sou · GUB38 · 2007-01-01 00:00:00 — Mot denna bakgrund drog slutsatsen att medier på det egna språket har stor betydelse för individernas väl- befinnande och integrering i . ansåg att de egna medierna har viktiga funktioner för språk, kultur, debatt och information, även då de flesta i minoritetsgruppen behärskar svenska och använder svenska medier. Enligt var ökade kunskaper om och ökat deltagande i det svenska sam- hället önskvärt, men fann att detta inte kunde åstadkommas genom att invandrare och flyktingar bryter kontak- ten med sitt ursprung och tidigare liv. redo- visade också att flera av minoritetsredaktionerna uppgav sig vilja rapportera från ursprungslandet så att lyssnarna blir bättre för- beredda för ett framtida återvändande samt anförde att medierna i flyktinggrupperna ofta är en del av solidaritetsarbetet och frihets- kampen i det land de lämnat. fann att minoriteternas medier ekonomiskt sett lever på den yttersta marginalen. Vissa uppgav att de fick bidrag från föreningar eller projektmedel från marknadsföring. Med undantag av en handfull nyhetstidningar, SR och SVT var den dominerande bilden att främsta finansieringskällan är omfattande gratisarbete samt privata bidrag från aktörerna. Vidare visade utredning att flertalet kommuner saknar kon- takter med minoriteternas medier och att det följaktligen inte heller förekommer samarbete med och/eller stöd från kommuner. Som en följd av detta gjorde bedömningen att medierna är sårbara och inte klarar av kontinuiteten när t.ex. en ledande person hoppar av. anförde att dessa mediearbetares tid ofta måste disponeras i första hand för förvärvs- arbete eller studier på heltid jämte ansvar för familjen samt att få personer klarar denna arbetsbörda, ytterligt få . Utredningens kartläggning av de ekonomiska villkoren för minoritetsmedier i de nordiska grannländerna visade att var det enda land som saknade särskilt mediestöd för etniska och språkliga minoriteter. redovisade att presstödet i och haft stor betydelse för minoriteternas tid- ningar i dessa länder. Beträffande angavs det att det finns statligt stöd för radio- och tv-produktion, men att detta emellertid skulle minskas. Att tekniken för alla former av medieframställning förenklats betydligt och också blivit avsevärt billigare i inköp och drift underlättade enligt produktion av Invandrare och nationella minoriteter Emellertid konstaterade att den kostsamma distributionen för tidningar och tidskrifter kvarstod samt att radio och tv-produktion krävde tekniska investeringar om inte kommunala eller andra medieverkstäder finns tillgängliga. Bristen på tillgängliga studior angavs av vara en av anledningarna till att lokal-tv-produktionen minskat drastiskt . Bland minoriteternas medier fanns det enligt en mindre grupp som hade professionella medarbetare, vilka med god utbildning och ofta lång erfarenhet hanterade den krävande uppgiften att arbeta med två eller flera språk och kulturer. anförde dock att de flesta av medierna saknade denna tillgång och att journalisterna inte sällan hade svårigheter att förstå och tackla villkoren för medier i . Invandrare och nationella minoriteter var enligt underrepresen- terade i journalistutbildningarna och det uttalades att professionella journalister som flyttar till från ett annat språk- eller kulturområde ofta saknar de språk- och samhällskunskaper som är en förutsättning för att utöva yrket här samt att det saknas sär- skilda fortbildningar för journalister i minoritetsmedier. Det fram- hölls också att Svenska Journalistförbundets stadgar inte medger medlemskap för journalister som arbetar ideellt, varför dessa därför har liten möjlighet till kollegial kontakt med svenska journalister. Härtill anförde att minoritetsredaktionerna generellt sett även hade liten kontakt med varandra och att de därigenom saknade möjligheter till erfarenhetsutbyte. Enligt har det konstaterats något övertramp i mino- ritetsmedierna, men det anfördes att det är betydligt vanligare att redaktionerna inte