryr sig de unga människorna med stark viljekraft och förmågan att se bakom den dominerande konstruktionen av etnisk determinism. Unga människors strategier att kämpa hårdare och ensamma, måste också förstås inom kontexten av en generell reaktion åt vilken Djamilia antyder i citatet ovan, när hon säger att unga människor med invandrarbakgrund inte kämpar tillräckligt. Alla unga männi- skor måste handskas med en mängd svårigheter när de aspirerar på inträde till arbetsmarknaden. Som berättar för oss: För det mesta får man inget svar över huvud taget. Och i några fall får man ett litet brev där det står tack för att du har sökt den här tjänsten men vi är tvungna att gå vidare med någon annan sökande. Jag har sökt väl 50 jobb eller så där . Och var jag ändå ganska kräsen. Jag hade ju kunnat söka mycket mer. Jag fick faktiskt, eller jag hade fått ett jobb om jag hade kunnat, på ett telemarketingföretag. Men det var också det enda. reaktion för att stå ut med avvisandet eller uteblivna svar var annorlunda i jämförelse med . Medan hon fortsatte att ansöka utan att förlora hoppet och utan att vilja ta vad som helst som var tillgängligt, gav han upp hoppet. Att hade bra betyg i skolan medan hade en krokig väg genom skoltiden påverkar troligtvis deras reaktioner. Emellertid, i motsats till , hade en teoretisk referensram genom vilken han förklarade sina erfarenheter och det var denna analysram som ska- pade känslan av att vara fast i en återvändsgränd. Vetande att redan hans namn skapar ett hinder för en livsduglig framtid, gjorde att ansträngningarna kändes ännu tyngre. Det är just korrekt kunskap om att det inte huvudsakligen beror på ens egna prestationer som bidrar till att unga människor med invandrarbakgrund kan bli för- tvivlade. Detta blir utfallet i en kontext där just individuella presta- tioner ses som den enda vägen för att lyckas och där det inte finns någon social rörelse som kan organisera människor för att tillsam- mans konfrontera deras gemensamma position i samhället. Samti- digt var insikten av att bli socialt positionerad på samma sätt som andra en grund för en attityd gentemot framtiden som skilde många unga personer med invandrarbakgrund från deras jämnåriga utan invandrarbakgrund. I framtidsvisionerna bland de med invandrarbakgrund fanns inte enbart att en vilja att förbättra sina egna liv, utan också andras liv: fattiga människor, andra människor med invandrarbakgrund samt deras familj. De ville agera på ett sätt som kunde bidra till förändring hos andra missgynnande grupper. Föreställ dig att du är en invandrare och ingen bryr sig I nästa avsnitt kommer jag att byta perspektiv och diskutera några aspekter kring hur unga människor relaterar till sin bakgrund utan att referera specifikt till frågor rörande arbetsmarknaden. Som vi har sett ovan, har strategier på arbetsmarknaden vägletts av en allmän syn på hur individer ser sin egen position i samhället i stort. Många unga människor i vår undersökning var oroliga att de inte skulle få tillgång till arbetsmarknaden på grund av deras invandrar- bakgrund. Emellertid mötte vi även andra unga människor som inte hade dessa rädslor – eller i alla fall inte pratade om dem under intervjuerna – och det är intressant att mestadels kom de perso- nerna antingen från medelklasshem (fastän deras föräldrar inte nödvändigtvis arbetade i medelklassyrken i ) eller från etniska minoriteter, vilka, trots förföljelse i deras ursprungsland hade uppfattningen av att de var kulturellt överlägsna majoriteten av befolkningen i det land de lämnat. I följande avsnitt kommer jag att presentera två unga människor som är ett exempel på detta. Undgå kategorisering – att balansera på en tunn lina är en framgångsrik student, som har kommit in på ett univer- sitet med höga krav. Han är född i och