sou · GUB342 · 2007-01-01 00:00:00 — Högskolelagen (1992:1434) innehåller generella formuleringar om att verksamheten ska genomsyras av ett jämställdhetsperspektiv i alla delar av högskolornas verksamhet (såväl organisationens anställningsvillkor, beslutande organ som undervisning vid grund- och forskarutbildning samt konstnärligt FoU och KU). Kommit- tén tolkar lagstiftningen som att detta är ett krav på jämställdhets- integrering. Högskolelagen och högskoleförordningen (1993:100) behandlar utbildningarnas innehåll och kvalitet. Enligt högskolelagen ska den grundläggande högskoleutbildningen bland annat ge studenterna förmågan att göra självständiga och kritiska bedömningar, att urskilja, formulera och lösa problem och, inom sitt område, att söka och värdera kunskap på en vetenskaplig nivå och följa kun- skapsutvecklingen. I den så kallade examensordningen i Högskoleförordningens bilaga 2,4 ställs också krav på utbildningens innehåll genom att i examensbeskrivningen definiera vad studenten ska ha lärt sig för att få en viss examen. Till följd av regeringens proposition Ny värld – ny högskola5 är examensbeskrivningarna i skrivande stund under revidering. Kommittén återkommer till detta. I anställnings- och befordringsordningarna för professorer och lektorer på konstnärliga utbildningar står att hänsyn ska tas till den sökandes konstnärliga skicklighet, vid sidan av en pedagogisk och vetenskaplig grund.6 Enligt Högskolelagen har universitet och hög- skolor själva rätten att definiera behörighetskrav och bedömnings- grunder, vilka för de scenkonstnärliga utbildningsanordnarna innefattar en bedömning av vad konstnärlig skicklighet är.7 Detta är något kommittén kommer att diskutera nedan under avsnitten om rekrytering och befordran. Myndigheters verksamhet är utöver ovan nämnda regelverk styrd av regeringen genom regleringsbrev. I regleringsbreven framförs krav på åtgärder eller särskilda uppgifter som ska genomföras under 4 Högskoleförordningen, bilaga 2. 2004/05:162. 6 Högskoleförordningen, kap 4, Lärare 7 Högskolelagen (1992:1434) kap 3. SOU 2006:42 Bristande jämställdhet kännetecknar också vissa konstnärliga högskoleutbildningar Återrapporteringen sker dels skriftligt i årsredovis- ningen dels i en årlig myndighetsdialog med Utbildnings- och . I regleringsbrevets första mål för står att kvaliteten i utbildning och forskning skall säkras och utvecklas8, gemensamt för alla universitet och högskolor. Detta ska uppnås genom att bland annat erbjuda pedagogisk utbildning för alla lärare som saknar sådan och i den utbildningen skall jämställdhets- och genuskunskap ingå. Antalet lärare som genomgått pedagogisk utbildning ska också anges i årsredovisningarna. I regleringsbrevets tredje mål för står att universitet och högskolor i sin verksamhet ska främja jämställdhet mellan kvinnor och män och aktivt främja och bredda rekryteringen till högskolans grundutbildning.9 De åtgärder som har vidtagits för att nå dessa mål ska lärosätena redovisa i årsredovisningen. I samma mål står att universitet och högskolor och åtgärderna ska redovisas i årsredo- visningen.10 Vidare ska scenkonstnärliga universitet och högskolor bedriva internationellt konkurrenskraftigt konstnärligt utveck- lingsarbete och detta ska i årsredovisningen redovisas i en egen bedömning av hur deras verksamhet bidragit till måluppfyllelsen. (vidare refererat till som HSV) är den myndighet som har till uppgift att utöva tillsyn över landets universitet och högskolor. Som övriga myndigheter styrs också HSV av regler- ingsbrev från regeringen. HSV:s primära uppdrag är att utvärdera, utöva tillsyn och följa upp verksamheten vid universitet och hög- skolor. I HSV:s uppdrag ingår mer specifikt att främja lika- behandling.11 6.3.4JämO: Jämställdhetslagen och likabehandlingslagen , JämO, är tillsynsmyndighet över jämställdhetslagen och en av tillsynsmyndigheterna över lagen om likabehandling av studenter i högskolan. 8 Regleringsbrev 2004, Högskoleverksamhet Mål 1. 