prot · GU09134 · 2007-08-30 00:00:00 — Man konkurrerar om studenter, man konkurrerar om forskningsmedel, och man är väl medveten om att det krävs excellenta insatser för att på lång sikt motivera sin existens. Det är verkligheten, och jag är lite inne på samma spår som att man mot slutet av denna debatt kanske ändå behöver säga något till försvar av . Det han talar om är att man nu runt om i världen funderar på hur man kan vässa universitets- och högskoleväsendena så att de möter en ny tids krav. Det är inte så långt till , och där har man gjort ungefär det som talar för. Jag tror inte att det är den modellen vi ska ha i . Den som har följt debatten som jag minns att vi faktiskt har haft någonting i som hette regionstyrelser. De hade ansvaret just för att främja regionalt samarbete mellan lärosäten i en viss landsända, och inte minst från borgerligt håll var dessa regionstyrelser en styggelse som vi gick till storms emot. Som framhållits i debatten kan man i väldigt många fall tänka sig nätverksbyggande som inte alls har en regional utgångspunkt utan helt andra förtecken. Men ibland behöver vi få upp en debatt till ytan om hur vi ska gå vidare. De här strömningarna finns som sagt också ute i vårt högskoleväsende bland dem som sitter darrande och gråtande efter uttalande, om man får tro . Många av dem är i full färd med att bygga allianser. Jo, för att man själv känner att vägen framåt går via profilering, och ska man profilera sig på sin ort måste man kunna erbjuda andra inriktningar i närområdet. Det är därför man blir starkare genom att bilda sådana allianser. Som nämnts har och haft långtgående planer på en fusion. Vad jag förstår har det numera övergått till en önskan om att bilda något slags federation, och vi har från regeringens sida sagt att vi tycker att det är intressant. Vi har till och med, med benägna godkännande, fått en liten slant i budgeten som vi kan använda som smörjmedel i sådana processer, och det som pågår i sydöstra har fått just sådana stimulansmedel. Jag tror alltså att mycket av det som är på gång är positivt. Det behövs även andra förändringar, och ett antal av de frågor som har ställts här i debatten kommer att få svar när budgetpropositionen presenteras. 21 (): Det är klart att vi ser fram emot att läsa budgetpropositionen, men jag hoppas ändå att statsrådet mer seriöst än vad han gav uttryck för nu kan förstå och ha respekt för att sådana här uttalanden skapar oro på de nya universiteten. Det är nämligen ett ohyggligt stort jobb som har lagts ned, ofta i uppförsbacke. Resurserna för forskning och forskarutbildning vid de äldre universiteten är så stora för varje grundutbildningsplats än vad de är vid de nya universiteten. Det har aldrig någonsin handlat om att utvecklas på lika villkor, utan det har varit en ständig uppförsbacke. Att känslan av att kunna förlora dessa landvinningar skapar oro tycker jag är naturligt, och det ska man ha respekt för. Det är inte på något sätt så att jag har sett någon sitta och gråta, men jag har sett väldigt arga människor, och ilska kan vara bra att agera utifrån. Regeringen har talat om vad en universitetsstyrelse inte ska bestå av. Jag hoppas att regeringen också kan släppa på reglerna så att även icke svenska medborgare har möjlighet att sitta i svenska universitetsstyrelser. Det vore viktigt för internationaliseringen. Jag kan slutligen känna sympati för statsrådets ambitioner att stötta samverkan och effektivt resursutnyttjande. Vi ska ju vara rädda om skattebetalarnas pengar. Det märkliga är att det bara gäller den här delen av skolvärlden och inte den skolvärld där vi nu ser att friskolor växer upp som svampar ur jorden. Mitt avslutande råd till statsrådet är därför att ta ett resonemang med kollegan på departementet om en samordning och en samsyn av hela utbildningsväsendet. Det tror jag att elever och studenter tjänar på. 22 Utbildningsminister (): När jag blev utbildningsminister avgav jag ett så kallat bragelöfte om att jag under mitt