sou · GUB36d2 · 2007-01-01 00:00:00 — c)Sökandens personliga ställning och förhållanden, inklusive faktorer som bakgrund, kön och ålder, så att det kan bedömas huruvida de handlingar den sökande har blivit eller skulle kunna bli utsatt för, på grundval av sökandens personliga omständigheter, skulle innebära förföljelse eller allvarlig skada. d)Om den sökande efter att ha lämnat ursprungslandet ägnat sig åt en verksamhet, vars enda syfte eller vars huvudsyfte var att skapa de nödvändiga förutsättningarna för att ansöka om internationellt skydd, skall man bedöma om denna verksamhet kommer att utsätta den sökande för förföljelse eller allvarlig skada om han eller hon återvänder till landet. e)Om man rimligen kan förvänta sig att den sökande begagnar sig av skyddet i ett annat land där han eller hon kan hävda sitt medborgar- skap. Det faktum att den sökande redan har varit utsatt för förföljelse eller annan allvarlig skada, eller för direkta hot om sådan förföljelse eller sådan skada, är en allvarlig indikation på att den sökandes fruktan för förföljelse är välgrundad eller att det finns en verklig risk för att han eller hon kommer att lida allvarlig skada, såvida det inte finns goda skäl till att anta att sådan förföljelse eller allvarlig skada inte kommer att upprepas. L 204/28 Europeiska unionens officiella tidning När medlemsstaterna tillämpar principen enligt vilken det är den sökandes skyldighet att styrka sin ansökan om internationellt skydd, och den sökandes uppgifter inte kan styrkas av skriftliga eller andra bevis, skall sådana uppgifter inte behöva bekräftas om följande villkor är upp- fyllda: a)Sökanden har gjort en genuin ansträngning för att styrka sin ansö- kan. b)Alla relevanta faktorer som den sökande förfogar över har lagts fram och en tillfredsställande förklaring har lämnats till varför andra rele- vanta faktorer saknas. c)Sökandens uppgifter befinns vara sammanhängande och rimliga och strider inte mot tillgänglig specifik och allmän information som rör den sökandes ärende. d)Sökanden har ansökt om internationellt skydd , såvida inte sökanden kan framföra goda skäl till varför han eller hon inte gjort det. e)Sökandens allmänna trovärdighet är fastställd. Internationellt skyddsbehov sur place 1.En välgrundad fruktan för förföljelse eller en verklig risk för att lida allvarlig skada kan grunda sig på händelser som har ägt rum efter det att sökanden lämnade ursprungslandet. 2.En välgrundad fruktan för förföljelse eller en verklig risk för att lida allvarlig skada kan grunda sig på verksamhet som sökanden ägnat sig åt sedan han eller hon lämnade ursprungslandet, i synnerhet om det kan fastställas att den verksamhet som åberopas är ett uttryck för och en fortsättning på åsikter eller en inställning som sökanden hade i ur- sprungslandet. 3.Utan att det påverkar får medlemsstaterna besluta att en sökande som lämnar in en efterföljande ansökan normalt inte skall beviljas flyktingstatus om risken för förföljelse grundar sig på omständigheter som den sökande genom eget beslut har skapat efter att ha lämnat ursprungslandet. Aktörer som utövar förföljelse eller tillfogar allvarlig skada Aktörer som utövar förföljelse eller tillfogar allvarlig skada omfattar a)staten, b)parter eller organisationer som kontrollerar staten eller en betydande del av statens territorium, c)grupper som inte företräder staten, om det kan bevisas att aktörer enligt a och b, inklusive internationella organisationer, är oförmögna eller ovilliga att tillhandahålla skydd mot förföljelse eller allvarlig skada enligt artikel 7. Aktörer som ger skydd Skydd kan ges av a)staten, b)parter eller organisationer, inklusive internationella organisationer, som kontrollerar staten eller en betydande del av statens territorium. 2.Skydd ges normalt när aktörerna enligt punkt 1 vidtar rimliga åtgärder för att förhindra att en person förföljs eller lider allvarlig skada, bl.a. genom att ombesörja att det finns ett effektivt rättssystem för avslöjande, åtal och bestraffning av handlingar som innebär förföljelse eller allvarlig skada, och sökanden har tillgång till detta skydd. 