sou · GUB339 · 2007-01-01 00:00:00 — förmågan hos arterna eller livsmiljöerna att, efter det att skadan har skett, återhämta sig, utan andra åtgär- der än ökade skyddsåtgärder, till ett tillstånd som endast genom eller livsmiljöns dynamik leder till ett till- stånd som bedöms vara likvärdigt med eller bättre än det ursprungliga tillståndet. En skada som bevisligen påverkar människors hälsa måste klassificeras som betydande. Följande skador behöver inte klassificeras som betydande: Negativa variationer som är mindre än de naturliga variationer som betraktas som normala för den berörda arten eller livsmiljön. Negativa variationer som beror på naturliga orsaker eller som är ett resultat av ingripanden i samband med den normala förvaltningen av områden, och som är fastställda i protokoll eller måldokument för den berörda livsmiljön eller som utförts tidigare av ägare eller verksamhetsutövare. Skador på arter eller livsmiljöer för vilka det fastställts att de kommer att återhämta sig, inom och utan ingripanden, antingen till det ursprungliga tillståndet eller till ett tillstånd som endast genom eller livsmiljöns dynamik leder till ett tillstånd som bedöms vara likvärdigt med eller bättre än det ursprungliga tillstån- det. Europeiska unionens officiella tidning L 143/67 Denna bilaga innehåller en gemensam ram som skall tillämpas för att man skall kunna välja de åtgärder som är mest lämpliga för att garantera att miljöskador avhjälps. 1.Att avhjälpa skador på vatten eller skyddade arter eller skyddade naturliga livsmiljöer Miljöskador på vatten eller skyddade arter eller skyddade naturliga livsmiljöer avhjälps genom att miljön åter- ställs till sitt ursprungliga tillstånd genom primära, kompletterande och kompenserande hjälpåtgärder enligt föl- jande: a)Primär hjälpåtgärd: hjälpåtgärder varigenom skadade naturresurser och/eller funktioner återgår till eller när- mar sig sitt ursprungliga tillstånd, b)Kompletterande hjälpåtgärd: hjälpåtgärder som avser naturresurser och/eller funktioner vilka skall komplet- tera primära hjälpåtgärder som inte resulterat i att skador på naturresurser och/eller funktioner till fullo har avhjälpts, c)Kompenserande hjälpåtgärd: åtgärder som vidtas för att kompensera för tillfälliga förluster av naturresurser och/eller funktioner som uppstår mellan skadetillfället och till dess primära hjälpåtgärder har fått full ver- kan, d)Tillfälliga förluster: förluster som beror på att de skadade naturresurserna och/eller funktionerna inte kan utföra sina ekologiska uppgifter eller utnyttjas av andra naturresurser eller allmänheten förrän de primära eller kompletterande åtgärderna har vidtagits. Det innebär inte ekonomisk ersättning till allmänheten. Om primära hjälpåtgärder inte leder till att miljön återställs till sitt ursprungliga tillstånd skall kompletterande hjälpåtgärder vidtas. Dessutom skall kompenserande hjälpåtgärder vidtas för att kompensera för tillfälliga förlus- ter. Att avhjälpa miljöskador i form av skador på vatten eller skyddade arter eller skyddade naturliga livsmiljöer innebär också undanröjande av alla betydande risker för att människors hälsa påverkas negativt. 1.1.Mål för avhjälpande av skador Syftet med primära hjälpåtgärder 1.1.1.Syftet med primära hjälpåtgärder är att de skadade naturresurserna och/eller funktionerna skall återställas eller närmas till det ursprungliga tillståndet. Syftet med kompletterande hjälpåtgärder 1.1.2.Om de skadade naturresurserna och/eller funktionerna inte återgår till det ursprungliga tillståndet skall komplet- terande hjälpåtgärder vidtas. Kompletterande hjälpåtgärder syftar till att uppnå en liknande nivå för naturresur- ser och/eller funktioner, eventuellt också på en annan plats, som skulle ha uppnåtts om den skadade platsen hade återställs till sitt ursprungliga tillstånd. Om möjligt och om så är lämpligt bör den alternativa platsen ha geografisk anknytning till den skadade platsen, med beaktande av den berörda