sou · GUB365 · 2007-01-01 00:00:00 — Ett antal kommuner anger att man erbjuder gruppsamtal för barn som upplevt våld i nära relationer, men det finns också de som uppger att kommunen är för liten för en sådan insats. Vi kommer längre fram att belysa några av ovan nämnda insatser. Ett par läns- styrelser nämner uttryckligen att barn som upplevt våld i nära rela- tioner är brottsoffer. Några länsstyrelser drar i sina verksamhets- tillsyner slutsatsen att barnperspektivet är väl beaktat i de grans- kade kommunernas arbete (se dock nedan). Några länsstyrelser påpekar att det sällan finns särskilda insatser, rutiner eller handlingsberedskap för dessa barn, vilket man finner negativt. i skriver: Ingen kommun har någon särskild beredskap för att stötta och hjälpa barnen när deras mamma utsätts för misshandel, vilket finner anmärk- ningsvärt. Kommunerna säger sig ge ärenden där barn förekommer högsta prioritet, men någon särskild handlingsberedskap eller rutiner för handläggningen har inte redovisats.TPTF1FTPT Kritiken sammanfaller med den om insatserna för kvinnorna, där man också påtalar behovet av att utveckla särskilda metoder och rutiner. I och länsstyrelsernas tillsynsrapport för , drar man också slutsat- sen att barnen inte uppmärksammas tillräckligt i ärenden som handlar om skydd för kvinnor som utsätts för våld. En absolut majoritet av de handlingsplaner om insatser för våldsutsatta kvinnor som vi granskat tar upp barnen som upplevt våld mellan närstående vuxna. Däremot finns det stora variationer på hur dessa nämns. Vissa planer innehåller omfattande beskriv- ningar av barnens situation och hur de påverkas av våldet, men också utförliga avsnitt om insatser och resurser i kommunen. Andra är betydligt mer kortfattade: Finns det barn i familjen skall deras behov särskilt uppmärksammas och eventuellt utredas. Tämli- gen många gör också en åtskillnad mellan insatser i den akuta situ- ationen och långsiktiga insatser. Detta behöver dock inte alltid be- tyda att informationen är speciellt utförlig eller handgriplig. 1P P (2003). Barn och unga som upplevt våld mellan närstående vuxna finns också ett antal exempel på handlingsplaner som innehåller skrivningar där kvinnor och barn förs samman: Kontakt tas med kvinnan för bedömning av eventuellt hjälpbehov. Utredning och be- dömning avgör vilka hjälpinsatser kvinnan och barnet/barnen är i behov av och har rätt till. Sådana skrivningar skulle kunna vara ett uttryck för något som en del av de aktörer vi talat med fört fram, nämligen att barnen inte alltid ses som individer med egna behov av stöd och hjälp. () framhåller exempelvis betydelsen av att inte se barnet som ett bihang till modern; stödet måste anpassas till barnets specifika behov.TPTF2FTPT Den våldsutsatta kvin- nan synes också med lätthet ses som mamma, däremot är det inte alltid självklart att mannen som utövar detta våld med samma lätt- het ses som pappa. eller aldrig ser man skrivningar i hand- lingsplanerna, där mannen och barnet/en på något sätt relateras till varandra, mannen nämns överhuvudtaget sällan i egenskap av att vara pappa. Svårigheten att se den misshandlande mannen som pappa har också väl beskrivits i avhandling: På politikområdet våld i nära relationer konstrueras fäder som använder våld som våldsutövande män, på politikområdet föräldraskap, sepa- rationer och skilsmässor konstrueras fäder som icke-våldsamma. Våldsamma fäder finns varken som begrepp eller politisk fråga.TPTF3FTPT Mannens föräldraskap i relationen till våldet har dock börjat upp- märksammas allt mer i de verksamheter som vänder sig till dessa män. I kriminalvårdens nya behandlingsprogram för män som ut- övar våld mot kvinnor, IDAP, ingår exempelvis att männen ska lära sig att se hur våldet påverkar barnens känslor, tankar och hand- lingar. Detta torde inte vara mindre viktigt i kon- takter med våldsutövande män. 5.2Några problem i insatserna för barnen De aktörer vi talat med, tillika länsstyrelserapporter och andra do- kument, lyfter fram en rad problem i arbete med barnen som upplevt våld och övergrepp i nära relationer. 