sou · GUB3110 · 2007-01-01 00:00:00 — 7 kap. 4 § såvitt avser uppgift om annat än verkställigheten av beslut om omhändertagande, beslut om vård utan samtycke eller beslut om sluten ungdomsvård 7 kap. 4 § såvitt avser uppgift om annat än verkställigheten av beslut om omhändertagande, beslut om vård utan samtycke, beslut om sluten ungdomsvård eller beslut om tvångs- och begränsningsåtgärd Denna lag träder i kraft . 5Förslag till lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade att det i lagen ska införas tre nya paragrafer, 4 a §, samt 22 a–b §§. samtycke ges i lagen (0000:0000) om tvångs- och begränsnings- Uppdrag att besluta på en nämnds vägnar får ges endast åt en särskild avdelning som består av ledamöter eller er- sättare i nämnden i ärenden som är en uppgift för nämnden och gäller för ansökan om låsning av dörr och flyttning till särskilt boende enligt 16 § första stycket och beslut enligt 17 § första 19 § tredje och (0000:0000) om tvångs- och be- tjänsten i vissa fall. Bestämmelser om rätt att i vissa fall besluta i den kom- munala nämndens ställe finns i lagen (0000:0000) om tvångs- och begränsningsåtgärder inom i vissa fall. Denna lag träder i kraft . 6Förslag till lag om ändring i lagen (1998:544) om vårdregister Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1998:544) om vårdregister att 1 § skall ha följande lydelse. Den som bedriver vård får utföra automatiserad behandling av personuppgifter i vårdregister. Med vård enligt denna lag Med vård enligt denna lag avses vård enligt hälso- och avses vård enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), sjukvårdslagen (1982:763), (1985:125), lag- (1985:125), lag- en (1991:1128) en (1991:1128) tvångsvård och lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård samt lagen (2004:168). vid medicinsk behandling i vissa Denna lag träder i kraft . 5TP PT Senaste lydelse 2004:187. 7 Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) Härigenom föreskrivs i fråga om socialtjänstlagen (2001:453) att 1 kap. 3 § samt 10 kap. 4 och 6 §§ skall ha följande lydelse. Bestämmelser om vård utan samtycke ges i lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall och i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Bestämmelser om vård utan samtycke ges i lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, i lagen (1990:52) med sär- skilda bestämmelser om vård av unga och i lagen (0000:0000) om tvångs- och begränsningsåtgärder inom i vissa fall. Uppdrag att besluta på socialnämndens vägnar får ges endast åt en särskild avdelning som består av ledamöter eller ersättare i nämnden i ärenden som är en uppgift för nämnden enligt 6 kap. 6, 8, 12 och 13 §§ denna lag, 4 och 6 §§, 11 § första och andra styckena, 13 §, 14 § tredje stycket, 21, 22, 24, 26, 27 och 43 §§ lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga samt 11 och 13 §§ lagen (1988:870) om vård av miss- brukare i vissa fall. Uppdrag att besluta på socialnämndens vägnar får ges endast åt en särskild avdelning som består av ledamöter eller ersättare i nämnden i ärenden som är en uppgift för nämnden enligt 6 kap. 6, 8, 12 och 13 §§ denna lag, 4 och 6 §§, 11 § första och andra styckena, 13 § , 14 § tredje stycket, 21, 22, 24, 26, 27 och 43 §§ lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga samt 11 och 13 §§ lagen (1988:870) om vård av miss- brukare i vissa fall. Detsamma gäller för ansökan om låsning av dörr och flyttning till särskilt boende enligt 16 § första stycket och beslut enligt 17 § första stycket, 19 § tredje och fjärde styckena samt 26 § lagen (0000:0000) om tvångs- och begränsningsåtgärder inom i vissa fall. Första stycket gäller även i ärenden enligt 6 kap. 14 § om sam- tycke vägras och beslut enligt 9 kap. 3 § om att föra talan om åter- krav enligt 9 kap 1 §. Bestämmelser om rätt att i vissa fall besluta i socialnämn- dens ställe finns i lagen (1990:52) med särskilda be- stämmelser om vård av unga och lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall. Bestämmelser om rätt att i vissa fall besluta i socialnämn- dens ställe finns i lagen (1990:52) med särskilda be- stämmelser om vård av unga, lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall och i lagen (0000:0000) om tvångs- och begränsningsåtgärder inom i vissa fall. Denna lag träder i kraft . 