sou · GUB342 · 2007-01-01 00:00:00 — Det är en grammatisk term (genus och kasus) och för att öka förvirringen ytterligare används det ibland i engelskan, där man ju talar om gender, för att beteckna biologiskt kön (det kan till exempel handla om ett formulär där man ska ange gender: male/female). Generellt kan man dock säga att begreppet genus ofta ställs i motsats till en definition av kön som grundar sig i föreställningen att kön är något fast, essentiellt och/eller biologiskt givet. Kommittén vill gärna även betona mångfalden av olika genus- begrepp och -perspektiv. har nya genusteorier till- kommit där dikotomin (det faktum att man i tanken tudelar) 27 På tal om kvinnor och män, Lathund om jämställdhet, (2004) , En kommitté för jämställdhet inom scenkomstområdet tillsätts socialt kön och biologi ifrågasätts. Målet för dessa poststruktura- listiska analyser är att bryta ner traditionella föreställningar om mäns och kvinnors kroppar som diametrala motsatser. Kroppen ses i detta sammanhang som både materiell (det vill säga den är på riktigt) och situerad (det vill säga den befinner sig på en viss given plats). Det är den betydelse och de värden, som vi tilldelar kroppen och könsskillnader som ses som socialt och kulturellt skapade. Genussystemet som teori introducerades som politiskt begrepp 1990 i professor kapitel i huvudbetänkande Demokrati och makt i Sverige28. Med teorin om genussystemet förklarades hur kvinnor regelmässigt 1) särordnas och 2) underordnas i ett icke jämställt samhälle. har en unik ställning inom svensk politik, få andra politikområden vilar så tungt på en enskild teoretiker som jämställdhetspolitiken vilar på genusteorier. En enligt kommittén relevant kritik som riktats mot könsmakt- förståelse29, gäller att den är för statisk, det går inte att förstå hur systemet kan förändras. Dock behöver denna kritik egentligen inte riktas mot teori om genussystemet som sådant, utan snarare mot hur teorin har kommit att användas konkret politiskt för att formulera en analys av samhällets sätt att konstruera kön. Enligt denna kommitté räcker det inte med teorin om könens isär- hållande och kvinnors underordning för att förstå vare sig genus- systemets komplexitet, eller hur det ständigt förändras. En analys som stannar vid dessa båda variabler blir alldeles för ospecifik och statisk. Könsmaktordning som jämställdhetspolitiskt begrepp har tydliga länkar till teori om genussystemet och har sedan propo- sitionen Delad makt delat ansvar30 legat till grund för svensk jäm- ställdhetspolitik. Begreppet könsmaktordning är ett begrepp som ännu tydligare anger att jämställdhet handlar om makt och det öppnar också upp för analyser som relaterar till andra maktord- ningar. Begreppet könsmaktordning kan alltså sägas rymma centrala och viktiga principer om isärhållande och hie- rarkisering, som det enligt denna kommitté möjliggör en teoretisk och politisk breddning.31 29Se Gemsöe, (2003) Feminism, : Bilda förlag 31Detta är en annan tolkning än den som görs i SOU 2005:66 där användandet av begreppet könsmaktordning ifrågasätts eftersom det enligt utredaren har en för vag betydelse och därmed kan fyllas med vilket innehåll som helst. En kommitté för jämställdhet inom scenkomstområdet tillsätts Eftersom genus är ett mångfasetterat och mångtydigt begrepp, har denna kommitté valt att tolka begreppet genusperspektiv så här: de perspektiv som olika teorier erbjuder för att se, analysera och förklara samhälleliga och kulturella fenomen som har med kön att göra. Det kan till exempel handla om maktförhållanden mellan män och kvinnor, eller sådant som betecknas som manligt och kvinnligt, på olika nivåer i samhället, kulturen och historien. Det kan också röra sig om analyser och tolkningar av olika sätt att uppleva, uttrycka och överskrida identiteter (till exempel i en konstnärlig gestaltning). Till skillnad från jämställdhetsperspektiv, behöver genusperspektiv inte syfta till praktisk eller politisk förändring. Det kan syfta