sou · GUB345 · 2007-01-01 00:00:00 — Det torde ge resultatet att fler konstnärer och kulturarbetare blir intresserade av att arbeta med barn och unga på olika sätt och inom olika insti- tutioner och genrer. 5.4.2Lärarnas utbildning i konst, estetik och kultur De lärare som arbetar inom förskola, grundskola och gym- nasium har olika grundutbildning och kompetens, och olika intresse av att arbeta med kultur och estetiska läroprocesser. Den kompetens som finns inom skolan hos lärarna i de schemalagda ämnena musik, slöjd och bild tycks alltför sällan användas som resurs för de andra ämnena. Den nya lärarutbildningen har också olika sätt att hantera området, och kunskaperna blir alltså olika beroende på var i landet man fått sin utbildning. Aktionsgruppen menar att en översyn av grundutbildningarna och fortbildningarna om kultur i skolan för lärare och skolledare är en prioriterad fråga. har startat ett forum för frågor om kultur och estetik i skolan, KES-forum. Syftet med KES-forum är att knyta samman grundutbildning, utvecklingsarbete och forskning för att kunna kvalificera samtalen kring dokumenterad estetisk praktik. Studenterna på KES-forum förbereds för en bred arbetsmarknad och en öppen skola och kan tänka sig kombinerade tjänster på kulturskolor, kulturinstitutioner, förskolor och skolor. Ett led i arbetet är projektet riktigt som genomförs 2006 2007 tillsammans med Unga Riks och två Malmöskolors niondeklasser samt tjugo lärarstudenter och deras utbildare. Ett förslag på en tiopoängskurs kring estetiska lärprocesser för ledningspersoner inom skola och social och kulturell verksamhet har också tagits fram och ska bearbetas ytterligare. 5.4.3Pedagogisk kompetens i konstnärliga utbildningar Med den ökade satsningen på kultur för och med barn och unga som aktionsgruppen föreslår kommer det att behövas många fler konstnärer och kulturarbetare med den dubbla kompetensen att också kunna möta och handleda barn och unga. Arbetsmarknaden för konstnärer och kulturarbetare är svår med hög arbetslöshet och många som inte kan försörja sig helt inom sitt yrke. Genom den dubbla kompetensen som ger behörighet att arbeta mot andra grupper, blir det möjligt för fler att kombinera sitt konstnärskap med att arbeta med barn och unga inom förskola, skola och fritid på deltid, eller på heltid. Genom att lägga in praktik i förskola och skola som moment i de konstnärliga utbildningarna får studenterna möjlighet att pröva sitt intresse. Ett sätt för högskolorna att ge studenter pedagogisk kompetens och praktik är att anordna kurser och verkstäder för barn och unga, ledda av studenter, till exempel under skolloven. Detta kräver att högskolan har löst frågor om handledning och ansvar på ett till- fredsställande sätt. Det kan också ge andra grupper av barn inspi- ration att senare söka konstnärliga utbildningar, och därmed breddas rekryteringen till högskolorna. Behovet av utbildning och fortbildning är stort såväl bland för- skollärare och grundskollärare som bland konstnärer och kultur- arbetare, och en gemensam teoretisk grund för yrkeskategorier som ska samarbeta är en god start. Lärarutbildningarnas kurser i pedagogik och barns utveckling kan i ett sådant samarbete ingå som delkurs för konstnärer och kulturarbetare, och kurser i dans, litteratur för barn och unga, konst etcetera ingå i lärarutbildningen. Till viss del sker detta redan inom vissa högskolor. Gemensamma studentarbeten mellan utbildningarna är ett annat initiativ som bör uppmuntras. Fortbildningar med detta upplägg, exempelvis Leka, Språka, Lära, har visat sig mycket framgångsrika. 