prot · GV0926 · 2007-11-16 00:00:00 — Den bygger i sin tur på system som i bred politisk enighet har antagits ännu tidigare. Jag är rätt övertygad om att som kommunalråd har tillämpat system som påminner om detta. Vi förväntar oss att offentliga verksamheter i likhet med privata verksamheter ska kunna effektiviseras. Det är, för att återknyta till den förra debatten, kanske svårt att säga hur mycket bättre man kan bli , men vi måste ändå ha föreställningen att vi år kan bli bättre. Då vet vi alla att det handlar om lokaler. Det handlar om det som vi ibland kallar för byråkrati eller administration, för att använda ett mer neutralt uttryck. Det handlar om schemaläggning. Det går säkert att vinna en del på själva undervisningsanslaget utan att undervisningens kvalitet för den skull behöver bli sämre. Det system som finns är konstruerat så att man börjar med att titta på produktivitetsutvecklingen i den privata tjänstesektorn, banker och försäkringsbolag och vad det nu kan handla om. Den siffra som man då får fram räknar man med att även offentlig administration ska kunna effektiviseras med. Jag tycker att det skulle vara svårt att titta skattebetalarna i ögonen och säga: Vi struntar i att offentlig verksamhet år inte anstränger sig för att bli effektivare. Något sådant här system måste man ha. I ett väldigt strikt sektorsperspektiv kan vi möjligen glädja oss åt att den privata tjänstesektorn nu har en ganska svag produktivitetsutveckling, liksom övriga delar av näringslivet just . I ett mer övergripande perspektiv kan det vara ett bekymmer, men i det här snäva perspektivet kan vi glädja oss åt att den pris- och löneomräkning som kommer förmodligen kommer att ställa ett mindre rationaliseringskrav på högskolesektorn än det vi ser . Men, som sagt, jag tycker ändå att det här systemet är rimligt. Att jag skryter med att regeringen tillför kvalitetspengar beror på att basalternativet är att man bara hade fått rationaliseringskravet. frågar vad jag ger för råd och vad jag har för synpunkter att lämna till och andra högskolor. Ja, det är förstås att man genom att jobba stenhårt med lokalplanering, med att se över de administrativa rutinerna, datasystem och annat, kan rationalisera så att alla onödiga kostnader pressas, så att vi i allra största utsträckning kan freda utbildningsanslaget. Det är nämligen ett bekymmer att lärartätheten på många håll är för låg. Den bör inte minska ytterligare, enligt min uppfattning, snarare höjas. Jag vill tro, på samma sätt som Socialdemokraterna uppenbarligen tror på det, att det finns en rationaliseringspotential, och den ska vi ta till vara för studenternas bästa. 44 (): Min utgångspunkt är kanske inte de tekniska systemen utan det praktiska utfallet. Då är det så att ni har lovat en kvalitetsförstärkning. Ni har gjort ett stort nummer av det. Men det blir inte så. Det är det som är kärnan i hela den här debatten, och det är det som diskuteras ute på högskolor och universitet. Man talar om kvalitetssatsning, men det blev inte så. Det blev fortsatta rationaliseringar, och det blev neddragningar i stället. Då återkommer man till frågan: Hur ska ni nå trovärdighet när det gäller den här kvalitetssatsningen? Jag har nog rätt rejäl erfarenhet, kanske till och med större än , av rationaliseringar i offentlig verksamhet i praktiken. Då kan jag ge ett gott råd, om man nu har en särskild politisk ambition på något område. Rikta pengarna och säg: De här får inte användas till någonting annat! De här får inte gå in i den allmänna potten! Den förra gjorde, exempelvis med Wärnerssonpengarna, en riktad satsning på förskolan. De pengarna fick inte användas till annat än fler lärare, fler förskollärare, mer personal. På det sättet fick man också ut en effekt, och då åts de inte upp av rationaliseringar. Det kan alltså vara ett gott råd. Så kan man jobba också i en kommun eller ett landsting, och så jobbar man i privata företag. Då kan man klara både rationaliseringar och den politiska effekt man är ute