sou · GUB342 · 2007-01-01 00:00:00 — Begreppet konstnärlig skicklighet kan ses som besläktat med begrepp som kvalitet, kunskap och kompetens.28 Ansvaret för att definiera konstnärlig skicklighet har av reger- ingen givits den enskilda utbildningsanordnaren. Denna aspekt ska vid sidan av en pedagogisk och vetenskaplig grund vägas in vid an- ställning och befordran vid de konstnärliga utbildningarna.29 Vi rekommenderar utbildningarna att föra en aktiv diskussion om och belysa begreppet konstnärlig skicklighet, i arbetet för att uppfylla lagens och regleringsbrevens krav på att uppnå jämnare könsfördelning bland de anställda. Vi rekommenderar att utbild- ningsanordnarna formulerar tydliga kriterier för vad som räknas som konstnärlig skicklighet, i varje sammanhang där begreppet används för att fälla avgöranden. Kommittén vill under- stryka att vi anser att det även i fortsättningen ska vara upp till uni- versiteten och högskolorna att själva göra dessa definitioner. har tjugosex manliga professorer och två kvinnliga professorer. 28Se Hermele, , , samt , och , i detta betänkande. 29Högskolelagen (1992:1434) kap 3. SOU 2006:42 Bristande jämställdhet kännetecknar också vissa konstnärliga högskoleutbildningar 6.5.1Samtalstema: Befordran och befordringsreformen Befordringssystemet har berörts under flera tillfällen i samtalen om musikutbildningarna där den manliga dominansen är stor bland lektorer och professorer.30 Kommittén har vid musikutbildningarna sett goda exempel på formuleringar i anställningsordningen om att ledningen ska uppmuntra kvinnliga sökanden, och att det ska redo- visas inför rektor hur hänsyn tagits till jämställdhetsaspekten vid anställningar och utnämningar. Enligt vad kommittén erfar äger denna redovisning sällan rum. Ledningarna för musikutbildningarna i både och menade att kvinnor inte ville söka befordran och högre tjänster i samma utsträckning som män. En förklaring till detta, som framkom i samtalen, skulle kunna vara att kvinnor föredrar att bli utnämnda och i mindre grad är villiga att söka själva. Detta styrks av den utvärdering som HSV gjort av befordringsreformen: HSV:s rapport visar att färre kvinnor än män ansöker sedan reformen, men att andelen kvinnliga professorer inte har minskat och att något fler kvinnor än män beviljas sitt önskemål om befordran.31 Befordringsreformen som trädde i kraft innebar möjligheten att bli befordrad på kompetens utan att en särskild tjänst utlystes. De granskningar HSV gjort av befordringsreformen har inte styrkt att bedömningen vid befordringsärenden skulle missgynna kvinnor. Det är möjligt att det kan vara så, men detta har inte kunnat beläg- gas. Kommittén har i sammanhanget iakttagit ett par faktorer i befordringsprocessen som vi menar kan påverka kvinnors tillgäng- lighet till att söka befordran. När kommittén gjorde en översyn av de nämnder som rekommenderar vilka som ska bli befordrade på musikutbildningarna visade det sig att de är starkt dominerade av män. Likaså tycks en stark manlig dominans finnas bland de sak- kunniga som är ansvariga för att bedöma de sökandes konstnärliga, pedagogiska och vetenskapliga skicklighet. Nämnderna fattar beslut på underlag från dessa sakkunniga. Det är sällan som fakul- tetsnämnden eller motsvarande organ gör en annan bedömning än de sakkunniga. 30Exempelvis som har 26 manliga professorer och två kvinnliga professorer. Bristande jämställdhet kännetecknar också vissa konstnärliga högskoleutbildningar Det finns regler i förordningen som styr könsfördelningen hos sakkunniga, dock har det inte gjorts någon analys över hur syste- met med sakkunniga och sakkunnig-utlåtande egentligen ser ut och fungerar. Kommittén rekommenderar att det inom utbildningarna skapas tydliga och tillgängliga riktlinjer för hur de sakkunniga ska bedöma. Personerna i ledningsgrupperna uppger också att ingen av dem har undersökt hur pass väl de högre tjänsterna går att kombinera med huvudansvar för hem och familj, och har följaktligen inte hel- ler en