prot · GU0963 · 2007-02-20 00:00:00 — Jag menar att det är olyckligt för alla dem som är anställda inom svensk hälso- och sjukvård men ytterst naturligtvis för de patienter som därmed får mindre vård och vård av lägre kvalitet än vad jag tror att vi får med flera olika alternativ. Jag vet att vård och omsorg inte är tjänster eller varor vilka som helst. Det här är något som måste omgärdas med speciella regler. Jag tror ändå på att de sanningar gäller som innebär att där man gör på lite olika sätt, där man prövar lite olika metoder, kommer en utveckling där man lär av varandra som är till nytta för svensk hälso- och sjukvård. Socialdemokraterna har lite svårt med den synen. Man vill se det hela lite mer konformt på ett och samma sätt. Det är beklagligt. Bland de remissinstanser som har yttrat sig över förslaget är det en överväldigande majoritet som tycker att regeringen gör rätt. Det ska villigt erkännas att en och annan remissinstans inte tycker så, till exempel i . Men de övriga landstingen som har yttrat sig tycker att det är bra och gör tummen upp. Det finns en stor efterfrågan på detta av principiella skäl, men ytterst utifrån det som handlar om att man vill ge svenska patienter en så god omvårdnad som vi någonsin kan ge. Vi tror att de förslag som kommer att läggas fram kommer att bidra till att utveckla den svenska hälso- och sjukvården. 61 HANS (): Socialministern sade att han tyckte att det var klokt att besluten fattas av landstingspolitiker i . Jag delar helt den uppfattningen. Det kallas subsidiaritetsprincipen, och det är något som förenar många i kammaren. Det innebär att beslut ska fattas på lägsta möjliga politiska eller annan nivå. Det är bättre att det fattas beslut regionalt än nationellt. Det är bättre att det fattas beslut lokalt om det är effektivare än regionalt. Det absolut mest effektiva är att besluten fattas av familjerna själva utan politisk inblandning. Jag tycker att det är en god princip. Jag tror att skälet till att stopplagen en gång infördes var att den baserades på misstänkliggörandets politik. Man ifrågasatte att det fanns privata vårdgivare. Jag förstår att det är viktigt att man avskaffar stopplagen. Det är en signal om att alla de som finns som komplement bredvid den skattefinansierade offentliga vården är viktiga och betydelsefulla. Jag är glad över att jag för en interpellationsdebatt med en kristdemokratisk socialminister i stället för med en socialdemokratisk minister. Om vi hade haft fyra nya år med Socialdemokraterna hade stopplagens andliga efterföljd blivit nya inskränkningar på det viktiga området. Då kanske vi inte hade haft Bjäresystrarna, det vill säga två kvinnliga entreprenörer som berättar om att patienternas behov styr systrarna i . visar på en utveckling från 41 000 personer verksamma som privata vårdgivare till 104 000 personer . Bland dem finns många duktiga kvinnliga entreprenörer. Jag kommer att bli glad när socialministern kan presentera stopplagens avskaffande som ett förslag för kammaren, en proposition som vi kan rösta om. Det innebär, fru talman, att jag kan åka hem och sätta ett kryss på min lista över vallöften jag avgav 2006, nämligen att jag skulle få medverka i kammaren till att avskaffa den stopplag jag i grunden tycker har varit så felaktig. Välkommen, ministern, med förslaget! 62 Socialminister (): Det förslaget kommer . Vi kommer att med varm hand lämna förslaget till . Frågan har levt under . Redan när förslaget kom från Socialdemokraterna lovade våra partier att lagen skulle avskaffas så snart vi fick möjlighet att göra det. Det har vi fått väljarnas mandat att göra. Jag tror att många har svårt att se de problem som Socialdemokraterna kan se på området. Vi lägger ut vård på entreprenörer och med vissa krav under tillsyn av de instanser som också ser till den offentliga vården. Det är tryggt. Det är bra. Det kommer att bidra till att utveckla svensk hälso- och sjukvård. Jag är glad att har väckt interpellationen och för som har deltagit i debatten för att belysa de skillnader som finns men också det viktiga steg som avser att ta genom att förändra de inskränkningar som har existerat . Det är något som gagnar alla patienter i vårt land. