sou · GUB373 · 2007-01-01 00:00:00 — Det är mot denna fond inte märkligt att t.ex. diskuterar att ålägga lärarna i de multietniska förortsskolorna att samarbeta med för att kartlägga potentiella religiösa och politiska extremister. Också i ökar stadigt antalet interner på fängelserna som kontrollen över dem som uppbär understöd skärps. Polis och sociala myndigheter tar över hela kontinenten anstränger på olika sätt sig för att punktmarkera tonårskategorin. Nya typer av kontroll strategier är en del av ett nationalstatsöverskridande utvecklingsmönster där vissa grupper blir föremål för allt starkare övervakning (flyktingar, muslimer, djurrättsaktivister, förortsungdomar, missbrukare mm.). Satsningar där olika myndigheter (socialkontor, polis, arbetsförmedlingar, försäkringskassor, sjukhus osv.) samordnar sina dataregister och koordinerar sina insatser växer fram på olika håll i (Wacquant 2004). Förortens hotfulla unga män SOU 2006:73 Samhällets insatser når inte fram Generaldirektör presenterade tre rapporter från Styrelse (SIS) på (). Dessa visar att antalet unga som döms till sluten ungdomsvård ökat kraftigt , att strafftiderna blir allt längre, att de som döms blir allt yngre samt att 2/3 av dem som döms har utländsk bakgrund. Av Korpis artikel framgår att det skett en ökning på av antalet dömda till sluten ungdomsvård. Korpi diskuterar inte gangsterkulturen men ökningen är relaterade till situationen i de stora städernas förorter. Rapporten om den slutna ungdomsvården kan ses som en display. Det finns bakom dess statistik viktig information om vad som händer i de invandrartäta eller svenskglesa (2003) förorterna runt , och . Ungdomssituationen är i många förorter är i högsta grad allvarlig. Det är viktigt att samhället tydligt markerar att man inte tolererar gangsterkulturen. är det viktigt att inte gripas av panik. Det som verkligen behövs är satsningar på nya sociala och pedagogiska strategier som utgår från den verklighet och de kulturer de unga i de utsatta stadsdelarna lever i. Utan att förringa problemens omfattning och dignitet är det viktigt att klargöra att det finns en diskrepans mellan de faktiska förhållandena och de bilder av farlighet som medierna presenterar. Det är inte så att man ovillkorligen blir ofredad av knivviftande, narkotikapåverkade tonåringar om man promenerar runt i , eller . Bilderna av den hotfulla ungdomen i den farliga förorten har trängt så djupt in i det allmänna medvetandet att också socialarbetare , fritidsledare, lärare och andra som arbetar i dessa utsatta områden långt ifrån är opåverkade. Förutsättningarna för att utveckla nya arbetsmetoder, något som också Korpi efterfrågar, lider en uppenbar risk att begränsas när också de professionella ungdomsarbetarna läser de ungas kulturer och livsstilar genom de linser kvällstidningarnas bilderna skapar. I anslutning till analysen av bakgrunden till den i SIS-rapporterna presenterade utvecklingen skriver Korpi att misslyckats. Insatserna har inte nått fram och han menar att det krävs nytänkande inom om denna negativa trend skall brytas. Korpi har utan tvekan rätt. Det måste utvecklas alternativ till kontrollen, övervakningen och kriminaliseringen av de unga. Det krävs en ny approach ett nytänkande som förmår 102 SOU 2006:73 Förortens hotfulla unga män lokalisera möjligheterna i dessa områden. En sådan strategi förutsätter distinkta ingrepp mot de kriminella krafter som är verksamma i vissa områden. Men det krävs också en ny form av sociologisk och pedagogisk fantasi som förmår kanalisera den frustrerade energi som finns i förorter präglade av arbetslöshet och brist på framtidsutsikter. För att kunna utveckla denna form av integrationsbefrämjande ungdomsarbete måste det skapas kunskap om de komplexa sociala och kulturella förhållandena dessa unga tvingas växa upp med. vistades jag i genom ett SFR-finansierat forskningsprojekt som just handlade om den samtida, multietniska förortsungdomens kreativa och nyskapande kulturformer. Detta