till andra saker (som till exempel till att förstå och utveckla konstnärlig gestaltning). Vi har som följd av denna distinktion (som långt ifrån är den enda möjliga) valt att främst använda oss av jämställdhets- begreppet, då vi är en regeringstillsatt kommitté som ska lägga för- slag som kan förändra en konkret situation på scenkonstområdet. Genusbegreppet genomsyrar främst de förslag som rör utbildning och forskning – en miljö där analyser ur genusperspektiv har en given plats för att utveckla kunskap om makt, kön och konstnärlig gestaltning. Begreppet genusperspektiv används dessutom genom- gående i regeringens regleringsbrev till högskolorna. Därmed inte sagt att scenkonstens institutioner inte kan utveckla och förmedla kunskap om makt, kön och konstnärlig gestaltning ur genusperspektiv. I Scenkonstsverige finns goda exempel på att detta sker, ibland i samverkan med högskolor och universitet32. De nationella institutionerna bör kunna fungera som förebilder härvidlag, särskilt när det gäller att ha ett genusperspek- tiv på uppdraget att bevara och bruka kulturarvet. Men generellt sett befinner sig scenkonstens institutioner, som kommittén bedömer det, i ett läge där det centrala är att jämställd- hetsintegrera organisation, repertoar och publikarbete. Analyser ur genusperspektiv kan förvisso visa sig vara givande och till och med nödvändiga i arbetet med jämställdhetsintegrering, men vilken kun- skap och analys som krävs för att uppnå jämställdhetsmålen är upp till scenkonstens aktörer själva att avgöra. I Utredningen om makt, integration och strukturell diskrimine- rings rapport vi och dom33 förs begreppet intersektionalitet in som ett nytt analysverktyg i den politiska begreppsfloran. 32se , i detta betänkande. En kommitté för jämställdhet inom scenkomstområdet tillsätts analysen av genussystemet som presenterades av i kan sägas ha kännetecknat en politisk diskurs som satte konkreta avtryck i den tidens jämställd- hetspolitik (familjepolitik, kvinnofrid med mera), så är intersektio- nalitet det begrepp som sammanfattar vår tids ansats att kombinera en förståelse av olika maktordningars sätt att interagera med var- andra. Intersektionalitetsbegreppet diskuteras mer utförligt nedan under rubriken arbetsformer, då det inte ingår i denna kommittés direktiv, men ändå blev nödvändigt som analysredskap då det parallellt med vår kommitté tillsattes två kommittéer som arbetade med mångfaldsfrågor och barnperspektiv på kultur och dessa var satta att lämna analyser och förslag gällande samma ansvarsområde som vårt. 1.4.1Kommitténs syn på kön, makt och jämställdhet bedrivs inte jämställdhetsarbetet från regeringens sida utifrån eventuellt existerande essentiella skillnader mellan gruppen män och gruppen kvinnor. I stället slår regeringen fast i skrivelsen Jämt och ständigt att de // betraktar manligt och kvinnligt som sociala konstruktioner dvs. könsmönster som skapas utifrån uppfostran, kultur, ekonomiska ramar, maktstrukturer och politisk ideologi (s 5). Däremot anger våra direktiv en viktig utgångspunkt: att både kvinnors och mäns erfarenheter, kunskaper, värderingar skall speglas och tas tillvara för att berika och påverka utvecklingen inom scenkonsterna teater, dans och musik. Kommittén ansluter sig till dessa tolkningar. Dels till tolkningen att kön är socialt konstruerat, dels till en tolkning där skillnad lik- väl kan vara relevant. Denna kommitté ansluter sig också till en könsmaktförståelse som går ut på att könsmaktordningen inte är statisk, utan föränderlig. Det vi avvisar är en syn på kön där kvinnor och män ses som av naturen väsensskilda. I stället är det kvinnors och mäns delvis skilda erfarenheter, kunskaper och värderingar som ska belysas och uppmärksammas, eftersom kvinnors och mäns tillgång till olika arenor i samhället, såväl som historiskt, skiljer sig åt. En kommitté för jämställdhet inom scenkomstområdet tillsätts Ovanstående definition av vår förståelse av kön gör att denna utredning befinner sig