9 Regleringsbrev 2004, Högskoleverksamhet Mål 3 10Regleringsbrev 2004, Grundläggande högskoleutbildning Mål 3 11Förordning med instruktion för (2003:7) 10§ Bristande jämställdhet kännetecknar också vissa konstnärliga högskoleutbildningar Högskolorna lyder precis som alla arbetsgivare med fler än nio anställda under jämställdhetslagen.12 Enligt jämställdhetslagen är arbetsgivare skyldiga att aktivt främja jämställda villkor mellan män och kvinnor och att förebygga könsdiskriminering. Lagen uttrycker även specifikt att den siktar på att förbättra främst kvinnornas villkor i arbetslivet.13 Likabehandlingslagen är studenternas skydd mot diskriminering vid universitet och högskolor. Lagen innebär att universitet och högskolor/lärosätena ska främja lika rättigheter för studenter och motverka diskriminering på grund av könstillhörighet, etnisk till- hörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning och funktionshinder.14 I motsats till jämställdhetslagen innehåller likabehandlingslagen inte detaljerade bestämmelser om vilka områden som ska omfattas av arbetet för att främja likabehandling och motverka diskrimine- ring. I JämO:s granskning När JämO gav sig på Kulturen15 som omfat- tar fyra scenkonstnärliga utbildningar, framgår att flera högskolor har formulerat övergripande mål och policyskrivningar kring de områden som JämO rekommenderar. JämO lyfter även fram det positiva i att studentrepresentanter i många fall är involverade i likabehandlingsarbetet. Vi återkommer till detta i avsnittet om antagningsprocessen. 6.4Arbetet med jämställdhet och likabehandling vid universitet och högskolor Vi har under arbetet med detta betänkande inhämtat kunskap om hur jämställdhetsarbete bör bedrivas för att ge önskad effekt. I kapitel 4 finns essän med konservativa rebeller av filosofen och jämställdhetskonsulten . Hon pekar på en viktig princip för jämställdhetsintegrering: det är en organisations ledning som ska ansvara för att jämställdhetsperspektiv integreras i det ordinarie arbetet. Med den utgångspunkten granskar vi här de högskolor och universitet som ansvarar för scenkonstnärliga utbildningar. 12Jämställdhetslagen (1991:433). 13Jämställdhetslagen (1991:433) 14Likabehandlingslagen (2001:1286). 15Jämställdhetsombudsmannen, (2006) När JämO gav sig på kulturen. SOU 2006:42 Bristande jämställdhet kännetecknar också vissa konstnärliga högskoleutbildningar På de flesta högskolor arbetar ett så kallat jämställdhetsombud som utgörs av en lärare eller en anställd i administrationen. Jämställd- hetsombudet rapporterar till rektor eller motsvarande. De jäm- ställdhetsombud som kommittén samtalat med har lyft fram att den avsatta tiden (av en heltidstjänst) ofta är förbrukad redan när grundarbetet med att ta fram och revidera jäm- ställdhets- och likabehandlingsplanen är gjort. Därtill har kommittén erfarit att jämställdhetsarbetet hos de flesta scenkonstnärliga utbildningsanordnare bedrivs med hjälp av en särskild jämställdhetsgrupp (eller motsvarande genusperspektiv- grupp). Gruppen består ofta av representanter för lärare, admi- nistration, studenter och ett särskilt jämställdhetsombud. Dessa arbetsgrupper träffas i varierande utsträckning från en gång per termin upp till . På ett par högskolor sitter även representanter för högskolornas ledning med i jämställdhets- gruppen. Till hjälp för jämställdhetsgrupper och jämställdhetsombud på universitet och högskolor har HSV sammanställt en bibliografi över litteratur på området. HSV har även bildat ett nätverk för jäm- ställdhetshandläggare och jämställdhetsombud då dessa ofta upp- lever en ensamhet och utsatthet i sin position. Nätverkets syfte är bland annat att sprida vidare kontakter, information och erfaren- heter. Eftersom likabehandlingslagen inte är lika konkret formulerad som jämställdhetslagen har JämO utarbetat riktlinjer för lika- behandlingsplanernas innehåll som en del i sitt arbete med rådgiv- ning, utveckling och tillsyn. JämO har utgått från jämställdhets- lagens aktiva