prot · GU09115 · 2007-05-29 00:00:00 — Den borgerliga regeringens situation är att man är i en högkonjunktur med starka statsfinanser. Då sänker man förmögenhetsskatten med 1,7 miljarder. Det är samma summa som man sedan sparar på att sänka pensionen för sjukpensionärerna. Många av dessa har skadat sig i arbetet. säger man att det inte finns till . Jag vill hävda att det är fel att spara på ett arbete som kan sänka statens kostnader med flera miljarder, på samma sätt som faktiskt har redovisats tidigare. Att säga att de pengarna inte finns tycker jag, herr talman, är att fara med osanning. Har man 1,7 miljarder att sänka skatten med, så att till exempel Hennes & störste ägare får 43 miljoner mer att leva på, finns det pengar. Det kan i alla fall jag se. Att arbetstagaren ska riskera att utsättas för ohälsa och olycksfall på grund av att översynen av arbetsmiljön ska skäras ned borde inte vara ett alternativ . Jag kan förstå om det var ett alternativ 1937 men inte 2007. Jag trodde att vi hade kommit längre. Jag är besviken på regeringen. Jag har blivit det tidigare, och jag blir inte mindre besviken med de argument som framförs i denna debatt. 20 Arbetsmarknadsminister (): Jag vill bara påminna om att H&M:s huvudägare redan tidigare var undantagen från förmögenhetsskatt enligt ett beslut som den förra regeringen fattade. Man tyckte att det var en bra idé att få kapitalet att stanna i landet. Så det fröet föll i osedvanligt dålig jord. Hela poängen med förändringen är att se till att de 500700 miljarder som finns investerade i utlandet kommer hem och investeras i nya företag och nya jobb i . De gör bättre nytta i produktionen än i skatteparadis. Så var det sagt. , jag satte inte fajten mot arbetslöshet mot fajten för en god arbetsmiljö. Det var precis det jag sade i mitt förra inlägg att jag inte gjorde. Det är tvärtom oerhört viktigt att vi också ser fajten mot det stora utanförskap som ni lämnade efter er som en viktig del i det totala goda arbetsmiljöarbetet för att fler ska undvika att leva i det trauma som utanförskap och arbetslöshet för med sig. När kommer svaren, frågar . Ja, den frågan kan man naturligtvis ställa sig. Men jag vill påminna om att när vi gör saker mycket snabbt får jag mycket kritik för det här i kammaren och blir jag KU-anmäld, vilket jag tror att jag har blivit sex gånger. gör vi det på det sätt som har efterlysts i debatten, nämligen att vi tar utgångspunkt i en internationell strategi, som i detta fall består av som det fattades beslut om, och vi gör en nationell strategi av den. Vi för också samtal med arbetsmarknadens parter för att lyfta upp frågan. Det kommer naturligtvis att ta lite tid. Och det är en ganska bra idé, tror jag. Detta är ett besvärligt område som vi vill prioritera just av det skälet som jag nämnde, nämligen att det går att räkna på stora samhällsekonomiska förluster av en dålig arbetsmiljö. Vi vill se till att folk känner den stolthet och glädje över att gå till jobbet som vi diskuterade på . Det förtjänar de som arbetar i vårt land. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2006/07:510 om situationen för deltidsarbetslösa 21 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att deltidsarbetslösa inte ska behöva säga upp sig från fasta jobb och flytta för att ta ett vikariat eller annan visstidsanställning. Frågan är bland annat föranledd av ett inslag i . Reglerna om ministerstyre gör att jag inte kan uttala mig i enskilda ärenden. Allmänt kan jag emellertid konstatera följande: Arbetslöshetsförsäkringen är, som jag tidigare påtalat, en omställningsförsäkring. Ersättning ska lämnas av omställning mellan arbeten. En av förutsättningarna för att den som är arbetslös ska vara berättigad till arbetslöshetsersättning är att han eller hon uppfyller grundvillkoren. Av grundvillkoren framgår bland annat att sökanden ska vara oförhindrad att söka arbete, ska vara beredd att anta erbjudet lämpligt arbete och aktivt söka lämpligt arbete. Vad gäller möjligheten att begränsa sitt