prot · GU0999 · 2007-04-26 00:00:00 — Jag tror i det läget att riksdag borde se med visst bejakande på de framställningar som görs om att få ha en friare församlingstillhörighet än . I praktiken och för det stora flertalet är det en geografisk koppling. Man är med i den församling som finns där man bor. Möjligheten att få tillhöra någon annan församling är i praktiken obefintlig för den som bor i . Jag tror att detta kan vara hämmande av flera olika skäl. Vi vet att det finns en ökad diskussion i om olika traditioner och inriktningar. Dagens församlingstillhörighet gör att den som bor i en församling och av olika skäl inte uppskattar det som kyrkonämnden eller kyrkoherden står för inte har några möjligheter att markera detta med mindre än att man lämnar samfundet . Hade man haft en friare församlingstillhörighet hade man kunnat markera sitt missnöje eller sin glädje över ett annat församlingsliv och en annan kyrkoherde genom att ansluta sig till den församlingen. Att vara församling innebär också att man firar gudstjänst. Det är det grundläggande, och det är fullt möjligt att fira gudstjänst någon annanstans än där man just råkar bo. Ett annat argument som jag tror talar för en friare församlingstillhörighet är att vi vet att en hel del av dem som är med i inte är det utifrån grundläggande religiösa uppfattningar utan för att man tycker att representerar ett viktigt kulturvärde, eller för att man vill markera den traditionella tillhörigheten. Detta innebär att många har en starkare koppling till exempel till den kyrka där man är döpt och konfirmerad, eller där ens föräldrar är begravda, än till den kyrka man just nu råkar bo invid. Jag tror inte minst att en friare församlingstillhörighet skulle vara till stor nytta och till stort gagn för många av landets landsbygdsförsamlingar där det oftast finns en starkare koppling mellan dem som har bott i den församlingen och vid den kyrkan. Om jag själv ska definiera kommer jag att tänka på tre kyrkobyggnader. Jag tänker på kyrkan i församling där jag är döpt. Jag tänker på kyrkan i som jag har varit en hel del i och som är en väldigt speciell kopparkyrka, och jag tänker på min nuvarande hemförsamlings kyrka i . För mig är alltså intimt förknippad med kyrkobyggnader, och så tror jag att det är för väldigt många som är med i . Det är klart att dessa kyrkobyggnader kan finnas på lite olika håll och gestalta sig på lite olika sätt, och då tycker jag att det är fel att man inte har möjlighet att vara med i en församling bara därför att man inte råkar bo just där. I utskottsbetänkandet skrivs det väldigt mycket om den relation som finns mellan och svenska staten och att det nu pågår eller ska påbörjas en diskussion som ska leda fram till nya förhållanden mellan och svenska staten. Några saker räknas upp. Det gäller bland annat storleken på kyrkoantikvarisk ersättning, rätten till ledighet för förtroendeuppdrag i kyrkan och beskattning av prästlönetillgångar. Men i detta samtal tycker jag att det är viktigt att vi också för in en diskussion om möjligheten till friare församlingstillhörighet. Som kyrkomötesledamot och som riksdagsledamot kan jag i detta sammanhang vittna om den spegelsalskänsla som man får. Man kan i på kyrkomötet plädera för friare församlingstillhörighet. Då säger man att den frågan inte avgörs där utan i riksdag. Så kommer jag till riksdag och pläderar för friare församlingstillhörighet här, och då säger man att det är en intressant fråga men att den ska avgöras på kyrkomötet. Som ledamot av både kyrkomötet och riksdag har jag en fråga. Var ligger frågan för beslut? Jag tycker att vi som lagstiftare borde skapa ett ramverk som gör det möjligt för att själv som samfund få avgöra i vilken ordning och under vilka förhållanden som man vill reglera sin egen församlingstillhörighet. Jag menar att det ytterst borde vara en fråga för . Det är det inte med den lagstiftning som vi har. Jag hoppas och menar att vi fram till den relationsdiskussion som vi ska ha med borde föra in detta. Avslutningsvis: Om skulle vilja ha en friare församlingstillhörighet, hur ställer vi oss då i till det? Svaret är, tills själv genomför någon ändring, att det faktiskt inte är möjligt för att införa en friare församlingstillhörighet med mindre än att möjliggör detta. 