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2006/07:245 om regelverket för läkares legitimationer 63 Socialminister (): har frågat mig om jag avser att ta initiativ till en översyn av dagens regler för indragning av läkarlegitimationer. Låt mig inledningsvis framhålla hur oerhört viktigt det är att alla som kommer i kontakt med hälso- och sjukvården i ska kunna känna ett förtroende för vårdens verksamheter och dem som är verksamma i dessa. Det är min uppfattning att de läkare, sjuksköterskor och andra yrkeskategorier som arbetar i vården i huvudsak utför sitt arbete med god kompetens och hög kvalitet. I de fall det trots allt finns anledning att ifrågasätta en enskild yrkesutövares kompetens eller lämplighet för yrket finns det i lagstiftningen bestämmelser som reglerar under vilka förutsättningar till exempel en legitimation ska kunna återkallas. Bestämmelserna om återkallelse av legitimation eller annan behörighet, prövotid och begränsad förskrivningsrätt omfattar åtgärder som är avsedda att skydda patienterna och har betydelse för patientsäkerheten. och har här ett stort ansvar för att identifiera de yrkesutövare som kan utgöra en risk för patienterna och se till att dessa personer kan äventyra patienternas säkerhet. Den etiska dimensionen av läkaryrkets utövande är givetvis lika viktig för patienterna, personalen och de ansvariga myndigheterna som läkarnas professionella kompetens. När arbetet gäller barn är läkarens lämplighet om möjligt ännu viktigare. Den oro som förmedlar är därför befogad. Det ligger givetvis i allas intresse att reglerna för återkallelse av legitimation är tydliga och fungerar på ett förtroendeingivande sätt. Mot denna bakgrund anser jag att det finns skäl att titta närmare på förutsättningarna för bland annat återkallelse av legitimation, och jag avser att ta initiativ till att en sådan översyn kommer till stånd. 64 (): Låt mig börja med att tacka socialministern så mycket för svaret. Jag är beredd att säga att lika oense som jag kunde vara med socialministern i den föregående debatten, lika ense är vi i denna. Jag skulle dock vilja göra ett förtydligande, när socialministern säger att de yrkeskategorier som arbetar i vården i huvudsak utför sitt arbete med god kompetens och hög kvalitet. Jag tror nog att det är ett faktum att de gör det, och det är troligtvis samma sak vi menar. Skälet för min interpellation har egentligen koppling till en utredning som jag fick i uppgift att göra av den föregående regeringen och som handlade om sexuell exploatering av barn i . Där lade jag fram ett förslag som lyder som följer: att regeringen överväger om Lagen om registerkontroll (SFS 2000:873) skall omfatta fler yrkesgrupper än vad som är fallet, exempelvis vissa läkare, personal vid institutioner för barn och ungdom samt kontaktpersoner inom och gode män. Skälet till att jag och utredningen förde fram det här förslaget har naturligtvis att göra med att det aldrig får vara så när vi vänder oss exempelvis till hälso- och sjukvården att vi känner någon som helst osäkerhet. Jag måste säga att jag inte skulle vilja att mitt barn eller jag själv möter en av de läkare som har fått behålla sin legitimation med hänvisning till att han nu är gift och lycklig och har två små barn och att det nu inte finns någon risk för att han är intresserad av att ha sex med små barn eller söka unga flickor på nätet. Jag tycker inte att det är tillfredsställande att någonting sådant förekommer. När jag har följt vad debatten om det faktum att läkaren fick behålla sin legitimation har givit vid handen har jag dock konstaterat att det finns många synpunkter, bland annat i . De flesta av dem delar jag inte. Men jag har valt ett citat från den chatt som dessa artiklar har föranlett som jag tycker pekar på