sou · GUB322 · 2007-01-01 00:00:00 — Regleringen får uppfattas bygga på tanken att det vid denna ålder typiskt sett är rimligt att det kommunala ansvaret för skola upphör, och det statliga ansvaret för arbete och i förekommande fall arbetslöshet inträder. Med den övergången föl- jer att de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna och aktivitetsstödet kan behöva användas. Man kan utan vidare säga att 20-årsgränsen bygger på en scha- blon. Unga människor är olika, har olika intressen och utvecklas i olika takt. En del lämnar skolan bakom sig innan de fyller 20, andra tar del av grundläggande utbildning av sitt liv. Men det går knappast att med fog se något kränkande – något diskriminerande – med åldersgränsen . Skälet till att ålders- gränsen över huvud taget används är sannolikt att det är praktiskt och har ansetts ändamålsenligt med en fix gräns av hänsyn redan till den stora mängden arbetssökande hos arbetsförmedlingarna. Även samhällsekonomin har säkerligen beaktats när gränsen bestämts. Arbetsmarknadspolitiken är till stor del vad man ofta kallar kon- junkturberoende, dvs. användningen av flera av de arbetsmark- nadspolitiska insatserna anpassas – växlas upp eller växlas ned – till hur i första hand arbetslösheten utvecklas. En individuellt be- stämd eller inte alls bestämd åldersgräns – t.ex. att en anvisning skulle få göras när det är arbetsmarknadspolitiskt motiverat – skul- le öppna för olika tillämpning i olika delar av landet och knappast upplevas som mera rättvis av de unga arbetssökande. En sådan regel skulle vara svår att tillämpa likformigt. Just förefaller därmed vara en väl avvägd skiljelinje mellan skola och arbetsliv. För de fall där det går att förutse ett behov av avsteg från 20-årsgränsen erbjuder regleringen undantag. Som framgått gäller inte gränsen för unga med funktionshinder eller för personer som får dagpenning i form av inkomstrelaterad ersättning enligt lagen om arbetslöshetsförsäkring eller för dem som tar del av de kommunala ungdomsprogrammen. Resonemanget gäller väsentligen även för övriga gränser som redovisats. De lägre åldersgränser som hänger samman med funk- tionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga är rimliga av hänsyn till den utsatta och speciella situation som elever eller äldre med sådana besvär lever i. Att en något högre gräns gäller för flytt- ningsbidrag – – är rimligt. Först när den unge arbetat eller studerat vidare lär det i allmänhet vara aktuellt att han eller hon söker arbete på annan ort än hemorten. Även här finns dock i förordningen utrymme för undantag från huvudregeln. Vi har inte heller några invändningar mot de högre gränser som anges för olika insatser som hänger samman med aktivitetsgarantin. Aktivitetsgarantin kan sägas i första hand vara till för äldre arbets- sökande. Därmed är det naturligt att förmåner som särskilt anställ- ningsstöd anger en högre åldersgräns än andra arbetsmarknadspoli- tiska insatser. Att samtliga dessa gränser är bestämda av och reger- ingen tillsammans är tydligast när det gäller de kommunala ung- domsprogrammen och ungdomsprogrammet för 20–24-åringar. Dessa har stöd i lagen (2000:635) om arbetsmarknadspolitiska pro- gram. Även många av de åldersgränser som anges i förordningar har dock innan de beslutats av regeringen underställts . Grän- serna får därmed ses som en del av de olika överväganden som till- sammans utgör sådana mål som rör särskilt sysselsättningspolitik, arbetsmarknad och yrkesutbildning som artikel 6 i arbetslivsdirek- tivet lyfter fram som exempel på när undantag från diskrimine- ringsförbudet är möjliga. När det gäller uttrycket arbetsmarknadspolitiskt motiverat är bilden inte lika klar. Rättsläget i fråga om vid vilken ålder anvis- ningar till den arbetsmarknadspolitiska verksamheten upphör att vara arbetsmarknadspolitiskt motiverade får mot bakgrund av vad som förekom i lagstiftningsärendet 2000/2001 anses något otydligt. får ses som huvudregel, även om denna gräns inte