efter. Regeringens system och tänk på det här området är lite för valhänta och lite för grunda för att fungera i praktiken. Som läget är nu uppfattas det som att regeringen jag har pratat med rätt många inom högskoleväsendet lever lite i en egen värld. Man bottnar inte i deras verklighet. Man pratar om kvalitetsförstärkning, men det är någonting annat som faller ut i verkligheten. Det är klart att det då blir en förtroendeklyfta. Man har jobbat med lokaler, data, administration och rationaliseringar . Det här är liksom ingenting som har kommit upp . Det här jobbar man ständigt med på och på andra högskolor runt om i statsförvaltningen. Men du har gett ett besked om att ditt råd är: Jobba med de frågorna! Men det löser inte problemet. Ni har talat om kvalitetsförstärkning. Det blir inte så. Sedan tycker jag att det är intressant att du i ditt svar, i det första inlägget, hänvisar till en utredning om forskning och kvalitet som presenterats. I den förordar man en väsentlig höjning av satsningen på varje student. Varje student kostar i snitt 36 000. Utredningen föreslår 55 000. På skulle det innebära, om man genomför det här, ett tillskott på . Det skulle vara ett rejält tillskott. Eftersom ministern hänvisar till den här utredningen i svaret är min fundering: Kan man förvänta sig en satsning i den här storleksordningen ? Frågorna kring kvalitetsförstärkningen på högskolan hopar sig. Det är uppenbart att det inte är någon kvalitetsförstärkning. Ska man beskriva det positivt kan man säga att det möjligen är en delfinansiering av kostnadsökningen. Och kanske det vore bättre om man i budgeten specificerade det hela som en delfinansiering av kostnadsökningen i stället för som en kvalitetsförstärkning. Det kanske inte låter så glamoröst, men det är ändå en positiv skrivning. Det är en betydligt mer positiv skrivning än att säga att regeringen i praktiken ålägger högskolan besparingar. 45 Statsrådet (): Det blev ingen kvalitetssatsning, säger . Då säger han också att man nu ska upphöra med det som framgångsrikt har hållit på med . Varför har man gjort sin sista lokalöversyn? Varför har man gjort sin sista utredning om hur personalorganisationen kan användas effektivare och hur olika stödaktiviteter kan rationaliseras? Jag har stor tilltro till enheterna lärosätena. Jag tror att den här verksamheten kommer att gå vidare som den har gjort , och då kommer det att visa sig att de extra medel som tillförs kan gå till undervisningens kvalitet. De är ju en oerhört bra illustration av hur svårt det är att från centralt håll i statsmakterna bestämma hur en lokal verksamhet ska bedrivas. Jag är övertygad om att som kommunalråd har utvecklat en betydande skicklighet i att utnyttja statsbidrag så att bidragsbeviljande myndigheter får vad de vill ha och de besked som de vill ha. Men kommunen gör ändå de prioriteringar som kommunen vill göra. Väljer man att mycket kraftigt detaljstyra från centralt håll rycker man undan en viktig del av den högskolepolitik som jag faktiskt tror att vi är överens om, nämligen att man ska försöka decentralisera och väldigt mycket lita till den kompetens som finns på varje lärosäte. Jag har ju till stor del gjort det som efterlyser. Jag låter den socialdemokratiska modellen för pris- och löneavräkning ligga fast. Jag tillför extra medel, och jag har mycket klart offentligt uttalat att min förhoppning är att detta inte ska leda till att man förslappas i sitt effektiviseringsarbete, utan prioriterar undervisningens kvalitet. De reaktioner jag har mött är de här: Under många socialdemokratiska år fick vi bara rationaliseringskraven och krav på att ta emot fler studenter. har ni avbrutit platsexpansionen, och ni tillför extra kvalitetsmedel. Det är en mycket bra riktningsangivelse. Min bild är att man ute på lärosätena har sympati för att prioritera kvalitet framför kvantitet. Efter en stunds resonemang har man också förståelse för att det inte är möjligt att gentemot skattebetalarna hävda att högskolan ska vara helt undantagen från rationaliseringsarbetet. 