prot · GV0921 · 2007-11-02 00:00:00 — Den första frågan gällde nämligen om statsrådet avser att vidta några åtgärder så att inte skatteplanering belönas med bostadsbidrag och socialbidrag. Jag tycker inte att jag fått ett tydligt svar på den frågan, och inte heller på frågan som gällde vilka åtgärder statsrådet avser att vidta i syfte att förhindra förmögna personer att utnyttja och missbruka vårt sociala välfärdssystem. Statsrådet hänvisar till en översyn, men varför ska man göra översynen efter det att man infört en ny åtgärd? I det första förslaget som regeringen hade planerat, och som fanns med i budgetpropositionen, sade ni att ni skulle vänta med att ta bort kontrolluppgift, att ni skulle ha på er för att gå igenom och hitta ett annat system för detta. Men inför ni det , och då sitter ni i en situation där ni inte riktigt vet hur ni ska klara ut det hela. 23 Socialminister (): Först vill jag stryka under det som jag tror att jag och är helt överens om, nämligen att vi har vissa trygghetssystem som utgör ett yttersta skyddsnät. Vi har bostadsbidraget, som är inkomstprövat, för människor med små ekonomiska marginaler. Det sista skyddsnätet är försörjningsstödet, eller det som vi i dagligt tal brukar kalla socialbidrag. De stöden betalas ut enbart till människor som är berättigade till dem. Därför finns vissa kontrollmekanismer inbyggda i systemet och ska finnas även fortsättningsvis. ber mig vara tydligare när det gäller svaren på hans båda konkreta frågor. Den första frågan gällde ifall statsrådet, det vill säga jag, avsåg att vidta några åtgärder så att inte skatteplanering belönas med bostadsbidrag och socialbidrag. Ja, det avser vi. Den andra frågan gällde åtgärder. Svaret på den frågan är att vi håller på att titta över den. Då säger : Vore det inte klokare att man först tittade på dessa detaljer och sedan i det andra skedet, när man klarlagt detaljerna, tog bort förmögenhetsskatten? Så kan man naturligtvis tänka, men uppgifter om förmögenhet finns lagrade , uppgifter som man kan luta sig mot. Därmed har man en bild av hur det historiskt sett ut för den person som söker något av dessa bidrag. understryker igen som om det behövdes att Socialdemokraterna inte anser att förmögenhetsskatten ska avskaffas. Det är naturligtvis en legitim synpunkt, men den blir alltmer udda i en internationaliserad värld där mycket få länder numera har förmögenhetsskatten kvar. Dessutom visar undersökningar att förmögenhetsskatten i leder till att många förs ut från vårt land och placeras i andra sammanhang, vilket sannolikt innebär att man undandrar sig beskattning inte bara på själva förmögenheten utan också på avkastningen av förmögenheten. I stället för att pengarna arbetar i försvinner de till andra länder. Det tycker jag givetvis är olyckligt. tidigare partiledare sade i något sammanhang att förmögenhetsskatten har ett drag av frivillighet över sig. Det är naturligtvis sant. I en internationaliserad ekonomi såg han problemet med att som ett av få länder skulle bibehålla förmögenhetsskatten. Det skulle innebära att pengar försvann från till andra länder, pengar som borde finnas och arbeta i vårt eget land. Sedan redovisar fördelningseffekter av förmögenhetsskattens avskaffande. Men själva poängen med avskaffandet är att vi kommer bort från det statiska tänkande som tidigare präglat politiken. I och med att det finns mer pengar i vårt eget land ökar också möjligheterna för investeringar, vilket ger människor arbete och gör att fler betalar skatt. Vi får mer pengar till att utveckla den svenska välfärden. Det är grunden för regeringens ställningstagande. Förmögenhetsskatten bör avskaffas eftersom den har karaktären av att begränsa tillkomsten av nya jobb i vårt land, nya jobb som är en nödvändighet för framtidens välfärd. 