prot · GV0943 · 2007-12-13 00:00:00 — Då kan man ju säga så här: Jo, det är bättre att någon annan får låna pengarna än att vi själva gör det. Men jag säger att det är ett knep från er sida. Ni gömmer undan den här skulden som ni faktiskt bygger upp. Den finns då någon annanstans och syns inte i statsbudgeten, men lånen och amorteringarna ska betalas. Jag vill veta vad ni har för faktaunderlag för att säga att det skulle vara billigare att låna pengar på det sättet, en privat finansiering, än att låna i Riksgälden. Jag har inte sett några sådana uppgifter. Dessutom är det väldigt svårt att hitta exempel på en långsiktig finansiering via OPS som skulle vara billigare eller bättre . Den rapport som vi har tagit fram visar också att man har svårt att peka på kostnadsbesparingar. Det har också varit ett av argumenten. Jag konstaterar då att majoriteten ändrar vissa formuleringar. Man skulle övergå från en finansieringsprincip anslagsfinansiering till OPS. Det blev att komplettera via OPS. Det är ett steg i rätt riktning. Men har jag suttit och räknat i betänkandet och ändå inte räknat med när OPS nämns i en motion, ett särskilt yttrande eller i en reservation. Komplementet OPS nämns 23 gånger i betänkandet. Det tycker jag är ganska mycket. Jag har svårt att tänka mig att det finns speciellt många fler ord än och och men som används oftare. Begreppet OPS, eller offentlig-privat samverkan, förekommer väldigt ofta. Jag vill ha en klarhet i om man ska tolka det som att ni bara har missat att rensa. Ser ni fortfarande detta som ett litet komplement? Är det grädde på moset som kan användas i vissa fall för att komplettera den vanliga anslagsfinansieringen, eller vad handlar det om? 23 gånger ni kan ju räkna själva. Jag kanske har missat något. Det är i alla fall inte färre än 23. På s. 106 i betänkandet finns Vänsterns förslag som innebär ett lägre anslag till utgiftsområde 22, nämligen nästan 11 miljarder lägre. Vill Vänstern därmed knäcka transportsektorn? Nej, det handlar inte om det utan om att vi genom att lånefinansiera större investeringar skapar ett stort finansiellt utrymme som kan användas till andra viktiga saker. Det möjliggör till exempel stora satsningar på spårtrafik. Det möjliggör åtgärder för att vi ska slippa de förseningar som vi alla som åker tåg är irriterade på ganska ofta. Vi kan säkerställa och vidmakthålla trafik på lågtrafikerade banor. Det är nämligen vansinne ur klimatsynpunkt att lägga ned en befintlig bana. I stället borde man stimulera och se till att det blev mer attraktivt för fler människor att använda banan. Det är väldigt dyrt att bygga upp ny infrastruktur. Vi tycker också att man ska ut en skatt på flygtrafik som gör att den på ett rimligt sätt står för sina kostnader vad gäller klimatpåverkan. Jag skulle önska att fler, liksom Vänstern och till viss del Socialdemokraterna, började diskutera för att se att det finns alternativa sätt att finansiera våra gemensamma investeringar vad gäller transportsektorn och inte bara gräva ned sig i de ideologiska skyttegravarna och kasta över lite dynga åt andra hållet. Vi skulle kunna komma överens om att det krävs viktiga åtgärder och kraftfulla satsningar för att vi ska komma till rätta med de problem som trafiken skapar och att vi då också måste skapa rimliga förutsättningar. Jag tror att alla, även utskottsmajoriteten, är överens om att det vore bra att få fler människor att resa kollektivt. Men man konstaterar också att vi inte lyckas med detta. Då måste vi kanske sätta in åtgärder. Vi föreslår att man ska försöka med klimattaxa någonstans, alltså att helt enkelt slopa avgiften för kollektivt resande. Alla ropar förfärat och undrar hur man kan vara så lättsinnig att man föreslår något så eländigt som att man skulle kunna få ta sig fram kollektivt som resande utan att betala. Det skulle bli jättedyrt! Vi kan dock konstatera att betalas av den resa som sker av biljettintäkten. Resten är offentlig finansiering eller olika typer av intäkter, till exempel från