prot · GV0917 · 2007-10-26 00:00:00 — Frågan bereds i , bland annat mot bakgrund av att förslaget innebär betydande utgiftsökningar. har också inlett samtal med berörda parter. I arbetet med att komma fram till en lösning gäller det att ta hänsyn till flera aspekter. Regeringens grundläggande uppfattning är att lärosätena ska vara självständiga med stor integritet. måste bedömningarna göras med beaktande av såväl konstnärliga och utbildningsmässiga skäl som integrationsskäl. Min utgångspunkt är att verka för att berörda parter kommer fram till en lösning som tillgodoser de olika intressena. 43 (): Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. Jag beklagar lite grann att statsrådet inte heller den här gången kan ge ett tydligt besked om framtiden för nycirkusverksamheten i . Det var ganska många av oss som efter den debatt vi förde senast hade hoppats på att frågan skulle vara löst nu och att oklarheterna skulle ha försvunnit. Det fanns de som också hade hoppats att den budgetproposition som kom från regeringen skulle kunna bringa lite klarhet i vad det här ska leda till. Jag vill uppmärksamma kammaren och talmannen på att vi också ska vara ganska glada. fattade nämligen beslut om att tilldela , initiativtagaren till Cirkus Cirkör, för forskning om nycirkusens framtid. Man gör det mot bakgrund av att detta är en ny konstform som har väckt stort intresse både i och internationellt och som växer och har stor betydelse. Detta är ett erkännande av konstformens betydelse. Jag ska erkänna att bakgrunden till mitt engagemang i frågan är samtal med just , som har varit orolig för beslut om att flytta verksamheten från till och vilka konsekvenser det får för den stora nycirkusverksamhet som finns i . Den är närmast själva grunden för den konstform som finns på det här området i . Man riskerar nu att slå sönder den grunden. Bakgrunden till interpellationen handlar inte bara om flytten och om regeringens ansvar för den. Det handlar också om att satsningen i med nycirkusverksamhet som en bärande del kanske är en av de mest framgångsrika storstadssatsningar som har lyckats med. Den har inte bara skapat en utbildning på plats utan även entreprenörskap, nyföretagande och ett kluster av scenkonst och annan verksamhet i . Detta har förändrat bilden av men också förändrat bilden av ett område som hade stora problem med att visa att det går att skapa entreprenörskap och framtidstro. Det som händer nu när beslut om att flytta från till finns hängande i luften är att det också skapas en osäkerhet för annan verksamhet här. Det gäller entreprenörer och företagare som funderar på att bilda kluster. har stora planer på att utveckla detta till ett kluster för scenkonst och annan konstnärlig verksamhet. Men hänger det här i luften, och man vet inte vad som kommer att hända. I den förra debatten och jag förde om detta påtalade han detta och framhöll, mycket riktigt, att det pågår ett konstruktivt samtal just nu mellan , Cirkus Cirkör och . I den mån regeringen på något sätt blir indragen i denna diskussion ska vi naturligtvis på alla sätt vara konstruktiva, sade han. Det uppskattar jag. har vi hamnat i en situation där Cirkus Cirkör och har skrivit till regeringen och sagt att de behöver för att upprätthålla den cirkusverksamhet som finns i och som är grunden för den här konstformen. Bollen ligger alltså hos regeringen. I svaret från statsrådet försöker han hänvisa till att det nu ska pågå nya samtal med de berörda aktörerna. Men de har ju haft sitt samtal, och de har sagt att de kräver detta för att verksamheten ska kunna fortsätta. Jag vill inledningsvis ställa ett antal frågor till statsrådet mot bakgrund av detta och av statsrådet svar. Den första är: När kommer regeringen att ge besked om hur det blir med nycirkusverksamheten i ? Den andra är: Anser statsrådet att kan gå vidare med sina planer på nya lokaler för just cirkusverksamhet inne på innan frågan om vad som händer med verksamheten i är löst? Den tredje är: Kommer statsrådet att involvera i processen, som han sade i förra interpellationsdebatten, väl medveten om att kommuns verksamhet står och faller med den verksamhet som finns kvar på utbildningsområdet i när allt det här är färdigt? 