arbete resulterade i boken is My Nation. Hip och unga mäns utanförskap i Det Nya (2002). Det är uppenbart att det måste finnas en spänning mellan samhällets korrigeringsstrategier och en kulturforskares ansats. Medan polisens uppgift är att lagföra handlar arbete om att via olika former av insatser anpassa de unga till den rådande sociala ordningen. Kulturforskaren är däremot inbegripen i ett arbete för att utveckla kunskap om vardagslivets kulturella grammatik. Kulturforskaren ser människan som en meningsskapande och kommunicerande varelse. Alla kulturer och mänskliga gemenskaper kan beskrivas som meningsbärande strukturer. Detta innebär att de har en grammatik och att de i överförd mening kan läsas. Ungas gemenskaper och kulturer har varit föremål för tämligen omfattande forskning. Resultaten av denna forskning kan i korthet sägas handla om att de kulturer de unga utvecklar ger uttryck för behov av att bearbeta sociala, psykiska, kulturella och existentiella villkor. Att växa upp i ett föränderligt och högt utvecklat senmodernt samhälle innebär att det är möjligt att orientera sig i den egna samtiden genom att ta över föräldragenerationens kulturer, livsmönster och identiteter – detta är inte minst uppenbart i de invandrartäta förorterna. Olika ungdomsgrupper utgör olika former av kollektivt strukturerade svar eller reaktioner på specifika levnadsvillkor. I kamratgruppen kan de behov som föräldrar och samhälle inte förmår tillgodose kompenseras – gruppen eller gänget handlar om behov av att tillhörighet, trygghet, närhet, mening, identitet och respekt. Kamratgrupper eller det som ibland kan uppfattas som stökiga ungdomsgrupper kan därför inte per se betraktas som hotfulla eller farliga. De kan tvärtom mycket väl utgöra en form av organi103 Förortens hotfulla unga män SOU 2006:73 sering som det socialt förebyggande och integrationsbefrämjande ungdomsarbetet har allt att vinna på att kommunicera med. Utgångspunkten för varje socialt och pedagogiskt orienterat ungdomsarbete måste vara den ömsesidiga kommunikationen. Det är bara på detta sätt som ungdomsarbetaren kan komma in i gruppen och det är endast på detta sätt som de unga kan utveckla former för att kreativt och produktivt ge uttryck för den energi som är knutet till gruppen. Av denna anledning är det viktigt att de i området verksamma ungdomsarbetarna, precis som Korpi påpekar, har förtroende hos de unga. Detta har blivit än viktigare med framväxten av det Nya . Socialarbetaren, läraren eller fritidspedagogen måste på ett än mer accentuerat sätt reflektera över sin egen roll. Del 2 AlieNation is My Nation Den franska förorten är slitnare och mer nergången än dess svenska motsvarighet. Men rapporter om tillståndet i svenska förorter är långt ifrån alltid en upplyftande läsning. Från bland annat den parlamentariskt tillsatta utredningen har vi sammanställningar av de sämst ställdas situation i . Kommittén talar om speciellt utsatta stadsdelar där av alla barn och ungdomar i åldern 0–bor. Dessa är belägna i storstäderna , och miljonprogramområden.TPF 7 FPT Majoriteten av människorna har här utländsk bakgrund. Högst andel unga med invandrarbakgrund återfinns i stadsdelar med extremt låga inkomster. I och finns områden med extremt låga inkomster där de med invandrar bakgrund utgör av befolkningen och där av barnen mellan 0–har arbetslösa föräldrar. Det var utredning som låg till grund för den så kallade Storstadssatsning som med 2,3 miljarder skulle skapa integration och arbete i dessa områden. Trots denna satsning lever av barnen i under fattigdomsstrecket, motsvarande siffra för i är , allt enligt Rädda Barnens rapport om barnfattigdomen i (2003). Klyftorna mellan de som har och de som inte har ökar. var barnfattigdomen i de fattigaste stadsdelarna sju gånger större än i de rikaste stadsdelarna. TP 7 PT Se t.ex. SOU 1996:55 Vägar in i , SOU 1997:61 Att växa upp bland betong och kojor, SOU 1997:118 Delade städer och SOU 2000:3 Välfärd vid vägskäl. SOU 