3.När medlemsstaterna bedömer om en internationell organisation kontrollerar en stat eller en betydande del av statens territorium och ger skydd enligt punkt 2, skall de beakta alla riktlinjer som kan finnas i rådets relevanta rättsakter. 1.Medlemsstaterna får som ett led i bedömningen av en ansökan om internationellt skydd besluta att en sökande inte är i behov av inter- nationellt skydd om det i en del av ursprungslandet inte finns någon välgrundad fruktan för förföljelse eller någon verklig risk för att lida allvarlig skada, och sökanden rimligen kan förväntas uppehålla sig i den delen av landet. 2.Vid prövning av om någon del av ursprungslandet överensstäm- mer med punkt 1, skall medlemsstaterna, när de fattar beslut om an- sökan, beakta de allmänna omständigheter som råder i den delen av landet och sökandens personliga förhållanden. 3.Punkt 1 får tillämpas oaktat tekniska hinder för återvändande till ursprungslandet. FÖRUTSÄTTNINGAR FÖR ATT BETRAKTAS SOM FLYKTING Förföljelse enligt lydelsen i artikel 1 A i måste utgöras av handlingar som a)är tillräckligt allvarliga till sin natur eller på grund av sin upprepning för att innebära en allvarlig överträdelse av de grundläggande mänsk- liga rättigheterna, särskilt de rättigheter från vilka det inte går att göra undantag enligt artikel 15.2 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande frihe- terna, eller Europeiska unionens officiella tidning L 204/29 b)är en ackumulation av olika åtgärder, däribland sådana överträdelser av de mänskliga rättigheterna som är tillräckligt allvarliga för att påverka en individ på ett liknande sätt som i punkt a. Förföljelse, enligt punkt 1, kan bland annat ta sig uttryck i a)fysiskt eller psykiskt våld, inklusive sexuellt våld, b)rättsliga, administrativa, polisiära och/eller judiciella åtgärder som i sig är diskriminerande eller som genomförs på ett diskriminerande sätt, c)åtal eller straff som är oproportionerliga eller diskriminerande, d)ett avslag i fråga om rättsligt överklagande som resulterar i ett opro- portionerligt eller diskriminerande straff, e)åtal eller straff för vägran att utföra militärtjänst i en konflikt om fullgörandet av militärtjänst skulle innefatta brott eller handlingar som omfattas av undantagsklausulerna i artikel 12.2, f)köns- eller barnspecifika handlingar. Enligt artikel 2 c måste det finnas ett samband mellan de skäl som anges i artikel 10 och den förföljelse som anges i punkt 1. Medlemsstaterna skall ta hänsyn till följande faktorer vid bedöm- ningen av skälen till förföljelsen: a)Begreppet ras skall särskilt omfatta hudfärg, härkomst eller tillhörig- het till en viss etnisk grupp. b)Begreppet religion skall särskilt omfatta teistiska, icke-teistiska och ateistiska trosuppfattningar, deltagande i, eller avstående från delta- gande i formella privata eller offentliga gudstjänster, enskilt eller tillsammans med andra, samt andra religiösa handlingar eller åsiktsyttringar, eller former av personligt eller gemensamt handlande grundat på eller påbjudet genom någon trosriktning. c)Begreppet nationalitet skall inte bara omfatta medborgarskap, eller avsaknad av medborgarskap, utan skall särskilt omfatta tillhörighet till en grupp som definieras genom dess kulturella, etniska eller språkliga identitet, gemensamma geografiska ursprung eller politiska bakgrund eller dess förbindelser med befolkningen i en annan stat. d)En grupp skall anses utgöra en särskild samhällsgrupp, särskilt när gruppens medlemmar har en gemensam väsentlig egenskap eller en gemensam bakgrund som inte kan ändras, eller består av personer som har en gemensam egenskap eller övertygelse som är så grundläggande för identiteten eller samvetet att de inte får tvingas avsvära sig den, gruppen har en särskild identitet i det berörda landet