46 (): Jag sitter inte i styrelsen för och jag har inte något operativt ansvar för den, men jag kan ändå säga att de ständigt jobbar med lokalutredningar, administration och de här frågorna. Jag har talat med hela ledningen om de här frågorna. Man genomför inte sådana här förändringar från till en annan. Det är ganska långa cykler för sådant här. I praktiken blir det så att det ni säger är att kvalitetsförstärkning möjligen, med en positiv skrivning, är delfinansiering av kostnadsökningar. Där hamnar man i det reella. Så ser situationen ut på många högskolor i . Det är inte något speciellt för . När det gäller Wärnerssonpengar, förskolepengar och min eventuella skicklighet att hantera sådant här är det ju intressant att statsrådet har uppfattningen att jag besitter en sådan. Det mest intressanta är att de enbart kunde används för personalinsatser. Inom personalgruppen går det naturligtvis att göra mycket. Man kan välja var man vill sätta in resurserna. Den förra regeringen garanterade att de pengarna hade effekt på kvaliteten. Det var viktigt. Man visste att man fick ut något av dem. Mitt tips till dig var att ni, om ni nu talar om kvalitetssatsning, måste lägga något i botten på regelsystemet så att det blir så, annars blir det en trovärdighetsfråga. Den förra regeringens politik gav faktiskt platsexpansionen möjlighet att balansera även rationaliseringskraven och göra det i två led. Man fick ett ekonomiskt tillskott som man kunde hantera i sammanhanget. Det som skilde den förra regeringen från er var också att man inte talade om kvalitetsförstärkning, men om man hade gjort det hade man instrumentet för att leva upp till det. Det har inte ni. Det är bristen i er politik. 47 Statsrådet (): Det är ju en mycket etablerad sanning i högskolevärlden att antalet studenter expanderade under många långa socialdemokratiska år, men anslaget per student drogs ned. Det ledde till att kvaliteten sjönk. Det är den utvecklingen vi nu försöker bryta. Jag inser att man kan tro, om man har en stark tro på centralplanering, att vi här från i varje läge kan avgöra vad som är bäst för . Jag tror att det på är bra att mycket beslutsmakt ligger på varje lärosäte. Därför vill jag inte gå längre i styrning än vad jag redan har gjort, nämligen att uttala att syftet med detta är att rationaliseringsverksamheten ska pågå men undervisningens kvalitet ska hävdas och förhoppningsvis höjas. Jag tackar för den här debatten. Jag har ju tillfälle att alldeles strax fortsätta att föra den med en partikamrat till som har väckt en interpellation med ett näraliggande innehåll. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2007/08:114 om regeringens utlovade kvalitetssatsningar på högskolan 48 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att den så kallade kvalitetssatsningen på högskolan ska uppfattas som trovärdig och även i praktiken ha ett reellt innehåll. Regeringens övergripande politik för högskoleområdet är att åstadkomma högsta möjliga kvalitet för utbildning och forskning. Lärosätena måste kunna erbjuda utbildning och forskning som står sig väl i den internationella konkurrensen. Det är en förutsättning för långsiktiga konkurrenskraft. Regeringen har redan vidtagit åtgärder genom dels en kvalitetssatsning i form av höjda ersättningsnivåer, dels resurser till universitet och högskolor för forskning utöver vad som följer av forskningsproposition. Kvalitetssatsningen för utbildning på grundnivå och avancerad nivå uppgår till totalt , och de ytterligare resurserna till forskning uppgår också till . Ytterligare har aviserats . För utbildningar med den lägsta ersättningsnivån humaniora, samhällsvetenskap, juridik och teologi innebär satsningen en resursförstärkning med . Att anslagens pris- och löneuppräkning görs så att all offentlig verksamhet underkastas ett effektivitetskrav gäller . Det nuvarande systemet, inklusive uttag av ett produktivitetsavdrag, genomfördes av en socialdemokratisk