framgår av någon författning. Avsikten är dock uppenbarligen att länsarbets- nämnderna skall tillämpa uttrycket arbetsmarknadspolitiskt moti- verat på det sättet. skall det enligt utskottets anvisningar gå bra att anvisa äldre personer till verksamheten om det – med ut- skottets ord – är befogat. Vad som närmare ligger i det ordet framgår inte på annat sätt än att något absolut hinder mot att en person som är deltar inte får finnas (kurs. Vi menar att det vore en fördel om de arbetsmarknadspolitiska författningarna klart angav vid vilken åldersgräns det statliga ansva- ret för arbetsmarknadspolitiken upphör. Det är ett rimligt krav att reglerna skall vara klara och tydliga och att ingen skall vara hänvi- sad till att tolka förarbetsuttalanden för att ta reda på rättsläget. Mot detta kan ställas hänsyn till den enskildes privatekonomi och intresset av att så långt som möjligt likställa personer som tar del av den arbetsmarknadspolitiska verksamheten med reguljära arbets- tagare. Vi menar att de arbetsmarknadspolitiska författningarna bör ändras så att åldersgränsen framgår uttryckligen. Vi lämnar dock nu inte något formellt förslag om detta. Ett skäl till det är att vi erfarit att frågan om ett förtydligande redan är uppe till diskussion i (). Ett annat skäl är att be- stämmelserna på området anges i förordningsform och således i praktiken kan ändras av regeringen utan att ett förslag från oss re- missbehandlas på det sätt som gäller för förslag till lagändringar. Vårt förslag är sammanfattningsvis att diskrimineringsförbudet som gäller ålder bör förenas med ett undantag som gör de nu gäl- lande åldersgränserna möjliga att upprätthålla även i fortsättningen. Vi föreslår att undantaget från diskrimineringsförbudet utformas så att förbudet inte skall innebära hinder mot tillämpning av bestäm- melser med åldersgränser som syftar till att stärka den enskildes möjligheter att få eller behålla ett arbete. Formuleringen är hämtad från förordningen (2000:634) om arbetsmarknadspolitiska pro- gram. Regleringen i de arbetsmarknadspolitiska författningarna – inklusive förekommande åldersgränser – är det konkreta uttrycket för och regeringens strävan att hålla nere arbetslösheten och öka sysselsättningen i landet. Med bestämmelser skall i sammanhanget avses regler som be- slutats av eller regeringen eller i förekommande fall av den myndighet som regeringen bestämt. En enskild arbetsgivare eller anordnare av arbetsmarknadspolitisk verksamhet skall inte själv eller i samråd med en facklig organisation få bestämma ålders- gränser som omfattas av undantaget. Det får för framtiden anses åvila och regeringen ett särskilt ansvar att beakta det principiella diskrimineringsförbudet för ålder om nya regler med åldersgränser tillskapas. Skydd för juridiska personer Den arbetsmarknadspolitiska verksamheten är ett av de områden där juridiska personer kan utsättas för diskriminering. Det mest praktiska fallet är sannolikt att en arbetsgivare som driver sin verk- samhet som en juridisk person anställer någon med lönebidrag, an- ställningsstöd eller i någon liknande form av anställning med statlig lönesubvention. Arbetsgivaren har då i princip rätt att erhålla löne- bidrag eller annat ekonomiskt stöd som motsvarar viss del av den lön som betalas till den anställde. I en sådan situation kan diskrimi- nering förekomma, t.ex. på så sätt att företagets ägares eller före- trädares etniska tillhörighet, sexuella läggning eller annan skyddad egenskap påverkar storleken på det ekonomiska stödet till den juri- diska personen. Man kan också tänka sig att stödet visserligen beta- las ut i enlighet med gällande regler, men – under påståenden från myndigheterna om hög arbetsbörda t.ex. – först efter viss förse- ning. Ett annat exempel är att arbetsgivaren medverkar i ett ar- betsmarknadspolitiskt program, t.ex. genom att i samråd med länsarbetsnämnden upplåta en plats för arbetspraktik eller en ut- bildningsplats åt en arbetslös person. I kontakterna med länsar- betsnämnden och AMS kan diskriminering av arbetsgivaren före- komma. Detta är bara några exempel på möjlig diskriminering av juridiska personer inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. 