vad som i grunden är problemet: Det är pedofilens fantasier som möjliggör barnporrbrott. Det är pga dessa fantasier som barn utnyttjas sexuellt, förnedras, fotograferas, filmas och hängs ut på nätet där surfande män kan slicka i sig övergreppen. Det handlar alltså om BARN som riskerar att få bestående skador pga vuxnas sexuella fantasier. Jag väljer det citatet med anledning av att det hänvisas till att fantasierna väl inte var någonting som var en fara. När nu socialministern så vänligt säger att han finner skäl att titta närmare på det tycker jag att det är mycket positivt, och jag tackar väldigt mycket för det. Jag kommer naturligtvis att följa på vilket sätt detta kommer att ske, så att man gör det på ett rättssäkert vis och med fokus på att vi ska känna oss säkra i vården. 65 Socialminister (): Jag tror att vi är överens om att det är väldigt viktigt att förändringar på det här området måste ske på ett sådant sätt att man tillvaratar alla krav på rättssäkerhet, förstås, men också att det handlar väldigt mycket om förtroendet för den svenska hälso- och sjukvården. Varje person som påträffas med något skumt i bagaget eller som utför någonting i tjänsten eller vid sidan av tjänsten bidrar naturligtvis till att skada förtroendet för svensk hälso- och sjukvård. Det är någonting som man måste försöka hitta former för att motverka. Därför är det angeläget att vi ser över det här. Det är lätt att förstå de synpunkter som kommer fram om att det fordras lite nya tag på det här området till exempel varje förälder som föreställer sig att ens eget barn skulle utsättas för någonting sådant här. Jag ska inte här och föregripa vad översynen exakt ska landa på, för då är det ingen mening med att göra en översyn. Men jag tror att vi kan vara överens om att det är väldigt angeläget att man tittar närmare på förutsättningarna för bland annat återkallelse av legitimationer för att kunna se om det finns saker och ting som behöver göras som bidrar till att bibehålla det stora förtroende som svensk hälso- och sjukvård åtnjuter. 66 (): Jag upprepar bara mitt tack. Jag ska också, som sagt, följa de åtgärder som socialministern vidtar och vilka konsekvenser de kan få. Tack än en gång! Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2006/07:247 om public service-bolagens uppdrag 67 Kulturminister (): har frågat mig 1.vilka ytterligare frågor, som inte omfattades av de tidigare utredningarna, jag vill få belysta i den kommande utredningen, 2.om jag kommer att verka för att det i de kommande utredningsdirektiven klart och tydligt framgår att regeringen inte ser framför sig några omfattande förändringar av public service-bolagens uppdrag och struktur och 3.om inte, vilka stora förändringar jag vill öppna för i samband med ett nytt sändningsavtal. har beslutat att den nuvarande tillståndsperioden för programföretagen , och ska vara till och med . Regeringen har i budgetpropositionen meddelat sin avsikt att ta fram ett brett beredningsunderlag inför den efterkommande tillståndsperioden där bland annat utvecklingsmöjligheterna för radio och tv i allmänhetens tjänst och frågor om effektivare resursutnyttjande ingår. Lite mer än en månad har gått av den treåriga tillståndsperioden, och vad som ska ingå i det breda beredningsunderlaget är en fråga som bereds i . Några beslut är inte fattade, och jag kan därför inte ge några svar i detalj på de frågor som ställer. Utgångspunkten i det arbetet är att regeringen vill värna public service-verksamheten och ge bästa möjliga utvecklingsmöjligheter. Att värna något innebär däremot inte att verksamheten inte får diskuteras eller belysas. Den tekniska utvecklingen går snabbt, och möjligheterna för allmänheten att ta del av medieutbudet ökar . Det ökar vikten av att förutsättningslöst diskutera verksamheten och söka lösningar utan att fastna i gamla doktriner och schabloner. Det är att ta ansvar och att värna public service. 