regering. Det bygger på produktivitetsutvecklingen i den privata tjänstesektorn. Att högskoleområdet skulle undantas från varje krav på ett kontinuerligt effektivitetsarbete ter sig svårmotiverat. Kvaliteten har fått stå tillbaka till följd av den alltför snabbt genomförda utbyggnaden, vilket har medfört negativa konsekvenser, vilket regeringen nu vidtar åtgärder för att komma till rätta med. Regeringens uppfattning är att dagens situation motiverar att högskolan tillförs särskilda kvalitetsmedel. I budgetpropositionen föreslås anslagsförändringar som innebär både neddragningar och tillskott. Sänkningarna beror till största delen på att så kallade tomma platser dras in. Eftersom de flesta lärosätena inte har kunnat utnyttja sina tilldelade resurser råder en situation där de står inför att återbetala medel till staten. Regeringens förslag är att en del av dessa medel i stället får användas för kvalitetssatsningar. Det är således för flertalet högskolor inte fråga om någon reell besparing. Regeringens politik i detta avseende är helt i överensstämmelse med alliansens besked före valet att kvalitet ska prioriteras framför kvantitet i högskolan. Detta innebär dock självfallet inte annat än att det kan finnas behov av att öka antalet platser i högskolan. 49 (): Den här interpellationen handlar ju i princip om samma sak som interpellation, nämligen att regeringens löften om stora kvalitetssatsningar på högskolan i själva verket ofta har blivit till en besparing ute på universitet och högskolor. Jag noterar att i slutet av interpellationssvaret säger att regeringens politik i detta avseende är helt i överensstämmelse med alliansens besked före valet. Man kan fundera på om det bara är vi socialdemokrater som har lyckats notera en diskrepans mellan vad som sades före valet och vad som händer efter valet. Är vi ensamma om att fundera över den frågan? Jag ska läsa några rader ur den interpellation jag har skrivit. Det har nämligen blivit ganska starka reaktioner på regeringens senaste budgetproposition. Så här säger några: Regeringens påstådda satsningar på kvalitet inom högre utbildning och forskning är bara tomma ord, säger , ordförande för . Nytt citat: Det går inte att fiffla med kvaliteten. Det är långsiktighet som krävs, inte kreativ bokföring, kommenterar , ordförande för (). Nytt citat: Om vi ser det från den totala universitetssynpunkten så blir det att staten äter upp på ett håll och så får vi bidrag ungefär för att täcka vad man äter upp, säger , rektor vid . Nytt citat: , rektor vid , har kallat budgetförslaget utomordentligt snålt och , vice ordförande i har uttalat att budgetförslaget innefattar väldigt lite pengar. Med anledning av dessa reaktioner vill jag fråga: Ser regeringen inte denna verklighet? Du kommenterade tidigare i debatten att du har mött en stor förståelse i för era argument. Har ministern aldrig hört dessa synpunkter? Har man inte sett att det egentligen är så att många högskolor och universitet känner sig ganska lurade på de kvalitetssatsningar som utlovades före valet? Inte minst själv var en av dem som skulle gå i bräschen för en nysatsning på universitet, högskolor och forskning. skulle vi ta det stora språnget in . När man nu räknar på det blev det inga satsningar. blev det besparingar. Detta går lite igen i den forskningspolitiska debatten. Jag vet att själv var ute när det gäller forskningspolitiken och sade att detta i princip var den största satsningen som någonsin hade gjorts på forskning av en svensk regering. Sedan kommer SCB någon vecka senare med siffror som visar att forskningsanslaget de facto minskar i . Det finns en väldigt stor skillnad på vad som sägs och vad som görs, och det är det som universitet och högskolor faktiskt börjar märka. I regeringens senaste proposition föreslår man först en besparing på på högskolan. Man minskar antalet platser och drar in . Sedan lägger man tillbaka dessa plus så att det blir i en så kallad kvalitetssatsning. Men i det totala universitetssystemet är väldigt lite pengar, särskilt som man dessutom sparar 20 miljoner på ett annat ställe och ger universitet och högskolor nya arbetsuppgifter. Det blir inga nya pengar. Det är bara tricksande med samma pengar som förut. 