2P P Möte med BO, . 3P P , M. (2003b), s. 308. Barn och unga som upplevt våld mellan närstående vuxna Att samtala med barn Enligt 3 kap. 5 § SoL ska barnets inställning så långt det är möjligt klarläggas när en åtgärd rör ett barn. Hänsyn ska tas till barnets vilja med beaktande av dess ålder och mognad. Barnets rätt att hö- ras och hänsyn till barnets vilja betonas således i svensk lagstift- ning. Något som flera aktörer har påtalat är att har svårt att samtala med barnen. Flera, exempelvis , och BO, efterlyser i linje med detta bättre utbildning om barn på socionomutbildningarna, däribland samtalsmetodik. Kunskapen finns tillgänglig. Bland annat har publi- cerat en kunskapsöversikt med syftet att göra det lättare för perso- nal inom att samtala med barn.TPTF4FTPT På ett seminarium i Rädda Barnens regi där vi deltog framkom också att förutsättningarna för att samtala med dessa barn inte all- tid är de allra bästa. Tiden man har på sig kan vara för kort och bar- net hinner inte alltid få tillräckligt förtroende för handläggaren för att kunna berätta om sin situation. Samtalen sker också allt för mycket på de vuxnas villkor, enligt några deltagare. Ytterst handlar det om att ha ett barnperspektiv i utredningar och andra insatser för barn – något som det ibland finns mer att önska av. I FAS (för arbetsliv och socialvetenskap) översikt om utsatta flickor och pojkar refereras till en studie av och där 20 barn intervjuades om hur de uppfattat socialtjäns- ten i samband med insatser för att förbättra deras situation.TPTF5FTPT Bar- nen uppger att de inte hade känt sig involverade i de åtgärder som planerats för dem. De kände sig uteslutna som samtalspartners och var inte informerade om agerande. Barnen hade vi- dare känt sig övergivna vid placeringar i annat boende och de upp- levde att de inte togs på allvar. Det kan också vara för många handläggare inblandade i ärendet som barnet ska tala med. Detta kommer till uttryck i en intervju- studie om barn som upplevt våld i nära relationer.TPTF6FTPT Här beskrivs bl.a. hur en flicka måste upprepa sin berättelse om faderns våld- 4P P (2004e). 5P P , I. (2005). 6P P Hällberg, C. (2004). Barn och unga som upplevt våld mellan närstående vuxna samhet för flera olika socialsekreterare, vilket gav henne obehags- känslor. Enligt författaren tyder detta förfarande på brister i det professionella samarbetet – det saknas samordning och en överens- kommelse om vem som gör vad. Att flera handläggare är inblan- dade på detta sätt kan också göra att handläggningen tar , vilket kan vara negativt för barnet. Förutom bristen på intern samverkan, är det också flera som påta- lar brister i den externa samverkan. Vikten av samverkan, inte minst när det gäller barn, har förts fram i en mängd olika sammanhang. Exempelvis gav regeringen i uppdrag att till- sammans med och Myndigheten för skolutveck- ling ta fram en övergripande strategi för samverkan när det gäller barn som far illa eller riskerar att fara illa. Uppdraget tar i första hand sikte på den lokala nivåns samverkan, såväl i övergripande frå- gor som i individärenden. Resultatet publicerades i dokumentet Strategi för samverkan i frå- gor som rör barn som far illa eller som riskerar att fara illa.TPTF7FTPT fick också med regleringsbrevet för återrapporteringskrav utifrån den föreslagna strategin. Myndigheten ska redovisa vilka åtgärder man har vidtagit för att förbättra samarbetet på lokal och central nivå mellan polis, socialtjänst, hälso- och sjukvård samt skola då barn far illa eller riskerar att fara illa. Samarbete beträffande barn som upplevt våld av eller mot en närstående vuxen ska särskilt uppmärksammas. Med den framtagna strategin som grund, torde förutsättningarna för samverkan kring barn som upplevt våld mellan närstående vuxna ha förbättrats. Vi återkommer till samverkansfrågor i ett sär- skilt kapitel. Anmälningar om barn som