strategi för att underlätta en sådan kombination. Detta kan kopplas till den analys som HSV lyfter om att det faktum att kvin- nor oftare tar huvudansvar för hushåll och familj blir en anledning till att kvinnor i jämförelse med män inte anses meritera sig till- räckligt eller uppnå tillräcklig erfarenhet för att befordras i jäm- förelse med män.32 Kommittén vill därför peka på att ledningen måste ta ytterligare ansvar för att undersöka vad som kan göras för att kvinnor och män ska ha samma grundläggande förutsättningar att meritera sig i en befordringsprocess. Samt understryka rekommendationen ovan, om att begreppet konstnärlig skicklighet tydligt ska definieras för alla inblandade i de sammanhang där det utgör bedömningsgrund. 6.6Rekrytering av studenter: likabehandling och breddad rekrytering De scenkonstnärliga utbildningarna skiljer sig från högskolevärlden i stort. De är exklusiva i meningen att det finns ett mycket begrän- sat antal utbildningsplatser och att studenterna väljs ut genom antagningsprov. Antagningsförfarandet bygger alltså på en jurys bedömning av personliga förutsättningar. För att komma i fråga för antagningsprov gäller desamma kriterier om grundläggande behö- righet som regeringen bestämt ska gälla för högskoleutbildning generellt. För antagningsproven gäller utbildningsanordnarnas egna kriterier däribland konstnärlig skicklighet är en bedömningsgrund. Kommittén har inte gjort någon kartläggning av den sociala och etniska bakgrunden för studenter vid scenkonstnärliga utbild- ningar. Vi har inte heller gjort en exakt kartläggning av studen- 32 rapportserie, 2003:31 R s 25. SOU 2006:42 Bristande jämställdhet kännetecknar också vissa konstnärliga högskoleutbildningar Enligt NU-databasen33 examineras ungefär hälften kvinnor och hälften män från opera- och teaterutbildning- arna. Från utbildningar examineras kvinnor och män. Från musikutbildningarna utexamineras kvinnor och män (vari- erar inom detta spann). Vid musikutbildningarna råder dock domi- nans av manliga studenter på vissa utbildningsinriktningar medan till exempel sångstudenter oftast är kvinnor. En analys som HSV gjort visar dock på att rekryte- ringen till de konstnärliga högskolorna är mycket snäv.34 I undersökningen ingick , , i , i och . Resultaten visar att enbart av studenterna har arbetarbakgrund medan genomsnittet för övriga universitet och högskolor är . Studenter med utländsk bakgrund är också underrepresenterade men inte lika kraftigt: de utgör av studenterna, att jämföra på andra universitet och högskolor. HSV förklarar detta bland annat med att utbildningarna på de konstnärliga högskolorna ofta är långa, svåra att komma in på, kräver förberedande utbildning och att det finns en tyst kunskap om hur man kommer in på hög- skolorna som inte är lika tillgänglig för alla samhällsskikt. Kommittén anser att bedömningen av vad som är konstnärlig skicklighet är en styrande faktor för antagningsprocessen, precis som vid rekrytering och befordran av lärare och professorer. Vi återkommer alltså till samma argument som ovan om att defini- tionen av konstnärlig skicklighet (eller kvalitet) är beroende av kontext och de som besitter makten i denna kontext. Apropå detta finner kommittén följande skrivning i senaste årsredovisning intressant: använder sig av subjektiv kvalitetsbedömning, den troligtvis vanligaste metoden för kvalitetsbedömning inom konsten, en bedömning vars legitimitet grundar sig på ledamöternas samlade kom- petens och meriter. // Grupperna skall vara sammansatta så att ledamöterna besitter olika perspektiv. Perspektiven skiljer sig för att man besitter kunskap om olika genrer inom konstarterna, bor i olika delar av landet, har olika kön, representerar olika generationer och olika etniska bakgrunder. Alla dessa drag som särskiljer ledamöterna 33 NU-databasen är databas för nationell uppföljning, innehållande kvantitativa uppgifter om bland annat grundutbildning och forskarutbildning 34 HSV Statistik och analys, (2005) Snäv rekrytering