5.4.4Utred behov av nya utbildningar Inom vissa områden är bristen på utbildning särskilt märkbar. Så saknas till exempel en särskild samlad utbildning till barnbiblio- tekarie. och Aktionsgruppen för barnkultur bjöd in till ett gemensamt diskussionsmöte kring fort- och vidareutbildnings- frågor med anknytning till barn- och skolbiblioteksområdet den Inbjudna var representanter från högskolor, uni- versitet, skolbibliotekscentraler och länsbibliotek som erbjuder utbildning inom området samt . Mötet konsta- terade att behovet av utbildning är stort. Det finns gemensamma behov för barnbibliotekarier på folkbibliotek och skol- och lärarbibliotekarier, men också behov som skiljer dem åt. Ett generellt problem är att arbetsgivarna inte stödjer fort- och vidare- utbildning tillräckligt. Det finns också ett stort utbildningsbehov för skolledare, lärare och bibliotekschefer. Samtliga på mötet efterlyste samordning både av kurser, utbild- ning och information och poängterade vikten av regional utbild- ning. Mötet menade att samarbetsformer bör beskrivas i de över- gripande biblioteksplanerna och det framfördes kritik mot bristen på långsiktig planering. Aktionsgruppen föreslår att frågan om en särskild barnbibliotekarieutbildning utreds. Förslag till ansvar för fortbildningar finns beskrivet under huvudförslaget Stärkt regional struktur. Intresset för det estetiska programmet i gymnasieskolan ökar bland eleverna och många av dem väljer inriktning mot teater. Trots att programmet funnits som reguljärt program finns ännu ingen adekvat lärarutbildning för lärare med inriktning mot teater. Behovet av utbildning för lärare inom kulturskolor och studieförbund är också stort. Musikhögskolorna i har utbildat den kategori lärare som arbetar inom musik- och . Det är speciellt viktigt att uppmärksamma de kompetensbehov som finns inom den icke statligt reglerade musik- och . Musik- lärarna inom har andra behov av fördjupning inom till exempel ett instrument än musiklärarna i den obligatoriska skolanderas utbildning kan alltså behöva ha ett delvis annat innehåll än utbildningen av lärare för den obligatoriska skolan. Aktionsgruppen anser att det bör tas ett helhetsgrepp för utbildningar av lärare i musik, teater, bild, dans, film etcetera inom de obligatoriska och frivilliga skolformerna. och har tagit ett gemensamt initiativ och kommer att sammanföra repre- sentanter för universitet och högskolor, rektorer, för skolutveckling och Utbildnings- och för att diskutera hur en sådan utbildning kan realiseras. 5.4.5Inrätta en kulturarvspedagogisk utbildning Behovet av museipedagoger har ökat och genom- förandet av fri entré-reformen har gjort behovet än större. Aktionsgruppens kartläggning visar på att det finns många luckor att fylla i museernas och arkivens pedagogiska arbete. Museipeda- goger har till exempel ofta en akademisk utbildning inom något museiämne, som konstvetenskap eller etnologi, men det är oklart hur många som också har pedagogisk utbildning, vilket bland annat lyfts fram av arbetsgruppen på museer i deras slutrapport.1 Enstaka kurser i museipedagogik finns bland annat vid Lärarhög- skolan i . För att fördjupa kunskaperna om lärande inom kulturarvsinstitu- tioner som museer, kulturmiljö och arkiv vore det intressant om frågorna kunde fördjupas i gemensamma kurser eller utbildningar. Ett gott exempel finns i , där i har ett särskilt forskningscenter: , med en professur i lärande på museer. Film och media är den konstform som barn och unga ägnar sig åt mest. Att kunna läsa, tolka och kritiskt granska bild och media är en nödvändighet . Trots detta saknas en samlad utbildning av film- och mediepedagoger. och de regionala resurscentrum för film och video har en stor mediepedagogisk verksamhet men räcker inte till för att nå alla barn och unga. Lärarnas utbildning och fortbildning i ämnet är alltså nödvändig. () har under en följd av år haft en kva- lificerad fortbildning i Medie-estetik-pedagogik (MEP) som nått 400 lärare. har beslutat lägga ner MEP-utbild- ningen just i ett läge då det är som mest gynnsamt för medie- frågorna. Det blir därmed svårare att skaffa sig fortbildning. DI hoppas ordna fristående kurser och uppdragsutbildning i samarbete med andra högskolor och kommuner, men det behövs en kraftig förstärkning för att möta det behov som finns ute i skolorna. Aktionsgruppen föreslår att får ett upp- drag att