prot · GU0951 · 2007-01-19 00:00:00 — Men sedan kan man fortsätta att läsa att det för regeringen är en prioriterad fråga att bekämpa mäns våld mot kvinnor och att det är viktigt med ett helhetsperspektiv för att på allvar komma åt problemet. Där är vi också överens. Men har vi då samma syn på vad helhetsperspektivet innebär? Och har vi samma definition av vad våld är? Våld är ju inte bara fysiskt. Det kan handla om hot och även om ekonomiskt, materiellt och socialt våld och ett frihetsinskränkande med mera. Det kan till exempel innebära att man måste flytta och vara hemma från jobbet, vilket kan leda till att de villkor som är satta för den nya arbetslöshetsförsäkringen inte kommer att uppfyllas. Hur ska då kvinnan känna en trygghet för att kunna bryta upp från det destruktiva förhållandet? De förslag som läggs fram och har lagts fram här inskränker också frihetsgraden i stället för att öka den. De gör att man inte kan välja liv och välja att leva i frihet. handlar det inte om en planerad flytt utan om en flykt, ibland utan att någonting i förväg är ordnat såsom bostad, barnens skolgång, förskola och arbete. En del våldsutsatta kvinnor behöver också skyddade personuppgifter, precis som justitieministern har tagit upp. Detta medför också ökade kostnader för kvinnan i fråga. Det går till exempel inte att köpa något på avbetalning eftersom man då måste lämna ut både namn, adress och personnummer. Det innebär en risk att använda bibliotekskort, terminskort för resor till och från skolan, högkostnadsskydd etcetera. Detta gör att dessa kvinnor ofta måste välja bort sådana saker, som annars gör ekonomin bättre. Det kan också medföra svårigheter att försörja sig eftersom det innebär en risk att lämna sina personuppgifter till en arbetsgivare eller utbildningsinrättning. Därför tycker jag att det är ett något lättsinnigt svar som justitieministern ger här när det gäller ersättningsnivåerna vid arbetslöshet bland annat. Jag vill betona att arbetslöshetsförsäkringen är en del i helheten. Man måste som människa känna den trygghet som det innebär att vid tillfälliga perioder av arbetslöshet kunna få ersättning. Men det gäller också vid längre perioder. Man kan nämligen se att de utsatta kvinnorna har av arbetslöshet än genomsnittet och därför måste man också garantera den här tryggheten. När statsministern läste upp regeringsförklaringen trodde jag att de ord som han sade innebar någonting. När man ser detta redan nu och kan förstå det så måste det ingå i den helhetssyn som justitieministern tar upp. Man ser ju redan att det här kommer att leda till försämringar. Då kan man inte vänta på att en utredning ska tala om det 2008 och sedan komma med förslag. Man måste se problemet, ta tag i det och göra någonting åt det. Jag är helt överens med justitieministern när hon säger att vi ska trygga de flestas egen försörjning med arbetstillfällen. Men den sanningen och verkligheten lever inte alla dessa kvinnor i. Därför måste man se problemet . Man kan inte se det utifrån någon sorts vision eller önskedröm. De här kvinnorna finns i realiteten . Förstärkningar av rättsväsendet och sådant kommer kanske framöver, men kvinnorna finns nu och försämringarna kommer att börja gälla . Det går alltså inte att vänta till in på 2009 för att då säga: Oj, blev det sådana konsekvenser för de här kvinnorna! Jag tror att justitieministern menar att det är en del av den här gruppen som befinner sig utanförskap. 21 (m): frågar mig om vi har samma syn på våld mot kvinnor att det kan uttryckas på olika sätt och se väldigt olika ut. Jag tror att våra verklighetsbilder är ungefär desamma. Sedan är vi nog inte helt överens om åtgärderna. Den som utsätts för hot och förföljelse kan drabbas av svåra ekonomiska påfrestningar. Vi kan hålla oss till detta . Det kan vara svårt att utföra ett normalt arbete. Man kanske måste hålla sig gömd eller tvingas att lämna sitt hem, eller man kanske helt enkelt inte orkar med det hela. Då hamnar man i olika typer av bidragsberoende. Då har vi socialförsäkringssystemet, och det finns också en del rättigheter till brottsskadeersättning och annat. När man genomför förändringar i den här typen av socialförsäkringssystem i syfte att göra det lättare att få fler i arbete och att skapa fler jobb tas det inte hänsyn till vad som är orsaken till att man hamnar i den ekonomiska svårigheten. Det hela slår generellt. Jag har sagt att jag ser att