arbetssökande kan följande konstateras: Den generella rätten att begränsa sitt arbetssökande såväl yrkesmässigt som geografiskt i en ersättningsperiod infördes av efter förslag av dåvarande regering. Nuvarande regering har i propositionen Ytterligare reformer inom arbetsmarknadspolitiken m.m. (prop. 2006/07:89) föreslagit att bestämmelsen avskaffas , vilket innebär att gäller de regler som infördes av den tidigare regeringen. Skälet till att regeringen föreslår att regeln avskaffas är att den motverkar arbetslöshetsförsäkringens roll som omställningsförsäkring. Det är viktigt att den sökande finner ett arbete så snart som det är möjligt. Han eller hon bör därför redan i ett tidigt skede söka alla lämpliga arbeten. Att låsa in människor på en ort eller i en region när det finns goda möjligheter till arbete på annan ort är ingen bra lösning. Avslutningsvis vill jag framhålla följande: I lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring finns regler om när ett arbete ska anses som lämpligt. Därutöver finns även Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringens föreskrifter om lämpligt arbete. Av lagen framgår bland annat att ett erbjudet arbete ska ses som lämpligt om det inom ramen för tillgången på arbetstillfällen tagits skälig hänsyn till den sökandes förutsättningar för arbetet samt andra personliga förhållanden. Exempel på det senare kan vara familjeskäl. 22 (): Jag ber att få tacka ministern för svaret. Dessvärre måste jag konstatera att svaret än en gång visar att situationen för deltidsarbetslösa är ett problem som regeringen är väldigt ointresserad av. Det är ganska anmärkningsvärt, för det är faktiskt ett mycket stort problem. Enligt senaste arbetskraftsundersökning rör det sig åtminstone om 268 000 personer som är deltidsarbetslösa. Den stora majoriteten av dessa är kvinnor, så man kan lugnt säga att deltidsarbetslösheten är en viktig jämställdhetsfråga. Ministern säger i sitt svar att han inte kan kommentera det enskilda ärendet med hänvisning till reglerna om ministerstyre. Det är med all respekt en aning fånigt. Jag har absolut inte bett ministern att han ska gå in och kommentera det specifika ärendet och definitivt inte att han ska gå in och recensera den aktuella arbetsförmedlingens beslut. Det begär inte heller , som är den person som jag refererar till i frågan. Jag talade med henne på telefon . Hon förväntar sig inte på något sätt att hennes aktuella situation ska lösas genom något gudomligt ingripande av arbetsmarknadsministern. Men hon sade att hon är glad över att frågan kommer upp till debatt. Hon vill gärna med sitt exempel, som inte på något sätt är unikt, bidra till att de problem som deltidsarbetslösa har blir uppmärksammade och att vi i får en seriös debatt om hur de kan lösas. Det handlar inte om en unik situation, utan detta är något som många kan känna igen sig i. fick av arbetslöshet, som varvades med olika korta tillfälliga anställningar, äntligen en fast anställning. Men det var en anställning som bara var på deltid. För att inte förlora rätten till a-kassa kunde hon naturligtvis inte tacka nej till det erbjudna arbetet. Hon var ju också glad över att få ett fast jobb. Det betyder ganska mycket för trygghet och kontinuitet i livet. Eftersom en deltidslön är svår att överleva på hade hon ett behov av att deltidsstämpla upp till heltid. Det är då den absurda situationen uppstår att arbetsförmedlingen säger att hon måste vara beredd att söka alla lediga jobb i hela landet, även vikariat och visstidsanställningar så korta som . Hon var då ärlig och sade att hon faktiskt hade lite svårt att tänka sig att säga upp sig från det första fasta jobb som hon haft för att kanske flytta i väg till ett annat ställe i landet på ett tillfälligt vikariat som rimligtvis skulle leda fram till en ny period av arbetslöshet. Det ledde till att arbetsförmedlingen sade att hon tyvärr inte kunde få någon mer a-kassa, och får klara sig på sin deltidslön. Efter att hade visat inslaget uttalade sig en partikamrat till ministern i en tv-soffa och sade att detta inte var klokt och att reglerna i arbetslöshetsförsäkringen inte ska fungera så. Min fråga gäller något som jag tycker att ministern inte alls berör: Håller ministern med om att det är orimligt att det fungerar på detta sätt? Hur är det i så fall annars tänkt att det ska fungera? Är det rimligt att människor på grund av arbetsgivarens ovilja att anställa någon på heltid ska tvingas av arbetsförmedlingen att säga upp sig från en fast anställning och flytta till en annan del av landet för att ta ett vikariat eller en visstidsanställning? 