prot · GU09111 · 2007-05-23 00:00:00 — Slutsumman av det inträffade blev att ensamföretagaren naturligtvis inte valde att ta på sig ett nytt arbetsgivaransvar under dåvarande finansieringsförutsättningar. Därför, fru talman, måste man våga ompröva de beslut som fattas i den här kammaren när de inte fyller sitt syfte eller sin funktion. Jag tror inte att vi har talat om det nödvändiga i att uppgradera företagshälsovården, som det också finns en utredning om, för att motverka och förhindra ohälsa på arbetsplatserna och för att människor snabbt ska kunna komma tillbaka. Den kommer också att gälla för små- och ensamföretagare som kan koppla sitt ansvar till detta och också få en garanti för att bli rehabiliterade utan privata sjukförsäkringar. Med detta som grund vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet. 129 () replik: Jag har en enkel fråga till . Är avstämningsmötena viktiga? Är de ett bra sätt att lösa dessa problem på? 130 () replik: Ja, de är viktiga. 131 () replik: Varför tar man då bort dem? Det finns något krav på att de ska genomföras. 132 () replik: I uppdrag ligger ansvaret att sköta detta. 133 Statsrådet (): Jag ber om ursäkt för att jag inte var med i den första debatten , men jag trodde inte att min hals skulle klara av en hel debatt. Jag fick fokusera på denna del. Men jag var i alla fall med och lyssnade. Det som karakteriserar dagen för många sjuka är väntan. väntar på att arbetsgivaren ska komma in med en rehabiliteringsutredning, arbetsgivaren väntar på att ska arrangera avstämningsmöten och sedan väntar alla på att landsting eller någon annan aktör ska kunna erbjuda rehabilitering. Systemet har varit uppbyggt på väntan, och man gör en sak i sänder. Den som drabbas av detta är den sjukskrivne som inte får hjälp . Regeringen föreslår därför, som ett av många förslag för att minska denna väntetid, att arbetsgivarnas rehabiliteringsutredning slopas och att arbetsgivaren i stället efter samråd med den berörda personen lämnar de upplysningar till som behövs för att behovet av rehabilitering ska kunna kartläggas. Jag är den första att peka på vikten av att arbetsgivaren i sitt arbete följer lagar, regler och förordningar och också har ett stort intresse av att hjälpa människor till hälsosamt arbete eller att återgå i arbete efter ohälsa. Arbetsgivaren har också en viktig roll när det gäller rehabiliteringsinsatser och arbetsmiljöbedömning. Ett gott exempel är ABB i som jag besökte. Där arbetar företagshälsovården aktivt tillsammans med ett bemanningsföretag för att hjälpa människor att återgå i arbete. Att vi nu tar bort kravet på arbetsgivarnas rehabiliteringsutredning bidrar till att snabba upp processen utan och det är min förhoppning att kvaliteten på något sätt försämras. Det ställs fortfarande stora krav på arbetsgivaren att följa de lagar, regler och förordningar som finns och sätta in de åtgärder som behövs för en effektiv rehabilitering. Inte minst kan vi i dagens betänkande läsa alla de lagar med krav på arbetsgivaren som finns i olika kapitel och paragrafer i lagen om allmän försäkring. Arbetsgivarens ansvar enligt arbetsmiljölagen och lagen om anställningsskydd är oförändrat. Vi vill ge arbetsgivarna kraftfulla verktyg att också ta sitt ansvar. Ser vi till vad kravet på att utföra en rehabiliteringsutredning har inneburit har vi kunnat se att arbetsgivarna inte har tillräcklig kompetens att klara detta. Jag behöver inte gå in på det vidare. Det har bekräftats på många sätt redan tidigare i debatten . Det har försinkat rehabiliteringsarbetet och de tidiga insatserna. Detta har förekommit , så den kritik som framförs ställer jag mig lite frågande inför. Detta har varit känt och också under den förra regeringens tid utan att man har försökt att göra någonting åt det. Utredningar har inte kommit in , och de har inte varit av den kvalitet som man har önskat. Det har inte underlättat människors återgång till arbete, menar . Enligt undersökning är det endast i av fallen