åtgärdsparagrafer och från de områden som omfattas av likabehandlingslagens diskrimineringsförbud. Dessa områden är: Sexuella trakasserier och trakasserier på grund av kön Studiesocial miljö och fysisk arbetsmiljö Underlättandet av kombinerandet av studier och föräldraskap Arbetsplatsförlagd praktik/utbildning Bristande jämställdhet kännetecknar också vissa konstnärliga högskoleutbildningar Kommittén konstaterar, liksom JämO, att det ofta saknas konkreta åtgärder som syftar till att nå de uppsatta målen. Mot bakgrund av att likabehandlingslagen trädde i kraft först menar dock JämO att likabehandlingsarbetet hos de granskade högskolorna fort- farande antagligen är under upparbetande. JämO väljer i sin granskning att betrakta enkätundersökningar och översyn av olika förhållanden, företeelser och förfaranden som steg mot ett väl- fungerande likabehandlingsarbete. Detta trots att sådana åtaganden inte är åtgärder i sig utan snarare fungerar som ett underlag för att sätta upp mål och vidta åtgärder. Kommittén menar att detta är en rimlig hållning. HSV genomförde 1999/2000 en granskning av hur landets samt- liga universitet och högskolor arbetar med jämställdhet, mångfald och studentinflytande. Rapporten följdes sedan upp år 2003.16 HSV kartlade hur jämställdhetslagstiftning efterlevdes, om och hur jäm- ställdhet integrerades i organisationen och om och hur genus- perspektiv integrerades i undervisning och forskning. Generellt föll de konstnärliga utbildningsanordnarna sämre ut än andra högskolor i granskningen.17 I uppföljningen upp- visar de konstnärliga högskolorna däremot ett generellt förbättrat formaliserat arbete och framför allt en ökad medvetenhet. HSV menar att de konstnärliga utbildningsanordnarna i högre grad nu än vid förra undersökningen ser jämställdhet som en kvalitetsfråga och allt oftare inkluderar jämställdhetsperspektiv i särskilda styr- dokument för kvalitetsaspekter. Däremot efterfrågar en tyd- ligare linje för ansvarsfördelning för jämställdhetsarbetet inom organisationen. HSV uppmärksammar också att de konstnärliga högskolorna inte avsätter speciella medel för jämställdhetsarbetet, vilket är en faktor som kommittén erfar påverkar kvaliteten på arbetet för jämställdhetsintegrering. En annan faktor som både kommittén och HSV uppmärksam- mat är att flertalet scenkonstnärliga utbildningsanordnare har slagit ihop jämställdhetsarbetet och likabehandlingsarbetet. Jämställd- hetsgruppen har på flera universitet och högskolor istället blivit en likabehandlingsgrupp. Om detta skriver HSV: De lärosäten som valt att slå samman jämställdhet med andra lika- behandlingsområden bör särskilt värna om utvecklingsperspektivet i frågan. Jämställdhet är inte enbart en diskrimineringsfråga, utveck- lingsperspektivet riskerar att gå förlorat. Det specifika döljs bakom det 16Högskoleverkets rapportserie, 2003:31 R. 17Högskoleverkets rapportserie 2000:8 R, 2000:9 R SOU 2006:42 Bristande jämställdhet kännetecknar också vissa konstnärliga högskoleutbildningar Mindre tid och resurser osv. Bedömargruppen har i denna utvärdering inte kunnat se några positiva effekter av att jämställdhet och mångfald förts ihop till ett.18 Till skillnad från den analys som HSV gör i sin översikt av jäm- ställdhets- och mångfaldsarbete som vi refererar till i stycket ovanför, så är det kommitténs uppfattning att samtliga likabehand- lingsområden (och de olika normkritiska perspektiv som lika- behandlingsarbete bygger på) kan betraktas som utvecklingsfrågor, utöver att de är diskrimineringsfrågor. Som vi redogör för i inled- ningen till betänkandet, menar vi att förändringsarbete vinner på att fler demokratiperspektiv än jämställdhetsperspektivet integre- ras, till exempel perspektiv som rymmer mångfald, klass och sexu- alitet. Vi menar att det finns mycket att vinna på en intersektionell ansats och att det kan vara positivt att arbetet för likabehandling av studenter slås samman med integreringen av jämställdhets- och genusperspektiv i verksamhet och