44 Statsrådet (): Jag tackar för informationen om forskningsanslag. Jag kände inte till det; det var trevligt att höra. Också jag vill uttrycka en gratulation för den blivande möjligheten att bedriva forskning om detta. Jag hoppades att denna fråga skulle vara löst . Det är helt klart att jag hoppades att den kompromiss som de två parterna skulle komma fram till skulle vara av ett sådant slag att den nu skulle vara på väg att förverkligas. Att så inte har skett beror på att den kompromiss man kom fram till förutsatte ett ökat ekonomiskt engagemang från statens sida av en storleksordning som vi bedömer inte är rimlig. Dessutom kan man fundera på om kompromissen var bra. Jag tolkar interpellation så att han egentligen inte tycker att kompromissen är bra eftersom den i för hög grad flyttar utbildning från till . Jag kan förstå den synpunkten. Vidare har jag nu fått klart för mig att inte var tillräckligt inblandad i processen med skrivelsen. Även det var en brist. första fråga är: När räknar vi med att denna process ska vara avslutad? Tyvärr får jag svara ungefär som förra gången: Jag hoppas att det ska gå fort och jag hoppas att det ska bli bra. Men vi är inte riktigt framme där . Den andra frågan gäller hur jag tycker att ska förfara med sina beslut i avvaktan på att denna fråga löses. Jag kan svara att jag hoppas att avstår från beslut som binder upp processen på ett sådant sätt att alternativen för att lösa nycirkusfrågan på bästa möjliga sätt snävas in. Jag räknar med att man inte föregår processen genom att binda upp sig på något sätt. När det gäller den tredje konkreta frågan om är jag medveten om att är en mycket viktig, för att inte säga avgörande, aktör i sammanhanget. Det som har hänt är att nu har jobbat vidare på egen hand och kommit fram med förslag om ytterligare omfattande satsningar på området. Det gäller både i meningen det fysiska området och själva nycirkusverksamheten scenkonsten med tillhörande och närliggande verksamheter. Jag ser oerhört positivt på kommunens engagemang, och jag vill verkligen att staten och kommunen ska ha ett bra samarbete på området även i fortsättningen. Jag tror att vi egentligen ser rätt likartat på de här sakerna. Faktum är att det var den socialdemokratiska regeringen som sade att nycirkusutbildningen skulle föras in i . Jag tror också att vi delar uppfattningen om att högskolorna ska ha en långtgående möjlighet att själva bestämma om lokalfrågor och lokaliseringsfrågor. Vi delar slutligen också uppfattningen att inte minst ur integrationssynpunkt är verksamheten i just på platsen viktig. Därför gäller det att manövrera så att alla intressena tillgodoses, och det är det vi håller på med. 45 (): Jag vill verkligen tacka statsrådet för det förtydligande av sina egna åsikter i de här frågorna han nu gör. Jag tycker att de stämmer väl överens med mina egna åsikter, även om det finns några funderingar i marginalen som man kan ha synpunkter på. Men man kan verkligen ifrågasätta om kompromissen i alla delar är den bästa. Jag har gjort det också officiellt. Det finns nämligen en underliggande tanke som är lite provocerande; när olika konstformer ska mötas, inspirera och utvecklas måste det alltid ske någon annanstans än i . Det tycker jag är lite provokativt när man funderar på att finna mötesformer för olika konstformer, att utveckla en särart och så vidare. Jag hoppas att kan ha en öppenhet för att diskutera sådana frågor. Mötet kan också ske i . Jag är fullt öppen för att högskolan måste ha en stor frihet när det gäller att fatta beslut om lokalisering och inre angelägenheter. Där delar jag helt statsrådets uppfattning. Däremot har politiken en uppgift att se vad det blir för konsekvenser av detta. Vi talar om att