23 Arbetsmarknadsminister (): Jag vill påminna om att , som talar om, har blivit bedömd enligt de regler som gäller och som den socialdemokratiska regeringen framställde. Frågan borde därmed egentligen riktas till och inte till mig. Grunden för den förändring som vi har föreslagit är att samma regler som gällde ska gälla efter . I föreskrifterna från IAF, Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen, som jag har här och som också finns att tillgå på nätet, finns ett antal bedömningar av den situation som uppstår dag 101 och som kommer att uppstå dag ett. Jag har träffat arbetsförmedlare i till exempel som säger att dagens regler innebär att de i arbetslöshetsperioden inte kan anvisa ett arbete som ligger i . Det är klart, det är eller vad det är. Det är inte ens det det är ett par mil bort. Det tycker jag är orimligt. Jag tycker inte att det är alldeles komplicerat att man ska söka, framför allt inte i de områden där man har en nära geografisk koppling till de angränsande kommunerna. finns ju i anvisningarna den här tolvtimmarsregeln, innebärande högst tolv timmars daglig frånvaro. Precis samma typ av problem som uppstår dag 101 har vi alltså på andra håll. Då finns de här föreskrifterna, och då kan man tillämpa dem på olika sätt. Den bedömningen måste sedan göras på arbetsförmedlingen, som på olika sätt måste ta de hänsyn som måste tas för att detta ska uppnås. 24 (): Arbetsmarknadsministern berör över huvud taget inte det som jag har ställt frågan om. Det är alldeles riktigt att den här regeln gällde från dag 101 redan tidigare. Också den regeln var dålig. Men det är väldigt märkligt att arbetsmarknadsministern tänker sig att man ska lösa det här problemet genom att i stället ställa samma krav från dag ett. Enligt min mening blir det bara värre. Då får man inte ens den tidsfristen på sig att kanske hitta ett kompletterande jobb på sin hemort om man har 50 eller 75 procents anställning. Det blir ju betydligt svårare om man ska leta efter en kompletterande anställning i hela landet. Det finns ingen rimlighet i det. Dessutom är kärnan i min fråga: Är det rimligt att man ska säga upp sig från en fast anställning som man har blivit anvisad och inte kunnat tacka nej till för att gå ut i otrygghet och osäkerhet? Där måste tilläggas att ministern har lagt fram ett förslag som förmodligen kommer att röstas igenom om att det ska bli ännu lättare för arbetsgivare att visstidsanställa. Vi kommer att få fler visstidsanställningar. Sammantaget kommer det här att innebära att det är större risk för deltidsarbetslösa att hamna i situationen att man väldigt snabbt efter det att man har fått ett deltidsarbete måste säga upp sig från det och flytta i väg någon annanstans för att gå ut i den osäkerhet som en visstidsanställning innebär. Det är det som är kärnan i min fråga. Situationen för deltidsarbetslösa har ju varit dålig . Vårt förslag till lösning på frågan är att man ska ändra i lagstiftningen så att heltid faktiskt blir en rättighet. Men det är man över huvud taget inte intresserad av från regeringen. Min fråga återstår: Anser arbetsmarknadsministern att det är rimligt att arbetsförmedlingen kräver att en person som har fått en fast anställning på deltid, som själv vill jobba heltid, ska säga upp sig från den fasta anställningen och tvingas flytta i väg med familj och vad det nu kan vara för att ta ett osäkert, tillfälligt jobb som mycket sannolikt kommer att leda till en ny period av hundraprocentig arbetslöshet? 