13 (): Jag vill passa på att tacka för illustrationen av hur nära oss ledamöter kyrkolivet är. Jag har inte bara kyrkomötesanknytning och gemensamt med . Jag, och biskopen i stift har också varit elevrådsordförande i i . Nog om detta. Flera ledamöter har talat om att basen för denna diskussion måste ligga i den förändring av relationen mellan kyrka och stat som genomfördes . Så är det också. Det är den relationen som vi har att vårda och att ta till vara. Men för den sakens skull ska vi inte avsluta en dialog och diskussion om vad som komma ska. För vår del är det ingen slump att vi har en särskild lag om trossamfund och om , både historiskt sett mot bakgrund av den betydelse som har haft för det svenska samhällets uppbyggnad och för den betydelse som trossamfunden har i dagens med en mängd nya samfund som vi möter i det mångkulturella . Trossamfunden, deras ställning och betydelse, har en nyckelroll i formandet av det framtida . kan jag i den diskussionen uppleva att konflikterna inte finns mellan företrädarna för de olika religionerna. Där finns det ofta en respekt och en förståelse för varandra eftersom man har den kunskapen. Ofta är det kanske mer närvaron av religion över huvud taget som kan upplevas som ett hot i dagens sekulariserade . Det är en diskussion som vi har anledning att ta på största möjliga allvar. Men vi måste visa att detta är någonting som vi kommer att få leva med och som vi måste lära oss att möta. Jag blir lite orolig över det som säger om att vi ska villkora vilka trosinriktningar som ska vara tillåtna och vilka uttryck detta får ta, inte så mycket utifrån den etablerade kyrkan och de etablerade samfunden i utan mer utifrån det nya som vi möter i det nya . I stället för att vi uppifrån sätter upp villkoren är det viktigt att vi möter det nya med just en dialog och en ökad förståelse. I detta sammanhang tror jag också att det är viktigt att vi har en dialog om de uttryck som tas upp i motionerna men att det också sker i det sammanhang som uppgörelsen innebar. Jag kan ha förståelse för det som tog upp om fri församlingstillhörighet. Detta bryter mot vad som gäller i andra samfund. är karaktären på just den territoriella folkkyrkan med verksamhet i hela landet. Och det är viktigt att har det ansvaret och möjlighet att bedriva sin verksamhet och ta ansvar för en kyrklig verksamhet i hela landet. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. 14 () replik: Först vill jag ha ett förtydligande från om vad han menar med att jag har villkorat någonting. Det har jag definitivt inte gjort i mitt anförande. Vi har i reservation 2 sagt att vi inte anser att staten ska hjälpa trossamfunden med indrivning av avgifter. Jag har inte heller villkorat yttrandefriheten för trossamfund, utan jag sade att man får se till att dessa trossamfund, för att de eventuellt ska få några bidrag, också följer de grundläggande värderingarna i samhället, det vill säga de mänskliga rättigheterna. Min fråga är: Vad är det som , enligt , har villkorat? 15 () replik: Jag tycker också att det är viktigt att de organisationer som verkar i respekterar de mänskliga rättigheterna. Ett exempel som tog upp gällde könsneutral äktenskapslagstiftning. Det är en fråga som inte ens har diskuterats i den här kammaren där det också finns olika åsikter. Detta går ned på ett sådant djup att man då börjar gå in på detaljerna för att styra och villkora samfund och trosinriktningar. Jag tycker att vi behöver ha en diskussion om respekten för alla människors lika värde och rättigheter och om yttrandefriheten och religionsfriheten. Men att på det sättet gå in på detaljerna och styra vad som är tillåtet och inte att tycka i , tycker jag inte är acceptabelt. 