är mycket pengar för statskassan. är inte ett enormt berg av pengar i statsbudgeten, men man kan vända på frågan och se vilken betydelse har i och för nycirkusverksamheten lokalt om staten inte går in tar den kostnaden. Då kan man verkligen tala om enormt mycket pengar som påverkar hela grunden för konstformen nycirkus. Det är därför vi har varit oroliga från början när vi såg att det här kompromissförslaget skrevs. Man förlitade sig på att staten skulle gå in med . Vi var redan från början oroliga för om staten verkligen kommer att kunna leverera de pengarna. Finns de i ? Jag är jätteglad om de pengarna finns, men om de inte finns där måste man titta på vad det här får för konsekvenser för verksamheten. Jag är verkligen glad över att statsrådet säger att man nu tittar på detta och att man också väger in de här andra aspekterna som handlar om vad detta får för betydelse för och integrationsfrågorna. Jag tycker att de är viktiga. Jag tolkar statsrådet så att från och med nu kommer att vara en involverad part. Jag tycker att det är viktigt. Om man nu ska bygga en långsiktig och väldigt bra lösning för nycirkusutbildningen tror jag att man också ska titta på verksamhet och de framtidssatsningar man planerar där. Jag välkomnar också statsrådets besked att inte borde gå vidare med planer som låser fast innan den här frågan är löst. Jag välkomnar statsrådets besked i de här frågorna. 46 Statsrådet (): Min inställning framgår väl också indirekt av att den här frågan lever. Om jag ansåg att den enda synpunkt som fanns att framföra var att i det svenska systemet bestämmer högskolorna själva över var de ska lokalisera sin utbildning, och därmed punkt, hade jag tagit ställning. Men jag ser inte frågan riktigt på det sättet. Jag tycker att Cirkus Cirkör och nycirkusverksamheten har betytt så mycket just i att det är bekymmersamt att verksamheten helt eller till stor del ska flytta därifrån. Låt oss ta det beslut som fattade som utgångspunkt. Där ansåg man att verksamheten skulle omlokaliseras, och då uppstod det motstånd mot det. Om vi och andra säger att vi tycker att status quo ska vara ett alternativ innebär det att status quo plötsligt kostar . Det är den frågan vi har funderat på i departement. Jämfört med hela statsbudgeten är inte 9 miljoner mycket, men jämfört med en hel del kvalitetssatsningar av olika slag som görs är det ganska mycket om man också sätter det i relation till antalet elever och så vidare. Vi kände att det inte var ett möjligt alternativ för vår del att rakt av skriva på den här så kallade kompromissen. De kompletterande synpunkter vi hade var att det kändes som om inte hade varit tillräckligt involverad i processen. Det var väl egentligen de båda huvudsynpunkterna. Det kostade betydligt mer pengar än vad vi var redo att nu skjuta till. Dessutom kändes det som om det inte var en kompromiss som var redo att acceptera och tycka att den tillgodosåg deras intressen. Vi känner starkt för båda de här aspekterna. är ju också en viktig verksamhet. Jag har haft anledning att samtala med rektor på , och hon är djupt engagerad i att utveckla sin verksamhet och ser att nycirkusen är en väldigt viktig komponent där. Hon tycker att samlokaliseringen har ett stort pedagogiskt värde. Hon menar att de synpunkterna inte har kommit fram tillräckligt i debatten. Mot det står att det till och med står i lagen att myndigheterna i sin verksamhet ska ta hänsyn till integrationsaspekter. Jag förutsätter att på ett eller annat sätt kommer en viktig del av nycirkusverksamheten att finnas kvar i . Någon liten merkostnad är väl staten redo att ta på sig för detta, men exakt hur det här ska är landa på bästa sätt ser vi ännu inte. Vi har tagit på oss rollen att föra dialogen vidare med parterna. Jag kan bara på nytt uttrycka den förhoppning som jag uttryckte , nämligen att det här inom en ganska snar framtid ska kunna landas på ett sätt som är acceptabelt för alla inblandade parter. 