reklam. Man måste alltså inte täcka upp av vad kollektivtrafiken kostar utan betydligt mindre än så. Om vi gjorde ett sådant storskaligt försök skulle man kunna titta på vad det innebar för pendling och för möjligheten att bo kvar på en mindre ort och pendla in till centrum för resa till och från jobb och utbildning. Skulle det till exempel kunna påverka de reseavdrag vi har på ett bra sätt så att fler valde den kollektiva lösningen? Vi kan konstatera att om privatbilismen fortsätter att öka i samma takt som i och världen kommer vi inte att klara klimatmålen om vi inte tror att vi inom en väldigt snar framtid kan skapa enorma arealer för odling av grödor för förnybar energi som används för att framställa bränsle till alla dessa bilar som vi då skulle kunna framför utan problem för klimatet. Men vad kostar det? Om vi kunde få väldigt många människor att i stället resa kollektivt skulle det kosta en spottstyver i jämförelse med vad privatbilismen och vägtrafiken i stort kostar och inte minst . Våra särskilda infrastrukturåtgärder nämner vi i vårt särskilda yttrande 7. Vi konstaterar att vi accepterar uppdelningen att inte ska gå in och styra upp enskilda projekt, utan det ska myndigheter och andra verk göra. Men vi konstaterar att även här vill vi lyfta fram att vårt sätt att finansiera skapar större förutsättningar för att fler av de angelägna projekten faktiskt skulle kunna komma till stånd inom en rimlig tid och inte bara skjutas på en oändligt lång framtid, medan klimatet står och väntar på att vi politiker faktiskt ska ta ansvar och inte bara hänvisa till budgettekniska knep. 122 (): hänvisade till mötet i går när var här och pratade. Det pågår förhandlingar på som handlar om kommande generationers öden rent ut sagt. Vad pratade då om? Jo, han pratade om att det överlägset bästa styrmedlet för att nå klimatmålet var klimatavgifter, klimatskatter, CO2-skatter. Den uppfattningen delar vi i . Vi gick före med grön skatteväxling och trängselskatt, och vi tycker att det är rimligt att man sätter koldioxidavgiften på en sådan nivå att man når klimatmålen. Det ska inte vara den enda åtgärden, men det är den sista och mest effektiva skruven. För tung trafik behövs andra styrmedel. ska en kilometerskatteutredning presenteras. Jag väntar med stor spänning på innehållet i den. Det var något som vi i den transportpolitiska propositionen i den rödgröna majoriteten lämnade fram och såg som ett viktigt instrument, dels för att få rätt ordning på transporterna så att man kombinerar väg, järnväg och sjöfart på ett effektivt sätt, dels för att skapa rättvisa förhållanden mellan de olika lastbilsoperatörerna. I ser vi hur det kommer in fordon från andra länder. Inte alls alla men ovanligt många är registrerade i länder där dieselskatten är lägre och dieselkvaliteten sämre. Detta gör att vi har väldigt stora problem med trafiken i . Någonstans mellan av lastbilstransporterna har varken start eller mål i utan är ren transittrafik som påverkar klimat och miljö mycket negativt. Med en kilometerskatt skulle man skapa rättvisa mellan de åkerier som verkligen anstränger sig för att minska miljöbelastningen så att de vann fler transporter. bedrivs i stället miljödumpning. Det behövs också en flygskatt. Det är en skandal att flyget är ett skattefrälse som inte på något sätt täcker de kostnader man ger upphov till. Det är inget att välja på om vi ska klara klimatmålen. Men vi ska inte i första hand prata om ekonomiska styrmedel i denna debatt utan om infrastruktur och om hur vi använder våra skattepengar för att tillgodose människors och näringslivets behov av transporter. Då räcker det inte med bara ekonomiska styrmedel. Det måste finnas kapacitet hos de miljövänliga transportslagen. Vi i säger att vi ska plocka de lågt hängande frukterna först. Vad betyder det? Det betyder att medan man gör stora investeringar i järnväg så som vi vill göra ska man öka möjligheterna för buss- och båttrafik. Buss kan med mycket kort tidsutdräkt ta över stora delar