16 () replik: Jag har aldrig gått in på vad som är rätt och fel att tycka. Jag satte detta i samband med det som jag kallade sponsring av trossamfund från svenska staten, trossamfund som inte har som princip att ställa sig bakom de mest fundamentala demokratiska rättigheterna. tog upp en fråga. Men jag tog upp andra frågor också. Det handlade om att vi har en lagstiftning när det gäller aborter. Men vissa trossamfund säger att de inte ställer sig bakom den. Då undrar jag hur ställer sig i den frågan. Könsneutrala äktenskap är omtvistade. Det finns en utredning om detta, men det har inte kommit fram någonting från den . Det väntar jag med spänning på. Däremot ställer sig, enligt det som jag tillhör, samtliga partier, förutom bakom könsneutrala äktenskap. Jag kan tänka mig att det är det som har hakat upp sig på. Men när det gäller aborter har vi ju en lagstiftning, och den ställer sig fortfarande många trossamfund inte bakom. 17 () replik: För mig är det självklart att det måste vara en tillåten åsikt för individer, föreningar, grupper och samfund i att vara emot aborter. Även om det fattats ett majoritetsbeslut om detta i måste det vara en tillåten åsikt. Det ska inte på något sätt villkoras från staten att inskränka den yttrandefriheten och framför allt inte när det gäller religionsfrihet. 18 (): Jag har med intresse tagit del av debatten här . Det har jag gjort som samhällsmedborgare och som anställd i . Jag har noterat att någon talare ifrågasatt ansvarstagande för begravningsverksamheten. Men jag tror att det, om man gick ut till svenska folket och frågade hur sköter sitt ansvar för begravningsverksamheten, i huvudsak skulle bli väldigt positiva omdömen. Kyrkan har visat att den är duktig på att förstå de nya gravskicken och på att förstå andra religioner och även dem som inte har någon religion. Själv har jag ett minne av hur det var när jag 1984 som nyvigd präst kom till . träffade jag många människor muslimer, buddister och icke-konfessionella som sade: Här på pastorsexpeditionen och här i kyrkan har vi fått ett värdigt bemötande. Kyrkans möjligheter att tillhandahålla neutrala lokaler för begravningar är bättre i de större städerna och i de större samhällena. Men ute på landsbygden finns ju även Folkets Hus, församlingshem och bygdegårdar. Kyrkogårdarna har på de allra flesta håll särskilda begravningsplatser för dem som bekänner sig till en främmande tro. Begravningsombudens roll är viktig. Jag har en känsla av att deras kompetens är god. Jag kan berätta att begravningsombudet i mitt pastorat med stort intresse har tagit del av protokoll, budget och bokslut och också varit närvarande vid flera överläggningar med kyrkonämnden och andra beslutande organ. När det gäller detta med fri församlingstillhörighet, , är det inget som hindrar att man är aktiv i en annan församling än den man bor i. Man kan mycket väl vara gudstjänstvärd där och också hjälpa till i barn- och ungdomsverksamheten och i besöksverksamhet och annan diakoni. Dock finns det ett litet hinder: Som lekman har man inte rätt att på kyrkoherdens order förrätta söndagsbön, men detta kan man ordna genom en venia från biskopen. 19 () replik: Med det jag sade i mitt anförande menade jag inte på något sätt att gör ett dåligt jobb. Det gäller i stället en annan sak. Frågan är om vi i på kan ha ordningen att en viss kyrka har en särställning och om vi inte kan förstå att det finns personer som har en annan eller ingen tro och som kan uppfatta principen som stötande, men inte därför att man gör ett dåligt jobb. Man gör kanske ett jättebra jobb det är inte det som frågan gäller men själva principen kan vara problematisk. Därför vill jag fråga: Har du principiellt någonting emot att den här verksamheten i första hand är en angelägenhet och att, om människorna vill det, olika kyrkor och samfund kan vara en del här? Det här är en väldigt speciell fråga. Jag känner att människor ska ha rätt att vända sig till den kyrka eller det samfund som företräder vad de tror på. Har du någonting emot den principen? 