i en klassisk paradox: som vi har visionen om upplösta kategorier baserade på kön, etnicitet och så vidare, vill vi arbeta för erkännandet av de identiteter och erfaren- heter som inte har utrymme inom scenkonstens organisatio- ner. Vi när en önskan om könsidentiteternas upplösning, som vi ser det nödvändiga i att bibehålla fokus på kvinnors under- ordning. Vi hoppas att denna paradox kan hållas levande i såväl analys som praktiskt förändringsarbete, något som förutsätter att man tillämpar många olika teorier och praktiska strategier. Att hålla sådana här paradoxer levande, är ett förhållningssätt till föränd- ringsarbete av scenkonstens organisationer, repertoarer och publik- arbete som fördjupas i essä i kapitel 4. Denna kommitté ansluter sig på en mer konkret nivå till det per- spektiv på jämställdhetsarbete som fil.dr , expert i kom- mittén, introducerat för oss. Perspektivet går ut på att en konkret verksamhet – så som teater, konstmusik eller dans – inte kan appli- cera generella teorier om könsmaktordning och genusperspektiv statiskt på sin verksamhet. Teorier måste genereras ur den konkreta verksamheten i ett växelspel mellan teori och praktik. Det är bland annat av detta skäl som denna utredning väljer att vidga sina direk- tiv så att begreppen könsmaktordning, genus- och jämställdhets- perspektiv sätts i pluralis. Ur ett kulturpolitiskt verksamhets- perspektiv där kontexten varierar blir det nödvändigt att tala om könsmaktordningar och olika genus- och jämställdhets- perspektiv. Kulturarvsbegreppet återfinns i de kulturpolitiska målen och i de uppdrag som några institutioner har av regeringen. En av denna utrednings återkommande diskussioner har gällt just begreppet kulturarv, de betydelser det rymmer och vad det är rent konkret i kulturarvet som är tänkt att bevaras och brukas. En slutsats vi dragit är att kulturarvsbegreppet ingalunda är neut- ralt. Mansdominansen och bristen på kvinnor, är påtaglig inom scenkonstområdet. Vi har också kunnat konstatera att man inom andra kulturområden har kommit längre i att skapa nya definitioner av kulturarv (i pluralis) som bättre korresponderar med ett globali- En kommitté för jämställdhet inom scenkomstområdet tillsätts serat och mångkulturellt samhälle. Några exempel är Agenda Kul- turarv34 och på museer35 som vi presenterar i kapitel 4. På scenkonstområdet har den här diskussionen inte kommit lika långt. Som vi visar i kapitel 6, finns det till exempel få kvinnliga dramatiker eller tonsättare representerade i den dagliga undervis- ningen på de scenkonstnärliga högskolorna, vilket är ett problem, både ur ett rättvise- och ett resursperspektiv. Många kvinnliga stu- denter upplever att de saknar historiska förebilder att identifiera sig med. Istället hänvisas de till att identifiera människan som mannen. När kommittén har betraktat detta problem har vi sett en kopp- ling mellan historien och samtiden. Hur kulturarvet konstruerats påverkar de (i förhållande till mäns ofta begränsade) möjligheter som kvinnor har för sitt yrkesutövande. Kvinnor har få roller, få förebilder. är historien inte bara något som skapas i dåtid, utan något som vi i allra högsta grad skapar i . När det görs beställningar på nya verk och när det skapas något nytt. Alla dessa val är aktiva val, någon gör ett aktivt urval. För en utförligare dis- kussion om kulturarv och könsmakt på scenkonstområdet, se essäerna Teatern är en man som blir kramig på fyllan av teater- kritikern och lägga framtiden tillrätta av musik- vetaren i kapitel 8 i detta betänkande. Ett annat centralt kulturpolitiskt begrepp som kommittén ganska stötte på i utredningsprocessen är konstnärlig kvalitet. Det begreppet dök upp som argument mot jämställdhetsarbete inom scenkonsten. En föreställning om kvalitet tycktes särskiljas från jämställdhet. Men kvalitetsbegreppet kom att användas också i våra egna dis- kussioner som argument för jämställdhetsarbete. Till exempel sa vi till varandra att fler perspektiv ger en rikare och mer dynamisk scenkonst. Vi såg oss omkring och konstaterade att det fanns en mängd begåvade och kreativa scenkonstnärer som avstod från att arbeta inom institutionerna. De såg institutionerna som en alltför konservativ och maskulin miljö. Det innebär, resonerade vi, att institutionerna går miste om nödvändig förnyelse och kreativitet, vilket kommer att innebära att scenkonsten stagnerar. 