25 Arbetsmarknadsminister (): Först vill jag säga om de LAS-förändringar som vi ska debattera i kammaren att vi kortar ju vikariatstiderna, vilket borde innebära en snabbare väg till fast anställning. Men det är en annan diskussion, som vi ska ha . tar också upp rätt till heltid. Jag tycker naturligtvis att det vore bra om man hade möjlighet för alla som så önskar att ha en heltidsanställning. Frågan är vilken väg som är lämpligast att gå. Jag tror, liksom en förkrossande majoritet av remissinstanserna inför den proposition som togs fram, att det här riskerar att leda till rätt till nolltid snarare än rätt till vare sig heltid eller deltid. Men den diskussionen har vi också haft förut och kommer säkert att ha igen. Det är för övrigt en åsikt som jag delar med TCO, , Ams och andra remissinstanser i den omgången. Den grundläggande fråga som tar upp är: Är det rimligt att man ska behöva säga upp sig från en fast deltidsanställning för att kunna ta ett vikariat på annat ställe? Utan att utöva ministerstyre, såtillvida att jag inte ska tolka de föreskrifter som arbetsförmedlingen har att följa, tycker jag nog ändå att det finns utrymme för en tolkning baserad på det ger uttryck för när man tyder föreskrifterna. Det borde finnas ett utrymme för att ta den typen av hänsyn. Det står ju att det ska tas skälig hänsyn till den sökandes förutsättningar för arbete samt andra personliga förhållanden. Det är klart att det är en individuell prövning som görs i varje enskilt fall. Man hade ju önskat att man med utgångspunkt i den deltidsanställning som en person i de här fallen kan ha skulle kunna jobba hårdare på att hitta ytterligare kompletterande anställningar eller i allra bästa fall naturligtvis en heltidsanställning. hoppas jag att jag inte har överträtt några reglementen, men någon liten personlig åsikt kanske man får ha ändå. 26 (): Återigen: Det här handlar ju inte om ett enskilt fall. Det här är ett stort strukturellt problem på arbetsmarknaden. Deltidsarbetslöshet handlar över huvud taget inte om det som den här regeringen ofta talar om; arbetsvilja eller arbetsförmåga hos den enskilde, om incitament hej och hå och det ena och det andra. Det handlar om människor som av arbetsgivaren förvägras en heltidsanställning och som inte har en möjlighet att tacka nej till att ta ett deltidsjobb. Det här är ju ett strukturellt problem som är väldigt koncentrerat till vissa branscher och vissa yrken inom de här branscherna. Händelsevis råkar det vara yrken inom de här branscherna som är kvinnodominerade. Att ministern är så negativt inställd till att ha en lagstadgad rätt till heltid är ju väl känt, men jag vill påpeka en sak. Visst fanns det många remissinstanser som var kritiska. Men de som framför allt är berörda av det här, nämligen LO och framför allt de kvinnodominerade , är väldigt angelägna om att den här lagstiftningen kommer till stånd. Det kanske rimligtvis borde väga lite tyngre än vad andra tycker, som faktiskt inte är så himla berörda av det här. Det är framför allt LO:s kvinnor som drabbas av det här. Som jag ser det ger nu arbetsmarknadsministern en öppning. Även om han inte vill genomföra den här strukturella förändringen, som faktiskt är helt nödvändig för att bryta hela det missbruk av deltidstjänster som vissa arbetsgivare ägnar sig åt eftersom de kan tjäna på det på olika sätt, öppnar arbetsmarknadsministern för att det borde vara rimligt att göra den tolkningen att personer inte ska behöva säga upp sig från fasta deltidsjobb för att flytta i väg och ta en osäker anställning. Det är naturligtvis välkommet. Jag hoppas verkligen att det är något som kommer att gå ut som någon typ av föreskrift till arbetsförmedlingen, att deltidsarbetslösa inte ska behöva utsättas för den pressen. Och det kan rimligtvis inte vara fråga om ministerstyre. Det är ju en politisk prioritering. Jag vill bara upplysa om att det är helt okej att använda enskilda fall som utgångspunkt. Man får inte debattera det enskilda fallet, men det är helt okej om man, som ni har gjort, håller sig väl inom gränsen för detta. Jag vill bara säga det så att inget missförstånd uppstår. 