eftersom den uppfattas som annorlunda av omgivningen. Beroende på omständigheterna i ursprungslandet kan en särskild samhällsgrupp omfatta en grupp grundad på en gemensam egenskap, t.ex. sexuell läggning. Sexuell läggning får inte tolkas så att det innefattar handlingar som anses brottsliga enligt medlemsstaternas nationella lagstiftning. Könsrelaterade aspekter kan beaktas, utan att dessa i sig ger upphov till en presumtion för denna artikels tillämp- lighet. e)Begreppet politisk åskådning skall särskilt inbegripa när någon om- fattar en åsikt, tanke eller tro i en fråga som rör de potentiella aktörer som utövar förföljelse enligt artikel 6 och deras politik eller metoder, oavsett om sökanden har handlat i linje med denna åsikt, tanke eller tro. Vid bedömningen av huruvida en sökande har en välgrundad fruktan för förföljelse är det irrelevant huruvida sökanden faktiskt har de egenskaper i fråga om ras, religion, nationalitet, tillhörighet till viss samhällsgrupp eller politisk åskådning som är skälet till förföljelsen, om en sådan egenskap tillskrivs den sökande av den som utövar förföljelsen. En tredjelandsmedborgare eller en statslös person skall upphöra att vara en flykting om han eller hon a)av fri vilja på nytt begagnar sig av det lands skydd vari han eller hon är medborgare, eller b)efter att ha förlorat sitt medborgarskap, av fri vilja förvärvar det på nytt, eller c)förvärvar medborgarskap, och kommer i åtnjutande av det landets skydd, eller d)av fri vilja återvänder för att bosätta sig i det land som han eller hon lämnat eller fortsatt att uppehålla sig utanför på grund av fruktan för förföljelse, eller e)kan fortsätta att vägra att begagna sig av skyddet i det land där han eller hon är medborgare eftersom de omständigheter som ledde till att han eller hon erkändes som flykting inte längre föreligger, f)utan att äga medborgarskap i något land, kan återvända till det land där han eller hon tidigare hade sin vanliga vistelseort, eftersom de omständigheter som ledde till att han eller hon erkändes som flyk- ting inte längre föreligger. Vid tillämpningen av punkt 1 e och f skall medlemsstaterna be- akta huruvida omständigheterna har ändrats så väsentligt och varaktigt att flyktingens fruktan för förföljelse kan anses välgrundad. L 204/30 Europeiska unionens officiella tidning En tredjelandsmedborgare eller en statslös person kan inte ges flyktingstatus om a)han eller hon omfattas av artikel 1 D i om skydd eller bistånd från andra organ eller kontor inom än ; om sådant skydd eller bi- stånd av något skäl har upphört, utan att de berörda personernas ställning har fastställts slutgiltigt i enlighet med de relevanta resolu- tioner som antagits av , skall dessa personer automatiskt komma i åtnjutande av förmånerna i detta direktiv, b)han eller hon av de behöriga myndigheterna i bosättningslandet tillerkänns samma rättigheter och skyldigheter som följer med med- borgarskap i det landet eller rättigheter och skyldigheter som motsvarar dessa. En tredjelandsmedborgare eller en statslös person kan inte ges flyktingstatus om det finns synnerliga skäl för att anta att a)han eller hon har förövat brott mot freden, krigsförbrytelse eller brott mot mänskligheten, såsom dessa definieras i de internationella instrument som har upprättats för att beivra sådana brott, eller b)han eller hon har förövat ett grovt icke-politiskt brott utanför till- flyktslandet, innan vederbörande fick tillträde till det landet som flykting, vilket innebär den tidpunkt då uppehållstillstånd utfärdades på grundval av beviljad flyktingstatus; särskilt grymma handlingar, även om de begåtts i förment politiskt syfte, får betecknas som allvarliga icke-politiska brott, eller c)han eller hon har gjort sig skyldig till gärningar som strider mot syften och grundsatser enligt inledningen och artiklarna 1 och 2 i stadga. Punkt 2 gäller personer som anstiftar eller på annat sätt deltar i förövandet av de brott eller gärningar