sou · GUB38d2 · 2007-01-01 00:00:00 — Tidningen överlevde sedan resten av årtiondet genom att i omgångar sälja av sina fasta tillgångar för relativt stora summor – först fastigheten och sedan tryckpressen. Ifrån Pressens pensionskassa dök dessutom fyra i återbetalningar Vi hade helt enkelt en väldig tur, säger , marknadschef på . För tittar man krasst på de annons- och abonnemangsintäkter som Folket har haft så har de aldrig räckt för att betala för den organisation som vi har. Utan de pengarna hade vi inte funnits . lockades man kanske att tro att situationen var bättre än den egentligen var. diskuterades samarbete mellan och . föreslog en modell där Kuriren skulle sälja annonser även i Folket. Man kan enkelt ut- trycka det som att de hyrde extra annonsutrymme för att kunna erbjuda sina kunder bättre marknadstäckning. Det handlade med andra ord inte om att förändra några ägarstrukturer, vilket sades garantera Folkets självständighet (Folket, 1999). Det saknades dock klara incitament för någon av parterna att driva igenom samarbetet . Det var ett lite annat ekonomiskt läge. Vi hade precis beslutat att sälja huset som vi ägde, så vi hade hyfsad balansräkning och inte alls den typen av ekonomiska problem som vi fick . , marknadschef, hävdar att den dåvarande led- ningen för Folket tyckte att den fasta delen av avgiften från var för liten och att det fanns för små incita- ment för dem att leverera ytterligare annonsvolymer till Folket. Man tyckte sig vara för mycket i händerna på konkurrenten. Förslaget togs inte heller väl emot på – rivaliteten mellan tidningarna var för stark – och idén blev aldrig genomförd. Det blir ju rätt hätsk stämning mellan tidningar på tvåtidningsorter och personalen på ville hellre döda Folket, så de läckte nyheten och omöjliggjorde därmed vidare förhandlingar, hävdar . Nästa samarbetsdiskussion uppkom i samband med att Folket ville sälja sin tryckerianläggning. Det frigjorde kapital och sades åtta anställda i tryckeri och packsal upp. Tidningen behövde då en extern tryckleverantör. hade legat nära till hands, men inte heller den gången blev det något av planerna. Det var ju helt orimliga villkor om lämningstider. trycks och innan det skulle vi i så fall tryckas. Det var eller nåt sånt där. Det går ju inte att göra en dagstidning med de förutsättningarna. Det uteblivna samarbetet tog tidningen ur askan i elden när valet istället föll på tryckeriet i . Valet var enligt en total katastrof. led Folket av ständiga problem med sin nya leverantör och den 28:e samma månad kom inte tidningen ut alls. I desperation tvingades tidningen att se sig om efter ett alternativt tryckeri som kunde ta över med omedelbar verkan. Lösningen hette VLT – och ett avtal som inte alls upplevdes som ofördelaktigt då, men som i efterhand har blivit en tung börda för Folket. Man såg vartåt det gick – det fanns bara en riktning och det var konkurs som var alternativet. Och den hade inte varit snygg! accelererade Folkets förlustsiffror. Pengarna från försäljning av fastigheten, tryckpressen och återbetalningarna från pensionskassan var nu slut. Totalt skulle komma att försvinna bara . Vid starten av året var det egna kapitalet nere på och alla var ense om att något måste göras. Folket ville i ett sista desperat försök satsa sig ur krisen, men då behövdes det externa finansiärer. Planen, som gick under namnet 11000X, var att skapa en lokalredaktion i för att förstärka marknadspositionen och få in fler annonser. Man ansåg det kritiskt att nå en upplaga på 11 000 för att satsningen skulle lyckas, vilket beräknades kosta mellan åtta och . Det fanns dock ingen som kunde eller ville ställa upp med summor i den storleksordningen. Uppenbart var att den centrala arbetarrörelsen hade fått nog av tidningar. LO sa helt nej. Av våra ägare, den lokala arbetarrörelsen, fick vi en och en halv miljon vilket egentligen var mycket mer än de hade råd med. Parti- styrelsen gav 500 000 men inte mer. Det räddade oss – när det går utför så