24 (): Det är uppenbart att och jag har olika uppfattningar om förmögenhetsskattens vara eller icke vara. Jag kan bara konstatera att den drar in 6,9 miljarder till staten. Den är i första hand en skatt som drabbar de människor som har höga inkomster med stora förmögenheter. Man kan alltid diskutera om effekten blir den som hoppas på, att vi får mer pengar att investera i om vi avskaffar förmögenhetsskatten. Det vet vi inte. En sak vet vi dock, nämligen att när man tar bort kontrolluppgiften från innebär det att de som har pengar utomlands kommer att kunna hämta hem pengarna till utan att riskera att behöva betala skatt för den eventuella skattesmitning de tidigare sysslat med eftersom i fortsättningen inte ska ha någon kontrolluppgift på den punkten. Det är en bakvänd skatteamnesti för människor med stora förmögenheter, och jag tycker att den är oerhört tveksam. Jag tycker rent ut sagt inte att det är fråga om att, som regeringen nu gör, ge möjligheter för människor. Det skulle så att säga vara legitimt att göra på det sättet. Det är den signalen man skickar ut. När det gäller trygghetssystemen är vi överens om att det är viktigt att de är stabila. Varför ska man då inte även på det området ha ett system som är robust och också fungerar så att vi inte öppnar en dörr som innebär att människor kan utnyttja våra sociala försäkringssystem och bidragssystemen i övrigt? När vi tittar på de två remissvar som kommit in inför propositionen om avskaffande av förmögenhetsskatten, från och , ser vi att de betonar betydelsen av att också i fortsättningen ska ha skyldighet att ta in förmögenhetsuppgifter. Likaså säger att det är viktigt att kan ha den kontrollfunktionen. Då kan kontrollera om människor har en förmögenhet eller inte. Det är poängen med min interpellation, och jag förstår inte riktigt varför regeringen i det här läget inte sett till att ha en annan kontrollapparat som gör att kan vara säker på att människor inte utnyttjar de sociala trygghetssystemen. Samma förhållande gäller i kommunerna. Remissvaren är ganska tydliga på den här punkten. säger att om de inte har denna möjlighet via måste de förmodligen tillsammans med , eller i samarbete med banker och liknande, försöka få fram dessa uppgifter manuellt. Det kommer att innebära mycket stora administrativa kostnader. Jag ser ingen poäng med det. Detta vill regeringen införa i stället för att fortsätta med ett system som redan fungerar, att man måste ange om man har en förmögenhet. Även om man inte fortsätter att betala skatt på denna förmögenhet är det en kontrolluppgift, och anser att det nuvarande systemet är det administrativt enklaste. De som är ansvariga för vårt socialförsäkringssystem, alltså , anser också att det är det bästa och enklaste systemet. Jag förstår inte varför regeringen inte kan gå med på att ha ett enklare administrativt system och i stället går in i en dimridå. Vi vet inte vad det här kan innebära . 25 Socialminister (): Jag tror att det kan vara nyttigt för den som lyssnar på debatten att ha några grundläggande fakta klara för sig, vilka spelar en ganska stor roll. Ett av dem är att har uppgifter om förmögenheter som överstiger 1 ½ miljon kronor. Förmögenheter som ligger mellan och 1 ½ miljon kronor har inga uppgifter om. Det torde vara där man i allt väsentligt skulle kunna hitta eventuella felutbetalningar som sker. Det tror jag att och jag kan vara överens om. Men det har vi alltså inte enkla uppgifter om . I stället är det på det viset att man själv anger sina inkomstförhållanden och hur stor inkomst man har, till exempel när det gäller bostadsbidrag. Man får uppge en viss procentandel av eventuell förmögenhet. Sedan görs det kontroller av för eventuella förmögenheter mellan 100 000 och 1 ½ miljon kronor. Så är det . När det gäller socialbidrag eller försörjningsstöd sker en prövning av rätten till ekonomiskt bistånd . Det är alltså inte ett bidrag som beviljas en gång för alla och sedan rullar på månad för månad, utan det sker en prövning av personens ekonomiska förhållanden vid varje ansökningstillfälle. Det innebär att det alltid är aktuella inkomstuppgifter som ligger till grund för beslut om ekonomiskt bistånd. Inte heller där har man