som nämns däri. Medlemsstaterna skall bevilja en tredjelandsmedborgare eller en statslös person flyktingstatus om han eller hon kan betraktas som flykting enligt kapitlen II och III. Återkallande av, upphävande av eller vägran att förnya flykting- status 1.När det gäller ansökningar om internationellt skydd som lämnats efter detta direktivs ikraftträdande skall medlemsstaterna återkalla, upp- häva eller vägra att förnya en tredjelandsmedborgares eller en statslös persons flyktingstatus som beviljats av ett regeringsorgan, ett förvalt- ningsrättsligt organ, en domstol eller ett domstolsliknande organ om vederbörande är flykting enligt artikel 11. 2.Utan att det påverkar flyktingens skyldighet enligt artikel 4.1 att uppge alla relevanta fakta och lämna alla relevanta handlingar som han eller hon förfogar över, skall den medlemsstat som har beviljat flykting- status i varje enskilt fall bevisa att den berörda personen har upphört att vara eller aldrig har varit flykting enligt punkt 1 i denna artikel. 3.Medlemsstaterna skall återkalla, upphäva eller vägra att förnya en tredjelandsmedborgares eller statslös persons flyktingstatus om de be- rörda medlemsstaterna efter beviljandet av flyktingstatus fastställer att vederbörande a)inte skulle ha getts eller inte kan ges flyktingstatus i enlighet med artikel 12, b)har förvrängt eller utelämnat fakta, inklusive användning av falska handlingar, och detta varit avgörande för beviljandet av flyktingsta- tus. Medlemsstater får återkalla, upphäva eller vägra att förnya status som beviljats en flykting av ett regeringsorgan, ett förvaltningsrättsligt organ, en domstol eller ett domstolsliknande organ a)om det finns skälig anledning att betrakta vederbörande som en fara för säkerheten i den medlemsstat där han eller hon befinner sig, eller b)vederbörande utgör en samhällsfara i medlemsstaten i fråga med hänsyn till att han eller hon genom en lagakraftvunnen dom har dömts för ett synnerligen allvarligt brott. 5.I de situationer som beskrivs i punkt 4 får medlemsstaterna be- sluta att inte bevilja status för en flykting om ett sådant beslut ännu inte har fattats. 6.Personer som omfattas av punkt 4 eller 5 skall ha de rättigheter som anges i eller som liknar dem som anges i artiklarna 3, 4, 16, 22, 31, 32 och 33 i om de befinner sig i medlems- staten. Europeiska unionens officiella tidning L 204/31 FÖRUTSÄTTNINGAR FÖR ATT BETRAKTAS SOM ALTERNATIVT Allvarlig skada utgörs av a)dödsstraff eller avrättning, b)tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning av en sökande i ursprungslandet, eller c)allvarligt och personligt hot mot en civilpersons liv eller lem på grund av urskillningslöst våld i situationer av internationell eller intern väpnad konflikt. 1.En tredjelandsmedborgare eller en statslös person skall upphöra att uppfylla kraven för att betecknas som alternativt skyddsbehövande, då de omständigheter som ledde till att status som alternativt skyddsbe- hövande beviljades inte längre föreligger, eller har ändrats i sådan grad att skydd inte längre behövs. 2.Vid beaktande av punkt 1 skall medlemsstaterna ta hänsyn till om omständigheterna har ändrats så väsentligt och varaktigt att personen som uppfyller kraven för att betecknas som alternativt skyddsbehövande är utsatt för en verklig risk för allvarlig skada. En tredjelandsmedborgare eller en statslös person uppfyller inte kraven för att betecknas som alternativt skyddsbehövande om det finns synnerliga skäl för att anse att a)han eller hon har förövat ett brott mot freden, krigsförbrytelse eller brott mot mänskligheten, såsom dessa definieras i de internationella instrument som har upprättats för att beivra sådana brott, b)han eller hon har förövat ett allvarligt brott, c)han eller hon har gjort sig skyldig till gärningar som strider mot syften och grundsatser enligt inledningen och artiklarna 1 och 2 i stadga, d)han eller hon utgör en fara för samhället eller säkerheten i den