går det bara fortare ju längre ner i backen du är. gav sig Folkets ledning ut på jakt efter en ny ägare. Till hjälp för att etablera kontakter med potentiella köpare hade man från . var långt ifrån något förstaval. Flera andra liberala tid- ningar kontaktades, men de som blev mest involverade hänvisade slutligen tillbaka till lokalkonkurrenten i och hjälpte även till med den första kontakten. Ingen var beredd att gå in i en konkurrenssituation med och för Folket var situationen nu ekonomiskt akut. månads kontroll- balansräkning klarades genom att man av en slump upptäckte gamla fordringar som kunde återvinnas. Man märker ganska snabbt att som är en stor tidning med mycket delägande i andra tidningar också har många vänner ute i Tidningssverige. Men det blev ju ändå väldigt bra till slut. Jag från min position är oerhört nöjd med Kuriren som ägare. Frågan kom inte som någon överraskning för . Folkets dåliga ekonomiska situation hade inte gått omärkt förbi hos lokalkonkurrenten. Hans Rinkeborn tillträdde som vd och började nästan att räkna på vad ett samgående skulle innebära. Det framstod att det var bara en tidsfråga innan dis- kussionen skulle dyka upp igen. Siffrorna talade sitt tydliga språk. Folket hade visat vikande upplaga och kraftigt negativa resultat år . Man hade så att säga levt på att sälja kyrksilvret när man räddat utgivningen tillfälligt genom att sälja sin tryckpress och sin fastighet. Det var uppenbart att det inte var hållbart . Den stora frågan för oss var snarare om det inom ramen för stiftelses stadgar gick att äga och driva en s-tidning. Hans Rinkeborn, koncernchef, satt vi första gången på och pratade med Hans Rinkeborn och . hade vi presskonferenser och möten för per- sonalen på Folket och där vi informerade om ägarförändringen. Under några intensiva veckor blir så de misslyckade planerna på samarbete i hög grad verkliga när går in och köper av aktierna i . Enligt var det en väldigt snabb process där båda parter var måna om att tidningens grundvärderingar skulle leva vidare. var Folket inte i position att ställa några förhandlingskrav överhuvudtaget. Det var så enkelt, vi hade inga pengar. Förutom de sju som har skottat in i efterhand så betalade man för kalaset för att vi inte ens hade pengar till eget aktiekapital. Det är alltså de som har sett till att det finns en minoritetsägare ! Vi hade inget att förhandla om. Ta skiten, det var den enkla utgångspunkten. Detta bekräftas av , styrelseordförande i tuna-Kuriren som säger: Folket var i akut ekonomisk kris. De hade hamnat på obestånd. Deras checkkrediter var slut och sty- relseledamöterna riskerade personligt betalningsansvar. Hade vi inte gått in hade tidningen inte funnits . Folket hade egentligen bara tre önskemål i förhandlingen – att tidningen skulle fortsätta komma ut, att arbetarrörelsen skulle ha en fortsatt koppling till tidningen som ägare och att man om möjligt skulle ha inflytande över tidningens redigering. Så blev det också. Vi fick vad vi ville – det gick ju inte att begära så mycket mera, säger . Minoritetsägaren har vetorätt vid valet av chefredaktör Tidningen skall vara socialdemokratisk Minoritetsägaren har en styrelseledamot (intressenter) EK har ställt en förlusttäckningsgaranti upp till totalt . I övrigt gick detaljdiskussionerna om samordning snabbt. Redak- tionellt var det fristående produkter medan man administrativt skulle samordna så mycket som det någonsin gick. var man redan från början säkra på hur samarbetet skulle bedrivas. Det är helt klart att vi följt NT-modellen. Vi kan lova att vi gjort en väldigt grundlig undersökning av i stort sett vartenda samarbete på tvåtidningsorter som skett i . Det står utom tvivel för oss att detta är den modell som fungerar bäst, vilket innebär separata redak- tioner och separata organisationer för annonsförsäljning och prenume- rationsförsäljning. Sedan så kan man ju säga att har gjort en annan bedömning då de gått in på och i , men det får ju stå för dem. Redan före