av den biltrafik vi har om man har modet att planera för kollektivtrafik på bilens bekostnad. Då menar jag sådana enkla åtgärder som att reglera ljussignaler, att ha särskilda filer och att ska ta sitt ansvar. Man har faktiskt sektorsansvar för kollektivtrafiken genom att planera för kollektivtrafik i första hand och personbilstrafik i andra hand. Vi har i vårt budgetalternativ avsatt och öronmärkt 750 miljoner för att verkligen ska satsa på kollektivtrafik. Vi tycker att det är en väldigt märklig signal från regeringen att man inte kan tänka sig att differentiera. När dieselskatten höjs är det faktiskt skillnad på om det är busstrafik och andra som bedriver det hela, och vi stöder helt bussbranschens krav på att de ska få återbetalning av dieselskatten för att kunna ta marknadsandelar från bilen. Vi vill också att sjötransporterna ska spela en större roll. Vi har 52 hamnar i . Vi har en lång kust. Vi har jämfört med de flesta europeiska länder ett avundsvärt läge för att skapa smarta transportlösningar. Men för att så ska bli fallet måste faktiskt sjöfarten ha samma villkor som landtransporterna. Så är det inte . är ett affärsverk där investeringarna finansieras av dem som använder sjöfarten, medan det är anslagsverk som finansierar infrastrukturen på landbacken. Vi tycker att det borde vara lika villkor om man ska ha en rättvis och effektiv transportpolitik. Det innebär också att man måste differentiera farledsavgifterna bättre och kanske ställa villkor för att sjöfartsstödet ska utbetalas. finns inga villkor förknippade med det. En del tror att nya drivmedel kan rädda oss från klimatkatastrofen. Det är klart att det behövs nya drivmedel. Vi kan inte fortsätta att köra av trafiken på fossila drivmedel. Men vi ska också vara klara över att vi inte ordnar mer än en liten del av transportomställningen genom att byta till nya drivmedel. från har redovisat i remissvaret till att i bästa fall kan en femtedel av den oljereduktion som ska ske till 2020 ske genom utbyte till förnybara drivmedel. Resten måste ske med hjälp av effektivare transporter, bättre kombinationer av väg, järnväg och sjöfart på godssidan samt bättre kombinationer av cykel-, gång- och kollektivtrafik på persontrafiksidan. Jag har återkommit till Sternrapporten . Jag skulle önska att de borgerliga ledamöterna också tog del av den. I den kan vi se vilka kostnader som klimatkatastrofen kommer att orsaka oss, nämligen att vi kan minst förvänta oss i storleksordningen ett till två världskrig det är svårt att uppskatta. Inga nyheter sedan Sternrapporten blev offentlig har talat för motsatsen, snarare tvärtom. I rapporten drar man slutsatsen att det faktiskt är dyrare att inte investera än att göra det. Det är något som vi särskilt behöver adressera till Klimatberedningen, som har ett stort ansvar för att ge regeringen underlag inför regeringens beslut om en klimatproposition. Även om det kostar att bygga kollektivtrafik är det dyrare att inte göra det. Vi kan undra hur det ska gå till att finansiera dessa saker. Vi kan inte låta bli att känna oss lite lätt skadeglada. Det ligger inte riktigt för mig, men jag ser hur det går med lånefinansieringar och OPS. För dem av oss som var ute i valdebatterna 2006 fanns det ingen ände på vilka investeringar som de borgerliga kandidaterna skulle finansiera med hjälp av OPS. Jag tror inte att det var någon valkrets i landet som inte skulle begåvas med ny infrastruktur betald med hjälp av OPS. Vi har tagit fram underlag som visar vad resultatet har blivit. Resultatet har i första hand blivit att de olika entreprenörerna och anläggningsföretagen kommer att skaffa sig större förtjänster om de använder sig av den metoden. Skatteutgifterna kommer att öka. När räntan och amorteringarna väl ska betalas kommer det att visa sig att projekten blir dyrare än om de finansieras via Riksgälden. Jag kan förstå att det är vissa problem nu mellan och när infrastrukturpropositionen ska läggas fram. Jag skulle gärna vilja höra diskussionen dem