medlemsstat där han eller hon befinner sig. 2.Punkt 1 gäller personer som anstiftar eller på annat sätt deltar i förövandet av de brott eller gärningar som nämns däri. 3.Medlemsstaterna får besluta att en tredjelandsmedborgare eller en statslös person inte uppfyller kraven för att betecknas som alternativt skyddsbehövande om vederbörande innan han eller hon fick tillträde till medlemsstaten har begått ett eller flera brott som inte omfattas av punkt 1, men som skulle gett fängelsestraff om de hade begåtts i den berörda medlemsstaten, och han eller hon lämnade sitt ursprungsland endast för att undvika påföljder för dessa brott. STATUS SOM ALTERNATIVT SKYDDSBEHÖVANDE Beviljande av status som alternativt skyddsbehövande Medlemsstaterna skall bevilja en tredjelandsmedborgare eller en statslös person status som alternativt skyddsbehövande om han eller hon upp- fyller kraven för att betecknas som alternativt skyddsbehövande enligt kapitlen II och V. Återkallande av, upphävande av eller vägran att förnya status som alternativt skyddsbehövande 1.När det gäller ansökningar om internationellt skydd som lämnats efter detta direktivs ikraftträdande skall medlemsstaterna återkalla, upp- häva eller vägra att förnya en tredjelandsmedborgares eller en statslös persons status som alternativt skyddsbehövande som beviljats av ett regeringsorgan, ett förvaltningsrättsligt organ, en domstol eller ett dom- stolsliknande organ om vederbörande inte längre uppfyller kraven för att betecknas som alternativt skyddsbehövande enligt artikel 16. 2.Medlemsstaterna får återkalla, upphäva eller vägra att förnya en tredjelandsmedborgares eller en statslös persons status som alternativt skyddsbehövande som beviljats av ett regeringsorgan, ett förvaltnings- rättsligt organ, en domstol eller ett domstolsliknande organ om han eller hon, efter det att status som alternativt skyddsbehövande beviljats, inte längre uppfyller kraven för att betecknas som alternativt skydds- behövande i enlighet med artikel 17.3. 3.Medlemsstaterna skall återkalla, upphäva eller vägra att förnya en tredjelandsmedborgares eller en statslös persons status som alternativt skyddsbehövande om a)han eller hon efter beviljandet av status som alternativt skyddsbe- hövande inte borde ha erhållit eller inte längre uppfyller kraven för att betecknas som alternativt skyddsbehövande i enlighet med artikel 17.1 och 17.2, b)han eller hon har förvrängt eller utelämnat fakta, inklusive använd- ning av falska handlingar, och detta varit avgörande för att bevilja status som alternativt skyddsbehövande. L 204/32 Europeiska unionens officiella tidning Utan att det påverkar tredjelandsmedborgarens eller den statslösa personens skyldighet enligt artikel 4.1 att uppge alla relevanta fakta och lämna alla relevanta handlingar som han eller hon förfogar över skall den medlemsstat som har beviljat status som alternativt skyddsbehö- vande i varje enskilt fall bevisa att den berörda personen inte längre uppfyller eller aldrig har uppfyllt kraven för att betecknas som alterna- tivt skyddsbehövande i enlighet med punkterna 1–3 i denna artikel. INNEBÖRDEN AV INTERNATIONELLT SKYDD 1.Detta kapitel skall inte påverka de rättigheter som följer av Genè- vekonventionen. 2.Detta kapitel skall tillämpas på både flyktingar och personer som uppfyller kraven för att betecknas som alternativt skyddsbehövande, om inte något annat anges. 3.Vid genomförandet av detta kapitel skall medlemsstaterna beakta situationen för utsatta personer, till exempel underåriga, underåriga utan medföljande vuxen, funktionshindrade, äldre, gravida, ensamstående för- äldrar med underåriga barn och personer som utsatts för tortyr, våldtäkt eller andra allvarliga former av psykiskt, fysiskt eller sexuellt våld. 4.Punkt 3 skall endast gälla de personer som man finner har särskilda behov efter en individuell bedömning av deras situation. 5.Medlemsstaterna skall i första hand se till barnets bästa vid ge- nomförandet av de bestämmelser i detta kapitel som rör underåriga. 