presenterades en plan för hur den nya organisationen skulle se ut. Praktiskt innebar sammanslagningen att frontlinjen – journalister, säljare och fotografer, kundtjänst – fick stanna. Däremot samordnades ekonomi och administration. fördes MBL-förhandlingar om hur den nya organisationen skulle se ut. Totalt fick tio personer gå, främst grafiker och administrativ personal, men de allra flesta genom naturliga avgångar, personalöverföringar till , samt pensionslösningar. Fackförhandlingarna slutade i samförstånd utan några större konflikter. För den luttrade personalen hade under ett drygt decennium uppsägningar varit en i stort sett naturlig del av den årliga budgetprocessen. Fackklubbarna accepte- rade nedskärningarna även eftersom alternativet var så mycket värre. I övrigt gjordes följande åtgärder: Samordning av Data/IT Samordning av system för bild, annons och upplaga Samordnad annonsmaterialframtagning för gemensamma annonser Samordnade redaktionella inköp från TT och bildbyråer. Gemensamt redaktionellt servicematerial (sporttabeller, lag- farter, födelsedagar) Gemensamt paket för privatannonsmarknaden till ett något högre pris, vilket har lett till högre packningsgrad i Folket Koordination av riks- och regionalannonsering (Folket går med i bl. Folket flyttar till ny redaktionslokal med halverad yta Folkets bilagetryckning flyttades till EK:s tryckeri är Folket den enda uppköpta andratidningen i som inte trycker hos modern. Det råder dock ingen tvekan om att det första som händer när avtalet med löper ut /2007 är att trycket tas hem till . Som ett led i detta har koncernen investerat i ny packsal. Detta innebär att båda tidningarna kan tryckas utan tidsförlust, frågan som sänkte samarbetsplanerna 2001. 7.2.4Samordning med bibehållen konkurrens sitter Folket i samma kvarter som lokalkonkurrenten. Tid- ningen som hade imponerande till sitt förfogande har numera 40 anställda som trängs . har ytterligare två personer fått gå. Men trots en slimmad organisation och samordningsvinster med gör fortfarande stora förluster, även om det går i rätt riktning. 2003 var det negativa resultatet 5,8 mnkr, 2004 3,7 mnkr. Det har visat sig svårare än vi trott att få ett positivt resultat i Folket, säger . Tidningen har befunnit sig på ett sluttande plan och de hade ägnat sig åt mycket kreativ bokföring för att frisera sina underskott. Allt eftersom Folket har krympt har allt fler uppgifter hamnat på . Före sammanslagningen var han vd för tidningen. är han ansvarig för upplaga, marknadsföring och organisa- tionsfrågor. När förre annonschefen slutade tog över även den posten. I koncernledningsgruppen och marknadschefsgruppen träffas vd och repre- sentanterna från koncernens tidningar – (), Folket () och () för att diskutera marknadsfrågor. Inbördes har de inblandade på så sätt åtminstone en grov insikt i vilka kampanjer som är att vänta. Utåt sett råder full konkurrens, men någonstans finns en gräns för vad en enskild tidning får göra – det får inte skada morgon- pressens ställning i . Folket har i egenskap av andra- tidning känt sig tvingad att ligga lägre i prenumerationspris än , men någon priskonkurrens är det inte frågan om, understryker de inblandade. Därför är det tillåtet att ha kampanjer för att locka nya kunder, men långsiktigt måste det vara lojalitetsprogram, som är marknadsföringsredskapet. 7.2.5Erfarenheter från annonsmarknaden i stod konkurrensen om annonskronorna mellan och Folket. När lågkonjunkturen kom skapa- des många arbetslösa människor med erfarenhet från reklam och media. Dessa provade lyckan genom att starta annonstidningar, vilket enligt har radikalt förändrat Eskilstunamark- naden de senaste fem sex åren. har en total- utdelning en gång och har även o Media etablerat sig kraftfullt med ett liknande, totalutdelat koncept. Resultatet är en prispress som gjort att snitt- priserna är mycket lägre än . Eskilstunamarknaden har alltså två dagstidningar, två total- utdelade annonstidningar, två radiokanaler, TV4 