emellan. Man ska också lyssna på vad Riksgälden säger i det sammanhanget, om man ska ta ansvar för statens finanser på riktigt och inte bara på låtsas. Vad gör regeringen i ljuset av , klimathotet och rekommendationer? Vi har inte blivit imponerade. Det första ni gjorde var att avskaffa flygskatten det enda lilla styrmedel vi hade lyckats åstadkomma för att bromsa ökningen av flyget. Ni aviserar att ni i första hand ska satsa på att bygga Förbifart ett järnvägsprojekt för minst 25 miljarder för att lösa problem med infrastrukturen. Vad blir det i så fall över till kollektivtrafiken? Jag ska inte orda särskilt mycket om Förbifart eftersom jag har haft anledning att göra det vid andra tillfällen. Jag kan bara säga att vi instämmer i de krav som restes på klimatdemonstrationerna , det vill säga inte en krona till nya vägar. Pengarna ska i stället gå till kollektivtrafik. Det skulle vara intressant att göra en ordentlig samhällsekonomisk bedömning av vad vägsatsningarna står för, vad de ger och vad de kostar. Ni uppehåller er väl vid detta i propositionen. Där skriver ni att det ska läggas större vikt vid samhällsekonomiska bedömningar . Ni säger också att dessa bedömningar ska resultera i att det ska vara en större andel vägar. Det är intressant att ni ställer en fråga, efterfrågar mer analys och vet svaret på frågan. Varför frågar ni över huvud taget om ni vet svaret? har sagt att det ska bli tre fyra gånger större väganslag. Eftersom jag antar att han inte är mer spendersam än tidigare innebär det motsvarande mindre på järnvägssidan. Det ska bli mycket intressant att få se reaktionerna från dem inom näringslivet som vill köra gods på järnväg och de människor som har förväntat sig och flyttat i tron att det ska bli en järnvägsutbyggnad och det sedan inte blir det. Jag tror inte att det kommer att öka regeringens popularitet. Ni gör för övrigt en bedömning i budgetpropositionen där ni tittar på tio nystartade vägbyggen. Vad är den samhällsekonomiska bedömningen av dem? I er redovisning säger ni att det var bara sju av dem som det gick att räkna på. Tre av dem gick det inte att räkna på alls. Av de sju som det gick att räkna på var tre olönsamma. Hur kan ni då tro att en större andel till väginvesteringar skulle ge större samhällsekonomisk lönsamhet? Vi ska vara klara över att alla projekten utgår från den beräkningsgrund som lades fast när oljepriset låg på fatet. Hur kan ni tro att det räknat i dagens oljepris ska bli större lönsamhet för vägarna? Man räknade också med att skadan av koldioxid skulle belöpa sig på . Är det någon som tror att skadekostnaden för klimatet är så liten? Nej, givetvis inte. Med riktiga variabler, kalkyler eller siffror in blir det en helt annan bedömning. Jag skulle verkligen önska att någon av dem som kommer upp efter mig vill resonera om saken. Vad menas med att fler vägar skulle ge större samhällsekonomisk lönsamhet? Jag tänkte nämna något om trafiksäkerhet. Vi har nollvisioner. Det finns ett etappmål som vi redan har misslyckats med. Det vet vi är slut inte misslyckats lite utan ganska mycket. Den positiva trenden med ett minskat antal döda på vägarna har brutits. Kan vi då inte göra någonting åt detta? Jo, det kan vi göra. Det finns enkla forskningsresultat och ett opinionsarbete som visar på att bättre hastighetsövervakning, bättre sanktioner så att skyltade hastigheter blir reella i trafiken samt alkolås skulle ge mycket stora effekter. Vad blir svaret på detta? Jo, det är att ni beskär medel till de ideella organisationer som arbetar opinionsbildande för att få trafikanter att följa regler och för att minska de humanitära problem som trafikolyckorna innebär. NTF och andra organisationer får mindre medel. Det är ett märkligt svar när ni har ansvaret för trafiksäkerheten i ett land. Det är också mycket konstigt att ni väntar med att lägga fram lagförslag. Jag har inte sett något i propositionsförteckningen om förslag till att nya fordon ska ha alkolås. Det var vi tämligen överens om före