prot · GV0930 · 2007-11-23 00:00:00 — 1 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2007/08:165 Till Interpellation 2007/08:165 Ökade risker för skattefusk av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är andra åtaganden som inte har gått att ändra på. () Enligt uppdrag och rättschef 2007/08:173 Till Interpellation 2007/08:173 A-kassans hundradagarsregel av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor. () Enligt uppdrag och rättschef 2007/08:176 Till Interpellation 2007/08:176 Legitimation för kuratorer i sjukvården av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang och utrikes resor. () Enligt uppdrag och rättschef 2007/08:184 Till Interpellation 2007/08:184 Rätt till heltid av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor. () Enligt uppdrag och rättschef 2 § Svar på interpellationerna 2007/08:122, 125, 132 och 152 om förslag om nedläggning av 1 Socialminister (): , , och har med anledning av Statskontorets rapport om barnpolitikens myndighetsstruktur och styrning ställt ett antal frågor till mig om verksamhet, den fortsatta hanteringen av Statskontorets förslag och mina ambitioner med implementeringen av och hur jag avser att intentioner ska efterlevas i . Jag väljer att besvara dessa i ett sammanhang. firade sin 18-årsdag. En generation barn har alltså vuxit upp med konventionen. räknas som ett föregångsland i arbetet med att genomföra . Det ställer också höga krav och förväntningar på oss att fortsatt stärka barns rättigheter och åtgärda de brister som fortfarande finns inom olika verksamheter och i tillämpningen av gällande lagstiftning. Vår ambition och målsättning är att ha en struktur och organisation för barnpolitiken som ger bästa möjliga förutsättningar för att stärka respekten för enskilda barns rättigheter och intressen och säkerställa att barn ses som kompetenta och fullvärdiga samhällsmedlemmar. För att ska få ökat genomslag i samhället och för att nå barn och unga behöver vi systematiskt inhämta barns och ungas åsikter och ta till vara deras erfarenheter. Vi måste också ha tillgång till underlag om hur barnets rättigheter tillgodoses inom olika områden, få reda på brister, följa upp tillämpning av lagstiftning som rör barn och utvärdera hur barnkonventionsarbetet fortskrider. Det är vidare nödvändigt att det finns goda möjligheter till anpassat stöd och kompetensutveckling för personal som ansvarar för verksamheter och frågor som rör barn. Vi kan se att det finns möjligheter till förbättringar när det gäller dessa frågor. utgör en miniminivå där har stora möjligheter att gå längre inom många områden som rör barn och deras vardag. Det förutsätter en tydlighet i såväl styrning som organisation för att ska få ett effektivt genomslag bland statliga myndigheter och på nivå. Det är mot denna bakgrund som Statskontoret har haft regeringens uppdrag att se över myndighetsstrukturen för barnpolitiken. En utgångspunkt för översynen har varit de åtaganden som följer av och de mål och uppgifter som slagit fast för barnpolitiken. Statskontoret har analyserat hur barnpolitiken styrs och organiseras och lämnar olika alternativ på hur genomförandet av kan utvecklas i dessa avseenden. Jag vill i det här sammanhanget också nämna att det pågår en omfattande översyn av den statliga förvaltningspolitiken. bereds nu också en ny ombudsmannaorganisation och en sammanhållen diskrimineringslagstiftning. Utredningen om tillsyn i har lämnat förslag som bland annat rör stärkt tillsyn över barns och ungas rättigheter. Statskontorets rapport ska ses i ljuset av de ambitioner regeringen har att skapa en effektivare och ändamålsenligare statsförvaltning som möter medborgarnas krav, såväl vuxnas som barns. En konsekvens av ett av de alternativ som Statskontoret presenterar är att som funktion läggs ned. Det är viktigt att framhålla att detta inte är aktuellt. De övriga förslag som Statskontoret presenterar ska vi nu noga analysera och överväga och jag vill inte förekomma denna beredning. 