förmått utnyttja den stora frihet som medierna i faktiskt har. I sammanhanget uttalades det också att de flesta flyktingar och många invandrare kommer från länder med censurerade eller statskontrollerade medier. Mot bakgrund av de studier och analyser som gjorts, konsta- terade att minoriteternas medier har viktiga funktioner i det svenska samhället samt att de har behov av utökat stöd, inte enbart ekonomiskt utan även i form av samordning, utveckling och utbildning. Bland annat ansåg att det är viktigt att medierna i större utsträckning lär sig mark- nadsföring och annonsförsäljning. Vad gäller menade att det fanns behov av att ytterligare klarlägga huruvida sändningarna på Invandrare och nationella minoriteter minoritetsspråk tidsmässigt bättre skulle kunna anpassas efter lyss- narnas behov och möjligheter. Inom ramen av fyra radiokanaler borde det enligt finnas utrymme för goda sänd- ningstider också för nödvändig information och nyhetsförmedling till lyssnargrupper som i övrigt är starkt underförsörjda med nyhetsmedier. konstaterade att text-tv är en kanal som används i stor utsträckning av invandrare och uttalade att en utveckling av denna kanal vad gäller nyhetsurval och språk kan vara ett välkommet tillskott för de språkliga minoriteterna. Efter att ha tagit del av erfarenheterna av information på olika språk i samband med brandkatastrofen i ansåg utred- ningen att formerna för katastrofinformation till minoriteter borde ses över samt att det vore önskvärt att radio och tv även i övrigt samordnas med ömsesidig information om var och när program på olika språk erbjuds. Utredningen konstaterade att minoritetsmedierna är på stark frammarsch i de flesta industriländer och uttalade att det var ange- läget att ansluter sig till de samarbetsformer som redan bildats samt tar egna initiativ till praktiskt samarbete på området, framför allt inom och EU. Utredningen gjorde en kartläggning av de fem minoritets- grupperna i . Utredningen fann inget behov av att från statens sida initiera nya medier på jiddisch eller för judar på svenska, men uttalade att initiativ från judiskt håll givet- vis skulle bemötas enligt de vid tillfället gällande reglerna för stöd till minoriteternas medieverksamhet. För romerna ansåg utredningen att medier på romani-chib skulle kunna fylla en viktig funktion i och i hela . Särskilt vore en etablerad tidning värdefull för att förmedla nyheter inom gruppen, hålla kontakten och sprida information om kulturella och andra händelser. Läskunnigheten skulle främjas och romerna skulle få en möjlighet att på egna villor diskutera gruppens interna förhållanden, relationer till det svenska samhället, etc. Inte minst viktigt var att egna medier är ett tecken på modernitet, som ofta ger stolthet till gruppen och nya och utvecklande arbetsmöjligheter och kontakter för åtminstone några personer. Detta hade enligt i en del invandrargrupper visat sig ha haft stor betydelse för integrationen. ansåg att romers försök att starta tidningar eller andra medier i eller inter- nationellt borde ses som viktiga steg i en positiv utveckling för Invandrare och nationella minoriteter gruppen och bedömde att medierna också kan få stor betydelse för svenskar om de produceras på svenska. I fråga om tornedalingarna kunde inte göra någon bedömning avseende behovet av dagspress på meänkieli. Däremot ansåg att det var viktigt att allmänna stödformer för minoriteternas medier utformas för att möta och stödja de behov och initiativ som ger sig till känna bland torne- dalingarna. Sverigefinnarnas mediesituation bedömdes som god av med hänvisning till det omfattande medieutbudet på finska i samt att större delen av sverigefinnarna är svenskspråkiga. När det gällde stödet för språket och kulturen måste det enligt också tas hänsyn till den gynn- samma situationen med det finska moderlandet på så nära avstånd. Däremot konstaterade att i beslutet om minoritetspolitiken utgick ifrån att det nu finns en specifik finsk kultur som vuxit fram bland