till de konstnärliga högskolorna Bristande jämställdhet kännetecknar också vissa konstnärliga högskoleutbildningar ifrån varandra utgör grunden för att diskussionen om konstnärlig kva- litet eller kvaliteter förblir levande.35 Kommittén erfar att diskussioner om jurygruppernas samman- sättning liknande resonemang pågår vid flera av de scenkonstnärliga utbildningarna, däremot finns inga skriftliga formuleringar i strategidokument eller liknande och därför drar kommittén slutsatsen att dessa diskussioner är i sin inledningsfas. Kommittén rekommenderar att de scenkonstnärliga utbildning- arna går vidare med dessa diskussioner om sammansättningen av de jurygrupper som ska anta nya studerande samt de riktlinjer som dessa grupper ska ha att arbeta efter. Kommittén vill framhålla det positiva i att flera av de undersökta universitetens och högskolornas likabehandlingsplaner innehöll åtgärder för att bredda rekryteringen och öka andelen av under- representerat kön. Bland planerade åtgärder fanns till exempel att se över antagningsrutiner för att minska risken att könstillhörighet medvetet eller omedvetet påverkar vilka som får tillträde till utbild- ningen. Även en översyn av kriterier för betygsättning och exa- mination fanns bland förslagen. JämO:s översyn av likabehand- lingsplanernas brister riktar dock sitt fokus mot områdena föräld- raskap och studier, sexuella trakasserier och trakasserier på grund av kön samt betyg och examination. Kommittén menar att jämställdhetsintegrering av rekryterings- processen är ett sätt att bredda rekryteringsurvalet och garantera likabehandling av studenterna. Rekryteringsprocessen till universitet och högskolor är ett uppmärksammat område. Regeringen lade fram propositionen Den öppna högskolan (prop. 2001/02:15) med fokus på bland annat breddad rekrytering. Propositionen ledde bland annat till att Rekryteringsdelegationen fick i uppdrag att stödja universitet och högskolor i arbetet med att främja och bredda rekryteringen till högskolan. Det är regeringens, HSV:s och Sveri- ges förenade studentkårers uppfattning att lagstiftning och de extra ekonomiska resurserna delegationen förfogade över har haft resul- tat.36 35Konstnärsnämndens årsredovisning (2005) s 12-13 2005/6:1, HSV rapportserie 2003:31 R, se SFS åsiktsdokument Alternativt urval 2002/2003, Tyck till om positiv särbehandling SOU 2006:42 Bristande jämställdhet kännetecknar också vissa konstnärliga högskoleutbildningar Flera av de konstnärliga utbildningarna har genomfört projekt med hjälp av Rekryteringsdelegationen. har till exempel vidtagit åtgärder som även har haft effekt på könsfördelningen. Det mest omfattade projektet är det så kal- lade som genomfördes –2005. Pro- jektet gick i korthet ut på att starta sommarkurser och ett collegeår i streetdans (det vill säga hip hop, locking, bogaloo och liknande dansgenrer) och attraherade många manliga sökanden. Vid de seminarier kommittén anordnat har frågan om likabehand- ling vid rekrytering och antagning till de scenkonstnärliga utbild- ningarna uppmärksammats. Flera utbildningar har strategier för att öka andelen studerande av underrepresenterat kön. och har uppgivit att man medvetet valt att prioritera till exempel kvinnliga registudenter för att påverka arbetsmarknaden långsiktigt.37 Vid musikutbildningarna finns det inom vissa institutioner mycket få kvinnliga studenter, till exempel inom jazz. På musikutbildningen i uppmärksammades detta av dåvarande prefekt som lät jurygrupperna på allvar diskutera vad man ansåg vara kvalitet och vilka kriterier man gick efter vid antagningsproven. Dessa diskussioner ledde till att fler kvinnor antogs. Ett problem som belysts i samband med antagningsprocessen på musikutbildningarna är att jurysammansättningen beror på hur lärarkåren ser ut vid respektive skola och ämne. Om det inte finns några kvinnliga lärare vid en institution, blir juryn sammansatt av enbart män. Eftersom den manliga dominansen är så pass stark vid musikutbildningarna är