2 (): Låt mig inleda med att tacka socialministern för svaret. Men främst vill jag tacka för det positiva beskedet att det inte blir någon nedläggning av . Det känns betryggande, kanske framför allt mot min egen bakgrund. Just är det jag tillsammans med några kolleger väckte den första motionen om att det skulle inrättas en barnombudsman i , vilket senare ledde till en utredning som tillsattes av dåvarande biträdande socialministern . Sedan var det den förra borgerliga regeringen som inrättade . Jag har stått i den här talarstolen eller snarare i talarstolen på den motsatta sidan och diskuterat utvecklingen av och hur vi ska arbeta med implementeringen av i . har det varit företrädare för , samlingspartiet eller som har haft diverse synpunkter på vad som är bra eller mindre bra. Låt mig lägga fast några saker som jag tycker är viktiga att se i socialministerns svar. Jag är väldigt glad över att där står att ska utgöra en miniminivå i . Det är en grundläggande tes som jag tycker att vi ska slå vakt om. Alltför många talar om att ska bli en lag. Jag har stor respekt för det ställningstagandet, men det riskerar att leda till att vi gör till ett tak och inte till en nivå varifrån vi kan spränga gränser. I svaret talas också om utvärdering av barnkonventionsarbetet. Det tycker jag är bra. Men när man nu diskuterar hur ska organiseras i det fortsatta jag har respekt för att socialministern inte kan säga något ytterligare om detta, även om det naturligtvis startar en massa funderingar när en sådan här rapport kommer vill jag nämna något som jag har saknat både i arbetet med och i den uppföljande diskussionen. Det var en av de stora förändringar som gjordes när den nya lagstiftningen och den nya förordningen för kom . Då hade vi en stor debatt om hur man skulle kunna ha kvar som myndighet och ge den lite mer muskler i sin roll som barnombudsman. Vi har inte den organisationen i . Vad som då skrevs in var att skulle ha rätt att ta direkta kontakter med till exempel en kommun, ett landsting eller en organisation i frågor som är under debatt. Man kan säga, som vi sagt i debatten här, att vi gav lite muskler, inte för att gå in i enskilda frågor men för att kunna peka på hur lagstiftningen fungerar och hur vi arbetar i den här kommunen. Jag kan se ett antal frågor där det initiativet hade kunnat vara möjligt. Naturligtvis har det blivit så att vi här diskuterar om fungerar eller också diskuterar vi annan lagstiftning och vilket ansvar olika myndigheter har. Men där skulle jag vilja att vi lyfte fram mer debatt om barnen. Låt mig avsluta, fru talman, med att säga att det kanske är den oro man kan känna för Statskontorets rapport, att den är kliniskt ren från känslor av att det faktiskt är en väldigt speciell del av befolkningen som det här handlar om, nämligen om de omyndiga. 3 (): Tack, ministern, för att ska finnas kvar. Det är oerhört viktigt att få det beskedet. Ministern och jag var tillsammans och firade FN:s barnkonventions myndighetsdag, nämligen att fyller . Trots att den har blivit myndig är det inte så att barnen klarar sig själva . Det är minst lika viktigt nu som , när vi implementerade , att vi lyssnar på barnen, att vi alltid har barnens bästa för ögonen, att vi ser till att alla barn får utvecklas och att vi ger kompetens till dem som har med barn att göra så att de också kan se barns bästa och kan lyssna på barnen på ett bra sätt. Jag är nöjd med att ska få vara kvar. Däremot är jag kanske lite besviken över just firandet när vi träffades tillsammans med barnen från många olika organisationer. Det var barn från , från Röda Korset, från kyrkan, från handikapporganisationer, från Unga Örnar och så vidare. Socialministern var ju där men var väldigt ensam från regeringen. Andra år, både när det har varit borgerliga regeringar och socialdemokratiska regeringar, har ministrarna ställt upp relativt mangrant. Skolministern har funnits där, liksom