sverigefinnar som levt länge i det svenska samhället och att de tidningar på finska som ges ut i är viktiga. Även om det finns ett antal tidningar och tid- skrifter som når nivån för svenskt presstöd eller kulturtidskrifts- stöd, kunde det därför enligt finnas skäl att anpassa presstödet så att det bättre tillgodoser situationen. I sam- manhanget pekade på att de finskspråkiga tid- ningarna i likhet med tidningar på andra minoritetsspråk arbetar med begränsade resurser samt att de visserligen når upp till press- stödets lägsta upplagenivå, men att upplagekraven i det svenska regelverket är höga i förhållande till storleken på den målgrupp tidningarna vänder sig till. Detta förhållande angavs dock gälla för de flesta lågfrekventa dagstidningar som erhåller presstöd. För samerna anförde att fria medier är en vital del i demokratin och att de dåvarande samiska medierna inte förmått leva upp till behoven i det samiska samhället. framhöll att det bland annat saknas en nyhetstidning, som kan spegla och kritiskt granska det samiska samhället och . Enligt fanns det behov av särskilda satsningar för utbildning av samiska journalister samt för att ge de yrkesverksamma journalisterna möjlighet till praktik på redaktioner på andra håll i landet, i syfte att uppnå bredare medieerfarenhet samt starkare journalistisk identitet och integritet. När det gällde frågan om vilket organ som skall fördela ekonomiskt stöd till tid- ningar och tidskrifter som vänder sig till samer ansåg Presstöds- Invandrare och nationella minoriteter nämnden att det var tveksamt att tidnings- och tidskriftsstödet fördelas av organ som i första hand bör vara föremål för jour- nalistisk granskning. hade därvid i åtanke den till knutna kulturfonden, som ger ekonomiskt stöd till olika kulturaktiviteter, organisationer och tidskrifter. Stöd till samiska tidningar och andra fristående medier borde enligt i stället fördelas av organ som kan förhålla sig objektiva till olika skeenden i samesamhället och av personer som inte innehar flera vitala poster i samesamhället. såg inga hinder mot att statligt stöd till samiska medier fördelas av samma organ som fördelar stöd till övriga minoriteter, men påtalade att dessa frågor bör övervägas ytterligare och i samråd med samerna. slutsatser av kartläggningen var att mino- riteternas medier måste diskuteras ur ett brett perspektiv. anförde att de invandrade minoriteternas medier är del i ett betydligt större och för framtiden viktigare sammanhang och att det är en rikedom för att i en alltmer globaliserad värld ha tillgång till människor med kunskaper i ett stort antal språk och om kulturer och umgängessätt på många håll i världen. Enligt fanns det ett behov av ett väl utbyggt kommunikationssystem på såväl global som lokal nivå. Det sägs att lokalt, t.ex. inom eller en enskild kommun eller landsdel, är det av stort värde att människor med liknande bakgrund kan kom- municera på det egna språket och med gemensamma referensramar och bildspråk och att sådan kommunikation, genom medier eller i föreningsarbete, underlättar för individen att finna lösning på akuta svårigheter och komma underfund med det svenska samhället. bedömning var att medier på det egna språket utgör viktiga steg på väg mot en lyckad integration. För de natio- nella minoriteterna konstaterade av antagna konventioner och lagar att medier på det egna språket för dessa grupper har en självklar betydelse och de bedömde det som viktigt att samhället stödjer och bidrar till utveckling av de olika medier som finns och som kan komma att skapas. bedömde vidare att det fanns ett behov av samordning, vidareutbildning och mötesplatser för mediearbetare av olika professioner, förbättring av samarbetet mellan medierna samt utveckling av marknadsföring och annonsförsäljning. övervägde inte närmare formerna för samordningen men uttalade att kravet på kompetens inom såväl olika medier som Invandrare och nationella minoriteter i integrations- och minoritetsfrågor talade för en relativt