8Förslag till lag om ändring i lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom att 2 § skall ha följande lydelse. I denna lag avses med social- I denna lag avses med social- 1. verksamhet enligt lagstift- 1. verksamhet enligt lagstift- ningen om socialtjänst och den ningen om socialtjänst och den särskilda lagstiftningen om vård särskilda lagstiftningen om vård utan samtycke av unga eller utan samtycke av unga eller ningen om tvångs- och begräns- i vissa fall, 2. verksamhet som i annat fall 2. verksamhet som i annat fall enligt lag handhas av social- enligt lag handhas av social- 3. verksamhet som i övrigt 3. verksamhet som i övrigt bedrivs av Statens institutions- bedrivs av Statens institutions- 4. verksamhet hos 4. verksamhet hos 5. verksamhet enligt lagstift- 5. verksamhet enligt lagstift- ningen om stöd och service till ningen om stöd och service till om bistånd som lämnas av soci- om bistånd som lämnas av soci- alnämnd enligt lagstiftning om alnämnd enligt lagstiftning om flyktingar och vissa andra utlän- flyktingar och vissa andra utlän- 8. handläggning av ärenden 8. handläggning av ärenden om tillstånd till parkering för om tillstånd till parkering för Med socialtjänst avses även tillsyn, uppföljning, utvärdering, kvalitetssäkring och administration av verksamhet som avses i första stycket 1–8. Denna lag träder i kraft . 9Förslag till lag om ändring i lagen (2003:192) om gemensam nämnd inom vård- och omsorgsområdet Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2003:192) om gemensam nämnd inom vård- och omsorgsområdet att 1 § skall ha följande lydelse. Ett landsting och en eller flera kommuner som ingår i lands- tinget får genom samverkan i en gemensam nämnd gemensamt fullgöra –enligt hälso- och sjukvårds- lagen (1982:763), –enligt tandvårdslagen (1985:125), –enligt lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, –enligt lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, –enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funk- tionshindrade, –enligt lagen (1998:1656) om patientnämndsverksamhet m.m., –enligt smittskyddslagen (2004:168), eller –som i annat fall enligt lag skall handhas av en sådan nämnd som avses i 10 § hälso- Ett landsting och en eller flera kommuner som ingår i lands- tinget får genom samverkan i en gemensam nämnd gemensamt fullgöra –enligt hälso- och sjukvårds- lagen (1982:763), –enligt tandvårdslagen (1985:125), –enligt lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, –enligt lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, –enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funk- tionshindrade, –enligt lagen (1998:1656) om patientnämndsverksamhet m.m., –enligt smittskyddslagen (2004:168), –enligt lagen (0000:0000) om tvångsåtgärder vid medicinsk behandling i vissa fall, eller –som i annat fall enligt lag skall handhas av en sådan nämnd som avses i 10 § hälso- 6TP PT Senaste lydelse 2004:190. och sjukvårdslagen, och 2. kommunens uppgifter –enligt socialtjänstlagen (2001:453), –enligt hälso- och sjukvårds- lagen, –enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, –enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, –enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshind- rade, –enligt lagen om patient- nämndsverksamhet m.m., eller –som i annat fall enligt lag skall handhas av socialnämnd. och sjukvårdslagen, och 2. kommunens uppgifter –enligt socialtjänstlagen (2001:453), –enligt hälso- och sjukvårds- lagen, –enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, –enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, –enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshind- rade, –enligt