första år skulle besöka alla universitet. Jag visste att de var betydligt fler än vad tycker att de ska vara, men jag var möjligen inte helt på det klara med att de var 14 stycken. Sanningen är att jag har ett par kvar. Men när det står klart att jag ska fortsätta på högskole- och forskningsområdet ska jag gå vidare och besöka inte bara de återstående universiteten utan också ett antal av våra högskolor. Det är väldigt inspirerande. Jag har bland annat besökt , som har nämnts här, och har själv sett den dynamik som finns där. Jag ser inte vad man skulle vinna på att de fick skruva ned sin tämligen nya och blänkande universitetsskylt och leta upp den gamla högskoleskylten från något lager. kommer säkert att förbli universitet, men kommer att leva i den blåst som alla akademiska institutioner lever i. Den blåsten består av tävlan mot kvalitet, tävlan mot att ständigt nå nya framgångar vid forskningsfronten, och det är aldrig tryggt och bekvämt, utan det finns alltid ett moment av utmaning. Universitetskanslern har rest en del organisatoriska frågor där jag inte helt och fullt delar hans uppfattning. Det som ändå gjorde att jag även efter den intervjun är rätt övertygad om att vi gjorde ett klokt val när vi anställde som universitetskansler är att jag tror att det är bra att vi har en kansler som håller debatten levande om hur vi kan nå ännu högre kvalitet och ännu mer excellens. Jag tycker att det har funnits en ton här i debatten av att så långt är vi överens. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2006/07:676 om ansvarsfrågan vid läckande gamla fartygsvrak 23 Miljöminister (): har frågat mig hur jag avser att tydliggöra vem som är ansvarig för de läckande fartygen samt hur jag ska verka för att kustkommunerna ska få möjlighet till den beredskap som kan behövas. Först vill jag säga att havsmiljön är en högt prioriterad fråga för regeringen. Som ett led i arbetet med att uppnå miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård är det viktigt att ha kunskap om de potentiella risker som kan finnas med olja, krigsmateriel, industriavfall eller andra miljögifter som avsiktligt har dumpats i havet eller sjunkit genom olyckshändelser. Jag ser med oro på de oljeutsläpp som sker eftersom de kan äventyra våra hav och kuster vare sig de härrör från sjunkna fartyg eller kommer från dagens sjöfart. När det gäller miljöpåverkan från vrak är det viktigt att förstå att mindre utsläpp av lättare oljeprodukter ofta löses upp och avdunstar från havsytan relativt snabbt, medan större mängder olja samt tyngre olja kan förorena stränder och fiskeredskap, skada fågellivet eller på annat sätt förorena vatten och kust och skapa stora olägenheter. i har initierat två utredningar om sjunkna vrak, dels en inventering av de vrak som finns, dels en utredning om olika saneringsmetoder, riskbedömningar samt juridisk analys. i har även fortlöpande kontakter med . kommer att informera sig om i arbete. Av de inventeringar som i har gjort vet vi hur många vrak det finns i våra svenska vatten, men finns begränsad kunskap om vad dessa vrak har för laster och vilken potentiell risk de kan utgöra. Vraket S/S Skytteren, som är aktuellt i det här fallet, utgör dock det största vraket på svenskt vatten. Även om en sanering av vraken i många fall är det bästa för miljön måste alltid en bedömning göras av de risker som vraken utgör och vilken miljöpåverkan de kan ge upphov till. Det kan i vissa fall vara så att sanering kan ge mer skada om stora mängder olja läcker ut än ett mer långsamt läckage. Detta är en bedömning som måste göras från fall till fall och beror av möjliga saneringsmetoder. Att genomföra inventeringar och riskbedömningar är ett sätt att skaffa sig information om vraken som kan utgöra grund för sådana ställningstaganden. Ytterligare en omständighet att beakta i sammanhanget är huruvida vraken finns inom svenskt territorialvatten eller ekonomisk zon eftersom det påverkar våra möjligheter att agera. Utifrån nuvarande kunskap