som både en utredning har kommit in och en plan har gjorts inom överskådlig tid. Det är av dem som faktiskt behövde detta. Jag ser att s och v i en gemensam reservation har frågat mig om avveckling av arbetsgivarens rehabiliteringsansvar kan främja hälsa i arbetslivet. Vem är det som har föreslagit att arbetsgivarna ska ha ett mindre ansvar för arbetsmiljö och för att hjälpa människor tillbaka till arbete än ? Det är i alla fall inte vi. Tvärtom var det den socialdemokratiska regeringen som med sitt icke-agerande tidigare och genom att förtidspensionera människor 140 personer har låtit människor gå från en korttidsfrånvaro till en långtidssjukskrivning och till en sjuk- och aktivitetsersättning. De har därmed helt tappat kontakten med både arbetsliv och arbetsgivare. Det är verkligen att lämna människor i sticket. På grund av Socialdemokraternas politik har många människor inte tillgång till vare sig arbetsgivare eller en fullgod möjlighet till rehabilitering. Införandet av riktlinjer för sjukskrivna gör det möjligt för att bli mer selektiv i sina bedömningar. Om rekommenderade sjukskrivningstider blir mer relevanta, och mer aktiva vill jag poängtera, blir det mindre skäl för många att påbörja en fördjupad utredning. Men när sjukskrivningsorsaken är oklar eller de medicinska skälen tveksamma och möjligheterna till en förlängd sjukskrivning ställs finns det nu möjligheter också för att gripa in. Det gamla systemet handlar om att alla behandlas på samma sätt. Låt oss i stället se till att de som behöver får det bättre! Och när vi ser att en sjukskrivningsprocess gör att alla inte behöver ha denna långa administrativa byråkratiska handläggningstid, och att vi slipper undan den, kommer också att kunna arbeta på ett långt mycket bättre sätt. Likaväl som det i vissa fall kanske inte finns något behov av att sätta i gång hela den administrativa karusellen finns det i många andra fall krav på en fullgod vidare utredning. Vi behöver anpassa åtgärderna bättre för att hjälpa alla parter. Individer måste få snabbare hjälp och arbetsgivarna mindre byråkrati, särskilt när det gäller sådant som de inte behärskar. Sist men inte minst måste kunna fokusera på de fall som med stor sannolikhet kommer att utvecklas till långtidssjukskrivning och i värsta fall förtidspension. Jag ser också i betänkandet att utskottet förutsätter att regeringen följer upp och låter utvärdera effekterna av att arbetsgivarna inte längre ska göra rehabiliteringsutredningar. Jag kan lova utskottet att det kommer jag att göra. Jag har så sent som förvissat mig om att vi har nödvändiga siffror, fakta och möjligheter att göra denna uppföljning. Jag lovar er att jag kommer att göra detta. Jag har också tittat på reservation 4 där s och v kraftfullt motsätter sig att tidsfristerna ska tas bort. Jag är av den bestämda uppfattningen att tidsfrister och ett specificerat antal veckor snarare kan förhindra en aktiv och tidig insats. Låt oss i stället ha tilltro till när man säger att detta nästan har varit ett hinder i vägen och att man kan jobba på ett annat, bättre och effektivare, sätt! Jag tror att har möjlighet att se lösningarna i stället för som har varit ett hinder för att hjälpa människor till bättre hälsa. 134 () replik: Det är trevligt att ministern ställer upp i den här debatten. Mycket har sagts under resans gång, men jag vill fråga lite på en punkt. Jag upplever att det finns en lagstiftning och en hel del regler som har försökt snabba upp processen. Jag betraktar det här som fusk. Varför ser vi det inte på det sättet? Varför ser vi inte till att man lever upp till det som man är satt att göra? Tidsgränserna är ju inte till för att man ska vänta till , utan de är ett skydd för den enskilde individen. Så är grundtanken. Var finns åtgärderna nu? I propositionen beskriver man flera olika scenarier. Möjligheten att komma tillbaka måste öka. Drivkraften för snabba insatser måste öka. Men var finns åtgärderna? Arbetsgivaren saknar kompetens, säger man i propositionen. Var finns åtgärder för att hjälpa till att skapa den kompetens som är så viktig tidigt i sjukfallen? Man gör ett stort problem av de långa sjukdomstillstånden med de svåra sjukfallen. Var finns åtgärderna för att göra något åt det? Jag tycker att man går fel väg. Man tar bort åtgärder innan man presenterar nya. Man säger att man ska snabba upp processen. Var finns de skrivningarna? Var finns det uppdraget? Varför lever man inte upp till det som är gjort? Varför kommer inte åtgärderna för den problembeskrivning som finns i propositionen? 