vid prövningen särskilt stor nytta av de uppgifter som finns hos . Jag tror att är rätt ute när han säger att vi ska ha robusta system som fungerar på ett sådant sätt att vi har en legitimitet kring de bidragssystem som vi har. Det är vi alla angelägna om. Jag tror inte att det är något större problem när vi avskaffar uppgifterna när det gäller större förmögenheter. Men vi ska ändå göra en översyn av detta för att säkerställa att vi har ett kontrollsystem som fungerar så att pengar inte betalas ut till personer som inte är berättigade till dem. Därför har jag aviserat att vi kommer att genomföra en närmare analys. Det här ska leda fram till ett nytt system som motverkar felaktiga utbetalningar, för sådana ska helt enkelt inte ske. 26 (): Det är uppenbart att vi är överens om att man ska ha stabila trygghetssystem som inte utnyttjas. Men frågan kvarstår: Varför kan man inte införa ett system som innebär att vi säkerställer våra trygghetssystem innan man avskaffar kontrolluppgift? Det är det som är huvudfrågan. Jag har fortfarande inte fått något bra svar. Statsrådet hänvisar till att det ska göras en översyn av detta. Men det finns andra frågor i sammanställningen. skriver i sitt remissvar: Om endast kan få uppgifterna genom att fråga banker och andra penninginrättningar kommer dessa företags administrativa kostnader att öka. Detta står inte i överensstämmelse med regeringens mål att företagens administrativa kostnader ska minska . Det är tydligt utklarat vad frågan handlar om. Min slutfråga blir: Varför kan man inte från regeringens sida inse att vi har ett kontrollsystem som fungerar? Varför använder man sig inte av det? Jag har inte fått något bra svar på det. När vi är överens om att legitimiteten är det viktiga i våra trygghetssystem, varför använder då inte regeringen sig av den kontrollorganisation som finns? På den punkten har jag inte fått något svar. 27 Socialminister (): frågar: Varför inte bibehålla ett system som säkerställer att utbetalningar sker på rätt sätt? Jag har försökt beskriva att vi inte har ett system som säkerställer att vi till varje del betalar ut bidrag rätt, eftersom de uppgifterna inte finns att hämta i de fakta som disponerar över. Därför räcker det inte att säga att man borde bibehålla nuvarande ordning. Det är inte säkert att det blir rätt för det. Däremot ska och vill vi säkerställa att bidrag inte utbetalas felaktigt. Därför kommer vi att behöva försöka hitta nya vägar. ömmar också en del för banker och finansiella institut och säger att de kommer att få en administrativ pålaga. Det är naturligtvis angeläget. Men där finns möjligheten . De lämnar uppgifter om ränteinkomster till . Det är eller kan vara en viktig grund när man tittar på en enskild persons förmögenhetsförhållanden och ser att ränteintäkter eller avkastning på värdepapper ligger till grund för de ansökningar som sker och att det sker på ett korrekt sätt. Min uppfattning är, också efter denna diskussion, att och jag är helt överens om att bidrag inte ska utbetalas på felaktiga grunder, att vi ska ha system som så långt det över huvud taget är möjligt ser till att bidrag betalas ut på ett korrekt vis och att vi måste pröva nya metoder för att säkerställa att pengar går till dem som behöver, men inte mer än att det sker på ett korrekt sätt. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2007/08:48 om bättre äldreomsorg för döva, dövblinda och hörselskadade 28 Statsrådet (): har frågat mig vad jag avser att göra för att åtgärda den bristfälliga kunskapen om situationen för äldre döva, dövblinda och hörselskadade samt vad jag avser att göra för att de ska kunna få teckenspråkig hemtjänst och plats på teckenspråkig äldreboendeenhet. Det är självklart så att alla äldre som behöver äldreomsorgens stöd ska ha lika rätt till ett stöd som är av god kvalitet och att det ska finnas personal som har tillräckliga kunskaper och erfarenheter. Därför är varje rapport om att stöd och hjälp inte når enskilda eller grupper angelägen