är det svårt att göra en bedömning av hur stort miljöhotet är, men som jag tidigare uttryckt är det givetvis allvarligt om det finns vrak på våra bottnar som kan läcka stora mängder olja. Jag anser därför att dagens kunskap behöver förbättras om hur stor den potentiella påverkan kan vara från sjunkna vrak. Regeringen har också uppmärksammats på att ansvaret för att ta hand om vrak och herrelösa båtar är oklart, bland annat genom skrivelse 2004/05:170. I denna skrivelse tillkännages att anser att det är otillfredsställande att det i vissa fall saknas uttryckliga bestämmelser om vem som har rätt eller skyldighet att forsla bort skeppsvrak. I vissa delar finns dock utpekade ansvariga myndigheter, till exempel att får undanröja vrak som hindrar sjötrafiken eller utgör hinder för fisket. har också ett ansvar för bekämpning av exempelvis olja till sjöss om större mängder olja läcker ut från vraket, medan kommunerna ansvarar för bekämpning vid stränder och på land. En kommun har rätt till ersättning av staten för den del av sina insatser vid oljeutsläpp som överstiger ett av regeringen fastställt belopp. Jag anser därför inte att ytterligare åtgärder behöver vidtas när det gäller frågan om ersättning till kommuner. Jag tycker att det är otillfredsställande att det inte finns någon tydlig ansvarsfördelning och skyldighet att forsla bort och åtgärda vrak eftersom dessa kan utgöra ett miljöproblem genom läckage av till exempel oljor och metaller. Vrak bidrar också till att våra kust- och farvatten upplevs som mer skräpiga, vilket hämmar den totala naturupplevelsen. Det är viktigt att våra sjöar, kust- och farvatten hålls så rena som möjligt. Jag anser att ansvarsfrågan om vrak och herrelösa båtar måste få en lösning, och regeringen överväger med utgångspunkt i skrivelse hur denna lämpligen kan klarläggas. Frågan bereds därför inom . I det kommande arbetet är det också rimligt att efterfråga och ta till vara de erfarenheter som redan finns i vårt grannland när det gäller riskbedömningar och sanering av gamla vrak. 24 (): Jag tackar så mycket för svaret som jag har fått av miljöministern. Det är väldigt intressant att svaret på min interpellation andas en lösning på frågan om ansvaret för de gamla skeppsvrak som finns i våra hav och som jag vill lyfta fram i min interpellation. Det är bra att frågan nu bereds inom . Det är positivt för många av våra kustkommuner att få det beskedet. Eftersom min fråga handlar om läckor ska jag kanske inte be miljöministern att läcka något om resultatet av frågans beredning. Men det råder så många frågor runt dessa gamla fartyg på havets botten att alla klargöranden är välkomna. Det finns en mycket stor mängd fartyg på bottnarna, och en riklig mängd finns utefter Sveriges kuster. De finns inom och utanför svenskt territorialvatten. På blir frågan ett orosmoment. Det är då vi befinner oss mer i och på havet genom att bada, segla och kanske fiska. Det är då vi också inser vilket värde ett levande och friskt hav har. Vi vill inte se oljeskadade fåglar eller uppleva hotet av en oljekatastrof. Många av de fartyg som utgör ett hot genom att de rostar i fogar och skrov sänktes . Såväl som var indragna i , och många av de fartyg som förliste utmed kusterna drevs med olja eller diesel. blev frågan om läckande fartyg en stor nyhet på . Man hade hittat olja efter Skytteren, som sänktes 1942. Uppskattningsvis hade Skytteren då läckt olja . Totalt uppskattas att det finns ca 3 400 fartyg som hamnat på botten i svenska, norska och danska vatten . Av dessa har ungefär 260 så kallad farlig last ombord. Flera av dem finns utefter norska kusten, och precis som miljöministern säger har en stor och man kanske kan säga djupare erfarenhet av att hantera vrak och deras läckande innehåll. tömde den ett av dessa fartyg vid namn som låg på botten i på ca 8090 meters djup. Man hade tidigare gjort en inventering, och man kunde utifrån den bedöma vilka akuta risker som fanns. tömdes på tusen ton olja. Det var inte allt