47 (): Då ska jag inte ens utnyttja hela min talartid utan bara säga att jag återigen tackar för den inställning som statsrådet har. Jag hyser stort förtroende för att han kommer att följa upp den här frågan på ett positivt sätt. Jag tror att bollen just nu ligger lite grann hos regeringen för att lösa den här frågan. Det verkar som om man har hamnat i ett läge där det också behövs diskussioner med en part utifrån för att komma vidare. Jag tror också att det kan bli en bra lösning. Man talar om . Det vore också ett otroligt slöseri om man slog sönder den fina verksamhet som har byggts upp i . Det vore inte heller väl använda skattepengar av integrationspolitiska och företagsekonomiska skäl när det gäller den verksamhet som har vuxit upp där. Jag tror att man ska se på helheten när man tittar på den här frågan, och då tycker jag att det finns mycket som talar för att vi borde hitta en lösning, precis som statsrådet säger, där en stor del av utbildnings- och nycirkusverksamheten faktiskt finns kvar i och kan utgöra ett nav för den framtidssatsning som vill göra kring konstformen men också i närliggande branscher. Det tror jag att både och har mycket att vinna på. 48 Statsrådet (): Jag bekräftar att vi delar synen att just nu är det vi som har bollen. Parterna har skrivit sig samman delvis på ett sätt som inte är helt ovanligt i sådana här sammanhang, det vill säga att man enas om ett maxalternativ och skickar räkningen till någon annan. Förutom den synpunkten tycker jag ändå att det har varit rätt värdefullt att de har träffats och verkligen försökt fundera på hur man ska kunna lösa detta. Bollen ligger just nu hos oss. Vi har kontakter med både Cirkus Cirkör och . Det är angeläget att vi också har bra kontakter med . Jag hoppas att det ska kunna lösa sig inom en någorlunda snar framtid. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2007/08:49 om blivande socionomers förberedelse för yrkeslivet 49 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att stärka socionomutbildningens förankring i det praktiska arbetet som socialsekreterare samt vilka åtgärder jag avser att vidta för att se till att har erforderlig kompetens att utreda de svåra barnärendena. Jag vill inledningsvis betona hur viktigt det är att alla studenter, oberoende av utbildningsinriktning, är väl rustade för arbetslivet när de avslutar sina studier. Socionomexamen är en yrkesexamen som kan leda till olika arbeten inom ett flertal områden. Examensbeskrivningen för socionomexamen speglar också denna bredd. Det övergripande målet är att studenten ska visa sådan kunskap och förmåga som krävs för självständigt socialt arbete på individ-, grupp- och samhällsnivå. Av beskrivningen framgår vidare bland annat att en socionom ska visa kunskap om och förståelse för barns behov, kunna tillämpa relevanta författningar och kunna identifiera, strukturera, utreda och utvärdera insatser på individ-, grupp- och samhällsnivå. Den utexaminerade studenten ska alltså ha fått de redskap som krävs för att vara verksam inom ett flertal områden och inte endast i arbetet som socialsekreterare med ansvar för barnutredningar. De studenter som så önskar kan fördjupa sig och studera vidare för att till exempel få en magister- eller till slut en doktorsexamen med inriktning mot socialt arbete. Arbetsgivarna har ett stort ansvar för att se till att anställda ges den fort- och vidareutbildning som de behöver för att kunna arbeta på ett sätt som är både rättssäkert och anpassat till arbetsplatsen och de olika grupper som socionomen kommer i kontakt med. Det gäller barn, funktionshindrade, äldre, personer med olika missbruksproblem med mera. Att har erforderlig kompetens att utreda svåra barnärenden är en fråga som kommunerna ansvarar för. Enligt socialtjänstlagen ska insatser vara av god kvalitet. Kommunerna ska anställa personal med lämplig utbildning och erfarenhet för att utföra socialnämndens uppgifter. Därutöver har utfärdat allmänna råd om personalens kompetens vid handläggning