6.6Start eller bedrivande av näringsverksamhet Vårt förslag: I den nya lagen om förbud och andra åtgärder mot diskriminering skall följande gälla. Diskriminering som har samband med kön, könsidentitet, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning eller ålder är förbjuden i fråga om ekonomiskt stöd, tillstånd, registrering eller liknande som behövs eller kan ha betydelse för att kunna starta eller bedriva näringsverksamhet. Förbudet mot åldersdiskriminering gäller inte om hänsyn till en persons ålder kan motiveras av ett berättigat mål och de medel som används för att uppnå målet är lämpliga och nödvändiga. Diskrimineringsförbudet gäller också till skydd för juridiska perso- ner. Enligt likabehandlingsdirektivet, direktivet mot etnisk diskrimine- ring och arbetslivsdirektivet är diskriminering förbjuden i fråga om villkor för tillträde till verksamhet som egenföretagare. För diskri- mineringsgrunden kön finns även enligt direktivet om egen rörelse (86/613/EEG) ett sådant diskrimineringsförbud. Bestämmelserna har, såvitt avser diskrimineringsgrunderna kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktions- hinder och sexuell läggning, genomförts bl.a. genom bestämmelsen i 6 § lagen om förbud mot diskriminering. Lagen om förbud mot diskriminering Enligt 6 § lagen om förbud mot diskriminering är diskriminering som har samband med kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder förbjuden i fråga om ekonomiskt stöd, tillstånd, registrering eller liknande som behövs eller kan ha betydelse för att en enskild person skall kunna starta eller bedriva näringsverksamhet. Enligt förarbetena till bestämmelsen gäller diskrimineringsför- budet till förmån för enskilda personer, inte för juridiska personer. Om näringsverksamhet bedrivs av t.ex. ett bolag och diskrimine- ring drabbar den juridiska personen gäller alltså inte förbudet till skydd för bolaget som sådant. Som ekonomiskt stöd räknas enligt förarbetena statliga och andra bidrag, såsom olika regionalpolitiska stöd samt Trygghetsfondens starta-eget-bidrag. Det betonas att uppräkningen inte är uttöm- mande utan att även andra befintliga eller kommande statliga stöd eller andra bidragsformer omfattas. Av förarbetena framgår att diskriminering som kan förekomma när det gäller andra finansieringsformer för start eller bedrivande av näringsverksamhet inte omfattas av diskrimineringsförbudet enligt denna bestämmelse. Detta gäller exempelvis de arbetsmarknadspo- litiska insatserna stöd till start av näringsverksamhet (starta-eget- bidrag) enligt förordningen (2000:634) om arbetsmarknadspolitis- ka program och särskilt stöd vid start av näringsverksamhet enligt förordningen (2000:630) om särskilda insatser för personer med arbetshandikapp. Diskriminering som rör hantering av dessa ar- betsmarknadspolitiska insatser faller under diskrimineringsförbu- det i 5 §. Frågor som rör banklån, lån som administreras av det stat- liga företaget eller lån hos andra långi- vare omfattas av diskrimineringsförbudet i 9 §. Den sorts tillstånd som avses i bestämmelsen är enligt förarbete- na t.ex. trafiktillstånd enligt yrkestrafiklagen (1998:490), tillstånd för tillfällig försäljning enligt lagen (1990:1183) om tillfällig för- säljning och serveringstillstånd enligt alkohollagen (1994:1738). Det betonas att uppräkningen inte är uttömmande. Registrering tar vidare enligt förarbetena sikte på möjligheten att registrera enskild firma (enskild näringsverksamhet), handelsbolag, kommanditbolag eller aktiebolag hos (). Med uttrycket liknande som kan ha betydelse för att en enskild person skall kunna starta eller bedriva näringsverksamhet är enligt förar- betena avsikten att fånga upp andra frågor som typiskt sett är av vikt för den som startar eller bedriver