som ser som ett av sina viktigaste annonsområden, så konkurrensen här är grym. Dessutom består den största befolkningsökningen av inflyttade stockholmare, vilka tar med sina tidningar DN och Svenskan när de flyttar. Jag, och har besökt tvåtidningsorter och mig veterligen finns det ingen ort utanför stor- städerna som har lika hård konkurrens som . Trots, eller snarare på grund av, den tuffa konkurrensen valde tid- ningarna varken att slå samman sina annonsavdelningar eller skapa gemensamma annonspaket. Bakgrunden till beslutet var en mark- nadsundersökning som gjordes 1998 vilken visade att ingen handlare såg några fördelar med att köpa annonser i färdiga paket. Annonsörerna ville ha det fria valet att förhandla och välja tillfälle och volym själv. Tidningarna står öppna för annons- samordning om förfrågan kommer från kunden själv. Folket på kort sikt skulle gynnas av att i ökad utsträckning vara med och dela på 80 annonsmiljoner, så tvivlar man på att det skulle gynna tidningarna i ett längre perspektiv. Allt det som är unikt med Folket som annonsmedium hade i så fall försvunnit och det hade öppnat upp för både gratistidningar och tv. Om vi hade slagit ihop annonsavdelningarna tror jag att kon- kurrensen från gratistidningarna hade ökat mycket, mycket mer. I och /är du tvingad att gå i bägge tid- ningarna och erfarenheten är då att när en gratistidning kommer in tar den en enormt stor andel av annonser och intäkter. När det blir ett annonsmonopol, då kommer utmanarna som ett brev på posten och säger till kunden att du behöver inte betala dyra pengar hos den stora kolossen. Och fler hade i det läget valt gratistidningarna, tror jag. Annonsförsäljningen har haft en positiv utveckling sedan ägar- skiftet. Både riksannonseringen och de lokala annonserna går bra och ligger ökningen på tre pro- cent. En vanlig dag har vi 8 000 prenumeranter, 25 000 läsare, som öppnar sin morgontidning som de har betalt för, för att läsa nyheter. Och i den miljön, visar alla undersökningar, är det excep- tionellt bra att ha en annons. // Men mot det står med sina 33 000 hushåll, 80 000 läsare, samt och o Media båda med totalutdelning . Så vi har en svår sits. Om Folket tar för en halvsida till ordinarie pris och gratistidningen tar för den är det ju svårt att förklara för kunden det extra värdet i att gå i Folket. Även Folket har på sätt och vis gett sig in på gratistidningsmark- naden. före löning görs en totalutdelning av Folket. Då gör man sin tjockaste tidning, startar nya artikelserier och har erbjudanden på . Det är vår marknadsföringskanal, säger . En vanlig fredagsupplaga innehåller annonser för , medan en totalutdelad når 350 . Totalutdelningen har också skapat problem, då ett stort antal kunder väljer att bara gå i denna men aldrig annonsera annars. I efterhand ser man att man borde ha ställt krav på minst ytterligare ett annonsinförande under månaden, men vågar man inte ändra reglerna. 7.2.6Erfarenheter från läsarmarknaden i I röstar man rött, tänker blått och jobbar svart. är en arbetarstad, men Folket har ju uppenbarligen inte gett Eskils- tunaborna den tidning de vill ha. Det var stora förhoppningar på en trendbrott i Folkets upplage- utveckling efter samgåendet. , som ekonomiskt var ett katastrofår för tidningen, ökade trots allt upplagan med 100 exemplar vilket ingöt ett visst hopp. Som en del av projekt 11 000X startades då en daglig sportbilaga. 2003 och 2004 har dock brutalt krossat förhoppningarna om en uthållig uppgång. Totalt är 10 pro- cent av upplagan tappad , vilket innebär i förlorat driftsstöd. Bara försvann 500 pre- numeranter. ökade i upplaga. Det är svårt att hitta en struktur på den grupp läsare som väljer att lämna tidningen, men man vet att Folket-prenumeranterna generellt har hög genomsnittsålder. har man haft stora problem med nyrekryteringen av läsare. Försök har gjorts att etablera tidningen bland invandrargrupper, bland annat genom att använda lokala invandrade skribenter på ledarsidan, men det har visat sig svårt att omvandla satsningen i nya prenumerationer. Det kan bara spekuleras i om upplagetappet är en politisk reaktion på ägarskiftet. 