2006:73 Förortens hotfulla unga män har skillnaden ökat till att bli sjutton gånger större mellan de fattigaste och de rikaste områdena (2003). Detta trots de massiva insatser på 2,3 miljarder som gjordes i de mest utsatta områdena i , och . Enligt officiell statistik (2005) är medelinkomsten i Angeredsförorten /person, i villaområdet ; ohälsotalet i är 46 och 17 i . Andelen familjer med socialbidrag är i 50, medan denna typ av familj bara utgör av familjerna i . Även om den svenska välfärdsstaten inte kastat in handduken så krackelerar det berömda svenska folkhemmet. Ekonomin befinner sig i en expansionsfas trots det är arbetslösheten allt jämt på en hög nivå. Människorna i de mest utsatta stadsdelarna är de som drabbas hårdast av denna utveckling. har en rad studier visat att framför allt flyktingar och invandrare från har sämre förutsättningar i det svenska samhället – det gäller arbetsmarkanden, bostadsmarknaden, det juridiska systemet, utbildningssystemet, möjligheterna att låna i banker m.m. .TPF 8 FPT Antagningen till högre studier visar också upp detta ojämlika mönster. Hösten var 68 av de 2 437 göteborgare som började på från . Från , färre invånare, började 104 studenter. De ansvariga vid ville helt enkelt inte tro på reportern som ringde och presenterade siffrorna (, ). Diskussionen och forskningen om de europeiska storstädernas nya fattigdomsområden har hävdat att dessa, i kontrast till de traditionella arbetarklassområden där fattigdom var en integrerad del av kulturen, lider brist på solidaritet och gemenskap. Den lokala, kollektiva och territoriella identitet som tidigare gav trygghet och självkänsla har i dessa nya områden ersatts av instabilitet. Det finns här, menar man, en marginalisering och stigmatisering till det övriga samhället (SOU 2005:69). betraktas de interna villkoren som präglade av konkurrens och konfliktfyllda motsättningar mellan olika etniska grupper. Aspekter av dessa mönster är naturligtvis också möjliga att skönja i . De nya invandrardominerade bostadsområdena i de tre storstadsregionerna är sköra gemenskaper, karakteriserade av extrem etnisk heterogenitet. Många vuxna ser sitt boende i dessa områden som en tillfällig lösning. TP 8 PT För en aktuell presentation av röster om den etniska diskrimineringen i , se t.ex. SOU 2005:69 inifrån. Förortens hotfulla unga män SOU 2006:73 Därmed utgör det egna bostadsområdet inte alltid en självklar utgångspunkt för gemenskap. Här är det i stället familjen och tillhörigheten i den egna etniska eller religiösa gruppen som laddas och görs betydelsefull. För de unga förhåller det sig däremot annorlunda. På dagis leker alla med alla och för de allra flesta innebär att man läser tillsammans med klasskamrater som har annan etnisk bakgrund. är man ute i området och utvecklar gemenskaper där föräldrakulturens etniska gränser i många avseenden överskrids. Att vara ung i det moderna innebär att befinna sig i en position av ett komplext, såväl yttre som inre sökande och identitetsarbete. Detta gäller alla unga, oavsett klass, kön och etnisk bakgrund. För många unga i de multietniska bostadsområdena runt , och är detta identitetsarbete också märkt av ett alienationsskapande möte med det officiella Sverige.TPF 9 FPT Många av de ungdomar jag haft kontakt med lever i en värld präglad av känslan att inte vara önskvärd någonstans i samhället – att inte passa in, att inte ens ha en respekterad plats att bo på. Dessa unga återkom i samtalen med mig ofta till den frustration de kände över att inte vet vad man skall göra med sitt liv. En aspekt av denna vilsenhet kommer till uttryck när vi diskuterat deras framtidsutsikter och upplevelse av tillhörighet. Man är svensk men ändå inte. , från , säger på tal om dessa frågor. I: Kan du se dig som svensk, som inne i det svenska samhället. M: Nej, nej. Även om det står i mitt pass att jag är svensk medborgare. Men, det där, jag tycker att man skall komma bortom det. Här i lär man sig att alla människor är