befolkningens intressen. Syftet med kompenserande hjälpåtgärder 1.1.3.Kompenserande hjälpåtgärder skall vidtas för att kompensera för tillfälliga förluster av naturresurser och funktio- ner i avvaktan på återhämtning. Denna kompensation består av ytterligare förbättringar av skyddade naturliga livsmiljöer och arter eller vatten antingen på den skadade platsen eller på en annan plats. Den består inte av ekonomisk ersättning till allmänheten. L 143/68 Europeiska unionens officiella tidning Fastställande av primära hjälpåtgärder 1.2.1.Möjligheten skall övervägas att vidta åtgärder för att inom ett kortare tidsperspektiv eller genom naturlig åter- hämtning direkt återställa naturresurserna och funktionerna till det ursprungliga tillståndet. Fastställande av kompletterande och kompenserande hjälpåtgärder 1.2.2.Vid fastställandet av omfattningen av kompletterande och kompenserande hjälpåtgärder skall användningen av ekvivalensmetoder, där naturresurs jämförs med naturresurs och funktion med funktion, övervägas först. Enligt dessa metoder skall åtgärder som ger naturresurser och/eller funktioner av samma typ, kvalitet och mängd som de skadade övervägas först. Om detta inte är möjligt skall alternativa naturresurser och/eller funktioner tillhan- dahållas. Minskad kvalitet kan t.ex. kompenseras genom en ökad mängd hjälpåtgärder. 1.2.3.I första hand skall ekvivalensmetoder användas där naturresurs jämförs med naturresurs och funktion med funk- tion, men om det inte är möjligt skall alternativa värderingsmetoder användas. Den behöriga myndigheten får föreskriva metod, till exempel ekonomisk värdering, för att fastställa omfattningen av de nödvändiga komplette- rande och kompenserande åtgärderna. Om det är fullt möjligt att uppskatta värdet av de förlorade naturresur- serna och/eller funktionerna, men det inte är möjligt att inom rimlig tid eller till rimlig kostnad uppskatta vär- det av de naturresurser och/eller funktioner som skall ersätta dessa, kan den behöriga myndigheten välja hjälpåt- gärder vars kostnader motsvarar det uppskattade ekonomiska värdet av de förlorade naturresurserna och/eller funktionerna. De kompletterande och kompenserande hjälpåtgärderna bör utformas på ett sådant sätt att de ger ytterligare naturresurser och/eller funktioner som avspeglar tidspreferenserna och tidsprofilen för hjälpåtgärderna. Till exempel, ju det tar innan det ursprungliga tillståndet nås, desto mer hjälpåtgärder skall vidtas (vid i övrigt lika förhållanden). 1.3.1.De rimliga hjälpalternativen bör bedömas med användning av bästa tillgängliga teknik på grundval av följande kriterier: Varje alternativs effekter på allmänhetens hälsa och säkerhet. Kostnaden för att genomföra alternativet. Sannolikheten att varje alternativ skall bli framgångsrikt. I vilken utsträckning varje alternativ bidrar till att förebygga framtida skador och undvika att ytterligare ska- dor uppstår till följd av genomförandet av alternativet. I vilken utsträckning varje alternativ gynnar naturresursens och/eller funktionens olika komponenter. I vilken utsträckning varje alternativ beaktar de relevanta sociala, ekonomiska och kulturella önskemålen samt andra relevanta faktorer som är specifika för platsen. Den tid som går åt för att verkningsfullt återställa miljöskadan. I vilken utsträckning varje alternativ leder till att återställa platsen för miljöskadan. Den geografiska anknytningen till den skadade platsen. Europeiska unionens officiella tidning L 143/69 1.3.2.Vid bedömningen av de olika hjälpalternativen får sådana primära hjälpåtgärder vidtas som inte helt återställer det vatten eller den skyddade art eller den skyddade naturliga livsmiljö som skadats till det ursprungliga tillstån- det eller som kräver mer tid. Ett sådant beslut får fattas endast om de naturresurser och/eller funktioner som går förlorade i det ursprungliga området till följd av beslutet kompenseras genom ökade kompletterande eller kompenserande åtgärder så att en liknande nivå som tidigare för naturresurser och/eller funktioner uppnås. Detta är t.ex. fallet om likvärdiga naturresurser och/eller funktioner kan tillhandahållas till lägre kostnad på en annan plats. Dessa ytterligare hjälpåtgärder skall fastställas i enlighet med bestämmelserna i avsnitt 1.2.2. 