far illa En aspekt av samverkan som rör detta område är anmälningar om barn som far illa. Polisen uppmärksammar inte alltid på att det finns barn i hem där pappan utövat våld mot mamman. Enligt socialtjänstlagen, bör var och en som får kännedom om nå- 7P P (2004f). Barn och unga som upplevt våld mellan närstående vuxna got som kan innebära att socialnämnden behöver ingripa till en un- derårigs skydd anmäla detta till nämnden (14 kap. 1 § SoL). För flera myndigheter, vars verksamhet berör barn och ungdom är det en skyldighet att anmäla till socialnämnden om barn far illa. Polisen är skyldig enligt polislagen (3 §) att fortlöpande samarbeta med myndigheterna inom och underrätta dessa om förhållanden som bör föranleda någon åtgärd av dem. I en undersökning av framkom att endast 20 av 72 barn som upplevt våld mellan närstående vuxna kom till social- tjänstens kännedom.TPTF8FTPT I många fall underlät polisen att anmäla bar- nens närvaro på brottsplatsen, i andra fall tappade helt enkelt bort anmälningarna. Barnsamordnaren inom barnverk- samheten i Utväg granskade polisanmälningar . Hon fann att det saknades uppgifter om att den anmälde hade barn i av anmälningarna. I en utvär- dering av den verksamheten, riktar det stora flertalet av de intervju- ade tjänstemännen kritik mot polisen för att man inte alla gånger uppmärksammar att det finns barn i hemmet och att polisen inte anmäler detta till socialtjänsten.TPTF9FTPT Goda exempel finns dock på kommuner där rutiner utarbetats – bl.a. via särskilda blanketter – så att anmälningar görs och når fram. Enligt kan detta dock generera nya problem: Exempel finns då inte mäktar med allt arbete som ett ökat antal anmälningar ger.TPTF10FTPT Många av de aktörer vi talat med, menar också att kvinnojou- rerna i högre grad borde anmäla till att barn far illa. Anställda vid kvinnojourer som drivs av (kommunala kriscentra för kvinnor) omfattas av 14 kap. 1 § andra stycket SoL, dvs. de har en skyldighet att anmäla om barn far illa. Däremot torde ideellt drivna kvinnojourer endast omfattas av rekommendationen i första stycket samma paragraf där det stadgas att det är vars och ens allmänna ansvar att göra en sådan anmälan.TPTF11FTPT Enligt SKR bor det cirka 1 500 barn på kvinnojourer i Sverige.TPTF12FTPT Flera som vi talat med menar att det inte tas hänsyn till barnen i jourboendet i tillräcklig utsträckning. Kvinnojourerna har dock, likt många andra aktörer, i allt högre grad börjat uppmärk- samma barnen. SKR publicerade exempelvis 2005 en handbok om barn på kvinnojourer. Här skrivs också om kvinnojourernas rela- 8P P (2003). 9P P , S. (2003). 10P P Möte med , . 11P P (). 12P P (2005). Barn och unga som upplevt våld mellan närstående vuxna tion till beträffande barnen. En jourkvinna uttalar sig i boken om sina erfarenheter: När det kommer barn till jouren kontaktar vi och berättar att de här barnen farit illa, vilken hjälp vi erbjuder barnen och att vi kommer att ringa till social- tjänsten igen om mamman väljer att återvända till pappan så social- tjänsten kan följa upp hur det går för barnen. Vi har lärt oss att om vi tar kontakt med direkt blir det sällan problem. Under mina här har det varit få gånger då en mamma blivit tvingad till någonting av . Det är om man väntar det blir pro- blem. Det blir oklart vem som har ansvaret och vem ska som betala för platsen på jouren.TPTF13FTPT Bilder och upplevelser av I ovan nämnda handbok beskrivs också att många förmodligen le- ver i gamla föreställningar om hur dålig är. Kvin- norna som kommer till kvinnojouren kan dessutom ha blivit skrämda av mannen som sagt att kommer att ta ifrån henne barnen. Sådana bilder av nämns som ett stort problem av flera som vi talat med. Enligt exempelvis ut- trycker barnen ofta en rädsla för – myten om att so- cialtjänsten lättvindligt omhändertar barn lever starkt. Barnen själva har sällan några tydliga bilder av . kan också vara dålig på att kommunicera till barnen vem man är, vad man vill etc. Man dyker bara