lika mycket värda. Dom säger så, men det är inte så. Om det var sant det som dom lär oss. Till exempel när och och , dom var i vår klass och berättade om sina och dom sa att vi var alla lika mycket värda. En massa sånt skitsnack. Det är skitsnack det hela. De flesta av de unga jag haft kontakt med är svenska medborgare men upplever sig sällan vara svenskar och man ser inte heller att man har någon framtid i . Att flytta till föräldrarnas ursprungsland är inte heller en framkomlig väg. Även om man har TP 9 PT För en mer omfattande diskussion om hur ungdomar och vuxna med invandrar bakgrund görs till de andra se t ex SOU:41 Bortom Vi och Dom. I denna volym finns flera bidrag som ger inträngande analyser av makt, integration och strukturell diskriminering i det samtida . SOU 2006:73 Förortens hotfulla unga män släkt och vänner där och även om man tycker det är roligt att hälsa på sina kusiner så är en flytt till föräldrarnas hemland otänkbart. Man ser sig t ex som chilenare eller somalier snarare än som svensk, men trots detta är eller en annan värld än den man har växt upp i. Många av de unga män jag intervjuat har mot denna bakgrund sett invandrarskapet som deras primära identitet. Det är då inte konstigt att den plats man knyter an till och upplever som det egentliga hemmet är den egna förorten. Man är som man ofta själv säger – svartskalle från den eller den förorten. Invandrarskapet utgör här ett smärtfyllt utanförskap som trots detta ges en positiv laddning genom att det bidrar till att forma en ny, inkluderade, alternativ föreställd gemenskap. Det är mot bakgrund av denna gemenskap man kan fälla yttranden som AlieNation is my Nation. Stadsdelsnationalism - de unga männens svar på utanförskapet Som ett svar på denna situation av marginalisering och stigmatisering blir det möjligt att förstå hur den egna stadsdelen och den egna kamratgruppen kan hamna i fokus för de unga. Att potentiera eller symboliskt ladda den egna stadsdelen med betydelse och myter är en strategi som i främsta rummet gäller för pojkarna och de unga männen. När man inte uppfattar sig som hemma i det svenska samhället kan platsen där man växt upp, där man bor, där man har sin vardag och där man har sina kamrater få en avgörande identitets- och trygghetsskapande faktor. Det finns bland de unga män jag mött ett starkt behov av att uppvärdera såväl den fysiska miljön som den lokala ungdomsgemenskapen. – vår plats på jorden. Men detta är inte en del av , det är ett reservat, dvs. en plats dit man är förvisad som det utgör ett undantag som tillåter andra former av liv än de som är föreskrivna i samhället utanför. Här frodas bland framför allt de unga männen en sorts nationalism of the neighbourhood. En gemenskap som är grundad i behovet av att ha ett befriat område, ett existentiellt andningshål, en plats där man inte tvingas möta det som ser ner på och betraktar mig som en andra klassens medborgare. Relationen mellan och resten av och beskrevs av några jag intervjuade ungefär på samma sätt som de unga fransmännen i artikel, som ett neo-kolonialt för107 Förortens hotfulla unga män SOU 2006:73 hållande. De som bor i de segregerade förortsområdena utgör en del av tredje världen mitt i den första världen (jfr SOU 2005:69). Vi är här för att var och plundrade i våra länder och hålls vi inne i dessa reservat, precis som indianerna. Vi skall kontrolleras. När alla socialarbetare, lärare, fritidsledare och administrativ personal efter dagens slut tar sina bilar och åker den dryga milen in till bostadsområdena i ersätts de av vaktbolag och polis – ockupationsmakten har vaktavlösning. Polisen har utifrån denna förståelse en bestämd uppgift och i just har de ungas förhållande till polisen en lång och inflammerad historia. I intervjuerna berättar man om hur man upplever sig provocerade och trakasserade av ordningsmakten. Tha Cholos – hotfull gängkultur? I en av de miljöer där jag vistats fanns en grupp som närmast måste betraktas som ett löst sammanhängande