utveckla arbetet med film- och mediepedagogik i skolan och att samordna dessa insatser med regionala resurscentrum för 1 på museer, Ds 2003:61. film och video, Utbildningsradion, och lärar- utbildningar vid högskolor och universitet. Uppdraget innebär att utarbeta och pröva modeller för utbildning och kompetensutveck- ling av arbete med film och andra medier i skolan samt samla och sprida forskning inom området. ska överlämna en handlingsplan för hur uppdraget kan utformas till Utbildnings- och . Uppdraget finansieras genom att tillskjuts från Ett handslag med barnkulturen. Svenska Filminstitutets insatser på det filmpedagogiska området har bidragit till att skolbio 2005 bedrevs i 213 av landets 290 kommuner och att många kommuner initierat utveck- lingsarbeten kring film i skolan. ges i den nya filmpolitiken möjlighet att mer flexibelt samspela med den utveckling som skett i kommuner och skolor. Svenska Filminsti- tutets ambition har varit att stimulera kommunerna att skapa egna projektgrupper med ansvar för det lokala arbetet med film i skolan. har antalet kommuner som bedriver skolbio utan ekonomiskt stöd från ökat från 57 till 152. fick 2001 och 2002 medel från Utbild- ningsdepartementet inom ramen för satsningen Kultur i skolan för att utveckla arbetet med att öka kunskapen om film och andra medier i skolan. Medlen användes för att initiera samverkans- projekt mellan regionala resurscentrum för film och video och lärarutbildningar vid högskolor och universitet i form av kart- läggningar, pilotprojekt och utbildningar. De insatser för skol- ledare och rektorer som genomfördes i har bidragit till att fem sörmländska kommuner har genomfört internatkurser för rektorer om film- och mediearbete i skolan. Därefter har de i samarbete med Film i , och initierat högskolekurser i rörlig bild för pedagoger. Det breda samarbetet mellan , och regionens resurscentrum Film i har varit avgörande för denna utveckling. har inbjudit före- trädare för lärarutbildningar och regionala resurscentrum för film och video till diskussioner kring det pågående utvecklingsarbetet. En viktig samarbetspartner i det arbetet har varit lärarutbildningen vid . 6 Professionell kultur för barn Aktionsgruppen anser att de statliga institutionernas uppdrag på barnkulturområdet bör förtydligas, eftersom utvecklingen är alltför ojämn. Aktionsgruppen anser att det behövs en ökad satsning på ut- veckling av statliga kulturinsatser och att dessa bör kunna ske inom ramen för Ett handslag med barnkulturen. 6.1Kulturinstitutionerna – problem och möjligheter En stor del av de offentliga kulturmedlen går till kommunala, regionala och statliga kulturinstitutioner, alltså teatrar, konserthus, länsmusikverksamhet, bibliotek och museer. En institution kan både vara en plats, som till exempel ett museum och en verksamhet, till exempel länsmusiken. I det här avsnittet beskriver vi framför allt situationen och behoven på statliga och regionala institutioner, eftersom vi inte kan lägga förslag till förändringar på lokal nivå. Men syftet med förslagen på regional nivå är förstås att de också ska ge positiva effekter i kommunerna. Kulturinstitutionernas utbud räcker inte till för att tillgodose alla barns behov av kulturmöten, upplevelser och eget skapande. Vår kartläggning visar att det finns alldeles för få personer som arbetar med att förmedla och skapa kultur för barn. För att bara ta ett par exempel så ägnas av årsverkena (alltså den verk- samhet som omfattar en heltidstjänst ) på museerna åt verksamhet för barn och unga, varje barnbibliotekarie ska nå tusen- tals barn med sin verksamhet, en ensam danskonsulent i län har en målgrupp som består av drygt 400 000 barn. Det är viktigt att relatera den verksamhet som finns till det antal barn som den är tänkt att nå ut till. Professionell kultur för barn kan vi inte se att alla kulturinstitutioner verkligen prio- riterar barn och unga. Här behövs ett förtydligande av uppdragen och en bättre uppföljning för att komma