valet. Jag skulle också avslutningsvis vilja säga något om jämställdhet. Vi har ett jämställdhetsmål i transportpolitiken. Det sjätte delmålet. Vad innebär det? Jo, det är att vi i större utsträckning ska beakta de vanor och resmönster kvinnor har och de värderingar kvinnor står för i trafikpolitiken. Vad vet vi då om skillnaden mellan män och kvinnor? Det finns givetvis fysiologiska skillnader mellan män och kvinnor, men jag tror inte att de kan förklara att kvinnor går mer än män. Jag tror inte att det finns någon begränsning hos män som gör att de inte kan gå längre och mer än vad de gör . Kvinnor åker mer buss. Jag tror inte heller det beror på att männen inte får plats i bussar eller att det på något annat sätt finns något som hindrar dem. Även om de säger sig ha svårare att läsa tidtabeller tror jag faktiskt inte att det är ett problem som inte går att överbrygga. Vad blir svaret på de skillnader som finns? Vi vet att kvinnor i större utsträckning är utan bil och beroende av kollektivtrafik. har svaret varit Förbifart . Jag tror inte precis att det går att leda i bevis att Förbifart utgör en större uppfyllelse av det jämställdhetspolitiska målet. 123 (): Jag vill inledningsvis säga att i den här budgetdebatten delar vi i alliansen upp de olika transportslagen mellan oss. Därför kommer jag inte att gå in på alla områden inom utskottets ansvarsområden. Mina alliansvänner kommer att redovisa andra delar av vår gemensamma infrastrukturpolitik. Alliansregeringens övergripande mål är att bryta utanförskapet som har ökat lavinartat under det socialdemokratiska styret. Vi bryter den trenden genom fler jobb i fler växande företag. Förutsättningen för att bedriva företag i hela vårt land är en fungerande och pålitlig infrastruktur. Regioners möjlighet att locka till sig nya företag är beroende av att det finns fungerande transporter och kommunikationer. För enskilda företag kan en god infrastruktur leda till ökad produktivitet och lönsamhet. På så sätt stärks företagets konkurrenskraft, och det blir möjligt att nå nya marknader och nya kunder. Alliansregeringen ser dessa möjligheter och gör därför i sin budget en miljardsatsning på infrastrukturen. extra satsas på drift och underhåll av vägar och järnvägar. extra satsas på investeringar i vägar, och dessutom tillförs som ett extra bidrag till vårt enskilda vägnät. Med andra ord satsar regeringen 1,2 miljarder mer än den tidigare socialdemokratiska regeringen på att förbättra vår infrastruktur. Det är en av de större satsningar som har gjorts i en ordinarie budgetproposition i modern tid, mina vänner. Med rustade vägar och järnvägar skapar vi förbättrade förutsättningar för att tåget och bussen tryggt och säkert ska komma fram . Totalt satsar vi nästan på områdena transportpolitik, IT, elektroniska kommunikationer och post. Den största delen, , går till byggande och underhåll av vägar och järnvägar. Vi har knappast hört om Socialdemokraternas förslag i deras budgetmotion. Det är mycket intressant att se Socialdemokraternas nya löften att åtgärda vägar och järnvägar i det här landet, men trovärdigheten är lika stor som att tomten finns med tanke på deras totala underfinansiering av tidigare projekt när de själva satt i regeringsställning. Det är inte så konstigt att de inte vill lyfta fram sitt eget budgetförslag över huvud taget. Vi ser gång på gång hur Socialdemokraterna glömmer bort att de har suttit i regeringsställning och är ansvariga för de brister som finns inom fler områden än det här. lovar de pengar till höger och vänster utan en trovärdig finansiering. Varför gjorde inte Socialdemokraterna det här när de själva satt vid makten? Den nu gällande investeringsplanen som gäller , fastställd av den tidigare , innehåller många löften men på tok för lite pengar. Det är naturligtvis ett oerhört svek och nedslående för många kommuner och regioner som trodde på och att Socialdemokraternas plan var på riktigt. Alliansregeringen har bett både och att göra en översyn av de gällande