kollektiv på mellan 50 och 75 ungdomar. Denna stora grupp – där det för övrigt inte ingick en enda etnisk svensk – var uppbyggd av mindre konstellationer som sysslade med rappmusik och breakdans. Det sammanhållande elementet för detta stora kollektiv var hip hop och nästan alla var aktiva utövare av rap eller breakdans. En av de grupper jag följde på nära håll bestod av ett tiotal killar i åldern 17–. De utgjorde rappgrupp men var ett kompisgäng som hängt ihop . Med sina bakgrunder i , , och på såg de sig som en etnisk allians med uppgift att representera, inte bara de unga från – de menade sig tala för alla invandrarungdomar från alla förorter i hela . Gruppen kallade sig Tha Cholos.TPF 10 FPT Detta innebar att man grep tillbaka på ungdomsgängen i så kallade chicano-kultur (1993, 1992). Här utgör en cholo beteckningen på en gängmedlem. Definierar man sig själv som cholo är man knuten till en lokal underavdelning av ett gäng där det ställs samma absoluta band av tillit som man har till sin ursprungsfamilj. Den mindre enheten utgör i därför också ibland individens ersättning för den familjestabilitet man aldrig haft. Det större gänget är sedan den stam eller tribe man ingår i. Dessa större gäng är i stramt sammanhållna, närmast organisationsliknande gemenskaper som inte sällan utvecklar maffialiknande strukturer. Ett TP 10 PT Namnet på gruppen är fingerat. SOU 2006:73 Förortens hotfulla unga män sådant gäng kan bestå av mer än tusen personer och medlemmarna i dessa gäng kan vara i åldern . var den grupp av ungdomar som bar upp hip hop kulturen i inte att på något sätt betrakta som ett gäng i denna mening. Även om Tha Cholos, som i flera hänseenden var det nav runt vilket denna lokala ungdomskultur kretsade, hade hämtat beteckningen för sin egen grupp från och även om man tatuerade sina kroppar på liknande sätt som bröderna på andra sidan så innebär inte detta att man jämställde sina livsvillkor med unga invandrare i East . Att leva i ett utsatt område i och är något annat än att bo i och . Som så ofta i ungdomskulturen handlar detta släktskap mellan den egna situationen och den i mest om den symboliska nivån. Identifikationen med chicanokulturen skall förstås i en överförd betydelse. Tha Cholos hade ingen formaliserad struktur, likafullt fanns det en intern arbetsdelning och ett för alla inblandade givet informellt regelsystem. Trots individernas olika ursprung och trots att de bekände sig till olika religioner utgjorde gruppen en stark sammansvetsad enhet. Var och en hävdade t.ex. sin religiösa eller etniska särart. Var och en hade rätt att företräda sin egen genre inom rappmusiken så länge man ställde upp på det som gruppen definierade som den gemensamma uppgiften. Denna bestod i att man – som de övriga grupperna från denna stadsdel – såg sig som förortssoldater. En som kämpar för något är en soldat. Vi är förortssoldater med musiken som vapen. Man var som man sa microphone prophets. Gruppens texter kretsade runt diskrimineringen och rasismen i det svenska samhället, om vänskap, gemenskap och vardagen i förorten, om vördnaden inför och , om de Latinamerikanska indianernas historia osv. Den konfrontationsinriktade, militanta hållningen var något som i hög grad ogillades och missförstods av polis och socialarbetare. Man upplevde gruppen i första hand som bråkstakar och potentiella kriminella som man hade anledning att övervaka och kontrollera. Detta var också bakgrunden till att kontaktade mig i egenskap av forskare. Den uttalade önskan handlade, som man uttryckte det, om att knäcka koderna – att få tillgång till de nycklar som skulle göra det möjligt att förstå ungdomarnas kultur. Förståelsen av och mötet med de unga var präglad av förutfattade föreställningar. Ett exempel på detta gällde just en av de koder de unga i området använde sig av – 88. Dessa två siffror formades på olika sätt till ornamenterade 109 Förortens hotfulla unga män SOU 2006:73 symboler som tatuerades på olika ställen av kroppen, på