och uppföljning av ärenden som rör barn och unga. 50 (): Tack statsrådet, för svaret! Jag noterar särskilt att statsrådet är just högskole- och forskningsminister, och det passar ju bra in på problematiken i min interpellation om blivande socionomers och socialsekreterares förberedelser för yrkeslivet. Detta är inte mitt ordinarie område, men jag är djupt engagerad i detta utifrån min egen bakgrund. Mina utgångspunkter är just socionomutbildning och erfarenhet inom varav som enhetschef. En del av detta som jag har reflekterat över finns att läsa om i Akademikern nr 6 2007 som jag hoppas att ministern läser efter denna debatt om han inte har gjort det innan. Problematiken har naturligtvis bäring även på socialministerns ansvarsområden, men huvudfrågan här handlar om grundutbildningen och kompetensutbildningen för socionomer och socialsekreterare. Socialutbildningen är som ministern nämner en bred utbildning, och tack vare detta är den säkert extra intressant. Men jag önskar att det fanns en tydligare varudeklaration från högskolornas sida om att arbetsmarknaden till sin största del finns inom . Därmed skulle man också tydligare förbereda de studerande på högskolor med inriktning mot socialt arbete på detta. Min grundkritik är att den här tydligheten inte finns i tillräckligt stor utsträckning. Ministern berör i sitt svar vad det verkligen handlar om, nämligen att har erforderlig kompetens att utreda svåra barnavårdsärenden och att detta är en fråga som kommunerna ansvarar för. Det är detta jag menar att som lagstiftare och regeringen som ansvarig för att tillämpningen av lagstiftningen sker måste diskutera och bry sig om hur kommunernas uppgift ser ut, hur det går till när kommunerna verkställer gällande lagstiftning och hur högskolorna utbildar och tillhandahåller rätt utbildad personal. Ministern svarar också att arbetsgivarna, alltså kommunerna, har ett stort ansvar att se till att anställda ges den fort- och vidareutbildning som de behöver för att kunna arbeta på rätt sätt och på ett sätt som är både rättssäkert och anpassat till arbetsplatserna. Här menar jag det är också en av mina utgångspunkter för den här interpellationen att högskole- och forskningsministern har ansvar för att kommunerna har möjlighet att ta detta ansvar och göra detta på rätt sätt. Vi har sett det pågår en debatt om detta i samhället på vilket sätt detta sker och vad som är grundorsakerna till de brister som finns. Det sker ju en granskning av hur kommunerna uppfyller detta arbete. Vi ser att det är en hårt ansträngd arbetsmarknad. Vi ser att det är en arbetsmarknad där det är en stor omsättning på personal. Vi ser att det är en arbetsmarknad där de nya i arbetslivet ställs inför svåra arbetsuppgifter utan tillräckligt stöd från utbildning, forskning och arbetsgivare. Det är detta som jag är kritisk mot och vill diskutera. Min fråga till ministern är naturligtvis om ministern tycker att kommunerna på ett bra sätt tar sitt ansvar att skapa möjligheter för personalen att utföra sitt arbete på ett tillräckligt bra sätt. 51 Statsrådet (): Jag vill tacka för att han har tagit upp denna fråga, för jag tycker att den är oerhört viktig. Bakom politikerorden finns ju en verklighet där ute där personal i , ofta med socionomutbildning, har ett enormt ansvar. Vi läser notiser i tidningarna eller hör från goda vänner om fall av misstänkt barnmisshandel som har anmälts eller att någon 14-åring halvt om halvt har sparkat ihjäl någon kamrat. Efter polisingripande anmäls det till , och då förväntar vi oss att medmänniskor ska ställa upp för utsatta människor och hjälpa dem tillbaka till ett värdigt och bra liv. Då är det naturligtvis enormt viktigt att de här individerna som med samhällets uppdrag ska försöka hjälpa till i svåra familjesituationer har så bra verktyg som möjligt, bland annat en bra utbildning. Jag är socionom själv, även om jag gick på det som kallades förvaltningslinjen. Då var utbildningen treårig, men av de