undervisning.19 Kommittén delar HSV:s analys när det gäller organisa- tionen av arbetet mot diskriminering och strävan efter att göra för- delningen av makt, inflytande och resurser mer jämlik på universi- tet och högskolor. Det kan bli problematiskt att slå samman allt detta arbete om resurserna i form av avsatt tid inte ökar i samma proportion som arbetets komplexitet och omfattning. Det är kommitténs intryck att likabehandlingslagen just inneburit ett utökat arbete för jämställdhetsombuden på de scenkonstnärliga utbildningarna utan att deras resurser har utökats. En sådan strategi kan också innebära en möjlighet för högskole- ledningar att dölja inaktivitet i jämställdhetsfrågor genom att fram- hålla insatser inom till exempel mångfaldsfrågor. Olika diskrimi- neringsgrunder kan ge upphov till liknande mönster, men de kan också kräva åtgärder och kompetens som skiljer sig åt. Priori- teringar kan bli nödvändiga av strategiska skäl. Det krävs mer än att addera ansvaret för likabehandlingslagen till jämställdhetsarbetet. Kommittén menar att det är en ledningsfråga att planera vilka per- spektiv som prioriteras under vilka tidsrymder och hur de olika demokratiperspektiven ska hanteras i relation till varandra. Det krävs också kunskap och analys kring hur organisationen ska dra nytta av frågornas beröringspunkter. Det centrala är att dessa per- spektiv integreras i ordinarie beslutsfattande och verksamhet. 18Högskoleverkets rapportserie 2003:31 R (2003). 19Se även en utförlig diskussion i kapitel 1 i detta betänkande. Bristande jämställdhet kännetecknar också vissa konstnärliga högskoleutbildningar 6.4.2Högskolornas och universitetens styrande organ Den främsta företrädaren för universitet och högskolors verksam- het är rektor som anställs av regeringen efter förslag från hög- skolans styrelse. Av högskolelagen framgår att styrelsen, som utses av regeringen, ska ha inseende över högskolans alla angelägenheter och svara för att dess uppgifter fullföljs. I verksförordningen står det att rektor också ansvarar för högskolans arbetsgivarpolitik. Beslut som påverkar frågor som anställning, undervisning, forskning och så vidare fattas på universitet och högskolor gene- rellt av nämnder som till exempel anställningsnämnd, utbildnings- nämnd, KU-nämnd20 eller dylikt. Utbildningens utformning disku- teras på en mer kontinuerlig basis av lärarkollegium där högskolor- nas fasta lärarkår ingår. för kommitténs besök var sammansättningen av de scenkonstnärliga utbildningarnas styrelser inom ramen för sta- tistisk jämställdhet, förutom som hade en kvinnlig majoritet av ledamöter. Nämnderna och de styrande organen var också statistiskt sett jämställda vid de besökta utbildningarna för- utom vid ett par musikutbildningar där männen var i stor majoritet och vid som hade en kvinnlig majoritet i nämnden och ledning. 6.4.3Jämställdhetsarbetet beroende av eldsjälar Kommittén har kommit fram till att högskolornas arbete med jäm- ställdhet och genusperspektiv varierar och ofta är beroende av de individer som engagerar sig. Arbetets inriktning skiljer sig också åt mellan utbildningarna inom dans, opera, teater och musik, då de olika konstarterna har olika förutsättningar. Dock ser kommittén att förhållandena på flera universitet och högskolor liknar varandra och att utbildningarna därmed har liknande behov. Kommittén har erfarit att det kan vara en fördel för jämställdhetsombudets arbete om utbildningen är knuten till ett universitet eller en högskola där det går att hämta kunskap och stöd i den större organisationen. Ett jämställdhetsombud kan till exempel hänvisa till direktiv från fakulteten i relation till den närmaste ledningen för att utverka resurser och förändring. Jämställdhetsombudet kan också få avlast- 20 KU behandlas utförligare i avsnittet om konstnärligt forsknings- och utvecklingsarbete (avsnitt 6.9). SOU 2006:42 Bristande jämställdhet kännetecknar också vissa konstnärliga högskoleutbildningar ning i arbetet med jämställdhets- och