justitieministern och andra ministrar som har med barns frågor att göra. Dessutom kunde inte socialministern vara med utan fick gå efter halva tiden. kanske kände sig lite ensam, men jag undrar om han också tyckte att det var lite tuffa frågor. Barnen var mycket väl förberedda och hade tänkt igenom det här väldigt noga. Jag ställde frågan till varför inte han fanns med. Han brukar ju vilja prata både om mobbning och om en bättre skola. Han ryckte liksom bara på axlarna och tyckte att han går på så många möten så att just det mötet väl inte var så viktigt. Jag tänkte ställa frågan till socialministern: socialministern utbildningsministerns uppfattning att just när man diskuterar är det som vilket möte som helst? Jag delar definitivt inte den uppfattningen eftersom det läggs som grund till en utvärdering av hur sköter sig och hur vi implementerat . Jag skulle gärna vilja ha en kommentar till det. Och fortsättningsvis, när firas , tipsar jag att ta med sina kolleger. (TREDJE VICE TALMANNEN: Jag vill erinra om att interpellationsdebatten ska handla om interpellationens innehåll.) Men och är liksom vad det handlar om. Att prata om utan att nämna är ganska svårt. Talmannen får nog ha respekt för att jag förutom även pratar om firandet av . Det är oerhört viktigt. Det är liksom grejen med att följa upp , och fyller . ska socialministern åka till FN för att delta i ett barntoppmöte och där kunna ta emot, tror jag faktiskt, mycket ovationer för att är ett föregångsland, precis som ministern talar om i sitt svar. Vi har lyckats implementera på ett bra sätt. Det hade naturligtvis varit olyckligt att åka till barntoppmötet i och innan ha sagt att ombudsmannen ska läggas ned. Eftersom ses som ett föregångsland Det är lite synd att talmannen först avbryter mig och att jag får förklara för talmannen hur hänger ihop och att jag sedan inte får tala färdigt. Det känner jag mig väldigt besviken över. (TREDJE VICE TALMANNEN: Tiden hade runnit ut, kan jag säga. Jag måste förtydliga att det inte är möjligt är det jag som har ordet, och jag vill bara erinra om att statsrådets roll inte är att ta ställning till andra statsråds uttalanden utan att ta ställning till de frågor som ställs av ledamöterna i interpellationen. går ordet till . Jag får be att sätta sig, och ordet går till . 4 (): Jag får tacka socialministern för svaret på mina frågor. Svaren som socialministern har gett har ju stillat den oro som har funnits sedan Statskontoret kom med sin översyn av myndighetsstrukturen för barnpolitiken och uppgifter och organisation. Dock är det så att Statskontoret har lämnat ett flertal förslag över hur insatser och styrmedel kan effektiviseras för att få ett ökat genomslag när det gäller på statlig och nivå. Det är glädjande att socialministern säger att någon förändring av inte är aktuell. Vad kommer då ? Kan socialministern nu också säga att roll inte kommer att förändras genom att regeringen går på något av de övriga förslag som finns i Statskontorets översyn? Dessa förslag innebär ju förändringar av roll, och i socialministerns svar står att utgör en miniminivå där har stora möjligheter att gå längre inom många områden som rör barn och deras vardag. Det förutsätter en tydlighet i såväl styrning som organisation för att ska få ett effektivt genomslag bland statliga myndigheter och på nivå. Men i , BR 2007:03 enligt myndigheternas uppdrag, framkommer det att verksamhetsstyrning från regeringen via regleringsbrev till myndigheterna kan vara i hög grad pådrivande för genomförandet av . Det står i hög grad. Då undrar jag: Hur många berörda myndigheter får styrdokument om tillämpning i den egna verksamheten? Jag anser att regeringen utifrån rapporter och lagförslag kan inta en mer pådrivande roll genom sina egna regleringsbrev. Vad anser socialministern? När det gäller Statskontorets översyn betonas vikten av att regeringen tar ett ansvar för en tydlig styrning för att barnperspektivet ska få genomslag