tre åren var faktiskt praktik. Ett problem är ju, som jag påpekar i svaret, att man kan bli socionom även om man har helt andra yrkesplaner än att jobba just i . Som frågeställaren påpekar hamnar de flesta trots allt i . Jag kan inte riktigt bedöma hur det är med varudeklarationen som talar om och om det är ett stort problem att blivande socionomer inte är medvetna om att väldigt många av dem kommer att jobba i . En bakgrund här är att utbildningen har utvärderats, och där kom man fram till att det fanns en del luft i utbildningen, alltså att det borde vara möjligt att få in fler moment inom den tid som stod till buds. Med den motiveringen avfärdade man tanken på att förlänga utbildningen. Jag kan inte personligen riktigt bedöma om de nyutbildade socionomer som kommer ut är tillräckligt bra för att handlägga de ofta oerhört krävande uppgifter som de ställs inför. Men de utvärderingar som har gjorts och de bedömningar som arbetsgivaren i meningen Kommuner och Landsting, SKL, har gjort alltså som organisation och representant för de ansvariga för verksamheten visar att utbildningen uppfyller rimliga krav. Jag kan väl alltså inte säga att vi utifrån de utvärderingar som har gjorts och de uppfattningar som har framförts av avnämarna, nämligen kommunerna och deras organisation, har grund att göra någon stor förändring. Jag tycker ändå personligen att vi lägger ett sådant oerhört ansvar på socialarbetarna att vi ständigt behöver följa denna fråga och fundera på om vi på olika sätt ger dem tillräckligt bra verktyg. På mitt ansvar ligger ju då i första hand vilken utbildning vi ger dem. Jag tar fasta på frågor och är för min del redo att kontinuerligt följa frågan även om jag inte kan vara konkret med något förslag till något nytt grepp just . 52 (): Min kritik är inte riktad mot mina kolleger inom i som är utbildade och som är satta att göra just detta svåra arbete. Som ministern säger har de ett jättestort ansvar att leva upp till den lagstiftning som vi fattar beslut om här i . Det är en enormt viktig lagstiftning som man har ansvar för att verkligen följa upp i sitt arbete. Det är ju precis de frågor som ministern tar upp: Vilket stöd ger riksdag, regering, och kommunerna sin personal som jobbar med de här frågorna? Det gäller allt från hur, som jag menar, högskolan varudeklarerar när man rekryterar sina studerande och hur utbildningen sammanförs med det praktiska arbetet när det gäller den akademiska världen till hur man forskningsbaserar det sociala arbetet i utredningsmetodik, behandlingsformer och olika sådana saker. Här ska jag hänvisa till ett annat nummer av Akademikern, där dessutom finansministern är på framsidan, nr 8 2007, där , som är samhällspolitisk chef på , just belyser problematiken och hur verkligheten ser ut. Man ifrågasätter varför inte och personalen inom i större utsträckning uttrycker vad som faktiskt sker i det verkliga, vardagliga arbetet och den svåra problematiken. Det är forskningen och myndigheterna som får tala om detta i stället. Men forskningen och myndigheterna talar i stället om att en socialtjänst finns utan tillräckliga resurser, vilket i sin tur ger stor personalomsättning och stressig arbetsmiljö. De mest oerfarna får tunga utredningar i de mest problemtyngda områdena. Hon fortsätter vidare med att säga att det handlar om den systematiska nedvärdering av social kompetens som vi har sysslat med ända sedan vi förstod att det faktiskt var ett kunskapsområde. Det tog skamligt innan det blev ett forskningsområde över huvud taget. Det är en sektor som domineras av kvinnor och som man därför ostraffat kan nedvärdera i form av låga löner och avsaknad av karriärstege. Andra yrken får uppmuntran i form av lön eller annat om man läser vidare och kanske till och med forskar. En socionom får ingenting automatiskt. Den ledare som hon skriver innehåller formuleringar som man inte behöver uppfinna själv eftersom hon på ett så tydligt sätt beskriver den faktiska problematiken.