135 Statsrådet () replik: Det är ju en oppositions intresse och ansvar att opponera mot en politik. Men jag blir lite förvånad när nu opponerar mot sin egen politik. Socialdemokraterna kan väl inte ha levt i okunnighet om att detta inte har fungerat . Jag upptäckte det på posten som minister. Ni hade ju ansvar för att det som ni sjösatte för fungerade. Kontrollerade ni aldrig om det gjorde det? Visste ni inte att arbetsgivarnas rehabiliteringsutredning inte kom ? Visste ni inte att av dem som behövde det fick utredning och en rehabiliteringsplan? Jag blir lite förvånad när opponerar mot sin egen politik. Jag har upptäckt det här. Vi har upptäckt det här. Vi försöker göra detta och väldigt mycket annat. säger att de utredningar som kommer in har varit av så dålig kvalitet det har de vetat om att de inte har hjälpt oss i vidare arbete. De tidsfrister som finns försvårar dessutom för oss att arbeta snabbt, säger man. Det kan hända att en diagnos inte alltid ska behandlas på precis samma sätt eller ha samma typ av rehabilitering. Man kan faktiskt behandla olika sjukskrivna personer på olika sätt. Det är just det individuella som nu vill genomföra. Jag lovar att jag kommer att följa upp vad som händer när vi tar bort utredningen. Låt oss återkomma i diskussionen och se vad som har hänt. Jag ser att någonting måste göras. Den förra regeringen underlät att göra något. Låt oss återkomma. Jag har en rad andra förslag. Vi tittar på företagshälsovården där arbetsmarknadens parter nu har bett mig att gå vidare. Jag har bett att utreda det. Vi lägger fram en mängd förslag som innebär att de personer som har levt länge i utanförskap ska få hjälp att komma tillbaka. 136 () replik: Vi vänder oss emot de åtgärder som utreds. Vi tillsatte en utredning för att titta på vad som har hänt på det här området. De förslag som den utredningen kom med förkastar man. I stället tar man bort allt regelverk som är till stöd för den enskilde. För mig är arbetsplatsen fortfarande väldigt central. har och får en mycket större roll. Hur ska de klara sin roll med minskade resurser? Det är egentligen det som konkret händer . Kan var och en i processen kalla till ett avstämningsmöte? Kan den enskilde begära att få ett avstämningsmöte när man vill ha den här diskussionen? Finns det något stöd för det i det förslag som ni har lagt fram? Finns det något stöd för att den enskilde ska få en rehabiliteringsplan om man tycker att man behöver det? Finns det, i det förslag som ni har lagt fram, något stöd för att det över huvud taget ska göras en rehabiliteringsutredning på arbetsplatsen? 137 Statsrådet () replik: Vad gäller rättssäkerheten kan jag konstatera att inte har haft någon kontinuerlig tillsyn. För den myndighet som vi var med och röstade igenom tittade man inte på någon tillsyn. Det gjorde inte den förra regeringen heller vad gäller rättssäkerheten. Det har förts fram klagomål om den enskildes rättssäkerhet och verksamhet och tillgänglighet. Jag har tillsatt en utredning som är färdig . Där kommer självklart också rättssäkerhetsaspekten in. Det är härligt att höra er värna om individen och höra er tala om individens rättssäkerhet. Men är ni med på vårt förslag att göra en patienträttighetslag? är det bara en skyldighetslag. Ni kommer väl inte bara att värna den enskilda individens rättigheter? Om hade haft en replik till hade jag frågat honom om han möjligtvis hade kunnat tänka sig att också tillstyrka en patienträttighetslagstiftning. Det får jag fråga vid ett annat tillfälle. 