68 (): Jag vill gärna inleda med att tacka ministern för svaret på min interpellation som jag känner viss tveksamhet inför om det här verkligen kan kallas för ett svar på frågorna. Det ministern läste upp har naturligtvis malts igenom samrådskansliets kvarnar. Bristen på innehåll som det har resulterat i visar med all önskvärd tydlighet att det inte finns någon gemensam mediepolitik i regeringen. Frågan är om det ens finns en gemensam syn inom . Framtiden för public service är fortfarande oviss. Regeringen ger inga besked om vad översynen har för syfte eller mål. Det är tystnaden som är illavarslande, skrev folkpartisten i . Hon syftade på det faktum att kulturen inte nämndes i överenskommelserna i Högfors eller . Jag håller med. Tystnaden är illavarslande. är det ju inte alla som är tysta. presenterade en egen folkpartistisk linje och , talesman i mediefrågor, har lättat sitt hjärta och tyckt till om programutbudet i . Här blandas äpplen och päron, stort och smått. Men ministern väljer att tiga. Den här förlamande tystnaden skapar ett stort vakuum och en stor osäkerhet. Efter halveringen av sändningstillstånden vet vi ingenting om framtiden för public service. Och talar jag inte, som ministern sade, om att fastna i gamla doktriner och schabloner. Ministern säger i en artikel i tidningen att regeringen vill värna public service-verksamheten och ge bästa möjliga utvecklingsmöjligheter. Det kan låta bra. Men vad består då dessa utvecklingsmöjligheter av? Det är det jag har frågat om. Vad ska ni säga i direktiven? Vilka besked kan ministern ge om vad översynen har för syfte eller för mål? Vad vill den moderatledda regeringen? Vill ni ha en kvalitetsfond, som folkpartiledaren föreslog? Anser ni att det är politiker som ska avgöra vad som är bra kvalitet? Ska vi ha ett slags statlig mediepolis, som eller har? I tidningen , nr 7 , säger kulturministern att alliansen inte saknar mediepolitik. Sedan lägger ministern ut texten om att de svenska reklamreglerna kommer att EU-anpassas. Det är ett förslag som just nu är ute på remiss. Men det här är ju inte ett resultat av en borgerlig mediepolitik! Det är ett arbete med att omarbeta ett EU-direktiv till svensk lag något som vi har åtagit oss att göra som EU-medlemmar. Att får nya reklamregler är inte något som alliansen har kommit överens om i en badtunna eller i . Det är följden av ett nytt tv-direktiv som har antagits på EU-nivå. Det direktivet kommer dessutom förmodligen att innebära att inte kan behålla sitt förbud mot reklam riktad till barn. Det är ett förbud som kringgås av och Kanal , som sänder från . Det är orimligt, och detta röstade också de socialdemokratiska Europaparlamentarikerna nej till. I Resumé nämner att regeringen håller på att se över regelverket för marksänd digital-tv. Men hon kan inte ge något besked om hur regeringen kommer att ställa sig i frågan. Politiker ska inte lägga sig i innehållet i public service. Då undergrävs hela tanken med fria medier. För att undvika att detta nu ändå fortsätter är det viktigt att vi får reda på var den kommande utredningen ska ha sitt mål. 69 (): Egentligen är man inte så förvånad över att den här interpellationen kom in från . har ju gjort sig känd genom att driva en tydlig men inte alldeles korrekt agitation mot regeringen och mot den borgerliga majoriteten när det gäller public service-frågorna. De ständiga övertonerna får sätta sin prägel på debatten. är det i som hon förfasar sig över. Jag vill därför klargöra några saker när det gäller i och den syn som finns och huruvida den skiljer sig från regeringens och den som statsrådet beskrev. i har varit tydliga i kulturutskottet och i andra sammanhang med att vi värnar public service. Den ska vara till för alla och tillgänglig för alla och betalas gemensamt. Den ska vara fristående från politiska eller kommersiella intressen. Den ska fritt kunna granska skeendena i vår omvärld. Public service ska utvecklas och inte avvecklas. Någon splittring i synen på public service finns alltså inte. Innebär då detta att diskussion inte kan