hans föräldrar till- hör inte medelklassen utan en minoritet, vilken, trots hård förföl- jelse i deras födelseland , har upprätthållit en föreställning om kulturell överlägsenhet i relation till majoritets- befolkningen. Jag har valt att lyfta fram honom i detta avsnitt på grund av att han inte kände att han hörde hemma med de jämnåriga med invandrarbakgrund på sin skola. I vår första intervju förklarade han utförligt för mig hur skolorna i hans område blivit dåliga efter- som personer med invandrarbakgrund förstörde dem, de var benägna till kriminellt beteende och betedde sig illa i skolan. Dock såg att den närhet han kände till i termer av religion och kultur inte möttes med liknande känslor av det svenska sam- hället. Intervjuaren frågar om han ser några skillnader mellan sig själv och andra studenter på som han antagits till. P: Ja, ganska stor. I: Hur då? P: Dels bakgrunden, alltså de flesta är inte överklass längre. Så där har vi något gemensamt. Men de är svenskar och jag är invandrare och oavsett vad man tycker om det så är det så. I: Men är du född i eller? P: Ja. Föreställ dig att du är en invandrare och ingen bryr sig I: Men du ser dig själv som invandrare? P: På grund av att andra ser mig som invandrare. Jag är själv , jag har samma värderingar som svenskarna. Men när de ser hårfärgen () så fattar de att jag inte är svensk. () Jag kan också hålla på och svänga mig med värsta fina ord och sånt, men jag tycker inte om det. Ska jag hålla på och prata på ett visst sätt bara för att markera att jag kan orden eller ska jag prata på ett normalt sätt? I: Men tycker du att du är svensk eller invandrare? P: Egentligen skulle jag helst vilja vara svensk. Fast jag ser mig inte som svensk. Det är som jag sa till dig, folk ser mig inte som det, varför ska jag se mig själv som det? I: Men ibland kan man tänka att jag skiter i vad de tycker, jag tycker så här i alla fall. Men så gör du inte eller? P: Fast det syns ju när man kommer ut i samhället. Du är ju själv akademiker, du vet ju om att invandrare i det här landet har ganska svårt att få jobb, i alla fall högstatusjobb. Svårare än i de flesta västländer. Det är intressant att se hur intervjuaren själv stannar kvar i diko- tomin invandrare–svensk i försök att övertala att ta avstånd från marginaliseringen genom att definiera sig själv som svensk. Men tar trotsigt avstånd från att tillhöra en klubb som inte accepterar han som medlem, även om han tycker att han förtjänar att vara en del av den. Han ger intrycket av att han vill straffa det svenska samhället för att inte acceptera honom, genom att vägra förbättra det genom hans medlemskap. medvetenhet om sin position i står i konflikt med hans politiska övertygelse. Detta blir tydligt när han förklarar varför han inte röstar: P: Men de flesta vet att egentligen, alltså visst de vill sänka skatten och straffa brottslingar och det tycker jag är jättebra. De vill ha hårda straff och det tycker jag är bra. Men å andra sidan vet vem som helst som har bott i det här landet att de är ju lite främlings- fientliga. Ingen glömmer bort det, , hur det var. Och socialdemokraterna å andra sidan, de vill ju gynna parasiter, folk som lever på bidrag eller de som begår brott. Varför ska vi göra det? Så det finns inget parti som jag röstar på. Jag röstade inte senast och kommer inte att rösta nästa gång heller. I: Men hur ska du kunna påverka om du inte röstar? P: Ja, men vad vill du rösta på? Om vi säger så här, om jag får välja mellan två saker. Trampa på foten eller en boxning i ansiktet. Det är som att välja mellan de två. Jag ser samma, socialdemokraterna trampar mig på foten. Det gör lite ont. å andra sidan boxar mig i ansiktet, det gör mycket ont. I: Varför boxar de dig i ansiktet? P: De vill få bort mig från landet, indirekt. I: Hur då?