1.3.3.Utan hinder av bestämmelserna i avsnitt 1.3.2 och i enlighet med artikel 7.3 har den behöriga myndigheten rätt att besluta att inga ytterligare hjälpåtgärder skall vidtas, om a)de hjälpåtgärder som redan vidtagits säkerställer att det inte längre föreligger någon betydande risk för människors hälsa, för vatten eller skyddade arter eller skyddade naturliga livsmiljöer och b)kostnaderna för de hjälpåtgärder som bör vidtas för att nå det ursprungliga tillståndet eller liknande nivå inte står i proportion till de miljöfördelar som skall uppnås. Erforderliga åtgärder skall vidtas för att minst se till att de förorenande ämnena avlägsnas, kontrolleras, innesluts eller minskas, så att den förorenade marken, med hänsyn till dess nuvarande användning eller den vid tidpunk- ten för skadan godkända framtida användningen, inte längre utgör någon betydande risk för att människors hälsa påverkas negativt. Bedömningen av om risker föreligger skall göras genom riskbedömningsförfaranden där man beaktar markens egenskaper och funktion, typ och koncentration av de skadliga ämnena, preparaten, orga- nismerna eller mikroorganismerna, den fara som dessa utgör och risken för spridning. Markens användning skall bestämmas genom de planer för markanvändning eller i förekommande fall andra relevanta bestämmelser som gällde när skadan uppstod. Om markanvändningen ändras skall alla nödvändiga åtgärder vidtas för att förhindra att människors hälsa påverkas negativt. Om det saknas planer för markanvändning eller andra relevanta bestämmelser skall karaktären av det berörda område där skadan uppstod, med beaktande av områdets förväntade utveckling, vara avgörande för använd- ningen av det särskilda området. Möjligheten till naturlig återhämtning, dvs. ett alternativ utan direkta mänskliga ingrepp i återhämtningsproces- sen, skall övervägas. L 143/70 Europeiska unionens officiella tidning VERKSAMHETER SOM AVSES I ARTIKEL 3.1 1.Drift av anläggningar som kräver tillstånd i enlighet med rådets direktiv /61/EG av om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (1). Detta innebär samtliga verksamheter som för- tecknas i bilaga I till direktiv /61/EG med undantag för anläggningar eller delar av anläggningar som används för forskning, utveckling och provning av nya produkter och processer. 2.Avfallshantering, bl.a. insamling, transport, återvinning och bortskaffande av farligt avfall och annat avfall, inbegri- pet övervakning av sådan verksamhet och efterbehandling av deponier, som kräver tillstånd eller registrering i enlig- het med rådets direktiv /442/EEG av om avfall (2) och 91/689/EEG av om farligt avfall (3). Denna hantering omfattar bl.a. drift av deponier som omfattas av rådets direktiv /31/EG av om deponering av avfall (4) och drift av förbränningsanläggningar som omfattas av och rådets direktiv /76/EG av om förbränning av avfall (5). I enlighet med detta direktiv får medlemsstaterna besluta att denna hantering inte skall omfatta spridning inom jordbruket av avloppsslam från reningsverk för avloppsvatten från tätbebyggelse, vilket behandlats så att det upp- nått en godkänd standard. 3.Alla utsläpp i inlandsytvatten för vilka det krävs förhandstillstånd enligt rådets direktiv /464/EEG av om förorening genom utsläpp av vissa farliga ämnen i gemenskapens vattenmiljö (6). 4.Alla utsläpp av ämnen i grundvatten för vilka det krävs förhandstillstånd enligt rådets direktiv /68/EEG av om skydd för grundvatten mot förorening genom vissa farliga ämnen (7). 