28 Arbetsmarknadsminister (): Jag skulle bara vilja akta mig för en sjunde KU-anmälan just . Jag vill påminna om att inom ramen för ett arbetsgivaransvar, som man kan ha som till exempel kommun, finns det inget som hindrar att man gör saker bättre än det som står i lagen eller det som står i kollektivavtal. Det går att göra som i , där man har en plan för att erbjuda anställda i kommunen en heltidstjänst inom några års lopp. Det kan man naturligtvis göra. Det är ju det första, apropå den här diskussionen om rätt till heltid. Det jag är rädd för är att om man skulle lagstifta om rätt till heltid skulle man nå precis det motsatta resultatet. Det vill jag inte uppnå, nämligen att vi får en ökad arbetslöshet på grund av en politisk klåfingrighet i fråga om något som jag tycker att man borde kunna lösa inom ramen för den svenska modellen. Så går jag tillbaka till huvudfrågan. Jag utgår naturligtvis från de fem grundvillkor som finns i arbetslöshetsförsäkringen när det gäller begreppet lämpligt arbete. Där framgår till exempel att sökanden ska medverka till upprättandet av en individuell handlingsplan, vara beredd att anta ett erbjudande om lämpligt arbete och aktivt söka lämpligt arbete. Då är det klart att man ställer sig frågan: Vad är lämpligt arbete? Det är ju vad det i grunden handlar om. Jag ser ju framför mig att när man upprättar den här individuella handlingsplanen måste man ta med den typ av hänsyn som tar upp i beräkningen. Man måste se över inte bara det korta perspektivet utan också det något längre perspektivet och se hur man ska kunna göra. och jag kan bråka om mycket men i just den här frågan hoppas jag faktiskt att vi inte behöver bråka så hemskt mycket. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2006/07:526 om ungdomar på arbetsmarknaden 29 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig på vilket sätt jag kommer att se till att den nya ungdomsgarantin bättre än de tidigare ungdomsprogrammen ska kunna rusta unga människor så att de får de jobb som finns samt hur jag ska agera för att minska den höga arbetslösheten bland ungdomar som har en alltför kort utbildning. Precis som skriver var antalet långtidsarbetslösa ungdomar bara 2 200 enligt Ams. Som långtidsarbetslösa definierar Ams ungdomar som varit arbetslösa och inskrivna på arbetsförmedlingen eller mer. Jag tycker emellertid inte att den definitionen svarar särskilt väl mot verkligheten. var det också 23 500 ungdomar som deltog i konjunkturberoende program. Dessa ungdomar var lika fullt arbetslösa. var 10 000 ungdomar långtidsarbetslösa enligt Ams. Utöver detta deltog ca 10 000 arbetslösa ungdomar i konjunkturberoende program. Sammantaget har det alltså skett en minskning jämfört med . Forskningen visar ofta nedslående resultat av de arbetsmarknadspolitiska programmen. Detta gäller särskilt ungdomsprogrammen. Att placera ungdomar i de arbetsmarknadspolitiska program som funnits har varit kortsiktiga lösningar. Programmen har inte varit effektiva. Inlåsningseffekterna har ibland varit större än de positiva effekterna vilket resulterat i att ungdomarnas inträde på arbetsmarknaden fördröjts. Att ungdomars situation på arbetsmarknaden förbättrats efter det att den nya regeringen tillträtt finns det flera belägg för. Ett exempel är sysselsättningsutvecklingen. Enligt SCB ökade antalet sysselsatta ungdomar med 44 000 mellan och . Det är den största ökningen . Den jobbgaranti regeringen avser att föreslå för syftar till att ge ungdomarna ett omfattande stöd på ett tidigt stadium. Genom att lägga tyngdpunkten på intensifierat stöd till och uppföljning av ungdomarnas arbetssökande och först i ett senare skede kombinera detta med praktik och utbildning undviks de inlåsningseffekter som de nuvarande ungdomsprogrammen har. Vi öppnar också för att använda fler