20 () replik: Den principen finns . Det finns åtminstone två platser i där begravningsverksamheten är en angelägenhet. Jag antar att den fungerar ungefär lika bra som den gör när Kyrkan sköter den. Det är ett faktum att en majoritet i har det här systemet. Det fungerar bra, men jag är naturligtvis inte främmande för att man kanske kan få en annan ordning. Då får vi acceptera den. Jag kan alltså verifiera vad många människor tillhörande andra religioner och vad även icke-troende har sagt till mig, nämligen att de när det gäller att sköta begravningsverksamheten har ett stort förtroende för . 21 () replik: Jag tror att vi i de här frågorna ska vara väldigt försiktiga med hur vi argumenterar. Det är mycket möjligt att det är som du säger, alltså att om vi frågar vad svenska folket tycker om det ena och det andra skulle man säga att det är jättebra och att kyrkan givetvis ska göra detta. För mig är det här en fråga som handlar om individuella mänskliga rättigheter. I första hand ska vi respektera individen den berörde eller familjen. Detta är en så oerhört personrelaterad sak. Även om en majoritet om säger att det här är jättebra måste vi visa minoriteten om en mycket stor respekt. I denna och liknande frågor finns det ingen anledning dessutom har vi inte den rätten att inte respektera minoriteten. Även om det rör sig om bara en person borde vi vara ganska lyhörda. Det kan vara praktiskt svårt att organisera det här. Det här är bara ett exempel på den ordning vi har här i en ordning given av historien och som vi också ska respektera. Det är inte så att man struntar i historien. Men detta kolliderar med det samhälle som växer. Det finns en tendens till att säga: Vi har den gamla ordningen. Det är bra. Om vi frågar svenska folket får vi svaret att det är bra. Då får vi acceptera detta. Men jag tror inte att det är ett riktigt ställningstagande. Vi måste säga att vi ska vara lyhörda och bejaka att fler och fler individer i vårt samhälle tycker att det är bra och känner sig tillfredsställda med de här väldigt viktiga sakerna. Du säger att det finns två platser där kommunen har ansvaret för begravningsverksamheten, men två platser i hela är inte mycket. Jag tror att det behövs en ny ordning och ett nytt sätt att tänka på de här frågorna. 22 () replik: Naturligtvis ska vi vara lyhörda och respektera mänskliga rättigheter och enskilda människors åsikter. Jag tror att det blir ett fortsatt samtal om denna fråga. är naturligtvis öppen för en dialog där med både staten och alla människor med olika bekännelser eller icke-bekännelser i . 23 HANS () replik: Det gjordes ett viktigt påpekande här i kammaren från den tidigare kyrkoherden i om de möjligheter som finns för alla som vill fira gudstjänst att uppsöka precis den församling de önskar. Precis så är det. har i relationsförändringen med svenska staten just betonat att detta med att vara fri att vara kyrka också innebär att man inte vill vara en medlemskortskyrka. Ingen ska stå vid kyrkporten och kontrollera om man är medlem i , i något annat samfund eller ens i den församling som kyrkobyggnaden tillhör. Det är precis så som säger. Man kan få göra olika former av insatser i en församlingskyrka även om man geografiskt inte tillhör församlingen med undantag av förrättandet av bön om man inte har en venia. En liten detalj missade dock en detalj som kan vara nog så viktig. Det gäller då att man med de regler vi har inte kan få betala sin medlemsavgift till en församling som man geografiskt inte tillhör. Den lilla detaljen kan, herr talman, tyckas marginell, men den är stor. En av de frågeställningar som brottas med är ju den om att man tappar medlemmar. funderar man på ekonomin. Jag avser alltså en friare församlingstillhörighet med möjlighet att också flytta sin medlemsavgift kanske från den församling man geografiskt tillhör till en annan församling , Edefors eller därför att man där har en annan koppling, till exempel till kyrkobyggnaden, kyrkoherden eller den gudstjänstfirande församlingen. Med en friare församlingstillhörighet har man den möjligheten. Så är det inte . Återigen, herr talman, är frågan: Om Kyrkan vill, vad vill då riksdag vad gäller en friare församlingstillhörighet? 