138 () replik: Jag håller med om att det finns mycket frustration över väntan i sjukskrivningssystemet inte minst för den enskilde. Självklart vill arbetsgivarna ha tillbaka sina anställda . Vi är överens om att ta bort kravet på rehabiliteringsutredningen. Men att genomföra rehabiliteringsutredningens förslag med fokus på åtgärder anser jag är rimligt. Där skiljer vi oss åt. När det gäller tidsfrister handlar det om makt och rättigheter. I propositionen skriver regeringen på s. 25 att man avstår från att föreslå nya tidsfrister. Vidare skriver man: I den mån det finns skäl att styra myndighetens alltså handläggning i något avseende bör detta företrädesvis ske via mål i regleringsbrevet till myndigheten. Ni vill alltså flytta makt från individen till myndigheten, från till regeringen. Varför ta bort den enskildes rättighet att begära avstämningssamtal? 139 Statsrådet () replik: har pratat mycket om individens rättigheter. Där är vi helt överens. Mitt svar till var att i den utredning som har tillsatts med tanke på tillsyn över ingår också rättssäkerhetsperspektivet. Jag gläder mig, som sagt var, åt att ni pratar om detta. Jag instämmer fullständigt i denna möjlighet. Men jag frågar också om man med lika stort patos kommer att hävda individens rättigheter om vi diskuterar patientens rättigheter över lag. är det bara en skyldighet för att leverera vård, ingen rättighet för patienten att erhålla vård. Låt oss titta på detta ur ett brett perspektiv. Vi kan vara helt överens om att det är viktigt att värna patientens rättigheter. Något som jag också tycker är viktigt i reservation är en plan för återgång i arbete. Jag tycker att det är en intressant aspekt. Den finns med i diskussioner. Jag har varit på besök hos i . Där diskuterar man allvarligt att ersätta en del av sina arbetsmetoder med just en plan för återgång till arbete. Låt oss återkomma till detta. Var det hamnar vet jag inte i dagens läge. Jag kan bara säga att frågan lever och diskuteras. 140 () replik: Det är positivt att fokuserar på åtgärder och en plan. Men tyvärr ger inte denna proposition något lagligt stöd för det. Jag hoppas verkligen att ni återkommer med ett sådant förslag, så att den enskilde kan få rätt att få ett avstämningsmöte. Den rättigheten innebär kanske inte att den enskilde får exakt de rehabiliteringsåtgärder som han eller hon önskar, utan detta får man naturligtvis komma överens om i en dialog mellan och den enskilde. Det handlar snarare om att man har en rättighet att få ett möte. På samma sätt har vi en vårdgaranti som innebär att man har rätt att få vård . Men det handlar inte om vilken vård man ska ha. Detta är samma sak. Och där vill jag minnas att våra partier var väldigt överens, och egentligen var hela överens om att det ska finnas någon form av rättighet att få ett möte. Det vore väl ganska rimligt att ha det både inom hälso- och sjukvården och inom denna del. Det gläder mig att man nu ser över tillsynen från och att man har ett slags säkerhetstänkande och ser på rättssäkerhetsperspektivet för den enskilde. Men i det betänkande och i den proposition som vi diskuterar nu tycker jag tyvärr att den enskilde individens rättigheter har tappats bort. 141 Statsrådet () replik: Vi är helt överens om att väldigt mycket behöver göras. Väntan är orimlig för alla parter. Och i slutändan kostar det också samhället stora pengar. Och väldigt många får sjuk- och aktivitetsersättning. talade om olika tidsfrister för avstämningsmöten , , och så vidare. säger att det har gjort att man har känt sig uppbunden vid detta. Och när utredningar inte har kommit in har man fått påminna, och sedan har man fått koppla in , och sedan har tiden gått. Låt oss i stället försöka slippa detta. Låt oss i stället försöka arbeta på ett mer flexibelt och bra sätt och ge dem möjligheten att kunna göra detta. I stället lovar jag att följa detta och se vad som