som fanns, men det anses att detta har räddat från en katastrof. I de sjunkna fartygen finns laster av olja av olika slag, och det finns kemikalier, ammunition och krigsgas. I min interpellation ställer jag två frågor. En är om ministern kommer att verka för att kustkommunerna ska få den beredskap som de kan behöva och jag syftar då på om en eventuell kraftig oljekatastrof skulle inträffa. Det finns möjligheter för kommunerna att få ersättning av staten för den del av sina insatser vid oljeutsläpp som överstiger ett av regeringen fastställt belopp, får jag veta av svaret. Det är bra att kommunerna kan komma att få ersättning vid en eventuell olycka, för det är inte trevligt för de boende i kustkommunerna att känna sig bekymrade över vad som händer vid våra stränder vid en oljeolycka och hur det ska finansieras. Man kan ju tycka att det som i de allra flesta fall i samhället skulle vara bättre att göra någonting innan en katastrof inträffar. Det är det väl oftast, men jag vet att man inte alltid anser att en del av dessa rostande fartyg bland annat de med gas och ammunition bör tömmas eller tas upp. Det verkar dock vara viktigt att man har en klar bild och mer kontroll över situationen. Jag undrar också om denna ersättning som avses är tillräcklig för en kommuns räkning ifall både fåglar, fiskenäring och turism drabbas, för det kan ju bli kolossala kostnader. 25 Miljöminister (): Först vill jag säga att jag verkligen tycker att det är en viktig fråga som har tagit upp. Ju mer jag har satt mig in i bakgrunden till frågan, desto mer ser jag att det finns ett stort allvar bakom detta. Jag blir också mer och mer förundrad och tycker att det är mer och mer obegripligt att frågan inte har åtgärdats tidigare i och med att man uppmärksammades på den. Precis som säger har det fartyg som är aktuellt, S/S Skytteren, läckt i kanske den förra regeringen uppmärksammades på detta. Justitiekanslern klargjorde att det inte är klarlagt med ansvaret för denna typ av vrak och händelser. begärde då av den förra regeringen att den skulle agera, och det har ändå inte gjorts. bad mig nu om mer besked. Det jag kan säga är att jag självklart mot denna bakgrund verkligen kommer att medverka till att se till att frågan tas upp både med allvar och med skyndsamhet därför att jag tycker att det är mycket otillfredsställande som situationen nu är. Vi ska vara medvetna om att utifrån de inventeringar som har gjorts bland annat av i vet vi att det finns kanske omkring 260 vrak som kan ha en potentiell miljöpåverkan genom att kunna läcka olja eller diesel. Ungefär 25 av dem ligger på svenskt vatten. Det som jag nu vill medverka till är att klarlägga var ansvaret för de här olika fartygen och frågorna ska ligga. Det blir första steget för att också klargöra vilka eventuella finansieringsbehov som kan finnas. Jag menar dock fortfarande, som jag sade i mitt interpellationssvar, att kommunernas kostnader är täckta. Om det sedan också behövs mer samordning för att man verkligen ska skaffa den beredskap som behövs och där delar jag uppfattning att det alltid är mycket bättre att förebygga än att drabbas av olyckan oförberett om den mot all förhoppning inträffar är det också en del av det som jag är beredd att pröva i en sådan fråga om ansvarsfördelningen. 26 (): Jag är glad att vi delar denna oro. Jag tänkte fortsätta att tala lite grann om detta med förebyggande arbete. Vi hade ett oljeutsläpp utanför på 1987. Då släpptes det ut olja från ett fartyg som hette Tolmiros. Det kostade oss att sanera det. uppskattar man att det enskilda fartyget fortfarande har ungefär 6 olja kvar som ligger och läcker . Men, som sagt var, det behövs lite mer innan vi kan göra någonting. Det behövs bland annat kunskap och en beredskap. En beredskap kan man ju bara bygga upp genom att skaffa nödvändig kunskap, men det behövs alltså pengar till det. Det är mycket som saknas, bland annat en komplett databas i över vrak i svenska vatten. Som sägs i svaret anser även miljöministern