upp som några socialtanter med bul- lar och saft, som någon uttryckte det. I en studie där barn som upplevt våld mellan närstående vuxna intervjuats framkommer också att ungdomarna var kritiska till mötet med . Man tyckte inte att socialsekreterarna såg allvaret i familjens problem och ungdomarna kände inte heller att de hade blivit tagna på allvar. Vuxenperspektivet hade fått råda, enligt studien. Författaren menar också att det finns ett glapp i de insatser som erbjuds och de som ungdomarna önskar. Detta kan, enligt författaren, handla om värderingar och teoretiska modeller i organisationen och hos den individuella socialsekreteraren.TPTF14FTPT Ytter- ligare en bidragande förklaring kan vara att ungdomarnas förvänt- ningar inte riktigt är i paritet med arbetssätt och möjligheter. 13P P Ibid., s. 43. 14P P Hällberg, C. (2004). Barn och unga som upplevt våld mellan närstående vuxna När det gäller kvinnans rädsla för att barnen ska omhändertas, har en pedagogisk uppgift att förmedla att kontak- terna med innebär ett erbjudande om hjälp. En ut- redning om barnens situation ska syfta till att förbättra förhållandet för såväl kvinnan som barnen.TPTF15FTPT Ett ojämnt fördelat stöd Flera aktörer lyfter fram att barnens möjlighet till stöd och hjälp skiftar i landet. I några kommuner finns det speciella verksamheter för dessa barn, men som också flera länsstyrelser visar i sina rap- porter, saknas sådana i många kommuner. Att döma av länsstyrel- sernas rapporter, är det relativt få kommuner som erbjuder grupp- verksamhet för barn som upplevt våld mellan närstående vuxna – en del kommenterar avsaknaden av sådan verksamhet med att kommunen är för liten. Det krävs ett visst befolkningsunderlag. poängterar i detta sammanhang att insatserna måste jämnas ut i landet – hjälpen man får ska inte vara beroende av i vilken kommun man bor. Ojämnheten gäller enligt samma organi- sation inte bara , utan även andra relevanta aktörer: Enligt är vissa tingsrätter bättre än andra, likaså finns det BUP-verksamheter som enbart ser dessa barn som ett socialt problem och således är det inte deras uppgift att erbjuda dem hjälp. Behovet av ett långsiktigt stöd Flertalet aktörer betonar vikten av att erbjuda barnen långsiktig hjälp, exempelvis i form av gruppverksamhet. Att ge stöd och skydd i den akuta situationen är angeläget och en viktig uppgift för , men att få en möjlighet att ordenligt bearbeta upple- velserna är lika betydelsefullt för många av barnen. Enligt måste, efter inledande individuella krissamtal, en kedja av terapeutisk behandling ta vid. Någon drar en parallell med stödet till de barn som upplevde . Där fanns det en medvetenhet om att barnen skulle komma att behöva hjälp , även efter det att händelsen inträffat. Det borde finnas en sådan insikt även beträffande barn som upplevt våld i nära relationer. 15P P (2003b). Barn och unga som upplevt våld mellan närstående vuxna Det har tidigare nämnts att en del kommuner kan vara för små för att ha gruppverksamhet för barn. En erfarenhet som finns bland verksamheter som arbetar med dessa barn även i större kommuner eller med ett större upptagningsområde är att det ibland kan ta tid att få ihop en grupp. Barn kan, efter en inledande krisbearbetning, få vänta åtskilliga månader innan en lämplig grupp kan starta.TPTF16FTPT Det kan exempelvis vara relaterat till en tanke om att barnen i en grupp ska vara i en liknande utvecklingsfas och att det således är viktigt att gruppdeltagarna är någorlunda lika i ålder. Det kan också finnas en tanke om att syskon eller barn som känner varandra på andra sätt inte ska delta i samma grupp.TPTF17FTPT Sådana faktorer gör alltså att barnen kan få vänta tills en lämplig grupp kan formeras. I detta sammanhang, där vikten av långsiktiga insatser, den ibland långa väntetiden på att få börja i grupp och där den ojämna tillgången till verksamheter gör sig gällande, vill vi också peka på värdet av nätverksarbete. Behovet av en långsiktig behandling styrs