en överarm, på ryggen, bakom örat osv. Detta uppfattades av poliser och socialarbetare som en gängsymbol. Den som hade en 88-tatuering var medlem i en kriminell sammanslutning. I verkligheten handlade denna symbol om något helt annat. Min första kontakt med de två åttorna och dess innebörd går tillbaka till när jag första gången besökte en repetition där en av stadsdelens rappgrupper repeterade en låt som heter 88-soldiers. Denna låt säger en hel del om den verklighet de unga i dessa stadsdelar lever i. När jag frågade vad de menade med titeln svarade en av gruppens Latinamerikaner: - Mannen, du måste tänka, tänk själv, vad tror du mannen. Efter en stunds intensivt tankearbete går det upp för mig att 88 ingår i den siffersymbolik som nynazisterna använder sig av när de ger krypterade hälsningar till . H är åttonde bokstaven i alfabetet och 88 är följaktligen HH, dvs. Jag frågar därför - Men 88 är ju nassarnas grej när dom vill hylla ? Hela gänget skrattar och en av dem säger: Det är sant – men vi tar och snor nassarnas tecken så skapar vi förvirring totalt för dom, förstår du mannen. kan dom inte gå på stan med sina 88-tauteringar för vi har klippt deras tecken. Men för oss betyder 88 = och 88-soldiers handlar om att vi är soldater, soldater och vi är redo för krig. Vi har fått nog, vi vill inte ta all den här skiten längre, fattar du – mannen. I denna låten är alla med, alla har sina egna rhymes om sin egen grej. och B-boy talar för dom svarta, för sitt folk och sin religion... du hör att dom rappar om och breaking the law å så... sen kommer vi med budskap till vårt folk, om dom bruna, förstår du mannen... sen gör vi ju vissa rhymes tillsammans å då är det niggaz and got to unit n fight å sånt, fattar du mannen. Du vet, låten börjar med olika ljud så, sen går det över till fioler så, vackert och oroligt så, sen kommer ljud som visar att det är krig så, fattar du och så kommer vi in och pratar lugnt först så om att vi tänker inte ta mer skit så... å sen kommer vi igång... Dessa ungdomar är alltså inbegripna i ett semiotiskt gerillakrig (Hebdige 1979) där det handlar om att erövra, omvandla och ge ny innebörd åt och därmed oskadliggöra fiendens symboler. Men 88 betyder inte bara och utan också Hip Hop. Att på detta sätt betrakta sig som en sorts förortens krigare med mikrofonen som vapen har delvis sin grund i en identifikation med en 110 SOU 2006:73 Förortens hotfulla unga män rebellisk och romantisk outlaw-identitet men bär också på en artikulerad kritik av det samhällsutveckling. Detta kommer till uttryck i texten. I första versen rappar man t.ex. om my people never had a chance or an opportunity to get a dicent job in this community och refrängen är en uppmaning till förorten att resa sig: To the people in da back, front and side / Its time to get whats yours, so fight for your rights / Couse the war is on – in case nobody told ya – were the 88-soldiers – 88-soldiers. / If society caged you like an animal, get on your feet and fight like a criminal / Fuck the laws – in case nobody told ya – were the 88-soldiers – 88-soldiers. I en senare vers heter det: Can you picture this through the eyes of a soldier – the more you push us back, the more our hearts get colder. Låten handlar alltså om den frustration och den vrede som orättvisorna i samhället skapar. Men den innehåller också frågor om vägen framåt. Hur skall man arbeta för förändring? Galiano () säger i en diskussion på detta tema: Politik är smutsigt, men det är viktigt, det handlar om lagarna, om hur allting styrs så det är klart att det är viktigt och hip hop handlar mycket om politik, men politik på vårt sätt. 88 hade inget att göra med hemliga, kriminella sammanslutningar utan var ett politiskt statement. Att inte se detta innebar att man också att man fick svårigheter att se de möjligheter som finns i de ungas sätt att förstå och uttrycka sin situation. Ungdomarna var djupt skeptiska till det sätt politik bedrivs inom ramen för politiska partier.