lagen om patient- nämndsverksamhet m.m., –enligt lagen (0000:0000) om tvångs- och begränsningsåtgärder inom i vissa fall, eller –som i annat fall enligt lag skall handhas av socialnämnd. Denna lag träder i kraft . I direktiven (dir 2005:11) anges bl.a. följande motiv till utred- ningen. Många personer med demenssjukdom har nedsatt kognitiv förmåga och kan därför ha svårt att ta vara på sig själva, ta ställning till och fatta beslut om t.ex. medicinska åtgärder, läkemedelsbehandling, flyttning till särskilt boende, den dagliga omvårdnaden, skötsel av personlig hygien samt intag av mat och dryck. De situationer som många personer med demenssjukdom hamnar i innebär svåra etiska överväganden för personal, anhöriga och andra som på olika sätt försöker hjälpa den som har en demenssjukdom. Detsamma kan gälla för äldre personer med nedsatt beslutsförmåga på grund av andra sjukdomstillstånd, t.ex. personer med stroke. Ofta vidtar man olika former av skyddsåtgärder som fastspänning eller inlåsning. Syftet kan vara dels att stärka den enskildes självständighet och möjlighet att kunna delta i social samvaro, dels att skydda den enskilde från risken för fallskador eller från att gå vilse, dels att skydda andra personer som de medboende eller personalen , länsstyrelserna och forskningen har upprepade gånger påvisat att användningen av skyddsåtgärder inom vården av äldre med demenssjukdom är vidare än vad lagstiftningen och före- skrifterna avser eller medger. visar erfarenheterna att avsaknaden av praktiskt fungerande lagreglering av ställföreträdande beslutsfattande medför att beslutsfattandet om vård- och omsorgs- insatser i praktiken överlämnas till vårdpersonalen. Det blir oklart vad man kan och får göra och vem som har rätten att fatta beslut. Det är också oklart när skyddsåtgärder övergår till att utgöra icke tillåtna tvångsåtgärder. Därför har en särskild utredare utsetts för att överväga om det finns behov av att införa bestämmelser om skydds- eller tvångs- åtgärder inom vården och omsorgen av äldre personer som har ned- satt beslutsförmåga främst till följd av demenssjukdom. 1.2Några kommentarer till uppdraget och direktiven Jag vill inledningsvis kort kommentera uppdraget och direktiven på några punkter som jag bedömer principiellt påverkar förutsättning- arna för mitt arbete och mina förslag. Direktiven biläggs i sin hel- het som bilaga 1. 1.2.1Ett komplext problem som inte kan lösas enbart med lagstiftning De problem som ytterst ligger bakom mitt uppdrag är komplexa och kan inte lösas enbart med lagstiftning. Det krävs också bättre anpassning av byggnader och lokaliteter till målgruppens behov, översyn och förändringar av vård- och behandlingsmetoder, plane- ring, dokumentation och uppföljning av vårdinsatserna, en personalpolitisk satsning (rekrytering, utbildning, schemaläggning etc.), forskning m.m. om man vill göra vården och omsorgen mer human och minska inslagen av tvångs- och begränsningsåtgärder. 1.2.2På sikt behövs en samlad lagstiftning för personer med nedsatt beslutsförmåga Det framgår av direktiven att mitt uppdrag avser en lagstiftning för personer med nedsatt beslutsförmåga på grund av demenssjukdom. Jag har förståelse för att denna avgränsning görs av praktiska skäl och bedömer att den är nödvändig i förhållande till den tid och övriga resurser jag förfogar över för att fullgöra uppdraget. Men jag är övertygad om att det behövs lagregler som omfattar alla grupper med nedsatt besluts- förmåga inom sjukvård och socialtjänst. Dessa måste så långt möj- ligt vara neutrala i förhållande till såväl funktionshinder och dia- gnos som huvudman, lagområde, verksamhetsområde och drifts- form. Personer med nedsatt beslutsförmåga kan ha flera funktions- hinder och är ofta multisjuka. Deras naturliga hemvist är kommu- nens verksamheter (särskilda boenden, dagverksamhet och hem- tjänst enligt SoL samt motsvarande insatser enligt LSS) och kom- munens sjukvårdsansvar men de kan i perioder ha behov av specialistsjukvård