6.Medlemsstaterna får, inom de gränser som anges i Genèvekon- ventionen, inskränka de förmåner som en flykting beviljas enligt detta kapitel, om denne har erhållit flyktingstatus på grundval av verksamhet som bedrivits med enda syfte eller med huvudsyfte att skapa de nöd- vändiga förutsättningarna för att bli erkänd som flykting. 7.Medlemsstaterna får, inom de gränser som följer av medlemssta- ternas internationella förpliktelser, inskränka de förmåner som en per- son som uppfyller kraven för att betecknas som alternativt skyddsbe- hövande beviljas enligt detta kapitel, om denna person har erhållit status som alternativt skyddsbehövande på grundval av verksamhet som be- drivits med enda syfte eller med huvudsyfte att skapa de nödvändiga förutsättningarna för att erkännas som alternativt skyddsbehövande. Medlemsstaterna skall i enlighet med sina internationella förplik- telser respektera principen om non-refoulement. Om det inte är förbjudet enligt de internationella förpliktelser som avses i punkt 1 får medlemsstaterna avvisa en flykting, vare sig denne formellt erkänts eller ej om a)det finns skälig anledning att anta att vederbörande utgör en fara för säkerheten i den medlemsstat där han eller hon befinner sig, eller b)vederbörande utgör en samhällsfara i medlemsstaten i fråga med hänsyn till att han eller hon genom en lagakraftvunnen dom har dömts för ett synnerligen allvarligt brott. 3.Medlemsstaterna får återkalla, upphäva eller vägra att förnya eller bevilja ett uppehållstillstånd för en flykting om han eller hon omfattas av punkt 2. Medlemsstaterna skall, efter det att respektive skyddsstatus beviljats personer som erkänts vara i behov av internatio- nellt skydd, ge dessa personer tillgång till information på ett språk som de kan förstå om de rättigheter och skyldigheter som är förbundna med den statusen. 1.Medlemsstaterna skall se till att familjen hålls samlad. 2.Medlemsstaterna skall se till att familjemedlemmar till den person som innehar flyktingstatus eller status som alternativt skyddsbehövande, och som för egen del inte uppfyller kraven för att erhålla sådan status, får ansöka om de förmåner som avses i artiklarna 24–34 i enlighet med nationella förfaranden och i den mån detta överensstämmer med famil- jemedlemmens personliga rättsliga status. När det gäller familjemedlemmar till personer som innehar status som alternativt skyddsbehövande får medlemsstaterna fastställa tillämpliga villkor för sådana förmåner. I sådana fall skall medlemsstaterna se till att de förmåner som tillhanda- hålls garanterar en tillräcklig levnadsstandard. 3.Punkterna 1 och 2 skall inte vara tillämpliga om den familjemed- lemmen undantas eller skulle undantas från flyktingstatus eller status som alternativt skyddsbehövande enligt kapitlen III och V. 4.Trots vad som sägs i punkterna 1 och 2 får medlemsstaterna vägra, inskränka eller återkalla förmånerna med hänsyn till den natio- nella säkerheten eller den allmänna ordningen. Europeiska unionens officiella tidning L 204/33 Medlemsstaterna får besluta att denna artikel även skall gälla andra nära släktingar som levde tillsammans som en del av familjen för avfärden från ursprungslandet, och som då för sin för- sörjning var helt eller delvis beroende av den person som innehar flyktingstatus eller status som alternativt skyddsbehövande. efter det att flyktingstatus har beviljats, skall medlemsstaterna till de personer som innehar flyktingstatus utfärda ett uppehållstillstånd som skall gälla och vara förnybart om inte tvingande hänsyn till den nationella säkerheten eller den allmänna ordningen kräver något annat, och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 21.3. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 23.1 kan det uppehålls- tillstånd som skall utfärdas till familjemedlemmarna till de personer som innehar flyktingstatus vara giltigt i mindre än och vara förnybart.