detta ingen ovanlig företeelse. Ett förslag som några aktörer vid utbildningarna själva hade, var att instifta en gemensam pool av kvinnliga kvalificerade jurymedlemmar för lan- dets musikutbildningar. Inom dans- och teaterutbildningar pågår en diskussion om till exempel vilken typ av utseende, klasstillhörighet och etnisk till- hörighet som premieras vid antagning till utbildningarna. Teater- utbildningen i har till exempel granskat vilka dramatiska 37 På teaterutbildningarna kan det vid vissa ansökningstillfällen röra sig om dubbelt så många kvinnliga sökanden än manliga, på DI var det senast cirka 100 fler kvinnor än män som sammantaget sökte en rad utbildningar. Även i har fler kvinnliga än manliga sökanden. Bristande jämställdhet kännetecknar också vissa konstnärliga högskoleutbildningar författare och texter som ingår i det utskick som högskolan gör till de sökande för att kartlägga vad man sänder ut för signaler om sin egen utbildning.38 Kommittén ser positivt på dessa diskussioner som kan bli utgångspunkter för förändringsprocesser. Vi menar att när rekry- terings- och antagningsprocesser ska jämställdhetsintegreras bör dessa processer i ett första steg kartläggas och analyseras. Finns det element i antagningsproven som gynnar en viss typ av individer mer än andra? I samtalen om skådespelarutbildningarna har frågan gällt om personer som framhäver kvinnlighet och manlighet på ett normativt sätt gynnas framför de som inte följer könsnormer. Ris- kerar man att exkludera några grupper som kan tänkas stå för en annan form av konstnärlig skicklighet och kvalitet? Och kopplat till en större bild – finns det element i skolans strukturer, värde- ringar och utbildningselement som motarbetar en individualitet och mångfacettering hos studenterna? Skulle problem och svårig- heter uppstå för till exempel storvuxna på ? Vad händer med dem som öppet ansluter sig till en icke-normativ reli- gion eller sexualitet? Och så vidare. Kommittén vill sammanfatta diskussionerna om antagnings-för- faranden vid utbildningarna med att, i likhet med diskussionen ovan om anställning och befordran av personal, efterlysa tydlighet och transparens när det gäller kriterierna för antagning. Vi rekom- menderar utbildningarna att ha en intersektionell ansats och integ- rera fler maktperspektiv i samband med att antagningsprocessen jämställdhetsintegreras. En aspekt av rekrytering är kvotering. Till exempel antar skåde- spelarutbildningarna i regel hälften kvinnor och hälften män, trots att det varit upp till dubbelt så många kvinnor än män som har sökt. Vid båda seminarierna under teater- biennalen i diskuterades varför männen kvoteras in och om detta över huvud taget är lagligt. Denna diskussion förs även utan- för högskolorna.39 Kvotering inom utbildningsväsendet är i dags- läget en aktuell och komplicerad fråga (i de rättsliga prövningarna är inte över). Kommittén menar att det kan vara aktuellt för de scenkonstnärliga utbildningarna att undersöka vad som egentligen gäller och hur rådande lagstiftning bör tolkas. 38Projektbeskrivning Teaterhögskolornas samarbetsprojekt (2005) Att gestalta kön finns som bilaga 7 i detta betänkande. SOU 2006:42 Bristande jämställdhet kännetecknar också vissa konstnärliga högskoleutbildningar 6.6.2Samtalstema: Rekryteringsstrategier beroende på mans- eller kvinnodominans En frågeställning som varit uppe vid flertalet tillfällen är om det krävs olika strategier beroende på om det är en mansdominans eller en kvinnodominans som ska brytas. Vi ser å ena sidan Danshög- skolans utbildningar med en majoritet kvinnliga studenter40, och å andra sidan musikutbildningarna med en tydlig majoritet av man- liga studenter inom vissa inriktningar. De ovan nämnda utbildningarna som skapade med stöd av Rekryteringsdelegationen, lyckades attrahera ett stort antal unga män och ökade tillfälligt andelen manliga studenter . Projektet är nu avslutat och finns inga fler medel eller planer på att fortsätta med projektet. fick däremot regeringens