i verksamheterna. Jag har bett socialministern om besked angående vara eller icke vara. Han har gett ett tydligt svar, att ska finnas kvar och att det inte är aktuellt med någon nedläggning. Jag är glad för detta svar, därför att år av arbete skulle gå förlorade om man inrättade en delegation på det sätt som Statskontoret har föreslagit. Det skulle få flera negativa konsekvenser såsom mindre insyn i arbetet och mindre fristående från regeringen. Den föreslagna sammansättningen skulle dessutom skapa problem då en blandning mellan frivilliga, politiker och tjänstemän skulle fungera tillsammans, opartiskt i sitt granskande. Det är glädjande att socialministern har tagit denna tydliga ställning för att ska ha kvar sin roll och sina uppdrag och inte ska försvagas. Är socialministern beredd att stärka ytterligare? 5 Socialminister (): Tack för alla kloka inlägg och synpunkter i frågan, som ju naturligtvis spelar en stor roll. är ett oerhört viktigt instrument. Vi har all anledning att jobba vidare med det. Att den har fyllt innebär inte att den för varje barn är verklighet i . Det finns stora brister. Många barn har inte någon som lyssnar på dem. Många barn lever under förhållanden som vi inte vill att barn ska leva under. som vi säger att vi har lyckats förhållandevis bra i vårt eget land jämfört med andra länder har vi också bekymmer att brottas med. Det tror jag att alla debattörer kan vara ense om. Därför finns det all anledning att arbeta vidare med implementeringen på alla olika politiska nivåer. Vi från regeringens sida har naturligtvis ett särskilt ansvar, men vi har också ett ansvar i våra respektive partier att arbeta med frågorna så att de blir en angelägenhet för alla som jobbar politiskt, som har förtroendeuppdrag, och naturligtvis också för alla i de tjänstemannaorganisationer som finns på nivå eller landstingskommunal nivå och självfallet också på den nationella nivån som vi har ett mer direkt ansvar för genom de förtroendeuppdrag vi har. Att finns och har fungerat i betyder inte att den fungerar fullt ut eller att arbetet fungerar på det sätt som vi skulle vilja. Därför har vi stora åtaganden också framför oss. har genom det arbete som hon bedriver visat att det fortfarande finns stora brister när det gäller genomförandet. Det handlar om tillämpning av gällande rätt, att man inte lyssnar på barn och unga samt att det i många myndigheter och kommuner saknas den nödvändiga kunskapen för att använda detta betydelsefulla instrument. Vi måste naturligtvis ständigt fråga oss hur vi organiserar oss på det mest ändamålsenliga sättet för att se till att det blir verklighet. Som svar på en fråga som ställde, om jag kan säga att inga förändringar ska ske, vill jag inte säga det . Med utgångspunkten hur vi bedriver barnarbete på det mest ändamålsenliga sättet tycker jag att vi ska titta på de olika förslag och idéer som har uppkommit, inte i syfte att förändra för förändrandets skull, inte i syfte att minska genomslag eller minska möjligheter att påverka, utan tvärtom för att se om vi kan utveckla arbetet ytterligare. Jag vill inte stänga dörren för att det kan finnas sådana förslag. Vi bereder den frågan för att se. Som har påtalats under debatten kommer vi att åka till FN för att träffa bland annat barnombudsmän från hela världen. I den svenska delegationen kommer också att ingå ungdomar. Många tittar på . Vi har en viktig roll att spela. Därför gäller det att vi inte slår oss till ro med vad vi har åstadkommit utan fortsätter att arbeta så att intentioner blir verklighet för alla barn. Svenska barn har det generellt sett bra. I andra länder används barn som barnsoldater och i sexhandel. Det finns barn som inte får den utbildning eller den hälso- och sjukvård som de behöver för att nämna några exempel. Vi har naturligtvis ett ansvar utifrån vår privilegierade situation att göra vad vi kan också för de barnen och självfallet för de barn som fortfarande far illa i vårt eget