likabehandlingsplanerna om dessa görs gemensamt på fakultetsnivå. har kommittén sett prov på utbildningar som i våra samtal skylt sin egen inaktivitet på jämställdhets- och likabehandlingsområdet genom att ansvariga refererar till det arbete och de policydokument som görs på fakul- tetsnivå. Som det ser ut är arbetet med jämställdhet och likabehand- ling skiljt från de nämnder och beslutsprocesser där diskussioner och beslut om högskolornas faktiska verksamhet pågår. Kommit- tén vill peka på ineffektiviteten som följer av att organisera jäm- ställdhetsarbete som ett spår vid sidan av skolans huvudverksam- het. Kommittén tolkar denna sidordning av den jämställdhetsansvari- ges arbete som att jämställdhetsarbetet är kopplat till dess målsättning. Kommittén drar slutsatsen att när jämställdhets- och likabehandlingsarbetet är sidoordnat den reella utbildnings– verksamheten så beror detta på att kunskapen om jämställdhets- och genusperspektiv är undermålig inom ledningsgrupperna på de berörda högskolorna och universiteten. Vi rekommenderar därför ett generellt kunskapslyft hos ledning och ansvariga och en översyn av hur jämställdhetsarbetet är organiserat, då kommittén menar att arbetet måste knytas direkt till de beslutande organen och till samtliga beslutsprocesser för att vara verksamt. Vidare är det kommitténs slutsats att de styrmedel som har gett bäst effekt på de scenkonstnärliga utbildningarnas utveckling i jäm- ställdhetsarbetet är det externa trycket i form av granskningar av HSV och regleringsbrevens direktiv. Därutöver har studenters påtryckningar och enskilda personers initiativ haft ett avgörande inflytande på jämställdhetsintegreringsprocessen. Kommittén drar slutsatsen att det hos ledning och beslutsfattare finns ett behov av ett generellt kunskapslyft i jämställdhets- perspektiv och jämställdhetsintegrering för att de ska kunna orga- nisera jämställdhetsarbetet på ett effektivt sätt. I kapitel 2 föreslås ett uppdrag om kompetenshöjning av undervisande personal som kan införas i regleringsbrev till de självständiga högskolor som bedriver scenkonstnärlig utbildning, och kommittén rekommen- derar att denna kompetenshöjning också skall innefatta personer i ledningsgrupper och andra beslutsfattande positioner. Bristande jämställdhet kännetecknar också vissa konstnärliga högskoleutbildningar 6.5Universitet och högskolor som arbetsgivare Kommittén ser att högskolornas sätt att organisera sig som arbets- plats avspeglar sig i den verksamhet och den produktion som orga- nisationen genererar. Därför har vi tittat på hur högskolorna som arbetsgivare tar sitt ansvar för att följa jämställdhetslagen. Arbets- givaransvaret för jämställdhet styrs av jämställdhetslagen. Jäm- ställdhetslagens mål är att skapa lika villkor för män och kvinnor att arbeta, och att motverka diskriminering vid till exempel nyan- ställning och befordran.21 JämO har, som vi nämnt tidigare, granskat kultur- sektorns jämställdhetsplaner i en rapport.22 Här ingår fem hög- skolor som bedriver konstnärliga utbildningar. Fyra är relevanta för kommittén: , i , Kung- liga samt . Rapporten kriti- serar överlag samtliga högskolors jämställdhets- och likabehand- lingsplaner.23 Även i utvärdering av de konstnärliga högskolornas jämställdhetsarbete dras slutsatsen att det måste ska- pas en tydlighet i organisationen om vem som är ansvarig, vilka mål som gäller just deras verksamhet och hur dessa skall uppnås.24 Kommittén erfar att samtliga scenkonstnärliga utbildningsanord- nare som kommittén besökt har en jämställd- hetsplan. En majoritet av dessa har en likabehandlingsplan eller är i färd med att färdigställa en sådan. Några högskolor har slagit sam- man planerna. Handlingsplanerna för jämställdhetsarbetet har kon- kreta mål uppställda över vad som ska ske samt en ansvarsfördelning. Utbildningar som bedrivs vid större universitet och högskolor tycks i högre grad sakna egna handlings- planer och följer i bästa fall fakultetens handlingsplan. Mest ambi- tiös är enligt kommitténs bedömning Dramatiska institutets jäm- ställdhetsplan med både analys och konkreta åtgärder uppräknade, som exempelvis en noggrann och bred kartläggning av arbets- förhållanden, ledningens sammansättning och personalens löner. I likabehandlingsplanen redogör även för kva- litetsbegreppet utifrån ett genusperspektiv och där finns ett uttalat 21För mer detaljerat se under rubriken , ramverk och berörda myndigheter. 