händer. Men det är inte alltid bra. Vi har detaljstyrt på låga nivåer vilket har varit hindrande. Vi är helt överens om att snabbt hjälpa personer tillbaka till hälsa. Vi ska göra många smarta saker och inte sitta och vänta och se, vilket ingen vinner på. 142 (): Det har varit intressant att lyssna till debatten. Regeringen har lagt fram en proposition som innebär en ändring av ett icke fungerande regelsystem för rehabilitering. Detta ändringsförslag motsätter sig Socialdemokraterna, . Debatten har belyst båda sidors ståndpunkter. Jag ska bidra med några synpunkter på arbetsgivarens roll och de möjligheter som ligger i förändring. Att behålla och konservera ett icke fungerande regelsystem är förlamande. Det är dyrt och något som alla parter förlorar på. Den föreslagna förändringen ger ett tydligt ansvar. Den innebär att man tar bort tidsfrister som inte har kunnat hållas vare sig av arbetsgivare eller av och som inte har varit anpassade till individen. Ingen av parterna har vunnit på nuvarande system, allra minst den sjukskrivne. Utan låsning och detaljföreskrifter som reglerar formerna för arbete kan utveckla och förbättra sina arbetsmetoder i stället för att sysselsätta åtskilliga årsarbetare med uppdraget att påminna arbetsgivaren om rehabiliteringsutredningen som, när den väl kommer in, ger ganska lite information. Handläggningen i sjukskrivningsprocessen kommer att förändras och förbättras och tidigare involvera den sjukskrivne. Och de försäkringsmedicinska riktlinjerna kommer här att vara ett stöd. anser att nuvarande process kan förbättras genom att sanktionsmöjligheter mot arbetsgivarna införs. Och Socialdemokraterna vill utveckla arbetsgivarens ansvar för rehabilitering. vill göra vissa förändringar inom nuvarande system. När vi talar om arbetsgivare tänker vi ofta på våra stora börsnoterade företag eller på den offentliga sektorn. Men en realitet är att vi i har väldigt många små företag. av företagen har färre än tio anställda. Det är dessa arbetsgivare som behöver enklare regler och mindre administration och pålagor, inte fler. Då kan de skapa jobb och växa. Varför vill då oppositionen ålägga dessa arbetsgivare ansvaret för att genomföra en utredning som de faktiskt saknar kompetens för, vilket många har tagit upp? De saknar medicinsk information och vana och erfarenhet att göra sådana utredningar. Kompetensen finns ju hos . Det gagnar inte den sjukskrivne. Det tar tid och resurser i anspråk som bättre kan läggas på att det vidtas nödvändiga åtgärder för en effektiv rehabilitering. Orsakerna till arbetsoförmåga som ska utredas ligger inte sällan utanför arbetsplatsen, i privatlivet. Det kan vara känsligt, i synnerhet på en mindre arbetsplats, att låta sin sjukdom och sitt privatliv exponeras för arbetsgivaren. Och sekretessen sätts ur spel. Utredningsansvaret flyttas nu från arbetsgivaren. Men arbetsgivaren ska fortfarande lämna de upplysningar som behövs till samt ansvara för att behövliga åtgärder för en effektiv rehabilitering vidtas. Det framgår i lagen om allmän försäkring och i arbetsmiljölagen. Arbetsgivarens och ansvar är tydligt i lagen. Frågan om rehabiliteringsansvar och utredning är stor och viktig. 570 000 sjukfall inträffade . finns kvar , det vill säga 220 000 personer, med inte riktigt lika många arbetsgivare. Det innebär att sjukskrivningsprocessen berör många hundratusen människor. Det gäller pengar. Om en person kan återgå tidigare i arbete minskar kostnaderna med enligt schablonen. Det gäller resurser och arbetsinsatser som läggs på hanteringen. Och inte minst gäller det sjukdom och livskvalitet för den sjukskrivne som snabbt bör involveras utifrån individbehov och inte utifrån tidsfrister. Det är en enorm process som är under utveckling och förändring där individen står i centrum. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna och reservationerna. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 17 §.) 