näringsverksamhet. Ett ex- empel är F-skattsedel som utfärdas, och återkallas i förekommande fall, av . Diskrimineringsförbudet omfattar enligt förarbetena beslutsfat- tande, all formell och informell handläggning av ärenden – inklusi- ve underlåtenhet att agera eller omotiverat förhalande av beslut el- ler åtgärder – och trakasserande bemötanden. Arbetslöshetsersättning till företagare enligt lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring och företagares sjuk- och föräldrapen- ning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring omfattas enligt förarbetena av diskrimineringsförbuden i 12 § respektive 11 §.12 Den enskildes möjligheter att erhålla olika former av tillstånd be- gränsas i vissa fall av att det ställs krav på en viss minimiålder. Som exempel kan nämnas att taxiförarlegitimation endast får ges till den som har fyllt enligt 3 kap. 3 § 1 p. yrkestrafiklagen (1998:490) och att den som inte har fyllt inte får bedriva försäljning av alkoholdrycker enligt 3 kap. 7 § alkohollagen (1994:1738). Skälen för vårt förslag Det befintliga diskrimineringsförbudet lag bör flyttas över till den nya lagen. Detta kan göras utan ändringar i sak. Något skydd för könsidentitet finns inte i diskrimineringsförbudet som gäller i fråga om start eller bedrivande av näringsverksamhet. Det erfordras inte heller på grund av EG-rätten. För att göra skyd- det så lika som möjligt oavsett diskrimineringsgrund bör emellertid diskrimineringsförbudet i den nya lagen omfatta även könsidenti- tet. Att tillämpningsområdet utökas på detta sätt kan inte antas med- föra några särskilda svårigheter, vare sig för berörda myndigheter eller i rättstillämpningen. Det erfordras enligt vår bedömning inte heller några särskilda anvisningar eller uttalanden om hur diskrimi- neringsförbudet skall tillämpas just i fråga om könsidentitet. 12 Jfr prop. 2002/03:65 s. 205 f. och prop. 2004/05:147 s. 143 f. Det saknas bestämmelser i svensk rätt som har till ändamål att skydda den som vill starta eller bedriva näringsverksamhet från ål- dersdiskriminering. För diskrimineringsgrunderna kön, etnisk till- hörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning och funktionshinder finns däremot numera i 6 § lagen om förbud mot diskriminering uttryckliga diskrimineringsförbud som tar sikte på ekonomiskt stöd, tillstånd, registrering eller liknande som behövs eller kan ha betydelse för att en enskild person skall kunna starta eller bedriva näringsverksamhet För att genomföra arbetslivsdirektivet i svensk rätt och för att skapa ett likadant skydd oavsett diskrimineringsgrund bör motsva- rande skydd införas även för diskrimineringsgrunden ålder. Vi fö- reslår därför att direktivets skydd för egenföretagare genomförs genom diskrimineringsförbud som gäller i fråga om ekonomiskt stöd, tillstånd, registrering eller liknande som behövs eller kan ha betydelse för att en person skall kunna starta eller bedriva närings- verksamhet. Innebörden av diskrimineringsförbudet för ålder skall vara densamma som enligt lag om förbud mot diskrimine- ring gäller för de andra diskrimineringsgrunderna. Undantag från förbudet mot åldersdiskriminering Diskrimineringsförbudet i arbetslivsdirektivet är, som ovan nämnts, inte utan undantag. Artikel 6 i direktivet får anses vara allmänt hållen och lämna ett stort utrymme till medlemsstaterna för nationell anpassning och hänsyn till respektive lands intressen och behov. Inom tillämpningsområdet start och bedrivande av näringsverk- samhet förekommer vissa minimigränser för att erhålla tillstånd för att bedriva viss verksamhet. Bl.a. finns åldersgränsen för att erhålla taxilegitimation och för att bedriva försäljning av al- koholdrycker. Båda dessa åldersgränser har tillkommit till följd av andra legala åldersgränser. Körkortslagen (1998:488) innehåller fle- ra olika åldersgränser som förutsättningar för att körkort med olika behörighet skall få utfärdas. För behörighet D (för buss och enbart ett lätt släpfordon