inom slutna sjukvård. De kan vistas såväl inom kommunens verksamheter i egen regi som inom verk- samheter i enskild regi, vilket får betydelse för bl. a. frågor om myndighetsutövning och tillsyn. Det är svårt, och knappast praktiskt möjligt, att begränsa ett regelverk med tvångs- och begränsningsåtgärder till enbart personer med nedsatt beslutsförmåga till följd av demenssjukdom. Det finns en uppenbar risk för att en sådan begränsning kommer att medföra betydande såväl etiska som rättsliga och organisato- riska avgränsningsproblem i förhållande till andra grupper med nedsatt beslutsförmåga och liknande medicinsk och social proble- matik. Jag tänker då i första hand på personer med nedsatt beslutsförmåga på grund av utvecklingsstörning och förvärvad hjärnskada. Dessa personer är ofta yngre, starkare, rörligare och mer aktiva än personer med demenssjukdom. De löper därför större risker för allvarliga skador i olika sammanhang och deras behov av motsvarande lagregler för såväl säkrare vård som ökad rättssäkerhet är minst lika stort. Min förhoppning är att det förslag till lagregler för personer med demenssjukdom, som jag avser att utveckla i detta uppdrag, kan bli ett första steg mot en sådan generell lagstiftning. 1.2.3Frågan om medicinsk behandling med tvång bör diskuteras i ett större sammanhang I direktiven anges bl.a. att utredaren ska se över regler för möjlighet till medicinsk behandling mot patientens uttryckliga eller förmodade vilja samt att medicinering med exempelvis lugnande medicin blandad i mat eller dryck kan utgöra en form av tvång, och det behövs riktlinjer för i vilka fall det överhuvudtaget kan anses försvarbart att genomföra en Även frågor om medicinsk behandling med tvång berör flera patientgrupper, vårdformer och vårdinrättningar än vad jag kan behandla inom ramen för mina direktiv och övriga förutsättningar. Av samma skäl som ovan bör därför också dessa frågor regleras på ett mer samlat och genomgripande sätt för att undvika gränsdrag- ningsproblem. Direktiven tangerar också svåra medicinskt - etiska och existen- tiella frågor som, enligt min bedömning, bör diskuteras och beslu- tas i särskild ordning. Jag tänker då på frågor i anslutning till vård i livets slutskede som av naturliga skäl är aktuella inom demensvård. Hur ska t.ex. en läkare förhålla sig till en gammal och mycket sjuk patient med nedsatt beslutsförmåga som motsätter sig en enligt läkaren nödvändig medicinsk behandling? Var går gränsen mellan medicinska beslut, som en läkare bör fatta med stöd av sitt yrkes- ansvar, och etiska bedömningar som t.ex. närstående och gode män kan göra? Bör den medicinska bedömningen väga tyngre än den etiska? 1.2.4Förmynderskapsutredningens förslag har ännu inte blivit föremål för lagstiftning Enligt direktiven ska jag utforma mina förslag med beaktande av vad förslagit. FörmynderskapsutredningenTPF1FPT föreslår i betänkandet (SOU 2004:112) en ny lagstiftning som ska ge personer med ned- satt beslutsförmåga bättre förutsättningar för inflytande och påverkan. Man föreslår att en ny form av företrädare, som benämns vårdombud, inrättas inom socialtjänst och hälso- och sjukvård. Vårdombuden, som också kan vara närstående, ska få legal status och övriga förutsättningar för att kunna företräda sin huvudman specifikt inom den sociala välfärden och hälso- och sjukvården Betänkandet innehåller också förslag om att ett system med s.k. framtidsfullmakter införs. Innebörden är att en person, medan han har beslutsförmåga, ska ta ställning till och i skrift formulera hur han önskar bli bemött, medicinskt behandlad och omvårdad den dag beslutsförmåga saknas. Han ska sedan kunna utse en person - som också kan vara en närstående - som får full- makt att bevaka dessa önskemål gentemot det allmänna. Vidare föreslår man att överförmyndaren ensam ska kunna besluta att utse en god man i särskilt brådskande fall. Ett sådant beslut av överförmyndaren ska sedan anmälas till tingsrätten. Enligt min bedömning är det angeläget att Förmynderskaps- utredningens förslag i dessa avseenden och de synpunkter som remissinstanserna lämnat på förslagen kan bedömas och bli föremål för beslut. De har stor betydelse för de lagregler om tvångs- och begränsningsåtgärder som jag ska föreslå. Det gäller särskilt möj- ligheten för överförmyndaren att utse god man i brådskande fall. 1TP PT Ju 2002:04 Utredningen om förmyndare, gode män och förvaltare. 