land. 6 (): Det blir naturligtvis en hypotetisk diskussion. Jag respekterar socialministerns situation. Så har det även varit när det har varit socialdemokratiska regeringar. Om det pågår ett utredningsarbete vill man få möjlighet att diskutera det. Jag skulle ändå vilja lyfta fram frågan om vart man egentligen är på väg. En partikamrat till socialministern, , som jag har haft flera barnrättsdebatter med i kammaren, sade när vi utvecklade uppgifter vid förra tillfället att de också tycker att en barnombudsman ska kunna kritisera regeringen. Det är ändå från regeringshåll som de stora och övergripande förslagen som ska gynna barnen läggs fram. Där ligger en fråga om vilka muskler det jag tog upp tidigare vi vill att ska ha. Vad är det för typ av myndighet? Där har Statskontoret resonerat i termer som ändå handlar om att avveckla, nämligen att flytta arbetsuppgifter till andra myndigheter. Det handlar till exempel om att lägga tillbaka tillsynen på eller låta statistiken vara någon annanstans. Regeringen har under det här året haft som tradition att flika in allt som man inte vet vad man ska göra av på . Jag skulle inte bli förvånad om det här ramlade under det taket också. En position är väsentlig om man tänker sig att stärka en myndighet som har att se till barnens intressen. Det spelar nog ingen roll vad det är för färg på en regering, men jag tror att det alltid blir svårt om det är regeringens egen myndighet, precis som tog upp, som är den som kritiserar regeringen och säger att det går att göra mer eller att det borde lagstiftas på det och det området. Ändå är det de muskler som har , det vill säga att föreslå lagförändringar, att kalla in myndigheter, att be att få tala med en kommun och resonera om arbetet, barnomsorgen eller , för att sätta barnets bästa i främsta rummet. Det klassiska resonemanget om ska vara något slags barnmyndighet, regeringens myndighet eller om den ska vara en barnombudsmannafunktion har vi haft ända sedan inrättandet. Om det ska vara en fristående organisation ska den vara så tillsammans med de andra ombudsmännen. Den typen av muskler att driva enskilda fall har inte . Om det ska vara en förstärkt myndighet tror jag att det är de befintliga musklerna det handlar om, det vill säga rätt att lyfta fram saker, att föreslå lagstiftning. Där skulle den sittande regeringen kunna göra en hel del, nämligen arbeta vidare, ha regelbundna träffar, lyfta fram frågor som har tagit upp. Det kan jag sakna i de årliga rapporter som lägger fram. Det blir ofta vi riksdagsledamöter som diskuterar. Vi blir inspirerade till motionsskrivande motioner som vi i nästa led avslår. Det blir inte uppföljandet av de värdefulla rapporterna, som säger en hel del om hur barnen i har det. Det skulle vara intressant att höra något om det resonemanget. 7 (): Jag gör ett försök igen. Utgångspunkten för och uppdraget för är att se till att barns bästa kommer i första hand och att golvet i all lagstiftning är . Jag tror att det behövs utbildning i . Eftersom har i uppdrag att se till att den efterföljs och implementeras överallt behöver vi se till att barnen utbildas så att de vet vilka rättigheter de har inom . Vuxna, lärare, fritidspersonal, föräldrar och politiker bör nog lära sig mer om . Det har vi bland annat sett exempel på här . Jag är glad över att socialministern känner till så väl, och jag är glad över att ska få finnas kvar. Men vi måste prata om framtiden också. Även om socialministern inte vill gå in på det handlar det mycket om hur vi ska utveckla detta. Hur ska vi se till att får större muskler för att utvärdera det som inte fungerar, att se till att kommunerna följer , att följer , att alla myndigheter följer ? Hur ska man utveckla det, socialministern? Kan man tänka sig regionala barnombud? Kan man tänka sig att ha utbildning om i skolan, för alla politiker och så vidare? På vilket sätt ska det i så fall genomföras? Även om barn har det bra i , som socialministern