som är kopplat till buss) är t.ex. åldersgränsen . Kravet på viss ålder är nödvändigt från trafiksäkerhetssynpunkt. Åldersgränsen för försäljning av alkohol är en följd av förbu- det att sälja och lämna ut spritdrycker, vin och starköl till den som inte fyllt . Denna åldersgräns är bestämd av alkoholpolitiska skäl. Vårt förslag är att diskrimineringsförbudet som gäller ålder bör förenas med ett undantag som gör de nu gällande åldersgränserna möjliga att upprätthålla även i fortsättningen. Vår uppräkning gör inte anspråk på att vara uttömmande. Vi menar dock att åldersgrän- ser som tillämpas i detta sammanhang till följd av legala åldersgrän- ser bör omfattas av undantaget. Vi föreslår att undantaget från dis- krimineringsförbudet utformas så att förbudet inte gäller om hän- syn till en persons ålder kan motiveras av ett berättigat mål och de medel som används för att uppnå målet är lämpliga och nödvändi- ga. Det får för framtiden anses åvila och regeringen ett särskilt ansvar att beakta det principiella diskrimineringsförbudet för ålder om nya åldersgränser tillskapas. Skydd för juridiska personer De typer av ekonomiskt stöd, tillstånd, registrering eller liknande som behövs eller kan ha betydelse för start eller bedrivande av när- ingsverksamhet är i hög grad av betydelse för juridiska personer. Det är därför rimligt att diskrimineringsförbudet kan åberopas även av dessa. Exempelvis trafiktillstånd enligt yrkestrafiklagen (1998:490) kan ha stor betydelse för den praktiska möjligheten att bedriva näringsverksamhet. Vårt förslag: I den nya lagen om förbud och andra åtgärder mot diskriminering skall följande gälla. Diskriminering som har samband med kön, könsidentitet, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning eller ålder är förbjuden i fråga om behörighet, legi- timation, auktorisation, registrering, godkännande eller liknande som behövs eller kan ha betydelse för att kunna utöva ett visst yrke. Förbudet mot åldersdiskriminering gäller inte om hänsyn till en persons ålder kan motiveras av ett berättigat mål och de medel som används för att uppnå målet är lämpliga och nödvändiga. Enligt likabehandlingsdirektivet, direktivet mot etnisk diskrimine- ring och arbetslivsdirektivet är diskriminering förbjuden i fråga om villkor för tillträde till yrkesutövning. Bestämmelserna har, såvitt avser diskrimineringsgrunderna kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktions- hinder och sexuell läggning, genomfört genom bestämmelsen i 7 § lagen om förbud mot diskriminering. Lagen om förbud mot diskriminering Enligt 7 § lagen om förbud mot diskriminering är diskriminering som har samband med kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder förbjuden i fråga om behörighet, legitimation, auktorisation, registrering, god- kännande eller liknande som behövs eller kan ha betydelse för att en enskild person skall kunna utöva ett visst yrke. Enligt förarbetena till bestämmelsen gäller diskrimineringsför- budet till förmån för enskilda personer, inte för juridiska personer. Om yrkesverksamheten bedrivs av t.ex. ett bolag och diskrimine- ring drabbar den juridiska personen gäller alltså inte förbudet till skydd för bolaget som sådant. Bestämmelsen anger att diskrimineringsförbudet gäller i fråga om behörighet, legitimation, auktorisation, registrering, godkän- nande eller liknande som behövs eller kan ha betydelse för att en enskild person skall kunna utöva ett visst yrke. I fråga om behörighet och legitimation avses enligt förarbetena så- dant som behörighet och legitimation för apotekare, arbetstera- peut, barnmorska, kiropraktor, logoped, läkare, naprapat, optiker, psykolog, psykoterapeut, receptarie, röntgensjuksköterska, sjuk- gymnast, sjukhusfysiker, sjuksköterska, tandhygienist och tandlä- kare enligt 3 kap. lagen (1998:531) om yrkesutövning på hälso- och sjukvårdens område. Endast den som har legitimation för yrket el- ler som särskilt förordnats att utöva det är behörig att utöva yrket. Frågor