10 § Några aktiebolagsrättsliga frågor Föredrogs civilutskottets betänkande 2006/07:CU24 Några aktiebolagsrättsliga frågor (prop. 2006/07:70). Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 17 §.) Föredrogs civilutskottets betänkande 2006/07:CU26 (prop. 2006/07:106). Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 17 §.) 12 § Stiftelsen verksamhet Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2006/07:UbU12 Stiftelsen verksamhet (redog. 2006/07:RJ1 och redog. 2006/07:RRS12). Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 17 §.) 13 § Frisökning ökade valmöjligheter till gymnasieskolan, m.m. Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2006/07:UbU15 Frisökning ökade valmöjligheter till gymnasieskolan, m.m. (prop. 2006/07:71). 143 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 1 i betänkande UbU15. Vi socialdemokrater tycker att det är viktigt att ge alla ungdomar möjlighet att välja både utbildning och skola. Att få gå önskad utbildning ökar motivationen och kan därför ge bättre studieresultat. Därför är vi generellt positiva till förslaget om frisökning. Frisökning kan öka samverkan mellan kommunerna kring gymnasieskolan och stärka utbildningsutbudet i en region. I den gymnasiereform som den socialdemokratiska regeringen avsåg att genomföra ingick frisökningen till gymnasieskolan. Nuvarande regering har valt att dra tillbaka reformförslaget. I stället utreds återigen en ny gymnasiereform som inte kommer att träda i kraft . Det innebär att en hel generation ungdomar missar de förbättringar som gymnasieskolan är i stort behov av och som vi beslutat skulle genomföras . Regeringen väljer nu att visa sin kraftfullhet genom att plocka ut olika reformer ur Gy 07 en ny lärlingsutbildning och möjligheten till frisökning. Det blir intressant att se vad man härnäst plockar ut ur Gy 07. Tyvärr är detta tillvägagångssätt förödande. Dessa olika reformer måste ingå i en större kontext för att önskad effekt ska uppnås. Dessutom befinner sig gymnasieskolan i ett vakuum; man vet inte någonting om vad som ska hända. Att införa frisökning till gymnasieskolan utan att förbättra när det gäller övriga brister i gymnasieskolan leder, befarar vi, till kvalitetsförsämringar. Vi vill se en modern gymnasieskola där fler elever når de gemensamma målen och därmed får de kunskaper som krävs för ett bra liv när det gäller både arbete och fritid. Framtidens gymnasieskola måste bättre än svara upp mot de krav som det moderna samhället ställer på såväl breda kunskaper som hög specialisering. 144 (): Jag har precis visat runt en skolgrupp i huset. Bland annat pratade vi om frisökningen. Regeringen stoppar den stora gymnasiereformen Gy 07. Man har valt att plocka ut förslag ur den och att göra dem till sina egna. Det är trevligt. Men det här duttandet gör att saker rycks ut ur sitt sammanhang. Därmed saknas ett helhetsgrepp. Det visar också detta betänkande på. Majoriteten i utskottet hänvisar till att man får återkomma till den framtida gymnasiereformen med vad som ska gälla för frisökning och lokala inriktningar. När vi ställde oss bakom förslaget om att införa frisökning till gymnasieskolan gjorde vi det utifrån att det ger kommunala gymnasieskolor förutsättningar som är mer lika dem för fristående gymnasier. Vi anser dock att det behövs kompletterande förändringar för att alla elever ska få bättre möjligheter i gymnasieskolan. Flera storstadskommuner har infört system med betygsintagning till gymnasiet. Det innebär att elever med de högsta betygen har förtur till de mest populära skolorna. Förutom att detta förstärker betygens negativa roll i grundskoleundervisningen skapar det starka segregationseffekter mellan elever med höga betyg och elever med låga betyg. avvisar argumentet att den etniska segregationen minskar om elever från storstädernas förorter ges möjlighet att studera på populära gymnasieskolor i innerstan detta mot bakgrund av att elever med utländsk bakgrund av sociala och klassmässiga skäl generellt har lägre betyg än infödda svenska elever.