för att förbättringsarbeten ska kunna komma till stånd. Jag välkomnar därför också den här debatten. Att inte kunna delta i normalt socialt liv med andra eller kommunicera med personal inom vården ger en alldeles särskild utsatthet. Personer som har hörselskada eller är döva eller dövblinda löper stor risk att bli socialt isolerade. Regeringens satsning inom äldreområdet lyfter fram flera aspekter som ökar möjligheterna att bättre utforma insatser för gruppers och enskildas behov. Till att börja med anser jag att biståndsbedömningen måste utgå från klara etiska principer så att den enskildes förhållanden och önskemål blir styrande för målet med de insatser som sätts in och dimensionering av resurser. Enligt regeringens direktiv till ska utredaren analysera behovet av ett gemensamt nationellt bedömningsinstrument för biståndsbedömning. arbete syftar till att tydliggöra för alla vad äldreomsorgen ska erbjuda och vad de äldre och deras anhöriga kan förvänta sig när de behöver äldreomsorg. För det andra menar jag att väl utvecklade system för fritt val ger möjlighet att tillmötesgå äldre i det de faktiskt vill ha. Är man döv ska man kunna välja utförare med personal som kan teckenspråk. kommer att föreslå enkla och tydliga regler för hur fritt-val-system kan byggas upp. Regeringen anslår i budget för år i utvecklingsmedel för att stimulera kommunerna att utveckla fritt val. För det tredje ger införandet av individbaserad statistik, utvecklingen av kvalitetskriterier för öppna jämförelser och kontinuerliga brukarundersökningar betydligt bättre kunskap om både kvaliteter och brister inom äldreomsorgen. I de stimulansmedel regeringen anslagit ingår som ett utpekat område satsningar för sociala kontakter och gemenskap. Att delta i olika verksamheter kan bryta isolering och ge värdefulla sociala kontakter. För att ha möjlighet att leva ett aktivt liv är det viktigt att få hjälp med att hålla kontakt med släkt och vänner, ledsagning till aktiviteter, hjälp med att komma ut på promenad och få frisk luft samt att delta vid kulturella aktiviteter. Kommunerna kan i samverkan med frivilliga organisationer göra en stor insats när det gäller att bryta isolering och öppna möjligheterna för äldre kvinnor och män att ha kontakt med andra. Kommunerna har omfattande möjligheter att samverka med varandra och andra aktörer kring insatser för särskilda grupper där det kan vara svårt för varje kommun att själv upprätthålla tillräcklig kontinuitet och kompetens. En viktig kanal till ökad kunskap om levnadsförhållanden och påverkan är de dövas, de dövblindas och de hörselskadades egna organisationer. Därför har regeringen i budget för ökat anslaget till handikapporganisationer med . 29 (): Först vill jag tacka ministern för svaret och för att hon välkomnar debatten. Jag är säker på att den behövs. Jag vet att för medlemmar i och , varav en del sitter här på åhörarläktaren och får teckentolkning för att följa debatten, är det en av de allra viktigaste frågorna tillsammans med frågan om teckenspråkets ställning och de döva barnens situation. Det finns stora brister när det gäller äldreomsorg, hemtjänst och äldreboende för döva. Det finns stor okunskap och brist på kunskap ute i kommunerna vad det innebär att vara äldre teckenspråkig döv eller dövblind. Jag vill ta några konkreta exempel. Det saknas väldigt ofta teckenspråkig information. Man resonerar som så att den som är döv inte hör men ser och kan läsa den skriftligt svenska informationen. Man tänker inte på att talad svenska och skriftlig svenska inte är teckenspråkigas eget språk, utan det är teckenspråket. När äldre döva gick i skolan fick de inte använda teckenspråket. Undervisningsspråket var talad svenska. Ni kan själva tänka er hur svårt det då var att tillgodogöra sig en bra undervisning. Många äldre döva har helt enkelt svårt att tillgodogöra sig skriftlig information på svenska. Om detta saknas kunskap ute i kommunerna. Det är väldigt ofta man inte använder teckentolk när man