1.2.5Min syn på några centrala begrepp i direktiven I direktiven används omväxlande begreppen skyddsåtgärder och tvångsåtgärder, var för sig eller kombinerade, liksom begreppen tvångsliknande, tvingande, begränsningsåtgärder, frihets- inskränkande. Samtliga dessa begrepp har relevans i sammanhanget. Jag är dock angelägen om att valet av begrepp inte leder till förskönande omskrivningar så att tvångsmomentet försvinner eller blir svårt att uppfatta. Jag väljer därför att mer betona åtgärdernas innehåll än deras syfte, som förvisso är att skydda från allvarlig skada, och använder konsekvent begreppet tvångs- och begränsnings- åtgärder även då dessa inte tar sig fysiska former utan mer är att se som ett integritetsintrång. I direktiven används begreppen bristande beslutsförmåga respektive nedsatt beslutsförmåga när det talas om demenssjuka personers förutsättningar att samtycka till en tvångs- eller begräns- ningsåtgärd. Beslutsförmåga är inte definierad i SoL eller HSL och det finns inte heller någon allmänt omfattad definition eller terminologi bland forskare inom berörda vetenskapliga områden. Besluts- förmåga är ju inte heller något som man antingen har eller inte har utan den varierar och i olika situationer. Personer med svår demenssjukdom har som regel – i vart fall i stadier av sjukdomen när tvångs- och begränsningsåtgärder kan aktualiseras – stora problem att besluta om sina egna angelägenheter så att det kan få rättsverkan. Demenssjukdomarnas normalförlopp innebär dess- utom att denna förmåga stadigt minskar över tiden även om momentana förbättringar förekommer. Jag har valt att genomgående i betänkandet använda begreppet nedsatt beslutsförmåga, dvs. det begrepp som används i rubriken till direktiven, när jag talar om målgruppen för mitt uppdrag. Den nedsättning som avses i den föreslagna nya regleringen innebär att en person saknar förmåga att lämna ett grundat ställningstagande till den tvångs- eller begränsningsåtgärd som bedöms nödvändig för en ändamålsenlig och säker omsorg. Jag är emellertid medveten om att detta innebär en förenkling av verkligheten och bedömer att det vore angeläget om det kunde utvecklas en gemensam terminologi för att beskriva besluts- förmågans förändring och i olika situationer. Likaså används begreppet anhörig i direktiven men jag har bedömt att det vidare begreppet närstående är mer adekvat och har försökt att använda det konsekvent i mina överväganden och förslag. Med närstående avser jag i första hand den demenssjuke personens familj – make, sambo, barn, föräldrar och syskon. Men även andra, som mycket nära vänner, kan i det enskilda fallet vara att anse som närstående. 1.2.6Det saknas uppgifter om hur tvångs- och begränsningsåtgärder används En av mina uppgifter enligt direktiven är att analysera hur en sådan lagstiftning kan bidra till att användningen av tvångsåtgärder mot personer med demenssjukdomar minskas. Eftersom det saknas kvantitativa uppgifter om hur ofta de tvångsåtgärder, som lagen förväntas reglera, används och för hur många personer finns inget utgångsläge att jämföra med. För att kunna utvärdera om lagstiftningen leder till mer eller mindre tvång krävs dels en nationell inventering av åtgärdernas förekomst före lagstiftningen dels en obligatorisk anmälningsskyldighet av beslut om tvångs- och begränsningsåtgärder efter att lagstiftningen trätt ikraft samt en nationell statistikfunktion för att löpande kunna följa utvecklingen. 