34se (2003) Inspiration Diskussion Agenda Kulturarv, . En kommitté för jämställdhet inom scenkomstområdet tillsätts i slutet av utredningsprocessen menar vi att kvalitets- och begåvningsargument bör användas försiktigt i en debatt för eller emot förändring. Visst kan kvalitetsargument för jämställdhetsar- bete behövas. Utan kvalitetsargumentet kan det vara svårt att moti- vera människor att bedriva jämställdhets- och jämlikhetsarbete. Men är kvalitetsargument vanskliga, när det handlar om att rättfärdiga ett förändringsarbete. De som har makt har alltid tolkningsföreträde när kvalitet och begåvning ska bedömas, ett tema som fördjupas i teaterkritikern och fil.dr essä Teaterns skiftande kvaliteter samt genusvetaren essä Är kvalitet ett (köns)neutralt begrepp? i kapitel 8 i detta betänkande. Risken finns att den som har makten att tolka kommer med argumentet att kvaliteten blir lidande av ett förändringsarbete och att ett sådant argument får stå oemotsagt. Kanske är det så att scenkonstens kvalitet enligt den befintliga inte alls blir bättre (utan tvärtom till och med sämre) av ökad jämställdhet och ökad jämlikhet? som kvaliteten enligt andra normer ökar. Kvalitet är ett subjektivt begrepp och vad som definieras som bra respektive dåligt står aldrig fritt från normer. Vi menar att det är centralt att hålla diskussionen om konstnärlig kvalitet levande, eftersom detta begrepp ingår i de kulturpolitiska målen, och där- med i de uppdrag som scenkonstens organisationer har av regeringen. Vad är det vi menar när vi använder begreppet och vem har makt över definitionerna? Att däremot slå fast att kvalitet ökar eller minskar i och med ett förändringsarbete, kan göra att förändring avstannar. Enligt kom- mitténs mening, så är demokrati det centrala argumentet för att arbeta med jämställdhet och jämlikhet. Som publik har man rätt att se olika perspektiv, identiteter och kroppar representerade. Vår bransch är, och kommer förmodligen alltid att vara, en hård bransch med relativt hög utslagning. Många vill ägna sig åt scenkonst men det finns plats för ganska få utövare. Men villkoren för karriär ska inte se gynnsammare ut på grund av en utövares kön, klass, sexualitet, etnicitet. Villkoren för delaktig- het i scenkonsten som offentlig arena, ska vara likvärdiga för alla. Med andra ord, argumenten för ett jämlikt och jämställt kultur- liv, är de som anges i de kulturpolitiska målen och detta menar vi i sig utgör en kvalitet. Men att scenkonstens aktörer enas om denna definition av kvalitet, är inte en nödvändig förutsättning för förändring. Även kvalitetsbegrepp bör användas i pluralis. En kommitté för jämställdhet inom scenkomstområdet tillsätts 1.5.1Samarbetet med andra kommittéer tillsatte regeringen inte bara inom scenkonstområdet, utan även Orkesterut- redningen, av och Aktionsgruppen för barnkultur. på scenkonstområdet kom bland annat att samarbeta rent konkret i sitt utåtriktade arbete med Mångkulturåret, och Aktionsgruppen för barnkultur i form av en konferens och flera seminarier. De konkreta resultaten av detta samarbete finns beskrivna i andra delar av betänkandet. Här vill vi dock inledningsvis slå fast att denna samverkan dels har varit fruktbar i sig, dels har lett fram till en förståelse för att jämställdhetsintegerering måste ske med hänsyn till andra perspek- tiv, bland annat ålder och etnicitet. Vid alla de seminarier som kommittén anordnat har frågan också väckts huruvida det går att tala om kön utan att också tala om klass. Sexualitet och funktions- hinder är andra viktiga parametrar som diskuterats. Kommittén har bland