kanske kommer hem och ska diskutera vilken hjälp en äldre kvinna eller man ska få från äldreomsorgen. Hur ska då han eller hon få information om vad som kan erbjudas? Hur ska då han eller hon själv kunna vara delaktig och påverka hjälpen? Det finns teckenspråkiga äldreboenden bara i och . Det är på gång ett i och ytterligare ett i , och har en teckenspråkig hemtjänst. Det innebär att när äldre döva kvinnor och män har hjälp från äldreomsorgen har de det av den vanliga eller bor på ett äldreboende bland hörande. Då blir situationen ofta följande. Jag kan inte tala med mina grannar på äldreboendet när vi äter. Jag kan inte ta del av fritidsaktiviteterna och underhållningen. Vad är det för mening att gå på Speldags och höra sång och musik när jag inte hör det? Personalen kommunicerar ofta via lappar. har kommunen ansett sig ha råd att låta personalen lära sig teckenspråk. Men ofta kan man bara några enkla tecken. Vilka av oss vill ha det så när vi bor på ett äldreboende att den personal som jobbar med hela vår livssituation egentligen bara kan säga: Hur mår du ? Var maten god? Är du trött? Jag tror att alla förstår att det inte är någon bra äldreomsorg om det fungerar på det sättet. Jag tror inte att det beror på någon illvilja. Det är brist på kunskap hos ansvariga politiker och tjänstemän. Jag vill återkomma till statsrådet svar. Jag har inte skrivit interpellationen för att diskutera fritt val och fler privata utförare i äldreomsorgen eller inte. Jag kan konstatera att äldreomsorgen fungerar lika dåligt för teckenspråkiga döva, dövblinda och hörselskadade oavsett om det är kommunala utförare i en kommun eller om det finns fritt-val-system. Jag tror att det är något annat som behövs. I de kommuner som har gjort bra saker och där det händer något har man fattat tydliga politiska beslut. Det har man väldigt ofta gjort efter dialog och påtryckningar från och där man lyft fram de dövas situation. Då har det hänt något. Jag vill därför återupprepa mina frågor till statsrådet. Vad vill statsrådet göra för att öka kunskapen? Vad vill statsrådet göra för att vi ska få en teckenspråkig hemtjänst och äldreboende för äldre döva och dövblinda? 30 Statsrådet (): Det fokuserar på är den bristande kunskapen kring dövas och dövblindas situation. Det är ett stort problem när man blir äldre. Här finns kunskapsluckor både ute i den kommunala verksamheten och på det nationella planet. Väldigt lite gjordes under den förra regeringsperioden. Bristerna är tyvärr ett faktum. Jag vill understryka det och bekräfta att så är fallet. Därför är det viktigt att fokusera på de frågorna . Det finns flera vägar man måste gå. Först och främst är de egna organisationerna för döva och dövblinda en stor resurs i det kommande arbetet. Deras kunskaper måste naturligtvis tas till vara. De är experter på det som händer i form av både framgångar och brister. Därför är det en angelägen del att ta till vara den kunskapsmängd som finns samlad hos organisationerna. En annan viktig samverkanspart är SKL som vi träffar regelbundet och där det finns möjlighet att följa upp den här frågan ytterligare. Det är någonting som jag kommer att göra. förbigår klart det som kan vara en möjlighet, nämligen fritt-val-systemet som och säger nej till. Om det finns flera utförare skapar det en annan lyhördhet för de individuella behoven. Det har vi sett tidigare, och vi kan se det tydligt i där ett sådant system finns. Man måste vara väldigt tydlig med att ge möjligheter att välja och också kunna välja bort det man inte är nöjd med. Det skapar en lyhördhet gentemot brukarna. Det vill inte tillåta äldre över huvud taget och inte heller äldre som har funktionshinder i form av dövhet eller dövblindhet. Men detta är en resurs och en möjlighet. Jag var i och träffade ett företag som levererar hemtjänst på olika modersmål. Företaget såg det som en möjlighet att utveckla detta på flera olika språk kanske också teckenspråk. Att få en specialisering och olika typer av professionalisering