vidare. Flera kulturinstitutioner har fört fram önskemål till Aktions- gruppen om att få omformulera sina direktiv för att de bättre ska svara mot lokala och regionala behov och mot institutionernas ekonomiska och personella möjligheter. Aktionsgruppen menar att institutionerna också bör förbättra sin egen uppföljning när det gäller barnkulturverksamheten så att man inom institutionerna tydligare kan redogöra för vilka mål man har för barnkulturen och hur de uppfylls. är det många institutioner som inte ens själva kan ge en samlad bild av hur stora resurser man avsätter för verksamhet in- riktad på barn och unga. Det behövs en tydlig bild av vilka behov som finns lokalt och regionalt och hur institutionerna på bästa sätt ska kunna sträva mot att svara mot behoven. skriver i sitt budgetunderlag 2009 att kulturinstitutionerna måste få ökade möjligheter till konstnärlig förnyelse, gränsöverskridande verksamhet och att pröva nya former för samverkan. menar att en del av detta utvecklings- arbete kan finansieras inom befintliga ramar, men att nya medel också måste tillföras. Aktionsgruppen delar uppfatt- ning att en ökad satsning på utveckling av institutionerna behövs och vill bara tillägga att verksamhet för barn och unga och en ökad dialog med barn och unga är en viktig del av detta utvecklings- arbete. De statliga kulturinstitutionerna bör ha ett tydligt uppdrag att bygga upp ett förebildligt arbete på barnkulturområdet. Här finns expertkunskaper och avsevärt större resurser än på lokala och regionala institutioner. Därför bör de kunna vara goda exempel för en utveckling på barnkulturområdet och kunna sprida sin kunskap till lokala och regionala institutioner. För att utnyttja de samlade resurserna på kulturområdet på ett rationellt sätt bör staten också stå för utvecklingsmedel, kunskaps- och metodutveckling, omvärldsbevakning och nationell uppfölj- ning på barnkulturområdet. Metoder för statistikinsamling och Professionell kultur för barn återrapportering behöver utvecklas på statlig nivå för att insatserna på barnkulturområdet i olika delar av landet ska gå att jämföra. Syftet är inte att barnkulturen ska se likadan ut i hela landet, givetvis behövs lokala lösningar, men alla barns rätt till kultur är likvärdig och måste gå att följa upp så att olikheterna över landet kan minskas. Vissa institutioner bedriver ett framgångsrikt arbete på barnkulturområdet medan andra borde kunna göra mer. En viktig uppgift för de statliga kulturinstitutionerna är att visa hur nationella mål på kulturområdet kan omsättas i praktiskt arbete. Dessa institutioner bör därför vara föredömen när det gäller: bemötande och tillgänglighet för att uppnå de handikappoli- tiska målen utvecklingsarbete på det pedagogiska området, som både inne- bär att utveckla metoder och att sprida kunskap praktiska modeller för hur man kan implementera barnkonven- tionen i sitt arbete utvecklande av former för att göra kulturinstitutionerna till- gängliga och intressanta för barn och unga . Här följer en kort beskrivning av barn- och ungdomsverksamheten vid de statliga kulturinstitutionerna. Det finns fem nationella institutioner på scenkonstområdet: Operan, , , Svenska Rikskonserter samt . hade Operan enligt årsredovisningen tre produktioner särskilt riktade till barn och unga, operaproduktionen Barnet och spökerierna samt balettföreställningarna och . Det skolpilotprojekt som startade övergick till att vara en fast verksamhet: Operans Barn- och ungdomsverksam- het. Inom den verksamheten drivs konserter med stråkkvartett och instrumentprövningar, visningar av med efterföljande Professionell kultur för barn program och särskilda samarbetsprojekt tillsammans med ett antal skolor kring teman som anatomi i rörelser – balettdansarens rörelser, samt teaterhantverks traditioner. I projektet guidar ungdomar har gymnasieelever utbildats för att visa Operan för skolungdom. Operan erbjuder barn, ungdomar och heltidsstuderande rabatter som innebär att ett besök på inte