föras om public service? Det gör det naturligtvis inte. Det finns en viktig skillnad mellan public service och kommersiell television. När det gäller kommersiell television är det annonsintäkterna som är målet. Det handlar om att dra tittare till kanalen för att öka annonsintäkterna. När det gäller public service handlar det om någonting annat. Det handlar om att någonting ska hända också för den som tittar på tv:n. Det handlar om ett mervärde ett mervärde som de kommersiella inte kan erbjuda. Utan detta mervärde faller också grunden för public service. Hur och övriga public service-bolag ska bedriva sin verksamhet stadgas i det sändningsavtal som vi har fattat beslut om. Men det innebär inte att man inte kan diskutera detta. Hur uppväger man sändningsavtalet? På vilket sätt kan man göra det i en föränderlig omvärld i en omvärld där tekniken utvecklas oerhört snabbt? Det är inte bara här denna debatt förs. Så är det även i andra länder runt om i . Var går gränsen mellan olika medier? Var slutar tv? Var börjar radio? Var kommer Internet in? Allt detta gör att vi välkomnar det besked som regeringen kom med när man valde en treårig avtalsperiod. Det var också därför vi röstade igenom detta i . Med detta vill jag lugna . Det finns ingen spridd syn. Det finns en samsyn om att en översyn är nödvändig. Den behövs, och det behövs en ständig diskussion om hur public service kan sköta sitt uppdrag. Jag kan bara beklaga att inte verkar vilja delta i den diskussionen. 70 (): Det framgår av vad både kulturministern och säger att det inte får pågå någon debatt med oss som ifrågasätter regeringens handläggning av den här frågan. Det gjordes en ordentlig beredningsomgång inför förra gången, när det nya tillståndsavtalet skulle plockas fram. Det var en beredning där alla partierna deltog. Debatten fanns alltså, och dessutom gjordes en överenskommelse just före valet där samtliga sju partier var överens om att förlänga avtalet till . Detta förändrade sedan den nya regeringen. Det känner vi ju till. Jag säger det här för att det har funnits en debatt. Det ska debatteras. På de anföranden som bland annat hade låter det som att det inte får förekomma. Men det är ju precis vad som har varit. Kulturministern säger att den nya regeringen vill värna public service-tanken. Där ser jag en koppling till licensavgiftssystemet. När man tittar på vad allianspartiernas företrädare kom överens om i kulturutskottet ifrågasätter de faktiskt det systemet genom att särskilt plocka fram att ha fonder, som har drivit , och också att man ska kunna finansiera via statsbudgeten. Om man gör det värnar man inte public service-tanken, om de finansieringssystemen får råda och om det är det man ska se över. Mina frågor till kulturministern handlar om hur beredningen ska gå till väga. Kommer det att vara en parlamentarisk beredning som den man gjorde förra gången, tillståndsberedningen? Kommer den nya regeringen att bereda de här frågorna inom den egna majoriteten eller kommer man att bereda frågorna i ett parlamentariskt sammanhang? 71 Kulturminister (): Den här diskussionen har vi haft ett antal gånger förut, och det kan vi gärna fortsätta att ha. Vad gäller historiken kommer jag däremot inte att kunna lämna några andra svar än dem jag har redogjort för. Vi kan fortsätta att prata om skälen till att vi förkortade sändningstillståndet. Jag vet att och övriga i debatten också känner till dem. Det har inte tillkommit någonting nytt. Man kan konstatera att det finns en tydlig otålighet trots att det nya sändningstillståndet bara varit i kraft . Det är i stort sett kvar av det här tillståndet. Men jag får väl tolka otåligheten som någonting positivt, att man är engagerad, och det är bra så. Jag håller med om att det finns märkliga övertoner i den här debatten om allt från statliga mediepoliser och till en del annat som jag inte ens tycker det finns anledning att beröra. Det hör inte hemma i debatten. som beskyllde alliansen för att inte ha någon mediepolitik