inom och äldreboendena är en utvecklingsmöjlighet som vi vill skapa utrymme för. vill inte ge människor den möjligheten att välja, och det beklagar jag djupt. Jag ser det som en viktig del för framtiden. En annan viktig del för att öka kunskapsmängden, och där vi också nu påbörjar ett arbete som har varit försummat , är att börja jämföra kvaliteten inom äldreomsorgen. Vi ska titta på hur nöjda brukarna är med den kvalitet som ges och med den äldreomsorg och den hemtjänst som förekommer. Där kan man få ny kunskap en tydlig kunskap som kan vara vägledande för i vilken riktning vi ska gå . Det är också ett försummat kapitel i den regering som har samarbetat med och stött. Vi vill göra ett ordentligt kvalitetsarbete, ta fram nationella kvalitetsindikatorer och ge möjlighet också för brukarna att tycka till om vad god kvalitet är. Ett sådant uppdrag är givet till . Det är inte gjort i en handvändning, men det kommer att vara på plats så fort det bara går. Detta är en viktig ingrediens i det fortsatta framtida arbetet för att dels öka kunskapsmängden, dels se till att individens behov får vara i centrum när äldreomsorgen formas och när ska ges. 31 (): Jag tänkte inte i första hand göra detta till en ideologisk debatt med . Jag har väckt interpellationen just för att lyfta fram situationen när det gäller teckenspråkiga döva och dövblinda. Jag tycker inte att ger några direkta svar. Är statsrådet beredd att ge i uppdrag att i samarbete med SKL öka kunskaperna i kommunerna? Är statsrådet beredd att ge i uppdrag att sammanföra alla de olika kunskaper som finns? Man har gjort en undersökning i , i , i och i . Allmänna arvsfonden har ett treårigt projekt ihop med de dövas pensionärsförbund. Kommuner och Landsting har valt att inte vara med. Jag tror att det är viktigt att få svar på de här frågorna. Jag tycker också att det är viktigt att statsrådet är mer konkret. Där det har hänt något har det hänt för att man har lyft upp de teckenspråkiga döva och dövblinda som en speciell grupp med speciella behov. Man har tydligt talat om att vi måste öka kunskapen om dem och lösa deras problem. hade inte en borgerlig majoritet när man har gjort det i ett par olika omgångar. hade det inte heller. När man fattade beslutet om det nya äldreboendet i här i var det inte heller en borgerlig majoritet. Jag blir lite orolig om man tror att fritt-val-systemet automatiskt löser problemet. Så här skriver statsrådet i sitt svar: Fritt val ger möjlighet att tillmötesgå äldre i det de faktiskt vill ha. Är man döv ska man kunna välja utförare med personal som kan teckenspråk. Men tänk om det inte finns en sådan utförare? Och hur är det med de orter i där det bor en, två, tre eller tio döva, vilket är vanligt? Ingen satsar på teckenspråkig personal. Vad ska man välja då som äldre döv eller dövblind? Jag tror också att man måste lyfta fram kunskaperna och synliggöra behoven. När man satsar på pengar till stimulans och gemenskap finns inte kunskaperna i kommunerna om att man måste satsa extra i samband med de dövas pensionärsförening. De äldre behöver få en aktivitet där de kan vara med i deras regi, träffa sina gamla vänner och använda sitt eget språk med andra som kan det, som förstår bakgrunden och som vet hur det är att växa upp och gå i skola och inte kunna tala sitt eget språk med föräldrarna. Man måste inse att det här inte bara handlar om teckenspråk. Jag tror att många politiker och tjänstemän inte förstår det. Det handlar om en språklig minoritet med en egen bakgrund och en egen kultur. Om inte den kunskapen finns hjälper det inte att det går ut pengar till kommunerna för social gemenskap. Jag tror inte att de kommer att användas till de döva äldre. Satsningen på handikapporganisationerna, som tog fram i sitt svar, täcker inte de ökade kostnaderna i den kostnadsutveckling som har skett . Då hade det behövts 50 miljoner, vilket vi i har föreslagit i vårt budgetförslag. Det som jag känner är allra viktigast just nu är att lyfta fram döva som grupp.