om meddelande av legitimation och av särskilt förordnande att utöva yrke prövas i dessa fall av . Vidare omfattas enligt förarbetena sådant som behörighet och legitimation för att få utöva veterinäryrket enligt lagen (1994:844) om behörighet att ut- öva veterinäryrket. Legitimation meddelas av . Ett annat exempel anges vara elinstallationsarbete, som får utföras en- dast av el-installatör eller av yrkesman under överinseende av elin- stallatör hos vilken yrkesmannen är anställd eller som är anställd i samma företag som yrkesmannen. prövar frågor om meddelande av behörighet att utföra elinstallationsarbete med stöd av elinstallatörsförordningen (1990:806). När det gäller frågor om auktorisation, registrering och godkän- nande gäller enligt förarbetena diskrimineringsförbudet sådant som godkännande och auktorisation av revisorer enligt revisorslagen (2001:883), Kammarkollegiets handhavande av auktorisation av tolkar och översättare enligt förordningen (1985:613) om auktori- sation av tolkar och översättare, frågor som gäller registrering av försäkringsmäklare hos enligt lagen (1989:508) om försäkringsmäklare13 och godkännande som trafikskolechef, utbildningsledare eller trafiklärare hos trafikskolor enligt lagen (1998:493) om trafikskolor. Det betonas i förarbetena att de angivna exemplen inte anger ut- tömmande vilka fall av behörighet, legitimation, auktorisation, re- gistrering, godkännande eller liknande som omfattas av diskrimine- ringsförbudet. Diskrimineringsförbudet omfattar enligt förarbetena beslutsfat- tande, all formell och informell handläggning av ärenden – inklusi- 13 lagen (2005:405) om försäkringsförmedling, kommitténs anmärkning. ve underlåtenhet att agera eller omotiverat förhalande av beslut el- ler åtgärder – och trakasserande bemötanden.14 Den enskildes möjligheter att kunna utöva vissa yrken begränsas i några fall av att det ställs krav på en viss minimiålder. När det gäller frågor om auktorisation, registrering och godkännande kan som exempel nämnas följande. För att kunna bli auktoriserad tolk eller översättare krävs att personen har fyllt , inte har förvaltare en- ligt 11 kap. 7 § eller är underkastad någon annan motsvarande begränsning i en annan stat enligt 4 § 2 p. förordning- en (1985:613) om auktorisation av tolkar och översättare. Tillstånd för en person att utöva försäkringsförmedling får ges bara om per- sonen inte är underårig, i konkurs eller underkastad näringsförbud eller har förvaltare enligt 11 kap. 7 § enligt lagen (2005:405) om försäkringsförmedling. För att bli godkänd som trafiklärare eller utbildningsledare i trafikskola skall en sökanden bl.a. ha fyllt samt även ha ett körkort med förarbehörighet B och under sammanlagt minst tre av haft ett kör- kort med sådan behörighet enligt lagen (1998:493) om trafikskolor. Det finns vissa ålderskrav för förare i det som brukar kallas AETR15, dvs. den europeiska överenskommelsen av den 1juli 1970 om arbetsförhållanden för fordonsbesättningar vid internationella vägtransporter. Av artikel 5.1 i AETR framgår att skall vara den lägsta åldern för förare vid godstransporter för fordon som har en högsta tillåtna vikt av högst . För övriga fordon skall lägsta åldern för förare vid godstransporter vara , eller om föraren har visst bevis på yrkeskompetens. Förare som anlitas för persontransporter skall enligt artikel 5.2 AETR ha fyllt . Enligt 1 § förordningen (1993:185) om arbetsförhållanden vid vissa internationella vägtransporter skall bl.a. artikel 5 AETR gälla som svensk förordning i den lydelse som de engelska och franska origi- naltexterna har efter senare ändringar. I fråga om behörighet att inneha vissa uppdrag har den civilrättsliga myndighetsåldern betydelse i vissa hänseenden som innebär att den enskildes möjligheter att utöva vissa yrken begränsas. 2002/03:65 s. 207 f. och prop. 2004/05:147 s. 144. 15UNECE Eeuropean Agreement concerning the work of crews of vehicles engaged in in- ternational road transport (AETR).