av omständigheter i det enskilda fallet och hur nätverket förmår stödja barnet. Det finns också barn som inte vill delta i gruppverk- samhet. Det är inte heller så, att gruppverksamhet alltid är det mest lämpliga; återigen är den individuella bedömningen viktig. Så snart något kommer till socialnämndens kännedom som kan komma att föranleda åtgärd från nämndens sida, ska en utredning påbörjas enligt 11 kap. 1 § SoL. kan ta ställ- ning till om en inkommen anmälan om att barn far illa också kom- mer att kunna föranleda någon åtgärd och det således ska inledas en utredning görs en första bedömning i ärendet utifrån barnets situa- tion. Detta innebär att man tar reda på mer fakta i ärendet än vad anmälan innehåller. Lagstiftningen synes dock medge olika tolkningar. i visar i en rapport att det varierar i vilken mån det öpp- nas barnavårdsutredningar på grund av anmälningar om våld mot kvinnor.TPTF18FTPT Många socialkontor uppger enligt rapporten att de öpp- nar barnavårdsutredningar i samtliga fall eller i de flesta fall där de våldsutsatta kvinnorna har barn. Några har uppgivit bevittnat 16P P (2002b). 17P P (2001). 18P P (2005). Barn och unga som upplevt våld mellan närstående vuxna våld som kriterium. menar att en totalbedömning av barnets situation alltid görs när beslut fattas om att inte inleda ut- redning. Det är inte en enskild skyddsfaktor som avgör, utan ett antal förhållanden. Vanliga orsaker som uppges för att öppna ut- redningar är: Fortsatt våld i familjen, om kvinnan inte bedöms kunna skydda barnet, eller oro finns för att hon inte kan det eller för att barnet far illa ändå, samt när kvinnan redan är aktuell inom för annan utredning eller insats. menar att en mer enhetlig policy vore önskvärd. Olikheterna mellan soci- alnämndernas sätt att hantera anmälningar och bedöma när en ut- redning ska inledas eller inte, både för vuxna och för barn, innebär enligt en risk att berörda inte får tillräcklig eller ade- kvat hjälp. Dessa olikheter förefaller inte bara gälla barn som upplevt våld mellan närstående vuxna. I FAS översikt om aktuell forskning kring utsatta flickor och pojkar beskrivs detta som ett mer gene- rellt problem.TPTF19FTPT Man refererar exempelvis till en studie av som visar att bedömningar om en anmälan ska leda till fortsatt ut- redning kan se ganska olika ut och att samma underlag kan leda till olika beslut. Enligt studie kan beslutet hänga ihop med socialarbetarens tidigare kännedom om familjen. utbud av möjliga insatser spelar stor roll, liksom arbetsledarens in- flytande på beslutsprocessen. Även pekar på att principerna för när en utredning inleds varierar – i vissa kommuner utreds alla anmälningar, medan tröskeln för att inleda en utredning på andra håll är mycket högre. Det finns också en trend att göra färre utredningar, men med bättre kvalitet och ökad delaktighet.TPTF20FTPT I sitt remissvar över betänkandet Källan till en chans, lyfter Socialsty- relsen fram behovet av en tydligare lagstiftning bl.a. gällande an- mälningsförfarandet och bedömning av vad som ska föranleda en utredning.TPTF21FTPT arbetar med att ta fram ett allmänt råd samt stöd för rättstillämpning och handläggning på området. En del enkätsvar till i tyder visserligen på att barnen får hjälp trots att barnavårdsutredningar inte öppnas, via öppna verksamheter som inte arbetar med myndighetsutövning. menar att det är möjligt att på detta sätt når fler föräldrar och barn. Dessa verksamheter har dock skyl- 19P P , I. (2005). 20P P (2006a). 