1.2.7Det saknas underlag för att beräkna ekonomiska konsekvenser I direktiven anges följande beträffande förslagens ekonomiska konsekvenser. Om förslagen påverkar kostnader för staten, landstingen eller kom- munerna skall en beräkning av dessa kostnader göras. Om förslagen medför kostnadsökningar för stat, landsting eller kommuner skall utredaren föreslå en finansiering Det saknas som framgått statistiska uppgifter som grund för en skattning av hur många tvångs- och begränsningsåtgärder som beslutas samt för hur många personer. Därmed saknas förutsätt- ningar för att ens i grova tal beräkna nuvarande kostnader och kommande kostnader. Jag får istället försöka belysa uppdraget i direktiven i första hand genom att logiskt resonera kring vilka konsekvenser för kostnaderna som mina förslag kan få jämfört med nuläget. 1.2.8Mina utgångspunkter är individens säkerhet och personalens trygghet Ur direktiven kan utläsas några huvudmotiv för att överväga en lagreglering nämligen ett förstärkt skydd och ökad rättssäkerhet för den enskilde med nedsatt beslutsförmåga och dennes närstående, minskad användning av tvångs- och begränsningsåtgärder, en ökad trygghet för personalen som i sitt arbete måste besluta om hur vården och omsorgen praktiskt ska genomföras samt att nuvarande brist på lagstiftning strider mot regeringsformen och om mänskliga rättigheter. Mina utgångspunkter är att nya lagregler primärt måste syfta till att förbättra säkerheten och livskvaliteten för personer med nedsatt beslutsförmåga. Den måste också på ett rimligt sätt utgå från vårdens och personalens faktiska förutsättningar. Reglerna måste vara enkla att förstå och tillämpa och bli ett verkligt stöd för perso- nalen i det dagliga arbetet. Jag tror också att en lagstiftning som inkluderar regler för offentlig tillsyn skapar förutsättningar för löpande insyn i, debatt om och utveckling av metoder för vård och omsorg inom verksamheter som sällan uppmärksammas i samhälls- debatt och media annat än vid s.k. vårdskandaler. Utredningen har träffats i plenum . Dessemellan har jag och sekreterarna träffat sakkunniga och experter i mindre grup- per för att diskutera särskilda frågor. Sakkunniga och experter har också inbjudits att följa med när sekretariatet gjort studiebesök och träffat olika externa experter och intressenter. Sekretariatet har tillsammans med enskilda sakkunniga eller experter gjort studieresor till , VästerbottenTPF3FPT och 2TP PT , , kommuner samt , . 3TP PT , , och kommuner. KronobergTPF4FPT och besökt hemtjänst och olika särskilda boendeformer samt samtalat med chefer och personal inom och hälso- och sjukvården. Vidare har socialchefen i kommun på eget initiativ uppvaktat utredningen och redovisat problem och lösningar i sin kommun. I samband med studieresorna har jag även träffat representanter för länsstyrelserna som har tillsynsansvar över insatser för personer med demenssjukdom. Vid en särskild träff i med såväl som regionala till- synsenhet diskuterades frågor om gränsdragning, överlappning och samarbete mellan den sociala och medicinska tillsynen. Dessa frågor utreds , som jag redovisar senare (avsnitt 1.5), av en sär- skild utredare. Utredningen har också, enligt direktiven, kartlagt hur vården för personer med nedsatt beslutsförmåga regleras i andra länder, vilket redovisas närmare i kapitel 2. Jag och sekretariatet har tillsammans med sakkunniga/experter besökt och samtalat med ansvariga samt studerat hur tvångs- och begränsningsåtgärder praktiseras inom s.k. plejehjem, som är den danska motsvarig- heten till särskilt boende. Någon motsvarande resa till har inte genomförts bl.a. därför att den lagstiftning om tvång och begränsningsåtgärder för personer med demens, som helse- og omsorgsdepartementet arbetar med , har blivit försenad. Uppgifter från och några andra länder har inhämtats per telefon eller e-post via olika officiella informanter. Jag har träffat ansvarige tjänsteman för s.k. eftersök för att diskutera polisens rutiner för att söka efter perso- ner med demenssjukdom som socialtjänst/närstående anmält som saknade.