2005 ser dock ut att bjuda en liten uppgång för 100- årsjubilerande Folket. 100 nya prenumeranter ger hopp om fram- tiden. Vi har haft mycket problem med vår identitet efter sammanslagningen. Är det samma tidning frågar sig läsare och annonsörer. Många undrar om vi inte har samma material, om vi är gemensamma – och den uppfattningen kan man få, exempelvis efter tsunami-katastrofen när TT levererade mycket material till båda tidningarna. Men det har ju inget med ägarfrågan att göra. Folkets chefredaktör, , anser inte att tidningens roll har förändrats vare sig politiskt eller journalistiskt efter ägarskiftet. Tvärt om är polemiken på ledarsidorna både roligare och viktigare än förut, vilket om något har gjort ideologin ännu tydligare. An- delen egenproducerat innehåll är densamma som trots att två journalisttjänster har försvunnit. Snarare är det skiftet i före- tagskultur som har märkts. upplevs som mer byråkratisk, med mer kontroll och uppföljning, där tidigare laganda och informella samtal kännetecknade arbetsklimatet. Den förlorade flexibiliteten har varit något av en konflikt som man uppskattar tryggheten att arbeta i ett riktigt företag. Visst finns det en bild av att man är en fattig i familjen, att någon annan bestämmer hur mycket pengar Folket har till förfogande, men den ömsesidiga respekten och känslan att kunna påverka beslut finns där ändå. I chefredaktörsgruppen diskuteras bland annat inom vilka om- råden som samverkan ska ske. gäller det framförallt inköp av material från TT och TT Spektra inom kultur, nöje och nyheter. I vissa fall har TT Spektra tvingats ta fram parallellt material för att just kunna serva tvåtidningsorterna. Däremot använder man sig av olika bildbyråer. Det är fullständigt solklart att vi och inte sam- arbetar redaktionellt. Det finns absolut en utgivarmässig respekt och det är nog en av orsakerna till att integrationen har gått förhållandevis smärtfritt. Vi bryter diskussionen om vi börjar komma in på var- andras områden eller planer. Jag har varit på tidningen och det har varit kris . Man brinner för att Folket ska finnas kvar. Kan man lösa det genom samordning av teknik och administration så är ju det något bra. Min optimism och framtidstro har inte förändrats. Alla inblandade bekräftar att det visat sig svårare än beräknat att vända Folkets utveckling, men tilltron till den valda samarbets- modellen står fast. Även 2005 ser vi att vi inte kommer att nå ett nollresultat utan snarare en förlust på runt 2,5 mnkr, berättar . Tidningen har haft en rad extremt ofördelaktiga avtal som inte går att ta sig ur från dag ett, bland annat ett tryckeriavtal med VLT som löper ut /2007. Vilken annan lösning som helst skulle vara billigare. Att föra över dem till vårt tryckeri kan ge stora positiva effekter. Men det är också vår sista reella möjlighet att vända skutan, i alla fall som finns planerad . I efterhand är road av svårigheter. De trodde att vi var ena riktiga plattfötter som inte hade en aning hur man gjorde när man gav ut tidning och att de skulle nog reda ut det här med ekonomin . Faktum är att bland förstatidningar går det nog inte att hitta någon som är lika effektiv som Folket. Vi har ju ingen personal till något och ändå ger vi ut en tidning . På Örebromarknaden förs en kamp mellan liberala och socialdemokratiska . På marknaden finns även centerpartistiska endags- tidningen . Det är omöjligt att beskriva utvecklingen i utan att nämna Karlskoga-marknaden. Sedan A-presstiden har och följts åt i ägarbytena. Relationen kom även att spela en viktig roll i strukturaffären 2003. å sin sida har ambitionen att bli en stark regional spelare, vilket inkluderar både och . äger man även och . själv har en komplicerad ägarför- delning där , , VLT, Stampen och Mittmedia, grovt räknat, äger en femtedel var. Konkurrensen mellan de två Örebro-tidningarna