att dagens kunskap om vraken och de miljöfarliga lasterna är otillräcklig, och det behövs en inventering, mer kunskap och förslag på åtgärder. En riskvärdering av fartygen och deras last saknas. Jag vill veta mer konkret hur vi ska kunna komma framåt, för i om efterbehandling av förorenade områden de ställer en fråga om det skulle vara möjligt att använda pengar som finns i budgeten till förorenad mark på land säger de att oavsett detta behöver man för att söka efterbehandlingsbidrag göra utredningar om ägaransvar och fastighetsägaransvar. Dessa utredningar är komplexa, och de kan inte göras utan extern, juridisk expertis, och man anser att man inte kan komma vidare i frågan utan att få dessa utredningar gjorda. Det är alltså lite av ett moment 22, skulle man kunna säga. 27 Miljöminister (): och jag delar på många sätt synen på denna fråga. Precis som framgår av mitt svar, och precis som framgår av det vi vet , har också på svensk sida gjorts mindre inventeringar än vad man till exempel har gjort i . Det betyder också, precis som säger, att det inte finns någon komplett databas i . kommer vi på olika sätt att se till att kunskapen blir bättre, att vi skaffar oss de instrument som behövs för att klarlägga både var ansvaret ska ligga och var frågorna ska skötas någonstans och också se till att detta går snabbt. Jag förstår oro och framför allt otålighet. Otåligheten delar jag, och mitt sätt att lösa detta är att se till att vi gör de saker som ska göras. tjänar frågan dock inte på att jag i förväg beskriver mer vad som kan göras, för det är precis det som utredningsarbetet som förestår ska visa. 28 (): Haven utsätts för ett ökat tryck från både båtar och mänskliga aktiviteter. Allt det här tillsammans med de gamla synderna från förr gör att ekosystemen är hotade ytterligare. Det är tråkigt när man hör en del uttrycka sig om att havet är allas angelägenhet men det är ingens ansvar. Vi har alla absolut ett ansvar. Man kan ju tycka att frågan skulle ha varit löst av tidigare regeringar, och visst har väl alla regeringar sedan de här fartygen sänktes varit medvetna om att dessa fartyg faktiskt finns där. Men miljöfrågorna blir mer och mer aktuella, och man börjar förstå mer och mer vilken påverkan som sker. Så länge problemen är osynliga och vi inte ser dem har vi en förmåga att inte heller tänka på dem. Det här är absolut allas ansvar. Jag håller med miljöministern om detta. Jag tycker att det är tråkigt att det finns en frustration i samhället över de här frågorna, och jag som kommer från vet hur allvarligt många människor upplever det här. Man tycker inte om att känna den här oron. Jag tror att man faktiskt förväntar sig att regeringen sätter ned foten nu och talar om vad man har för lösningar. Jag hade gärna sett att ministern kunde ha gett mig lite mer verktyg för det här och inte bara svarat mig att det behöver skaffas olika instrument och sätt. Jag ser fram emot att få en lösning på det här. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2006/07:667 om obalansen på svensk arbetsmarknad 29 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig vilka initiativ jag ämnar vidta för att åtgärda den obalans som råder på svensk arbetsmarknad. menar utifrån sin frågeställning att obalansproblematiken består i att bristen på arbetskraft blir alltmer påtaglig inom många branscher och regioner. Arbetsförmedlingarna sägs sakna verktyg, och regeringen sägs sakna initiativ. Jag är kanske inte direkt förvånad över fråga och försök till problemformulering. Det går ju bra för . Många människor som tidigare levt i utanförskap tar steget från arbetslöshet till arbete. Sysselsättningen stiger kontinuerligt som arbetslösheten sjunker. Svensk arbetsmarknad ser bättre ut än . I SCB:s senaste arbetsmarknadssiffror konstateras att det är all-time-high i antal sysselsatta. har antalet sysselsatta ökat med 116 000 personer, och enligt beror en tredjedel av de nya jobben på regeringens politik. Regeringens politik ger resultat. Det