50 Statsrådet (): Detta är en viktig diskussion. Så långt är jag glad att har ställt interpellationen. Det är väldigt bra att vi resonerar om hur ska få högskolor och universitet av mycket hög klass. Jag var i går på ministerråd i , och vi diskuterade just modernisering av universitet. Från alla håll talar man nu om hur man ska söka både forskningsmedel och grundutbildningsmedel i konkurrens. I vissa länder talar man om elituniversitet. Man talar mycket om utvärdering. Man talar om mer autonoma universitet och så vidare. Det är viktigt för att vi har hög kvalitet inom högskolan. menar, och han läser också upp citat från en del aktörer, att regeringen inte gör tillräckligt för att öka kvaliteten. Tillräckligt är ett dragspelsartat ord. Det är klart att vi skulle kunna göra mer. Men vår tröst är att vi i varje fall gör mer än den gamla regeringen gjorde. De citat som fanns före valet från företrädare för högskolorna riktade mot den socialdemokratiska regeringen var ännu mer högljudda än de citat som har hittat . Frågan om platsexpansion är viktig i sammanhanget. Ni prioriterade med vårt stöd att öka antalet platser. Men ni förmådde inte få fram de resurser som skulle ha krävts för att de nya platserna skulle ha haft samma undervisningsintensitet som de befintliga. Därmed var det en vitt spridd uppfattning att kvaliteten urgröptes. Det är en betydande skillnad att våga stå för det. expanderar vi inte högskolan. Vi tycker att kvalitetsproblemen är så stora. Därför satsar vi nu på kvalitet. Jag har noterat i er motion att ni fortfarande talar om platsexpansion. Då hör det till saken att det finns många tomma platser i högskolan. Jag är lite förvånad över att Socialdemokraterna ändå talar om behov av en platsexpansion. Det är i storleksordningen 20 000 tomma platser. Vi drar in ett antal av dem. Det innebär också ett besked till högskolan om att detta inte behöver utföras utan att dessa pengar kan användas till annat. Pengarna dras inte in, utan de ligger så att säga kvar på högskolan och får användas till kvalitet. Det är en signal som har noterats ute i högskolevärlden, och man ser en tydlig kursomläggning. Därför tycker jag att vi har på fötterna när vi beskriver detta som en kvalitetssatsning. Vi kan möjligen återkomma till forskningen i andra debatter. Men det handlar delvis om en definitionsfråga. definierar en del saker som vi, och jag tror faktiskt även den förra regeringen, menar är forskning som någonting annat. Till exempel menar man att en stor del av forskarutbildningen inte kan definieras som forskning. Där har vi en annan uppfattning. De uppgifter som jag har redovisat om forskningssatsningar är korrekta. 51 (): Högskoleministern gör en del omskrivningar igen om att man inte gör tillräckligt. och högskolor ser snarare att det blir minus, till exempel i . När man räknar på detta blir det inte plus utan minus. Jag tror att man också måste våga säga det, annars luras man eller försöker på något sätt framstå som att man inte förstår den verklighet som finns på våra universitet och högskolor. säger sig göra mer än den gamla regeringen. Det hjälper inte mycket nu när man tittar på de budgetförslag som finns i nu och de vägval som vi gör här och . Det finns ett problem när regeringen inte verkar se att kostnadsexplosionerna i högskolan inte ens möts av de små så kallade kvalitetssatsningar som regeringen gör. Detta måste man ta på allvar och inse och erkänna, annars har man inte förstått någonting av kvalitetsdiskussionen i högskolan. När det gäller platsexpansionen tror jag att ska vara lite försiktig och kanske ta den här diskussionen med inte minst högskolekanslern som sade följande i Universitetsläraren för sedan: Det vore naivt, att göra det väldigt enkelt för sig, att tro att den situation som