själv- ständig enhet som även skulle kunna hantera ett eventuellt eko- nomiskt stöd till minoritetsmedier. uttalade att då medierna på minoritetsspråk har en betydande roll för lokal nyhetsförmedling och offentlig information så är det önskvärt att kommunerna på ett mer aktivt sätt än samarbetar med och stödjer medier på minoritetsspråk. efterlyste också en höjd kompetens bland kommunernas, landstingens och länsstyrelsernas kunskaper om informationskanaler till språkliga minoritetsgrupper. Enligt borde också olika vägar prövas för att öka antalet professionellt utbildade journalister med bakgrund i minoritetsgrupperna. Utredningen om de finska och sydsamiska språken överlämnade Utredningen om de finska och sydsamiska språken (Ju 2004:01) sitt delbetänkande SOU 2005:40 Rätten till mitt språk – Förstärkt minoritetsskydd. Utredaren fann att ett starkt assimileringstryck medfört att vissa av minoritetsspråken är hotade och att en pågående språkbytesprocess kan noteras bland flera av minoriteterna. Enligt utredaren har erfarenhet av den nuvarande minoritetspolitiken visat att de nationella mino- riteternas behov inte beaktats i tillräcklig grad och att åtgärder krävs för att stärka implementeringen av de rättigheter som baseras på konventionsåtaganden. Vidare uttalade utredaren att regerings- formens stadgande rörande minoriteter inte överensstämmer med åtaganden enligt ramkonventionen, varför utformningen av grundlagsbestämmelsen bör bli föremål för översyn. Även skyddet för de nationella minoriteterna, deras språk och kulturer borde enligt utredaren regleras i grundlagen. Utredaren föreslog också att det införs en ny lag om nationella minoriteter och mino- ritetsspråk. Enligt utredaren krävs det aktiva åtgärder på nationell, regional och lokal nivå för att främja de nationella minoritetsspråkens fort- levnad. Det sägs att staten måste ta ett tydligare ansvar för imple- menteringen av konventionsåtagandena och att en länsstyrelse i landet bör ges nationellt tillsynsansvar för att säkerställa syftet med den nya lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk. Enligt förslaget skall på eget initiativ eller efter Invandrare och nationella minoriteter anmälan vidta de åtgärder som behövs och uppdraget bör innefatta bl.a. styrning och tillsyn av kommuner, fördelning av ekonomiska medel och bevakning av de minoritetspolitiska frågorna. Läns- styrelsen skall också enligt förslag stödja kommunerna i arbetet med att genomföra minoritetspolitiken. Utredaren uttalar att kunskaperna om de nationella minorite- terna, konventioner och den svenska minoritets- politiken måste öka hos beslutsfattare, tjänstemän och allmänheten samt att det bör genomföras en landsomfattande informations- och utbildningsinsats för att öka kunskaperna. De nationella minoriteternas inflytande i frågor som berör dem är enligt utredaren begränsat, trots att det är en av minoritets- politikens mål. Möjligheterna att påverka bör därför enligt förslaget regleras i lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk och organ för samråd i minoritetsfrågor bör inrättas på olika nivåer där de nationella minoriteterna finns företrädda. Vidare föreslås att storleken på nuvarande ekonomiskt stöd till organisationer som företräder nationella minoriteter höjs. Utredaren anför att det finns intresse och behov hos enskilda sverigefinnar att utvidga det nuvarande förvaltningsområdet för finska språket till att även omfatta Stockholms- och Mälardals- regionen. I detta område bor det enligt utredaren cirka 220 000 sverigefinnar av totalt cirka 450 000 sverigefinnar. Utredaren menar att en utvidgning av förvaltningsområdet skulle innebära en statushöjande åtgärd för finska språket. Vidare uttalas det att sverigefinnarna är inne i en språkbytesprocess och att en utvidg- ning av förvaltningsområdet skulle ha språkbevarande effekt på finska språkets fortlevnad i . Enligt utredaren finns det förutsättningar att utvidga det finska förvaltningsområdet till Stockholms- och . För- slaget