22Jämställdhetsombudsmannen (2006) När JämO gav sig på kulturen 23Jämställdhetsombudsmannen (2006) När JämO gav sig på kulturen 24Högskoleverkets rapportserie, 2003:31 R SOU 2006:42 Bristande jämställdhet kännetecknar också vissa konstnärliga högskoleutbildningar mål om att förebilderna och föreläsarna på skolan ska vara hälften kvinnor och hälften män. De allra flesta jämställdhets- och likabehandlingsplaner inne- håller starka visioner om att låta ett genusperspektiv genomsyra utbildningen (skrivningar som går utöver de krav som lagen ställer) och att skapa en jämställd arbetsplats där båda könen har samma möjligheter. Exempel på vanliga åtgärder som föreslås i planerna är: –anordna en genusdag –kartlägga och följa upp lärarkårens könsfördelning –kartlägga nämndernas sammansättning –anordna fortbildning för personalen och lärarkåren i form av ett seminarium Dessa aktiviteter står enligt kommittén inte i paritet med det age- rande som krävs av ledningen för att skapa den jämställdhet som lagen kräver och inte heller med de mål som de själva har formu- lerat och som går utöver vad lagen kräver. Kommittén upplever här därför en ambivalent inställning. Å ena sidan pratar de flesta led- ningsrepresentanter om vikten av att skapa en jämställd organisa- tion och å andra sidan visar de faktiska satsningarna på att det sak- nas kunskap eller vilja att göra det som krävs för att skapa den öns- kade förändringen som jämställdhetsplanernas mål beskriver. Kommittén erfar dessutom att det finns ett glapp mellan att skriva en välgjord handlingsplan och att praktiskt bedriva ett effektivt jämställdhetsarbete. Kommittén har sett flera exempel där den teoretiska kunskapen om att skriva en god handlingsplan är uppenbar medan viljan i organisationen eller kunskapen rent prak- tiskt saknas för att uppnå målen.25 Självklart är arbetet som beskrivs i jämställdhetsplanen och likabehandlingsplanen ett arbete som måste få ske på lång sikt, men kommittén är ändå av uppfattningen att en jämställdhetsplan i många fall är en dålig indikator på hur långt jämställdhetsarbetet kommit på en skola och framför allt på hur jämställd en skola är . Ett exempel är i som för kommitténs besök hade antagit en ambitiös jäm- ställdhetsplan med en rad långtgående skrivningar. Enligt kom- mitténs bedömning är tyvärr jämställdheten på skolan så väl som 25 Se även diskussion i , (2001) I jämställdhetens tecken; semiologiska fragment. Bristande jämställdhet kännetecknar också vissa konstnärliga högskoleutbildningar det praktiska arbetet långt efter genomsnittet av de scenkonstnär- liga utbildningarna. har en stark manlig dominans vad gäller representationen i såväl lärarkår, bland gästlärare, som på högre poster som lektorer och professorer,26 något som även upp- märksammats av Television.27 Ett motsatt exempel är Tea- terhögskolan i som vid kommitténs granskning inte ens hade en nerskriven handlingsplan i sitt jämställdhetsdokument, men som påbörjat ett omfattande arbete där representanter för studenter, lärare och ledning samarbetar för att bland annat integrera genusperspektivet i undervisningen. Något som varken JämO eller HSV berört närmare i sina granskningar är hur den konstnärliga aspekten vid de konstnärliga utbildningarna påverkar de villkor som gäller för skolans konst- närliga personal. I inledningen till detta betänkande argumenterar kommittén för att kvalitet är ett begrepp som är beroende av den kontext där begreppet definieras – det är ett subjektivt begrepp som definieras av dem som besitter makt i den aktuella kontexten.