mycket riktigt påpekar, finns det fortfarande barn som far illa. Även i det här landet pågår sexslaveri och andra brott mot barn. Barn mobbas, barn utsätts för brott och barn lever i fattigdom. Klyftorna ökar i dagens ; de rika blir rikare och de fattiga blir ännu fattigare. Det kan leda till att barn får det än svårare. Därför behöver ännu mer muskler än vad den har haft tidigare för att se till att efterlevs. Jag upprepar min fråga när det gäller om socialministern delar utbildningsministerns uppfattning att regeringsledamöter inte ska delta i nätverket för utvärdering av densamma eftersom det ligger till grund för arbete. 8 (): Socialministern har sagt till mig att det är en nödvändighet att det finns goda möjligheter till kompetensutveckling för den personal som ansvarar för verksamhetsutveckling och frågor och beslutsfattande som rör barn. Det har socialministern sagt i sitt svar till mig. Det finns självfallet ett väldigt stort utbildningsbehov hos statliga myndigheter och i kommuner och landsting i verksamheter där barnfrågor berörs och där viktiga beslut fattas inom barnpolitiken. har tittat på just kunskapen om hos 84 statliga myndigheter, hur mycket utbildning som har förekommit hos myndigheten före denna undersökning och vilka myndigheter som hade genomfört minst en halv dags utbildning för sin personal. Det svar som fick var skrämmande. Det var 57 myndigheter som inte hade givit någon utbildning till sin personal under en halv dag . Att driva på utbildningen tillkommer regeringen. Men här kan också vara en allt starkare aktör, som kan bidra med utbildning och information både till kommuner och till landsting. måste bli mer känd bland barnen och ungdomarna, hos myndigheterna och hos våra kommuner, hos alla beslutsfattare, och också känd hos den stora allmänheten. Barnpolitiken måste utvecklas som det självklara alltet i vår samhällsutveckling. Vi talar om en femtedel av befolkning, och just denna femtedel saknar rösträtt. Denna femtedel måste få kunskaper om sina rättigheter. Här har en väldigt viktig roll i att ge kunskap och lyssna in vad barn och ungdomar tycker och hur de vill se vårt samhälle utvecklas, att ge just de bra förslagen till regeringen om hur lagstiftningen kan förbättra villkoren för våra barn och ungdomar i . Att skapa attitydförändringar i vårt samhälle är också en viktig del av arbete. Det är glädjande att socialministern vill att ska ha den här centrala rollen i utvecklingen av barns rättigheter. Men det är regeringens barnpolitik som ska driva på. Är socialministern beredd att driva på barnpolitiken för barnens rättigheter i genom att tydliggöra sina krav på sina myndigheter? När det gäller verktyget mainstreaming förutsätter det också att man vet vart man ska gå, att man vet om målet i sin politik. Då går man dit. Myndighetssektorerna har inte tagit något större ansvar för att själva driva på sin utveckling. Är socialministern villig att staka ut vägen tydligare för sina myndigheter och se till att ställning stärks? 9 Socialminister (): Det har påpekats, vilket jag tror är riktigt, att måste bli mer känd. Ska man kunna arbeta med konventionen är det bra om man känner till den. Det gäller naturligtvis alla barn i skolor och i andra sammanhang, att man får tillfälle att arbeta med det här. När man reser runt i landet och ställer frågor om det här märker man att kunskaperna varierar. Hur intensivt de arbetar med till exempel i skolorna varierar också väldigt mycket. På en del håll blir man oerhört glad när man möter barn som har en god kunskap om det här, som har fått tillfälle att samtala om vad det här betyder för oss i och vad det kan betyda för vårt arbete gentemot andra länder. På en del håll är kunskapen betydligt sämre. Där har vi i regeringen naturligtvis ett särskilt ansvar, men också andra har ett ansvar för att se till att det här genomsyrar till exempel skolans verksamhet runt om i vårt land. måste bli mer känd för att kunna tillämpas.