innebär att det utvidgade förvaltningsområdet för finska därvid borde omfatta , , , och kommuner och samtliga kommuner i , , och , med följd att cirka hälften av sverigefinnarna i sådant fall skulle komma att omfattas av de åtgärder som förordas i del III av den europeiska stadgan för landsdels- och minoritetsspråk (minoritetsspråkskonventionen). Utredaren anser att det utvidgade förvaltningsområdet borde om- fatta samma rättigheter som nuvarande lag stadgar, nämligen rätt till förskola och äldreomsorg helt eller delvis på finska samt möjlig- Invandrare och nationella minoriteter het att använda finska i kontakter med förvaltningsmyndigheter och domstolar. Ytterligare åtgärder krävs enligt utredaren för att lagarna om rätt att använda minoritetsspråk skall kunna användas av enskilda på avsett sätt. I detta ingår att kunskaperna och medvetenheten om den svenska minoritetspolitiken och de nationella minoriteterna måste öka i samhället samt att minoritetspolitiken måste få större genomslag på det nationella, regionala och lokala planet i hela landet. Det sägs vidare att värnandet av de nationella minoriteterna, deras språk och kulturer är en del av arbete med mänskliga rättigheter, vilka måste omsättas i praktiken. Det är enligt utreda- ren inte acceptabelt att rättigheter inte kan nyttjas på grund av bristande implementering och det framhålls att ratificeringen av konventioner rörande minoriteter innebär att åtagit sig att främja de nationella minoritetsspråken genom aktiva åtgärder i syfte att skydda språken. Genom ratificeringarna har de nationella minoriteterna i getts en rätt till det egna språket och den egna kulturen och enskilda individer som tillhör nationella minoriteter har rätt att använda det egna språket i vissa angivna situationer. Utredaren påpekar att kommunala och statliga myndig- heter har ett ansvar för att åtaganden rörande nationella minoriteter beaktas vid beslutsfattande och att intentionerna för- verkligas. Ramkonventionens bestämmelser och bestämmelserna i del II av minoritetsspråkkonventionen gäller i hela , vilket enligt ut- redaren innebär att nuvarande lagreglering är otillräcklig och att en ny lag om nationella minoriteter och minoritetsspråk borde införas. Lagen skall enligt förslaget ersätta nuvarande lagar om rätt att använda samiska respektive finska och meänkieli och samtliga nationella minoriteter och minoritetsspråk skall omnämnas i lag- text. Vidare skall allmänna bestämmelser med den nuvarande mino- ritetspolitikens målsättning införas i lagtext. Syftet med förslaget är att stärka de nationella minoriteternas ställning och att ge den svenska minoritetspolitiken bättre genomslag i hela landet. Enligt utredaren skulle medvetenheten om åtaganden rörande nationella minoriteter därmed också öka. Utredarens bedömning är att skyddet för de nationella mino- riteterna och deras språk och kultur är av sådan betydelse för en rättstat att frågan bör regleras i grundlagen samt att regerings- formens stadgande rörande minoriteter inte överensstämmer med Invandrare och nationella minoriteter åtaganden enligt ramkonvention för skydd för de nationella minoriteterna. Det föreslås därför att utform- ningen av bestämmelsen i 1 kap. 2 § regeringsformen bör bli före- mål för översyn med anledning av åtaganden enligt ramkonvention. Majoritetssamhällets inställning till minoritetsspråken har enligt utredaren en mycket stor betydelse för om implementeringen av konventionsåtagandena skall lyckas och det anförs att minoriteter- nas egen inställning till modersmålet påverkas av majoritetens inställning. Utredaren påpekar att implementering av konventions- åtagandena förutsätter att staterna främjar minoritetsspråken genom aktiva åtgärder på nationell, regional och lokal nivå. Sådana åtgärder skall syfta till att medlemmar av minoriteterna får infor- mation om sina språkliga och övriga minoritetsrättigheter. Vidare sägs det att åtgärder med syfte att skapa en positiv attityd hos majoriteten när det gäller