24 () replik: pekar naturligtvis på en öm punkt här, på att man inte kan betala sin medlemsavgift där man vill. Jag är lite orolig inför nämnda utveckling eftersom den skulle kunna innebära att vi får A- och B-församlingar, att vissa församlingar får in ett stort antal medlemsavgifter, medan andra församlingar blir utan församlingar som har kvar sina kyrkor där det ska firas gudstjänst. De har kvar sin personal, och de vill ha kvar sin verksamhet men klarar inte av det därför att det finns så kallade A-församlingar dit de flesta söker sig. Det tycker jag är en olycklig utveckling. Jag vill ha en rikstäckande kyrka. 25 HANS () replik: sade att jag pekade på den ömma punkten. Det som är problemet när det gäller församlingstillhörighet är att just den punkten är väldigt öm. Är det någonting som många församlingar och samfälligheter och i det stora hela funderar på är den långsiktiga ekonomiska utvecklingen. Hur ska man ha råd att vara kyrka? Man är fri att vara kyrka, men hur ska man ha råd? Jag ger alldeles rätt i att det finns en risk för att den fria församlingstillhörigheten kan leda till en utveckling mot A- och B-församlingar. Det som är problemet med den nuvarande lagstiftningen är att alternativet är att vi kan komma att få nollförsamlingar i stället. Den risken är också stor att vi får församlingar som har alltför få församlingstillhöriga. Då menar jag att det vore bättre att rusta medlemmar med rätten och möjligheten att välja en församling som man geografiskt inte tillhör. Inte minst tror jag att det skulle gynna många landsortsförsamlingar, just de församlingar som brottas rätt hårt med att fundera på hur den ekonomiska utvecklingen ska bli, inte kanske eller men på 10, 15, . Den grundläggande frågan, herr talman, vad gäller den fria församlingstillhörigheten är: Om nu blir friare med friare möjligheter för människor att välja församling, vad vill då riksdag? 26 () replik: Om det skulle bli så att den fria församlingstillhörigheten skulle gynna landsortsförsamlingarna är jag kanske beredd att tänka om, utifrån min bakgrund i i . Vi får anledning att fortsätta denna diskussion i riksdag, kyrkomötet, kanske . Med hänsyn till att det ska bli frågestund avstår jag från vidare svar. 27 (): Jag hade inte anmält mig till debatten, men jag blev något konfunderad över uttalande här i början. Hon sade att det är viktigt att organisationer som har hjälp och stöd från statens sida, till exempel med uppbörd av kyrkoavgift, hyllar demokratiska värden och värderingar. Det låter plausibelt och intressant. Men så tog hon de väldigt märkliga exemplen det var det som förvånade mig som äktenskapsbalk, abort och kvinnliga präster. Jag hoppades att det var en missuppfattning, men av meningsutbytet med tror jag att det förmodligen inte är det. Demokratin bygger på en minimietik i samhället egentligen. Utifrån denna utvecklar vi till exempel som politiska partier olika ideologier, tankesätt och olika synsätt. Men det är inte fråga om grundläggande värderingar om vi tar ställning till en viss skatt och så vidare. Vi kan väl vara överens om att man kan ha grundläggande demokratiska värden och ändå ha olika uppfattningar om en viss skatt. Likadant är det i de här frågorna, till exempel i frågan om äktenskapsbalk. Enligt vad säger skulle de som 1987/88 antog den nya inte vara riktigt goda demokrater, inte heller de som här i kammaren beslutade att vi skulle ha en äktenskapsbalk och en partnerskapslag. Inte heller de som års abortlagstiftning man talar om 1974 års abortlagstiftning, men den trädde i kraft först hävdade en indikationslagstiftning skulle vara goda demokrater för att de hade den inställningen. Jag tycker att det är en väldigt konstig inställning. Det måste betonas att vi inte kan ha någon åsiktskonformism, utan man kan ställa krav på att man följer vissa grundläggande värden och värderingar för att kunna delta i det allmänna arbetet i samhället. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 8 §.) Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera förhandlingarna till då frågestunden skulle börja. 7 § Statsministerns frågestund Vi börjar nu frågestunden med statsministern. Vi hälsar statsministern välkommen. 29 (): Det är väldigt viktigt att arbetsmarknaden är så rörlig som möjligt. Det tror jag att statsministern och jag är överens om. Därför har jag oerhört svårt att förstå varför regeringen gör bostadsmarknaden så lite rörlig. De arbetslösa ska, enligt regeringens filosofi, ut och söka jobb , i hela landet och inom alla yrkesområden. stänger man möjligheten att med statens hjälp bygga till exempel hyreslägenheter just i tillväxtregioner. Det går inte riktigt ihop för mig. Jag undrar helt enkelt: Vilket politiskt problem är det statsministern anser sig lösa genom att dra in statens stöd för att bygga billiga hyreslägenheter i regioner som de arbetslösa behöver flytta till? 30 Statsminister (): I och med 90-talet försvann ju en ganska omfattande subventionspolitik riktad för att bygga där politiker tyckte att det skulle byggas. Det finns vissa rester kvar av det. När, , om inte , är det läge att ta bort det? Vi har överhettningstendenser och allvarliga problem att hitta arbetskraft inom byggsektorn. Menar ni på fullt allvar att vi då ska fortsätta att subventionera bostadsbyggande? Vi ska väl snarare glädjas åt att det nu finns bärkraft att på egna ben bygga. Vi ska vara varsamma med att det görs på ett sådant sätt att vi får olika upplåtelseformer. Vi behöver hyresrätter och vi behöver ägt boende för att få en väl fungerande arbetsmarknad. 31 (): Det var ju inte ens en antydan till svar. Statsministern sade nu: där politiker tycker att det behöver byggas. Det var uttrycket för att det har funnits ett stöd för att bygga snabbt just i de regioner där arbetsmarknaden behöver växa snabbt och där både näringsliv och de arbetslösa har intresse av att det snabbt finns boende om arbetsmarknaden ska kunna vara rörlig. I detta läge prioriterar man ganska meningslösa skattesänkningar ur tillväxtsynpunkt och anser sig inte ha råd att stimulera just den typen av bostäder som gör det möjligt för arbetsmarknaden att växa. Jag undrar fortfarande: Vilket politiskt problem har statsministern löst genom att ta bort det stödet just nu? 32 Statsminister (): Vi får se vilken politik som Socialdemokraterna för fram. Vi tycker att det vore oansvarigt att ha subventionspolitik riktad till byggande av bostäder. Vi tänker inte heller föreslå att det ska finnas kvar någon form av ROT-avdrag. I det läge som råder vore det i realiteten att pressa på ett redan ansträngt kapacitetsutnyttjande. Det skulle sända kraftiga inflationsimpulser. Det här var det tillfälle då det verkligen var möjligt att ta bort den sista resten av subventioner som alltför ofta har styrt fel. De har ofta lett till att den som redan har goda möjligheter i livet är den som har fått ta del av skattesubventionen, medan de som har haft svårare att komma in på bostadsmarknaden inte har fått någonting. Jag säger att detta naturligtvis måste matchas med att vi granskar att det verkligen byggs. Det finns en stark efterfrågan, och det byggs en hel del. Det är viktigt att det, som jag angav, sker med olika upplåtelseformer. 33 (): Jag har en fråga till statsministern som handlar om fördelningspolitiken i regeringens budget den vårbudget som har lagts . De förändringar som ligger i vårbudgeten är framför allt fastighetsskatten och förmögenhetsskatten. Det finns också en begränsning av pensionssparandet och det avdrag man har fått göra. Man kan räkna ihop dessa tre faktorer och räkna ut hur pengarna fördelas mellan de olika inkomstgrupperna. har räknat på fördelningen. Det visar att den tiondel som tjänar allra mest de som tjänar över 470 000 får av de sänkningar som regeringen förslår.