vi har har att göra med expansionen, med att vi har så många regionala högskolor. Varje plats som vi tillförde högskolesystemet var fullt ut finansierad. tillför vi också fler platser. Det är inte som du säger att vi har stoppat expansionen av högskolan. Ni drar ned på antalet platser på högskolan. Varför säger du inte det, ? Skäms du för att du som högskoleminister faktiskt står för att dra ned på antalet platser nu när söktrycket ökar? Det är en annan diskussion som vi kommer att ha om hur söktrycket utvecklas. Jag kan bara konstatera här och att det råder allvarlig brist på yrkesverksamma människor i för viktiga branscher. Det handlar om läkare, tandläkare och andra vårdutbildade där det är en allvarlig bristsituation och där skulle kunna göra mer just . I vårt budgetalternativ föreslår vi en utbyggnad för att komma till rätta med bristsituationen och ge fler möjligheter att studera. Det är någonting som är viktigt för . När det gäller kvalitet handlar det faktiskt om att prioritera resurser. Det finns inte en enda krona i regeringens kvalitetssatsning som inte återfinns i vårt budgetalternativ. Men därutöver föreslår vi socialdemokrater att universitets- och forskningssektorn får mer än regeringen föreslår i resurser för att utveckla verksamheten . Det är ganska mycket pengar. Hur kan det komma sig att högskoleministern inte har dessa pengar? Kan det ha att göra med att man har valt att föreslå ett avskaffande av förmögenhetsskatten som kostar någonstans ? Jag skulle vilja avsluta mitt första inlägg med att ställa en fråga till ministern: Hur tänkte du i regeringen när du valde att hellre lägga nästan på att avskaffa förmögenhetsskatten i än att göra de kvalitetssatsningar som du lovade både högskolesektorn och forskningssektorn före valet? Var ligger prioriteringen i det? 52 Statsrådet (): Ja, definitivt. Jag var partiledare när de här prioriteringarna gjordes och delade dem i allra högsta grad både före valet i i och efter valet när vi förhandlade till exempel vårpropositionen . Jag är övertygad om att både jobbskatteavdraget, som vi har finansierat bland annat med de besparingar som har diskuterats tidigare här , och avskaffandet av förmögenhetskatten i högsta grad stärker konkurrenskraft och skapar jobb och välfärd i vårt land i stället för i andra länder. Förmögenhetsskatten innebär att med pengar skapade i blir det välfärd och jobb i andra länder. Det är en effekt av förmögenhetsskatten som jag tycker är beklaglig. Därför tycker jag att det är mycket bra att den nu avskaffas. Det finns för övrigt åtskilliga socialdemokrater som delar min uppfattning därvidlag. När det gäller platsexpansionen var det intressant att när tog exempel på arbeten där det nu saknas folk nämner han just de två områden där vi inte har avbrutit platsexpansionen. Efter valet har det tillkommit både läkarutbildningsplatser och tandläkarutbildningsplatser. I övrigt på arbetsmarknaden är det inte bland de akademiskt utbildade som de stora bristerna finns. De stora bristerna finns på helt andra yrkesområden. Det har skett en liten ökning av söktrycket jag kan som sagt återkomma om diskussionen om söktrycket. Det tycker jag på sätt och vis är positivt. För ett land är det på av vikt att många människor vill söka sig till akademiska utbildningar. Men den platsexpansion som ni ägnar er åt har delvis varit ett sätt att dölja arbetslöshet. Människor läste kurs efter kurs efter kurs bara för att de inte fick något jobb. har vi sett till att de får jobb. Då föredrar de det i stället för att ta kurs på kurs på kurs. När man fingranskar siffrorna visar det sig att det inte är någon större nedgång av intresset från unga människor att söka sig till akademiska utbildningar, utan den stora förändring som skett är att de som redan har läst inte väljer att förlänga sin utbildning. Då finns det väl mycket som talar för att det är vad de helst önskar. De önskar sig hellre ett jobb än att bara läsa ytterligare kurser. Jag tycker att vi gör det vi har lovat.