uppdrag att starta upp en treårig ny- cirkusutbildning med start . Det är sannolikt att även nycirkus kommer att locka fler manliga studenter till skolan. Detta är inget kommittén i sak önskar invända emot, däremot vill kommittén peka på att både street och nycirkus är konstnärliga yttringar som bär starkt maskulina drag. Streetkulturen har i sin kommersiella form till och med sexistiska element. Att göra Dans- högskolan mer attraktiv för manliga sökanden genom att göra sko- lan mer maskulin är givetvis ett sätt att försöka öka den statistiska jämställdheten. Det kan dock finnas en risk att en sådan här strategi för breddad rekrytering sker utifrån icke-problematiserade masku- linitetsnormer41. Om detta är fallet, menar vi att strategin kan ifrågasättas – uppdelningen mellan kvinnor och män, manligt och kvinnligt kan förstärkas istället för att rubbas. Kommittén erfar att det vid finns olika åsikter om hur högskolan ska förhålla sig till dominansen av kvinnor. Som nämnts tidigare är det långt ifrån självklart att en ökad jämställdhet handlar om samma saker inom dansutbildning som inom musikutbildning, eftersom ingenting tyder på att de män som söker sig till missgynnas.42 Ett annat exempel på jämställdhetsintegrering av rekrytering är Dramatiska institutets maskörutbildning. DI har aktivt försökt få fler manliga sökanden, men sökte inte en enda man. Därför kommer DI att starta en pre- 40Av utexaminerade studenter är kvinnor och män. 41se , Liv i detta betänkande. 42se , Liv i detta betänkande, om diskussionen vid seminariet på . Bristande jämställdhet kännetecknar också vissa konstnärliga högskoleutbildningar parandkurs för män för att attrahera manliga maskörer i ett längre perspektiv. DI har även tidigare gjort en liknande satsning för att få kvinnliga sökanden till filmljudutbildningen. Kommittén ser posi- tivt på sådana försök att bryta könsmärkning av olika utbildningar. 6.7Undervisningen i de grundläggande högskoleutbildningarna: jämställdhetsintegrering och genusperspektiv och högskola utformar i hög grad själva innehållet och upplägget på sina utbildningar. Utbildningsplaner, kursplaner, litteraturlistor och liknande slås fast av högskolans beslutande organ. Den enskilda läraren har vanligtvis stor frihet i att utforma sin undervisning. De flesta scenkonstnärliga utbildningar har till skillnad från mer teoretiska utbildningar en hög lärartäthet och bygger sin pedagogik på en nära relation mellan lärare och student – en pedagogik som på flera utbildningar ligger nära den traditionella relationen mästare – lärling. En mästare-lärlingrelation innebär att varje student har ett fåtal lärare som överför sin kunskap till studenten i en studiesitua- tion som till stora delar saknar yttre insyn. Scenkonstnärlig utbildning kräver en stor personlig satsning av studenterna – en student utgör så att säga sitt eget arbetsmaterial – något som kan ge stor frihet men också göra studiesituationen extra känslig för auktoriteters bedömning av kapacitet, förmåga och talang. Detta är en faktor som lätt kan påverka den psykosoci- ala upplevelsen av studiesituationen. Utbildningens exklusivitet och den frekventa bedömningen av studenternas personliga egenskaper och förmåga gör även att det lätt uppstår konkurrens mellan stu- denterna. I JämO:s riktlinjer för arbetet med likabehandling av studenter ingår att säkerställa den studiesociala miljön, betyg och examina- tion. Kommittén är av uppfattningen att en jämställdhetsintegre- ring av den grundläggande högskoleutbildningen och under- visningen spelar en avgörande roll för att en likabehandling mellan könen ska uppfyllas vid de scenkonstnärliga utbildningarutbild- ningarna. Det är kommitténs samlade intryck att representanter för led- ningen på de allra flesta scenkonstnärliga universitet och högskolor är intresserade av både jämställdhetsintegrering av utbildningarna SOU 2006:42 Bristande jämställdhet kännetecknar också vissa konstnärliga högskoleutbildningar och genusperspektiv i undervisningen. Samtliga ledningsrepresen- tanter kommittén har samtalat med anser att det finns könsmakt- ordningar i utbildningarna, vilket de menar tar sig uttryck i att en manlig tradition och manlig blick råder. Dock mötte vi en osäker- het om var i verksamheten detta tar sig uttryck, och ibland fanns en ovilja mot att vidta åtgärder för att dessa mönster ska kunna brytas. En kvarstående fråga är därför på vilket sätt som kunskapen om jämställdhets- och genusperspektiv kan ökas i organisationen, inte minst inom lärarkåren. 