5.Utsläpp eller injektering av förorenande ämnen i inlandsytvatten eller grundvatten för vilka det krävs tillstånd, god- kännande eller registrering enligt direktiv /60/EG. 6.Uttag och uppdämning av vatten som kräver förhandstillstånd enligt direktiv /60/EG. 7.Tillverkning, användning, förvaring, bearbetning, ifyllning, utsättning i miljön och transport på plats av a)farliga ämnen såsom de definieras i artikel 2.2 i rådets direktiv /548/EEG av om tillnärm- ning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen (8), b)farliga ämnen såsom de definieras i artikel 2.2 i och rådets direktiv /45/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga preparat (9), c)växtskyddsmedel enligt definitionen i artikel 2.1 i rådets direktiv /414/EEG av om utsläp- pande av växtskyddsmedel på marknaden (10), d)biocidprodukter enligt definitionen i artikel 2.1 a i och rådets direktiv /8/EG av om utsläppande av biocidprodukter på marknaden (11). (1) EGT L 257, 10.10.1996, s. 26. Direktivet senast ändrat genom förordning (EG) nr 1882/2003. (2) EGT L 194, 25.7.1975, s. 39. Direktivet senast ändrat genom förordning (EG) nr 1882/2003. (3) EGT L 377, 31.12.1991, s. 20. Direktivet ändrat genom direktiv /31/EG (EGT L 168, , s. 28). (4) EGT L 182, , s. 1. Direktivet ändrat genom förordning (EG) nr 1882/2003. (5) EGT L 332, 28.12.2000, s. 91. (6) EGT L 129, , s. 23. Direktivet senast ändrat genom direktiv /60/EG. (7) EGT L 20, 26.1.1980, s. 43. Direktivet ändrat genom direktiv /692/EEG (EGT L 377, 31.12.1991, s. 48). (8) EGT 196, , s. 1. Direktivet senast ändrat genom förordning (EG) nr 807/2003. (9) EGT L 200, 30.7.1999, s. 1. Direktivet senast ändrat genom förordning (EG) nr 1882/2003. (10) EGT L 230, , s. 2. Direktivet senast ändrat genom förordning (EG) nr 806/2003 (EUT L 122, , s. 1). (11) EGT L 123, 24.4.1998, s. 1. Direktivet ändrat genom förordning (EG) nr 1992/2003. Europeiska unionens officiella tidning L 143/71 8.Transport på väg, järnväg, inre vattenvägar eller sjö- eller lufttransport av sådant farligt eller förorenande gods som avses i bilaga A till rådets direktiv /55/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lags- tiftning om transport av farligt gods på väg (1) eller i bilagan till rådets direktiv /49/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om transport av farligt gods på järnväg (2) eller enligt definitionen i rådets direktiv /75/EEG av om minimikrav för fartyg som anlöper eller avgår från gemenskapens hamnar med farligt eller förorenande gods (3). 9.Drift av anläggningar som kräver tillstånd i enlighet med rådets direktiv /360/EEG av om bekämpning av luftförorening från industrianläggningar (4) för utsläpp till luften av sådana förorenade ämnen som omfattas av det direktivet. 10.All innesluten användning, även transport, som inbegriper genetiskt modifierade mikroorganismer såsom de defi- nieras i rådets direktiv /219/EEG av om innesluten användning av genetiskt modifierade mik- roorganismer (5). 11.All avsiktlig utsättning i miljön, transport och utsläppande på marknaden av genetiskt modifierade organismer såsom de definieras i och rådets direktiv /18/EG (6). 12.Gränsöverskridande avfallstransporter inom, till eller från Europeiska unionen som kräver ett godkännande eller som är förbjudna enligt rådets förordning (EEG) nr 259/93 av om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen (7). (1) EGT L 319, 12.12.1994, s. 7. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv /28/EG (EUT L 90, , s. 45). (2) EGT L 235, , s. 25. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv /29/EG (EUT L 90, , s. 47). (3) EGT L 247, 5.10.1993, s. 19. Direktivet senast ändrat genom och rådets direktiv /84/EG (EGT L 324, 29.11.2002, s. 53). (4) EGT L 188, , s. 20. Direktivet ändrat genom direktiv /692/EEG (EGT L 377, 31.12.1991, s. 48). (5) EGT L 117, , s. 1. Direktivet senast ändrat genom förordning (EG) nr 1882/2003. (6) EGT L 106, , s. 1. Direktivet senast ändrat genom förordning (EG) nr 1830/2003 (EUT L 268, 18.10.2003, s. 24). (7) EGT L 30, , s. 1. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 2557/2001 (EGT L 349, 31.12.2001, s. 1). L 143/72 Europeiska unionens officiella tidning INTERNATIONELLA KONVENTIONER SOM AVSES I ARTIKEL 4.2 a)Internationell konvention av om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja. b)Internationell konvention av om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja. c)Internationell konvention av om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom bunkerolja. d)Internationell konvention av om ansvar och ersättning för skada i samband med sjötransport av farliga och skadliga ämnen. e)Konvention av om ansvar för skada i samband med transport av farligt gods på väg, järnväg eller inre vattenvägar. Europeiska unionens officiella tidning L 143/73 INTERNATIONELLA INSTRUMENT SOM AVSES I ARTIKEL 4.4 a)av om skadeståndsansvar på atomenergins område, och den tilläggskonvention som ingicks i . b)av om ansvarighet för atomskada. c)Konventionen av om supplerande ersättning för atomskada. d)Gemensamt protokoll av rörande tillämpningen av och Pariskonventio- nen. e)Brysselkonventionen av om skadeståndsansvar vid sjötransport av atomsubstans. L 143/74 Europeiska unionens officiella tidning INFORMATION OCH UPPGIFTER SOM AVSES I ARTIKEL 18.1 De nationella rapporter som avses i artikel 18.1 skall omfatta en förteckning över tillfällen då miljöskador har uppstått och tillfällen med ersättningsansvar enligt detta direktiv. För varje tillfälle skall följande information och uppgifter anges: 1.Typ av miljöskada, datum då miljöskadan inträffade och/eller upptäcktes och datum då förfaranden enligt detta direktiv inleddes. 2.Klassificeringskod efter verksamhet för den eller de ersättningsansvariga juridiska personerna. (1). 3.Information om huruvida ansvariga parter eller behöriga parter har begärt rättslig prövning. (Uppgift om kärande och resultatet av prövningen skall anges.) 4.Resultatet av återställandeprocessen. 5.Datum då förfarandena avslutades. Medlemsstaterna får i sina rapporter ta med annan information och andra uppgifter som de anser värdefulla för en kor- rekt bedömning av hur direktivet fungerar, till exempel om följande: 1.Kostnader i samband med sådana hjälpåtgärder och förebyggande åtgärder som avses i detta direktiv: Kostnader som betalats direkt av ansvariga parter, om denna information är tillgänglig. Kostnader som ersatts av ansvariga parter. Kostnader som inte ersatts av ansvariga parter. (Skäl till att ersättningen uteblivit bör anges.) 2.Resultatet av stimulansåtgärderna och genomförandet av de instrument för ekonomisk säkerhet som används i enlighet med detta direktiv. 3.En bedömning av de ytterligare administrativa kostnader som den offentliga myndigheten ådrar sig i sam- band med inrättande och förvaltning av de administrativa strukturer som krävs för att genomföra och kontrollera efterlevnaden av detta direktiv. (1) NACE-koden kan användas (rådets förordning (EEG) nr 3037/90 av om statistisk näringsgrensindelning i Europe- iska gemenskapen (EGT L 293, 24.10.1990, s. 1)). Europeiska unionens officiella tidning L 143/75 Kommissionens uttalande om artikel 14.2 – Direktiv om miljöansvar Kommissionen har tagit del av artikel 14.2. I enlighet med denna artikel skall kommissionen lägga fram en rapport, efter ikraftträdandet av direktivet, som bland annat behandlar tillgången till försäkringar och andra typer av ekonomisk säkerhet till skälig kostnad och på skäliga villkor. Rapporten skall ta särskild hänsyn till marknadskrafternas utveckling av lämpliga produkter för ekonomisk säkerhet med avseende på de aspekter som det hänvisas till. Den skall också ta upp ett stegvist tillvägagångssätt beroende på typ av skada och riskernas art. Mot bakgrund av denna rapport skall kommissionen, om så är lämpligt, lägga fram förslagen . Kommissionen kommer att genomföra en konsekvensbedömning, utvidgad till att även omfatta de ekonomiska, sociala och ekologiska aspekterna i enlighet med de relevanta befintliga reglerna och i synnerhet det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning och kommissionens meddelande om konsekvensanalys [KOM(2002) 276 slutlig]. 