var länge intensiv, men har situationen svängt dramatiskt till NA:s fördel. Den stora, breda och finansiellt starka har under kunnat titulera sig största landsortstidning, medan den mycket lilla är en stark kandidat till titeln flerdagarstidning med sina drygt 2 000 dagliga exemplar. Det har dock inte alltid varit så. var det aktuellt att genom A-pressen skulle köpa upp och ännu hade 75 anställda och en upplaga på nästan 20 000. Omfånget kunde vara uppemot 60 sidor. De ägar- turer som har ägt rum har drabbat hårt. Medan Folket och hade en period av stabilitet efter det tidiga 1990-talets kontroverser har de många och tärande ägar- bytena fortsatt för . Upplageutveckling i /1990-2005 7.3.11990 och framåt ägarkaruseller och konkurser En av de sista affärer som A-pressen gjorde var att köpa Tryck- centralen i från Pingstkyrkan med tanken att skulle tryckas där. Sammanslagningen misslyckades och istället bestämdes att och Folket skulle tryckas på VLT:s tryckeri i . I samband med detta sades 14 redak- tjänster upp, sex annonstjänster, samt alla grafiker utom ett 30-tal som ska sköta tryckeriets legoverksamhet. Det som följer är de nu välkända turerna med först Länsförlaget 1991 och sedan 1992, vilket avslutas med en konkurs. (Mer kan läsas under avsnitt 7.1.1.) Men där efter stormen 1992 fick en tillfällig frist fortsätter istället ägarkarusellen för . tas tidningen tillsammans med över av Press, en sammanslutning av den lokala arbetarrörelsen organisationer och fackföreningar som har band till socialdemokraterna. Även och Föreningen är delägare. , går in som storägare i . Han är en lokal affärsman med uttalad ovilja mot Nerikes Alle- handas dominans och satsar för att göra tidningen Det dröjer dock inte mer än ett drygt år innan hans pengar är slut. 1995 gjorde företaget en samlad förlust på . avgår både tidningens chefredaktör, , och tidningens VD på grund av interna konflikter. Deras fallskärmar löser då ut och sätts tidningen i konkurs, igen. (, 2003) Efter ett avbrott återupptas utgivningen vid av åtta journalister verksamma inom Tidningsproduktion i . Upplagan är nu nere under 4 000, en nivå som tid- ningen aldrig senare skulle återhämta sig ifrån. Mycket tyder på att konkursen 1996 tog knäcken på läsarnas tålamod och förtroende. gör på nytt entré med nytt bolag och nytt kapitaltillskott. varar fristen fram till då försätts i likvidation och även tvingas upprätta kontrollbalansräkning. samma månad har den nu helt dominerande beslutat att gå upp till sjudagarsutgivning. räddas ÖK genom att alla politiska partier och lokala näringsidkare erbjuds andelar i företaget. Partifärgen försvinner därmed och de lokala politikerna får turas om att skriva kolumner enligt ett rullande schema. Det var ju bara ett spektakel. För socialdemokraterna var det en jättedålig affär opinionsmässigt. De hade betalat mest och ändå fick de försvara sig en gång , medan de andra partierna passade på att skälla ut dem de övriga . Lösningen håller fram då Nya och på nytt hamnat i akut ekonomisk kris och ägarna inte är beredda att skjuta till mer kapital. hade fått uppdraget att trycka både och . Man fick då snabbt bilden klar att ekonomin var skral hos sina nya kunder. Slutsatsen var att bättre än någon annan ägare skulle kunna rationalisera verksamheten genom att slå ut fasta kostnader på större totalupplaga. Alla de fasta funktioner som behövdes för att driva ytterligare två tidningar fanns redan bemannade inom kon- cernen. Det var dock inte i första hand som lockade i affären. Den fick man i stort med på köpet vare sig man ville eller inte. Förutom lönsamhetsaspekten fanns det ett klart strategiskt intresse av att äga . hade länge försökt att etablera sig på Karlskogamarknaden, men hade svårt att ta sig upp från sin position som tredjetidning med drygt 3 000 exemplar. öppnade sig möjligheten att expandera och flytta fram positionerna. Vi är väldigt lönsamhetsfokuserade, som vi alltid har haft problem att få organisk tillväxt i .