21P P (2005f). Barn och unga som upplevt våld mellan närstående vuxna dighet att vid behov anmäla att barn far illa. påpekar också att de öppna verksamheterna inte har något uppföljningsan- svar om insatsen upphör på eget initiativ. Risken kan då vara att rätt hjälp för våldsutsatta kvinnor och barn fördröjs. Att inte ge samtycke För att kunna erbjuda barnen hjälp krävs samtycke från vårdnads- havarna. Enligt några av dem vi talat med, kan detta utgöra ett hin- der. Det påtalas också av några olika verksamheter för barn som upplevt våld mellan närstående vuxna som beskrivs i en Socialsty- relserapport (se nedan). Om våldet har utövats av en styvfar mot barnets mamma är det sällan problem med att få samtycke från båda vårdnadshavarna. Däremot kan det uppstå problem när våldet utövats av en biologisk far som också är vårdnadshavare och som inte samtycker. Det kan exempelvis vara så, som barnverksamheten i Utväg beskriver, att mannen kan vara aktuell i en polis- utredning där han vill minimera det våld han utsatt kvinnan för. I en sådan situation kan det vara svårt att vara öppet positiv till att barnet får behandling för det han utsatt detta för. är det viktigt att betona att det är barnet som ska få ett eget utrymme och tala om sina erfarenheter. Även om pappan inte tar ansvar för det våld han utövat, kan han efter ett samtal ändå förstå att hans agerande skapar problem för barnet. Lysmasken – kriscentrum för barn i – har också erfarenhet av att pappans okunskap om barnverksamheten kan utgöra ett hinder: Vi har träffat fäder som varit mycket negativa och korta i tonen när de ringt och frågat vad Lysmasken är och vad det ska vara bra för, men som trots det kommit på information. Samtalet har oftast skapat en bra kontakt och inte gi- vit problem med att barnet skulle få komma till Lysmasken.TPTF22FTPT Samtliga verksamheter som beskrivs i poängterar att föräldrarnas inställning är viktig om barnet ska med- verka i någon form av behandling. Att vara med i en stöd- och hjälpverksamhet eller behandling mot förälderns vilja försätter bar- net i en svår lojalitetskonflikt. Även mammorna kan ibland behöva motiveras för att barnen ska få hjälp. En kommun vi besökt har er- farenhet av att det kan vara svårt för en mamma att släppa barnen om hon inte själv fått hjälp först. Utväg menar också att kvinnor som känner skuld och delaktighet i mannens våld har svårt 22P P (2005c). Barn och unga som upplevt våld mellan närstående vuxna att se sig som misshandlade kvinnor och de kan därmed ha svårare att se sina barns behov av hjälp. Men när kvinnorna väl har bearbe- tat hur våldet har påverkat dem, förstår de också hur våldet påver- kat barnen. Detta understryker för övrigt ytterligare behovet av långsiktiga insatser för kvinnorna, där de ges möjlighet att bearbeta upplevelserna – till skillnad från att endast tillgodose det akuta be- hovet av hjälp. En princip som ibland framhålls som vägledande är att skydd och stöd till ett barns mamma, också är ett bra stöd till barnet.TPTF23FTPT Att samverka med mamman kring barnets situation och att se var i uppbrottsprocessen kvinnan befinner sig, är i samman- hanget således en viktig uppgift.TPTF24FTPT Frågan om vårdnadshavarens samtycke till stöd och behandling, bl.a. i relation till barn som upplevt våld i nära relationer, hanteras också av vårdnadskommitté.TPTF25FTPT Kommittén menar att bar- net måste få tillgång till hälso- och sjukvård och andra stödinsatser även om en vårdnadshavare motsätter sig detta. Barnets intresse av att få vård och behandling bör väga tyngre än vårdnadshavarens rätt att besluta i dessa fall. Kommittén anser att frågan om barnets till- gång till hälso- och sjukvård samt andra stödjande åtgärder är mycket komplex och svårlöst. Man påpekar att det är angeläget att det införs en sådan möjlighet men att man inom utredningen inte har haft möjlighet att ta ställning till hur en sådan reglering när- mare skulle se ut. lägger man också fram förslaget att i de fall en förälder utsätter en familjemedlem för våld, trakasserier eller annan kränkande behandling bör gemensam vårdnad om barnet vara utesluten. Avsteg från denna princip bör enligt förslaget en- dast göras om en utredning visar att det inte finns risk för att bar- net far illa och att gemensam vårdnad i övrigt är förenligt med bar- nets bästa. Den grundläggande inställningen är att våld och över- grepp i hemmet alltid innebär en mycket allvarlig risk för barnets fysiska och psykiska hälsa.