annat inspirerade av dessa diskussioner dragit slutsatsen att det utöver könsmaktordningen finns andra maktordningar som skapar över- och underordningsstrukturer på scenkonstområdet. Det har också fått konsekvenser för vårt arbete. I Plats på scen har en analys av könsmaktordningar och jämställdhet mellan kvinnor och män utgjort en tydlig prioritering. Andra maktordningar har fått influera men inte ta lika mycket plats. Kommittén har dock vinnlagt sig om att ta fram analyser på jäm- ställdhetsområdet som inte underminerar eller går emot andra analyser av maktordningar. Vi har strävat efter att se intersektioner och skärningspunkter, med andra maktordningar och vi vill betona att arbetet för föränd- ring av scenkonstområdet bör bygga inte endast på denna utred- ning, utan i lika hög grad på de ovan nämnda kommittéernas utred- ningar och att förändringsarbete inte bör ske i parallella spår, utan samordnat. Tillsammans med ovan nämnda kommittéer har vi tagit ställning för att ett arbete för ökad rättvisa och jämnare fördelning av makt inte behöver följa någon av naturen avgjord ordning. En kommitté för jämställdhet inom scenkomstområdet tillsätts är inte så att vi till exempel måste börja med kön, för att sedan addera andra maktperspektiv när vi nått en bit på vägen. Att arbeta på flera fronter erbjuder både en utmaning och en stor möjlighet att verkligen åstadkomma förändring. Ett oundgängligt begrepp i analysen av hur de olika maktord- ningarna samverkar och konstituerar varandra, har för oss varit intersektionalitet36 . Intersektionalitetsbegreppet erbjuder nämligen en möjlighet att ur olika vinklar komma åt de strukturer som ska- par överordning och underordning i samhället. En analys av hur makt konstrueras ska till exempel inte behöva hemfalla till en strid om vilken maktordning som är mest central och viktigast att arbeta emot. Makt bör i stället ses som något komplext. Ojämlikheter för- stärks inte minst genom en atomiserad världsbild, där olika makt- ordningar skiljs åt och underordning ges endast en förklaring, när den i själva verket beror på flera olika faktorer. Rent konkret bety- der det att underordning kan förstärkas om till exempel jämställd- hetsarbetet isoleras från annat jämlikhetsarbete. En intersektionell analys, tänker vi oss, leder till samlande effekter och ett bättre förändringsarbete eftersom den i realiteten får som konsekvens att förståelsen för hur normer exkluderar den andre ökar. En ökad förståelse för detta ökar i sin tur möjlighe- terna att arbeta jämlikt, sida vid sida. Arbetet för ökad rättvisa, jämlik representation och tillgång till resurser fokuseras genom en intersektionell ansats på normer. Det vill säga på de värderingar och traditioner som styr och inte på den eller det som inom den domi- nerande kulturen definieras som avvikelse. I praktiken finns dock en paradox: vid all form av intersektionell analys som gör anspråk på någon form av konkretion (användbarhet) måste man prioritera bland tänkbara perspektiv. Komplexitet, vill vi starkt poängtera, hindrar nämligen inte att man kan vara tydlig i ett förändringsarbete. All förändring kan inte alltid ske lika snabbt, och/eller exakt . När det gäller förändringsarbete inom en större organisation, krävs ibland att ett perspektiv prioriteras för effektivitetens skull. En viss grundnivå i arbetet ska alltid upprätthållas och inte vara förhandlingsbar. Prioritering av ett perspektiv, bör ske utifrån att denna prioritering är förbunden med en analys av vad detta innebär för de andra perspektiven, och en plan för hur och när dessa i sin tur ska prioriteras. 