2003/0107 (COD) 3665/5/05 OM HANTERING AV AVFALL FRÅN OCH OM ÄNDRING AV DIREKTIV 2004/35/EG och rådets direktiv om hantering av avfall från utvinningsindustrin och om ändring av direktiv /35/EG 1.Om inte annat följer av punkterna 2 och 3 omfattar detta direk- tiv hanteringen av avfall från prospektering, utvinning, bearbetning och lagring av mineraltillgångar och från drift av stenbrott (nedan kallat "utvinningsavfall"). 2.Följande skall undantas från detta direktivs tillämpningsområde: a)Avfall som uppkommer vid prospektering, utvinning och bearbetning av mineraltillgångar och drift av stenbrott, men som inte härrör direkt från dessa verksamheter. b)Avfall från prospektering, utvinning och bearbetning av mine- raltillgångar offshore. c)Injektering av vatten och återföring av grundvatten som pum- pats upp, i enlighet med vad som anges i artikel 11.3 j första och andra strecksatserna i direktiv /60/EG i den utsträckning som detta är tillåtet enligt den artikeln. 3.Inert avfall och icke-förorenad jord som uppkommer vid pro- spektering, utvinning, bearbetning och lagring av mineraltillgångar och vid drift av stenbrott och avfall som uppkommer vid utvinning, bearbetning och lagring av torv, skall inte omfattas av artiklarna 7, 8, 11.1 och 11.3, 12, 13.6, 14 och 16, såvida det inte deponeras i en avfallsanläggning av kategori A. 3665/5/05 REV 5 17 SV Den behöriga myndigheten får sänka eller frångå dessa krav för deponering av icke-farligt avfall som genereras vid prospektering efter mineraltillgångar, förutom olja och evaporiter andra än gips och anhydrit, samt för deponering av icke-förorenad jord och avfall som uppkommer vid utvinning, bearbetning och lagring av torv om den anser att kraven i artikel 4 är uppfyllda. Medlemsstaterna får sänka eller frångå kraven i artiklarna 11.3, 12.5 och 12.6, 13.6, 14 och 16 för icke-farligt icke-inert avfall, såvida det inte deponeras i en avfallsanläggning av kategori A. Utan att det påverkar tillämpningen av annan gemenskapslag- stiftning skall inget avfall som omfattas av detta direktiv omfattas av bestämmelserna i direktiv /31/EG. I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges: 1.avfall: avfall så som det definieras i artikel 1 a i direktiv /442/EEG. 2.farligt avfall: avfall som omfattas av artikel 1.4 i rådets direktiv /689/EEG av om farligt avfall1. 3.inert avfall: avfall som inte genomgår några väsentliga fysika- liska, kemiska eller biologiska förändringar. Inert avfall löses inte upp, brinner inte och reagerar inte fysikaliskt eller kemiskt på något annat sätt, inte heller bryts det ned biologiskt eller inverkar på andra material som det kommer i kontakt med på ett sätt som kan förorena miljön eller skada människors hälsa. Avfallets totala lakbarhet och föroreningsinnehåll samt lakvattnets ekotoxicitet skall vara obetydliga och får framför allt inte äventyra yt- och/eller grundvattnets kvalitet. 4.icke-förorenad jord: jord som avlägsnas från markens översta skikt under utvinningsverksamheten och som inte klassificeras som förorenad enligt den nationella lagstiftningen i den medlemsstat där platsen för verksamheten är belägen eller enligt gemenskapslag- stiftningen. 5.mineraltillgångar eller : naturligt förekommande fyn- digheter i jordskorpan av ett organiskt eller oorganiskt ämne som 1 EGT L 377, 31.12.1991, s. 20. Direktivet ändrat genom direktiv /31/EG (EGT L 168, , s. 28). energibränsle, malm, industrimineral och konstruktionsmineral, men med undantag för vatten. 6.utvinningsindustri: alla anläggningar och företag som bedriver utvinning av mineraltillgångar i kommersiellt syfte ovan eller under jord, inbegripet utvinning genom borrning av borrhål, eller bear- betning av det utvunna materialet. 7.offshore: det område av havet och havsbottnen som sträcker sig från lågvattenlinjen för normalt eller medelstarkt tidvatten och utåt.