infrastrukturplanerna. Vi misstänkte förstås att Socialdemokraterna hade byggt upp förväntningarna i landet genom ett luftslott och att en del skulle vara ofinansierat. Ingen kunde väl tro att det var så illa ställt som redovisningen nu har visat. I Socialdemokraternas infrastrukturplan fattas det på vägsidan och långt över 50 miljarder på järnvägssidan. Ni tror kanske att jag sade fel. Nej, det fattas 80, 90, kanske i den gällande planen. Det är inget som ni med stolthet kan säga att ni har åstadkommit. Det är inte nog med detta. Vi har också ett eftersatt underhållsberg som innebär att infrastrukturen förstörs och faktiskt på många ställen är så dålig att det inte räcker med att laga den. Vi måste bygga om infrastrukturen, för förfallet är för stort. Det är ett eftersatt underhållsberg bara på vägnätet i storleksordningen . Var ligger då trovärdigheten i förslagen från Socialdemokraterna den här gången? Att förra regeringen lurat svenska folket råder det ingen tvekan om. Det får ni väl hantera, men värre är att det har åstadkommit en förtroendekris när det gäller politikens trovärdighet och kommande infrastruktursatsningar. Socialdemokraterna måste förstå att det nu är allvar när vi diskuterar infrastruktur. Det är inga tomma julklappar som ska levereras, utan det är verklighet. Vi är beredda att se på nya finansieringsformer när det gäller infrastruktur. Det har ni starkt kritiserat. Socialdemokraterna ställer sig negativa till alla typer av OPS-lösningar. Vi tycker att man på ett kreativt sätt måste se på olika finansieringslösningar för avgränsade projekt. Exempelvis kan byggandet av en bro som förkortar resor vara ett bra exempel på OPS som delvis kan finansieras genom broavgifter. Alliansregeringen lägger nu upp strategier för nyinvesteringar där väg- och järnvägsinvesteringar ska underlätta vardagen för människor och företag och möjliggöra grunden för utvecklingskraft i hela vårt land. tydliggörs och läggs strategier upp för en omställning av transportsektorn som utgår från en effektiv samordning och logistik mellan hamnar, flygplatser, vägar och järnvägar. För att nyttja infrastruktursatsningar på bästa sätt tas nu äntligen ett samlat grepp över alla transportsätten, och vi kan på ett tydligt sätt se våra transporter i ett stråktänkande. Människors ökade rörlighet i större arbetsmarknadsregioner visar också på att statens planering mycket tydligare måste genomföras tillsammans med den regionala nivån. Allt detta pågår nu i alliansregeringens förarbete inför den proposition som kommer att läggas fram för . Det är egentligen obegripligt att det inte har gjorts . Man kan faktiskt ställa sig frågan vad sossarna gjorde på departementet när de var placerade där. Det är också glädjande att vi nu kan se att man gör en genomlysning av några myndigheter för att skapa en effektivare organisation och uppfylla de krav som våra medborgare och företag ställer. De myndigheter inom trafikutskottets verksamhetsområde som berörs är VTI, , , , , , , och . Vi är också i slutfasen av att förverkliga en trafikslagsövergripande trafikinspektion. Den nya myndigheten beräknas kunna inleda sin verksamhet . Vidare håller vi på att se på förutsättningarna för att ombilda verksamheterna vid , , och Projektering till aktiebolagsform, och en proposition i frågan kommer . Det höga tempo som alliansregeringen håller i ett nödvändigt förändringsarbete är imponerande. Det är en situation som man inte kan säga att man är van vid från tidigare regeringar. Det är många bollar i luften . Det finns de som undrar om vi verkligen klarar allt vi utger oss för att kunna åstadkomma. Jag kan försäkra er att det kommer att lyckas. Några ytterligare exempel på allt som pågår är att analysera roll som statlig infrastrukturförvaltare och i anslutning till detta redovisa de ekonomiska och transportpolitiska förutsättningarna för och konsekvenserna av alternativa verksamhetsformer för . Vi gör en översyn av roll och verksamheter. Vi har planer på förändringar av område.