aktörer än i de befintliga ungdomsprogrammen. Det ökar sannolikheten att varje ung person ska få just det stöd han eller hon behöver. På frågan om vad jag avser att göra för att minska den höga arbetslösheten bland ungdomar som har en för kort utbildning vill jag främst hänvisa till de förändringar som är på gång inom utbildningspolitiken, till exempel den aviserade satsningen på lärlings- och yrkesutbildning. Dessa förändringar syftar till att fler ungdomar ska kunna fullfölja en gymnasieutbildning. Att förbättra möjligheten att fullfölja en gymnasieutbildning är det bästa sättet att bekämpa arbetslöshet bland korttidsutbildade. Arbetsmarknadspolitik kan sällan kompensera för en oavslutad gymnasieutbildning. 30 (): Jag börjar med att tacka för svaret, men måste tyvärr erkänna att jag har flera problem med det svar som ministern väljer att ge på min interpellation. Några är övergripande. Det känns väldigt oroande att ministern inte tycks se det allvarliga i att gruppen långtidsarbetslösa trots brinnande högkonjunktur ökar, alternativt inte minskar i den omfattning som den borde beroende på hur ministern väljer att svänga sig med siffrorna. Det kan väl inte vara så att jag ska tolka ministerns svar som att han är nöjd med situationen? Ett mer precist problem för mig är det märkliga att regeringen väljer att ta bort alla riktade insatser till långtidsarbetslösa unga från och inte ersätter dem med någonting förrän alltså ett medvetet glapp på nästan . Skälet är, säger arbetsmarknadsministern, att de gamla programmen inte var tillräckligt effektiva och att inlåsningseffekterna ibland var större än de positiva effekterna. Åsikten som sådan kunde jag ha haft full respekt för, om den hade fullföljts med ett resonemang om vad ministern hade för avsikt att göra i stället och om ministern hade varit konsekvent i sin inställning till risken för inlåsningseffekter. är det ju tyvärr inte så. Om den aviserade ungdomsgarantins innehåll vet vi inte mer efter ministerns svar än vi gjorde tidigare. När det gäller inlåsningseffekter som fenomen konstaterade ministern i en annan debatt för någon vecka sedan att nystartsjobben, som ju är den nya regeringens skötebarn, hade en inlåsningseffekt på . Störst problem har jag dock med att ministern i princip säger att de ungdomar som befinner sig i en situation där de av olika skäl har en för kort, avbruten eller helt enkelt inte gångbar utbildning får skylla sig själva och att deras alternativ är att vänta på att eventuellt få gå om gymnasiet, under förutsättning att det över huvud taget kommer att vara möjligt med de regelförändringar i övrigt som införs för vuxenstuderande av Littorins regering. Om det är så ministerns svar ska tolkas är det ett stort problem inte bara för de drabbade individerna utan för samhället i stort. Vi har en situation där var fjärde företagare som är i behov av att anställa uppger att de inte hittar sökande med rätt kvalifikationer. Risken för så kallade flaskhalsar som bromsar tillväxten anses av de flesta bedömare som ett reellt hot. Jag skulle önska att den här interpellationsdebatten tas på allvar av ministern. Jag tycker att det finns några saker som vi skulle kunna vara överens om. Vi borde exempelvis kunna vara överens om att 10 000 öppet arbetslösa ungdomar är på tok för många i en brinnande högkonjunktur. Vi borde också kunna vara överens om att alla arbetsmarknadsåtgärder innebär en viss risk för inlåsningseffekter och att dessa måste vägas mot andra risker, som att man inte har tillräckliga förutsättningar att komma in på arbetsmarknaden utan dem eller risken för passivisering som dessutom anses större för gruppen unga. Vi kan ha olika åsikter om hur vi hanterar problemet. Arbetsmarknadsministern tror sannolikt på sina förslag. Jag ska, genom att förtydliga mina frågor, ge honom chansen att utveckla hur han tänker. Sänkta ersättningsnivåer är uppenbarligen den metod som den nya regeringen tror mest på. Varför tror man att unga behöver en större sänkning än vuxna?