ska kosta mer än ett biobesök. Resultatet av insatserna är att 16 884 barn och ungdomar besökt Operans ordi- narie föreställningar, vilket motsvarar av den totala pub- liken på . Detta är en markant ökning . är nationalscen för talteater. Lejonkulan är barn- och ungdomsscen med ett utbud som domineras av nyskriven svensk dramatik. spelades två före- ställningar för barn och unga på och totalt sattes åtta föreställningar upp, med en publik på 36 718 besökare. Barn- och ungdomsföreställningarna står för av antalet föreställ- ningar på och av andelen besökare. Förutom föreställningsverksamheten arrangeras lärarseminarier, skolombudsträffar och ett pedagogiskt program i samarbete med lärarutbildningar och grundskolor, In the Company of . Mycket positivt är det sätt på vilket barn- och ungdomsverk- samheten presenteras på där Unga har en egen ingång från förstasidan. Unga innehåller tydlig och informativ text för både unga och lärare, material att hämta för egen kunskap samt ett fråge- och diskussionsforum. är organisatoriskt en ideell förening med cirka 240 lokala och regionala riksteaterföreningar, organisationer, föreningar och enskilda medlemmar. är en turneran- de nationell kulturinstitution med ett årligt statsbidrag på nära . är den teaterinstitution som når den största barn- och ungdomspubliken. Professionell kultur för barn att totala publik på barn- och ungdomsföreställningar det året var 173 729 personer. De producerande avdelningarna för barn och ungdom är Unga Riks och Jam. Inom finns också Tyst teater, som spelar på tecken- språk för barn och vuxna, och Jam, som sprider nya scenkonst- former som , nycirkus, streetdance med mera till en ung publik. Förutom föreställningsverksamhet för barn och unga driver projekt där barn och unga medverkar, till exempel i samarbetsprojektet på riktigt, där Unga riks i samarbete med högskolas lärarutbildning genomför ett forskningsprojekt kring estetiska lärprocesser och skolteater. är medarrangör till de årliga Ungkulturdagarna, som samlar unga arrangörer från arrangörsföreningar, kulturföreningar och musikföreningar med seminarier och föreställ- ningar. beslutade att skall utgå från principerna i och att organisationen skall arbeta med checklistor och barnbokslut både regionalt och nationellt. Det övergripande målet för Svenska rikskonserter är att bidra till variation och bredd i musikutbudet i hela landet och komplettera regional och lokal musikproduktion. Rikskonserter ska i alla delar av sin verksamhet beakta barns och ungdomars behov av olika sorters musikupplevelser. På barn- och ungdomsområdet arbetar Rikskonserter med turnéproduktioner för barn och unga, med musik av och med unga musiker samt med nätverks- och utvecklingsarbete. Turnéerna arrangeras i samarbete med länsmusikorganisationerna. Rikskonserter är sammankallande i ett nätverk för barn- och ungdomsproducenter på länsmusiken och ingår i det internationella nätverket för musik, barn och unga, Jeunesses Musicales. Professionell kultur för barn är en stiftelse, bildad av de institutioner som har större fasta dansensembler samt och . arbetar för att främja och utveckla den samtida dansen, främst genom att ta emot svenska och utländska dans- gästspel. har haft en positiv publikutveck- ling. fördubblades besökssiffrorna och uppgick till närmare 90 000 besök. var publiksiffran 85 000. har en bred och blandad publik. var cirka 28 pro- cent under . har givit särskilda skolföreställningar i samarbete med danskonsulenten i och län. I samband med föreställningarna erbjuds publiksamtal, workshops, inspirationsseminarium för lärare med mera. De statliga museerna är antingen myndigheter eller stiftelser. Följande statliga museer är myndigheter: , med , Naturhisto- riska , Statens museer för världskultur, Livrustkamma- ren, och , Statens maritima museer, , Statens musiksamlingar, Statens för- svarshistoriska museer samt . Stiftelser är , , och Arbetets museum. De statliga museerna har bland annat i uppdrag att