vore dock klädsamt om och hans parti tog på sig ett ansvar för att, trots den kraftiga ökningen av antalet personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder under , inte ha klarat av att rusta dessa personer till att kunna ta ett arbete i de sektorer som uppvisar tecken på arbetskraftsbrist. Det vi nu ser är i själva verket en del av den socialdemokratiska arbetsmarknadspolitikens misslyckande under föregående mandatperiod. Det försöker vi nu rätta till, bland annat genom att återupprätta arbetslinjen. Regeringen började omgående vid regeringsskiftet genomföra en rad förändringar inom arbetsmarknadspolitiken och då särskilt inom arbetslöshetsförsäkringen. Regeringens omställning av arbetsmarknadspolitiken syftar till att förbättra matchningen på arbetsmarknaden och motverka utanförskap. De åtgärder och resurser som arbetsmarknadspolitiken har ska tydligt prioriteras till dem som står allra längst från arbetsmarknaden. påstående att kvalificerad yrkesutbildning, KY, har hårdbantats sedan regeringen tillträdde är direkt felaktigt. Satsningar på KY har genomförts kontinuerligt , och ekonomiska vårproposition aviserade regeringen att 2 000 tillfälliga utbildningsplatser bör permanentas. KY som utbildningsform är en fortsatt viktig del av den eftergymnasiala yrkesutbildningen och ett attraktivt val vid sidan av högskoleutbildning som i hög grad bidrar till att kommer att ha en fungerande arbetsmarknad som skapar tillväxt. Regeringen har därför för avsikt att på olika sätt stärka den eftergymnasiala yrkesutbildningen, där KY ingår, . behövs flera åtgärder för att komma till rätta med obalansen på arbetsmarknaden och utanförskapet. Lösningen är emellertid inte det efterfrågar, det vill säga en traditionell och gammal, väl beprövad socialdemokratisk resultatlös arbetsmarknadspolitik. Den har prövats och fört med sig konsekvensen att vi har ett stort utanförskap på arbetsmarknaden. Den stora utmaningen, som denna regering antagit, är att skapa en politik för varaktig sysselsättning och minskat utanförskap. För att komma till rätta med obalansen på arbetsmarknaden krävs en helhetssyn på ekonomin med en rad insatser inom olika politikområden. Övergången till arbete måste underlättas ytterligare för personer som är arbetslösa, långtidssjukskrivna och förtidspensionerade, bland annat för att motverka brist på arbetskraft och minska utanförskapet. 30 (): Jag får väl börja med att hälsa välkommen tillbaka till interpellationsdebatterna. Jag hoppas att du har fått en välbehövlig vila efter förra årets interpellationsdebatter. Jag kan konstatera att vi nog kommer att ses till som kommer. Jag skulle vilja peka på en sak i det som arbetsmarknadsministern tar upp när det gäller hela det här systemet och de obalanser som finns. Det har väl knappast undgått någon att några av de vanligaste synpunkterna från småföretagarna och deras organisationer rör just bristen på arbetskraft och risken för brist på arbetskraft. Jag såg att man , när statsministern var ute i landet i tror jag det var pekade på det här också. Det är riktigt att jobben har ökat bra, och det tycker jag är väldigt glädjande. Det bästa som kan hända människor som är arbetslösa är att de kommer tillbaka till jobb. Men arbetsmarknadsministern stannade på de första raderna i i SCB:s statistik. Det är egentligen det som min interpellation också tar sin näring i. Jag visste inte detta när jag skrev interpellationen, men den stärks egentligen ytterligare av det här. Läser man längre ned i kan man också se att långtidsarbetslösheten har ökat med 500 personer till knappt 55 000 , och långtidsarbetslösheten hos ungdomar har ökat till 7 500, vilket är 5 600 fler än . Det står också att läsa i . Det tycker jag borde oroa arbetsmarknadsministern när han, ganska storstilat, slår sig för bröstet och berömmer sig och regeringens politik som har gett det här resultatet. Min minnesbild är inte precis att sade att det var en tredjedel av jobben. Man sade väl en viss del.