räknade hon upp ett stort antal gemensamma ståndpunkter som alliansen har och som är ute på remiss. Det går inte riktigt ihop, tycker jag. Om till och med , vd på , i samma nummer av tidningen som hänvisade till förklarar sig hyggligt lugn och trygg med frågan och tycker att det är bra att det här tar sin tid kanske också kan vara lite lugn. Frågan bereds fortfarande. Det kommer den att göra ett tag till. Det finns ännu inte några direktiv framtagna. Det brådskar inte så våldsamt heller. Vi har sagt att kommer det att finnas direktiv, tydliga och klara. Till dess kan jag inte säga så mycket mer än det jag har sagt . Det handlar om effektivare resursutnyttjande, om finansieringssystemet naturligtvis, eftersom det är en fråga som har lyfts fram av väldigt många, och om den tekniska utvecklingen som också förändrar förutsättningarna för public service. Men fortfarande: Vi värnar public service, och det har vi till och med och förtroende att göra. 72 (): För att hålla reda på min debatt så väljer jag att ta den med ministern, så får och jag debattera vid annat tillfälle. Tack, ministern, för utpekandet av ett antal frågor! Det var ju bra. Då kan vi diskutera dem vidare. Det är klart att om det ska ske en förändring av public service är det viktigt för oss att veta vad det är vi diskuterar. Det är det som är poängen med våra upprepade frågor. Det är också den fråga som Resumé har. Jag delar uppfattning. Det är väl självklart att det är viktigt att om man ska göra om mediepolitiken så ska ministern och regeringen ta sig att göra det ordentligt och göra det i en beredningsprocess. Det tycker vi också. Vi tyckte att det hade varit en utredning, en parlamentarisk sådan som också gick till val på att man inte skulle riva upp. Men om man nu väljer att göra det ska man självklart göra det ordentligt. Det har jag ingen avvikande uppfattning om. När det gäller uppfattningar ska hon naturligtvis uttala dem själv. Jag vill inte diskutera henne här, men i den artikel som ministern nämner svarar på frågan hur länge det politiska ingenmanslandet kan få finnas utan att det blir problematiskt med att säga att det är problematiskt från dag 2, så det måste ske så fort som möjligt. Jag tror inte att SVT heller är alldeles tillfreds. Om vi ser lite klart vad det är för frågor som är uppe för diskussion och som regeringen tänker sig att man vill titta närmare på kommer vi naturligtvis att se till att vi kan delta i den debatten, men så här långt och på min interpellation har ju inte jag fått några svar om vad inriktningen är. Men som jag sade har ministern nu pekat ut ett antal frågor, om resursutnyttjande, om det ska vara så många bolag som det är och hur tekniken ska se ut. När vi ser dem mer förtydligade ska vi också delta i den diskussionen. Det hoppas jag att vi ska kunna göra på ett bra sätt, tala med varandra och ta del av varandras synpunkter. Så måste ju en sådan diskussion föras. Det går inte att bara hänvisa till att det är okej att ha något slags vakuum och att det är bra om det poppar upp olika uppfattningar. När det nu drar åt olika håll någon person från alliansen hävdar den ena uppfattningen och en annan hävdar den andra vet vi inte vem det är som egentligen företräder en linje som vi ska diskutera. Det är ju så man är van att föra diskussionen med en regering som säger: Det här är det som vi vill driva. Då kan vi som opposition reagera på det. känns det som om det är ett antal oppositionspersoner, även om de tillhör allianspartierna, som uttalar sig. Det blir något komplicerat för oss att delta i den debatten. 73 (): Det finns två delar i kulturministerns svar på interpellationen som jag välkomnar särskilt. Det ena är när kulturministern hänvisar till regeringens förslag i budgetpropositionen att ta fram ett brett beredningsunderlag. Det andra är när kulturministern säger att detta ökar vikten av att förutsättningslöst diskutera verksamheten och söka lösningar utan att fastna i gamla doktriner och schabloner.