vidare- utveckla sin pedagogiska verksamhet i kontakt med skola, univer- sitet och högskola. De statliga museer som Utbildnings- och definierar som ansvarsmuseer har några mål utöver de övriga statliga museerna. Ansvarsmuseerna ska verka för museologisk och pedagogisk kunskap inom museiväsendet, samverka med museer på regional och lokal nivå samt bistå med rikstäckande stöd och rådgivning till regionala och lokala museer. Till ansvarsmuseerna räknas , , , Statens museer för världskultur, National- museum och . Professionell kultur för barn fick i uppdrag av regeringen att utreda ansvarsmuseernas roll och komma med förslag på hur den kan utvecklas. 2003 hade Nordiska och ett särskilt anslag på för att utveckla sitt museipedagogiska arbete. På användes medlen till att utveckla metoder för att arbeta med äldre barn och ungdomar och till att anställa fler pedagoger. Efter projekttiden upphörde anställningen för de nya pedagogerna. På blev de särskilda medlen starten på ett långsiktigt utvecklingsarbete där man har omorganiserat sin pedagogiska verksamhet för att ge läran- det en högre status i organisationen. Den pedagogiska verksam- heten på Historiska och beskrivs mer utförligt i Aktionsgruppens kartläggning. Enligt museistatistik från 20041 har de statliga museer som vi räknat upp ovan den lägsta andelen årsverken med inriktning mot barn- och ungdomsverksamhet, . Det kan jämföras med konsthallar som har , kommunala museer som har och regionala museer som har . Andelen personal med inriktning mot barn- och ungdomsverksamhet varierar mellan de enskilda museerna. Hur stor andel timanställd personal som arbetar med barn- och ungdomsverksamhet framgår inte av statistiken. Ännu är det för tidigt att säga hur fri entré-reformen har påverkat de statliga museernas verksamhet för barn och unga. På flera museer pågår ett aktivt utvecklingsarbete för att museerna på ett bättre sätt ska kunna ta emot den kraftigt utökade publiken där barn och unga är en stor grupp. Fri entré-reformen beskrivs mer utförligt längre fram i detta kapitel. Riksutställningar har till uppgift att producera vandringsutställ- ningar samt förmedla kunskap om utställningsmediet. Riksutställ- ningar ska i sin verksamhet prioritera barn och unga. hade 19 av de 27 utställningar som visades av Riksutställningar barn och unga som särskild målgrupp. 1 345 skolklasser bokade en vis- ning på någon av utställningarna. 1 Museer och konsthallar. Kulturen i siffror 2005:04, , 2005. Professionell kultur för barn Riksutställningar strävar efter att involvera barn och unga i utställningsarbetet. Det kan ske genom att skolklasser är med och utformar själva utställningen eller genom att man samlar in syn- punkter från ungdomar via enkäter och sedan använder dessa som underlag i utställningsarbetet. När det gäller litteratur och läsning är det statliga stödet inte kopp- lat till statliga institutioner, utan en stor del av stödet går till verk- samheter lokal och regional nivå. De statliga insatserna för barns och ungas läsning består framför allt av stöd till medieinköp till folk- och skolbibliotek, stöd för läs- främjande insatser, utvecklingsbidrag till länsbiblioteksverksamhet och stöd för utgivning av barn- och ungdomslitteratur. Staten stöd- jer också utgivningen av kvalitetsböcker för barn och unga genom En bok för alla. Talboks- och (TPB) producerar och lånar ut litteratur på medier som är anpassade för barn och vuxna med läshinder, till exempel talböcker, punktskriftsböcker och taktila bilderböcker. Verksamheten har ett stort statligt anslag. För att nå ut direkt till barn och unga har TPB en särskild webbplats för barn där barn kan låna punktskriftsböcker, söka i TPB:s katalog och skriva egna lästips. Aktionsgruppens kartläggning visar att finns det stora skillnader mellan olika kulturinstitutioner på länsnivå när det gäller hur många barn som nås av deras verksamhet. Vissa länsmusikinsti- tutioner når till exempel av barnen med en skolkonsert , medan andra inte ens når .