36 Se Bortom vi och dom – Teoretiska reflektioner om makt, integration och strukturell diskriminering, SOU 2005:41. En kommitté för jämställdhet inom scenkomstområdet tillsätts I alla situationer där man måste göra val och prioriteringar är det lätt att de olika strukturerna uppställs som motsatser: kön ställs mot klass, etnicitet mot sexualitet, och så vidare. Så har maktord- ningarna också utnyttjats historiskt – resultatet kan bli att vissa perspektiv ogiltigförklaras. Helt följdriktigt har vi också i vårt utåtriktade arbete stött på farhågor om att jämställdhetsperspektiv kommer underordnas mångfaldsperspektiv eller andra makt- perspektiv, när en intersektionell analys ska omsättas i praktiskt förändringsarbete. Vi menar att detta inte ska behöva ske. Tvärtom gör en inter- sektionell ansats i förändringsarbete att ogiltigförklaring av vissa perspektiv kan undvikas. Här stödjer vi oss mot , pro- fessor i genusvetenskap vid : // begreppet öppnar inte för någon stormarknad, där de enskilda analyskategorierna valfritt kan bytas ut mot varandra. In/exklusionerna av analytiska axlar måste företagas medvetet och välavvägt i förhållande till analysens kontext. Sett utifrån ett intersek- tionalitetsperspektiv behöver jämställdhetsfeminister därför inte vara rädda för att mångfaldsfeminister skulle urvattna kampen mot köns- maktsystemen. Tvärtom kan bägge parter använda intersektionalitets- begreppet för att kräva att genus och kön blir än mer integrerat i både forskning och politik i dagens samhälle.37 En del av vårt utredningsuppdrag formulerar regeringen så här i direktiven: Kommittén skall arbeta utåtriktat och i förhållande till såväl offentliga som privata aktörer inom scenkonstområdet. Det kan t.ex. ske genom seminarier eller hearings. Kommittén skall ta ställning till behovet av framtida utbildningsmöjligheter för att stärka kunskapen om jäm- ställdhets- och genusfrågor hos berörda institutioner och grupper. Denna utredning har valt att göra en del av detta arbete i essäns form. Ordet essä kommer ursprungligen från franskans essai (för- sök) som i sin tur kommer från latinets exagium (undersökning) och brukar användas som genrebeteckning på kortare uppsatser i litterärt eller populärvetenskapligt ämne. Att skriva en essä betyder att man prövar något. En essä är en öppen undersökning. 37 Kvinnovetenskaplig tidskrift nr 1, 2003. En kommitté för jämställdhet inom scenkomstområdet tillsätts Essäerna i Plats på scen kan ses som subjektiva analyser av fristående personer med närhet till scenkonstbranschen. Det är bland annat genom kommitténs oberoende aktörer på det kultur- politiska området som vi har arbetat utåtriktat och i förhållande till såväl offentliga som privata aktörer på kulturområdet. Dialog, idéutbyte och ömsesidig påverkan har varit nyckelord under detta arbete. Dessa aktörer har fått i uppdrag att undersöka scenskons- tens tre dominerande områden – teatern, konstmusiken och dansen – för att få fram beskrivningar av vårt kulturpolitiska fält som också kan fungera som underlag för att stärka kunskap om jämställdhets- och genusfrågor. Detta har dels skett i form av analyser där argumentationen lig- ger nära utredningens egen, dels i form av helt fristående essäer varav en del även innehåller en viss dokumentation av kommitténs debatter och seminarier38. Skribenterna har varit fria att använda sina egna begrepp. Få skribenter gör exakt samma tolkningar av och distinktioner mellan begrepp som kommittén, vilket tydliggör mångfalden av genus- och jämställdhetsperspektiv. 1.5.4Möten, seminarier och konferens Kommittén har haft som princip att arrangera möten med dem som har makt men också möten med dem som inte har makt inom tea- ter, dans och musik. En utgångspunkt har varit att problem for- muleras olika, beroende på var man befinner sig. Detta multipla tillvägagångssätt i kommitténs utåtriktade arbete har möjliggjort synliggörandet av flera infallsvinklar och perspektiv. Vi har i samarbete med de kommittéer vi nämnde ovan och med en mängd andra aktörer arrangerat öppna seminarier samt en kon- för chefer och utbildningsledare inom scenkonstområdet. Genom dessa har vi mött utövare, publik, kritiker, kulturpolitiskt aktiva och forskare. Vi kan glädjande nog konstatera att den dis- kussion vi haft faktiskt redan under utredningens gång lett till både ökad medvetenhet och viss förändring.