6.7.1Jämställdhetsintegrering av den grundläggande högskoleutbildningen Jämställdhetsintegrering av den grundläggande högskoleutbild- ningen syftar främst till att skapa likvärdiga förutsättningar för kvinnor och män att ta till sig den kunskap som förmedlas. Utbild- ningens innehåll och struktur ska vara utformad så att kvinnor och män kan ta till sig kunskapen på lika villkor. En förutsättning för detta är att lärarna är kunniga i jämställdhetsfrågor och kan pro- blematisera de förhållanden som råder vid konstnärliga utbild- ningar. vid i , (som är en del av ), skriver i boken att en repre- sentativ jämställdhet inom en patriarkal struktur som den som råder vid de konstnärliga utbildningarna, inte räcker för att ändra strukturen i grunden. Konstnärsrollen måste granskas utifrån för- väntningar som överförs från generation till generation.43 menar att två undervisningstraditioner sammanförs i den traditio- nella konstakademiutbildningen: Den ena, och fortfarande den överlägset mest inflytelserika, är den gamla Mästare-lärling-traditionen, förstärkt med mer eller mindre grumliga romantiska idéer om geniet. Den andra är renässansens idé om akademin som ett centrum för fritt utbyte av idéer och kunskaps- produktion mellan jämbördiga.44 menar att just mästare-lärlingrelationen är problematisk eftersom den 43Fristående utställningskatalog för (2005): Konstfeminism: strategier och effekter i till , : Bristande jämställdhet kännetecknar också vissa konstnärliga högskoleutbildningar // vidmakthåller en struktur som bygger på en icke ifrågasatt per- sonlig auktoritet som fäller omdömen eller ger goda råd till någon som i denna modell måste befinna sig i underläge. skriver om konstutbildningar, men vi menar att hennes slutsatser i stor utsträckning är giltiga även för scenkonstutbild- ningar. Kommittén ser utifrån ett jämställdhetsperspektiv flera möjliga problem med att kunskapsöverföring sker i så avgränsade miljöer, som det är fråga om i scenkonstnärlig utbildning. Om relationen mellan lärare och student mer börjar bygga på personliga överenskommelser än tydligt formulerade ramar, kan studenten lätt hamna i en beroendesituation till sin lärare. Studenten kan även i en situation med ett fåtal kunskapskällor få svårt att förhålla sig kritisk till förmedlad kunskap och kan ha svårt att kritisera sin lärare. Det är kommitténs iakttagelse att det är alltför många scen- konstnärliga utbildningar som konstaterar att de har en snedvriden könsmaktstruktur i sin undervisning som kan missgynna studenter, men inte förmår sätta fingret på var problemen finns och uppstår. Kommittén menar därför att undervisningssituationen behöver problematiseras på de scenkonstnärliga utbildningarna så till vida att jämställda villkor integreras. Detta är nödvändigt för att säker- ställa att undervisningen sker på villkor som gör att alla individer oavsett kön eller social bakgrund kan tillgodogöra sig undervis- ningen. En del i integreringen av jämställda villkor i undervisningen är att de pedagogiska ramarna tydliggörs. Kommittén föreslår att detta sker i ett första steg genom en obligatorisk och kontinuerlig dis- kussion mellan lärare och studenter. Men även i en analys och kartläggning av den undervisning man bedriver, antingen med hjälp utifrån eller genom självanalys. Kommittén anser vidare att högskolornas alla lärare bör genomgå ett kunskapslyft inom jämställdhetskunskap, detta åter- kommer vi till i avsnitt 6.9.2. 45 ibid. s. 180.