minoritetsspråken också måste vidtas och att detta särskilt gäller de tjänstemän som skall informera om och tillhandahålla rättigheterna. Kommunerna behöver enligt utredaren stöd i sitt arbete med minoritetsfrågorna och utredaren anser att det behövs en tydligare statlig styrning av kommunerna för att konventionsåtagandena rörande minoriteter skall uppfyllas. Det anses vara en brist att det inte finns en sektorsmyndighet som bär ansvar för genomförande av minoritetspolitiken och det föreslås därför att roll i minoritetsfrågorna bör utvecklas och att en länsstyrelse i landet bör ges nationellt tillsynsansvar för att säkerställa syftet med lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk. Myndigheten skall på eget initiativ eller efter anmälan vidta de åtgärder som behövs. Detta innefattar styrning, tillsyn, fördelning av ekonomiska medel, samordning och bevakning av minoritetsfrågorna. Enskilda skall kunna vända sig till myndigheten med klagomål om lagens efter- levnad. Det nationella ansvaret bör läggas på i län. Utredaren anser att kunskaperna om minoritets- konventioner och den svenska lagstiftningen rörande minoriteter måste öka på nationell, regional och lokal nivå. En treårig nationell informations- och utbildningsinsats för att synliggöra de nationella minoriteterna föreslås därför böra genomföras under ledning av med nationellt tillsynsansvar. bör vidare ges i uppdrag att se över frågan om tillgängligt material rörande minoritetskonventioner, nationell lagstiftning och nationella mino- Invandrare och nationella minoriteter Översättning av material bör göras i större utsträckning till svenska och de nationella minoritetsspråken. Informationsmaterial rörande minoritetsfrågorna och språkfrågor bör tas fram. Mate- rialet skall användas för att öka kunskaperna hos beslutsfattare, tjänstemän, allmänheten och även de nationella minoriteterna. Förvaltningsmyndigheter och domstolar i förvaltningsområdena är skyldiga att informera om rätten att använda minoritetsspråk i kontakter med myndigheten. Enligt förslaget bör också länsstyrel- sen i sin tillsynsverksamhet särskilt bevaka kommuners sätt att informera enskilda om deras rätt att använda minoritetsspråk. Utredaren fann att det bristande ekonomiska stödet till orga- nisationer som företräder de nationella minoriteterna begränsar minoriteternas reella möjligheter till inflytande. Nationella minori- teter måste därför enligt utredaren ges tillgång till demokratiska fora så att även deras synpunkter kan beaktas. Nationella minoriteters möjligheter till inflytande bör enligt för- slaget lagregleras. Nationella minoriteter skall ges inflytande på nationell, regional och lokal nivå. Samrådsorgan för minoritets- frågor bör därför inrättas på olika nivåer där de nationella mino- riteterna finns företrädda. För att de nationella minoriteterna skall ges det inflytande som minoritetskonventionerna förutsätter, måste de enligt utredaren ges tillräckligt ekonomiskt stöd för att kunna driva olika frågor. Det föreslås därför att storleken på nuvarande ekonomiska stöd till de organisationer som företräder nationella minoriteter höjs. Enligt utredaren kan en negativ utveckling skönjas för de sverigefinska elevernas deltagande i undervisning på och i mino- ritetsspråket. För att stoppa den negativa utvecklingen föreslås det att kvarvarande undervisning i och på minoritetsspråket måste värnas. Bestämmelser rörande rätt till modersmålsundervisning för elever som tillhör nationella minoriteter skall enligt utredarens förslag ha samma lydelse för samtliga nationella minoriteter, men för de nationella minoriteterna skall det inte ställas krav på dels umgängesspråk, dels tidigare kunskaper i språket. Även för de finska och judiska eleverna skall det räcka att det finns en elev som vill ha undervisning i minoritetsspråket. Förslaget innebär vidare att barns behov på utbildningsområdet särskilt behöver uppmärk- sammas och regleras i den föreslagna lagen om nationella mino- riteter och minoritetsspråk.