det finns kvinnor som i vissa situationer på ett orättvist sätt hamnar i problem. Där har vi ett ansvar hos kommunerna, i och på andra ställen. Men det räcker naturligtvis inte, och det är skälet till att vi tittar på det här perspektivet. Men när det gäller kvinnor generellt, och den stora grupp av kvinnor som utsätts för olika typer av hot, förföljelse och manligt förtryck om man får säga så till kammaren är det ändå enligt min uppfattning så att kvinnors frihet står och faller med ekonomisk självständighet och möjligheten att få ett arbete. Detta må vara allmänt och generellt, men då är vi tillbaka i den orättvisa som finns i att våra arbetsmarknader ser olika ut. Kvinnor arbetar deltid och har större svårigheter. Det handlar om hela jämställdhetsproblematiken, som vi måste arbeta med på olika sätt. Jag kommer inte undan uppfattningen att möjligheterna för fler att få ett arbete och att slippa ett bidragsberoende är A och O. Vi har haft år med en situation där den enda lösningen för många kvinnor har varit bidragsberoende. Det är i grunden en form av ofrihet. Vi vill och det är naturligtvis en vision försöka ta oss ifrån den allmänna situationen så att fler kan känna tryggheten i egen försörjning genom eget arbete. Det är skälen till de allmänna insatserna. Syftet är inte, även om jag ser att det kan slå på det sättet i några fall, att göra en svår situation värre. Det är därför det krävs särskilda insatser för kvinnor i de här speciella situationerna. Då måste vi jobba med brottsofferfrågorna. Då måste vi se den här särskilda situationen, och vi måste pressa handläggningstiderna så att rätten snabbare kan ta ställning till huvudfrågorna. Vi måste också se till att de män som inte förstår sig på hur man hanterar vettiga relationer får behandling och stöd och väldigt tydliga signaler om att vi inte accepterar detta. Jag uppfattade ändå att huvudfrågan som lyfte fram är problematiken med just de här kvinnorna som är så ansatta att deras ekonomi brakar samman och att man ser problemen med försäkringsförändringarna. Jag säger: Så är det! Men allmänt sett och är det ändå bättre att fler har en möjlighet att komma in i arbete. Sedan vill jag gärna se nystartsjobben som en möjlighet för de här kvinnorna. Många av dem har , kanske äktenskap, levt under sådana förhållanden att de har stått utanför och fått leva på olika typer av bidragsförsörjning. För dem är det en möjlighet när vi nu underlättar och uppmuntrar arbetsgivare att ta sig an människor som har stått utanför arbetsmarknaden . Det är en möjlighet till en nystart, och det tror jag kommer att vara väldigt betydelsefullt för många kvinnor, det gäller åtminstone en del av dem jag har mött. 22 (): Justitieministern säger att vi ska hålla oss till de ekonomiska förutsättningarna. Det var just det som var min fråga, men jag tycker inte att svaret höll sig till de ekonomiska förutsättningarna. Det tog upp helhetsbegrepp och annat. Jag går gärna tillbaka och talar om de ekonomiska förutsättningarna i mitt sista inlägg här. Jag tycker mig höra att justitieministern håller med mig om att det kommer att bli ekonomiska konsekvenser för de kvinnor som har utsatts för våld när man sänker ersättningarna i arbetslöshetsförsäkringen. Där tycks vi vara överens. Om man vet det från början och också har skrivit i regeringsförklaringen att man ska säkra den ekonomiska situationen för kvinnor som har utsatts för våld tycker jag att detta går stick i stäv. Det är då jag säger att det är fina ord men inte några konkreta förslag för att komma åt det här problemet. Jag är helt överens med justitieministern om att alla ska ha en egen försörjning och ett eget jobb, och det gäller naturligtvis även våldsutsatta kvinnor. Men verkligheten ser inte alltid ut som de politiska visioner och de politiska mål vi har. måste man också se helheten och se dem som lever i detta utanförskap och i denna ofrihet. Man måste ta sig an det och faktiskt göra någonting åt det. Jag tycker att man har än större ansvar om man till och med har skrivit det i regeringsförklaringen. Man kan inte vänta på att en utredning ska visa detta när man ser det . Kom med konkreta förslag för att trygga de ekonomiska villkoren för de här kvinnorna! Justitieministern säger att man ska skynda på handläggningstider och sådant. Ja, det är ett jättebra förslag. Det är bra förslag som kommer om ytterligare ansvar. Men det innebär inte att man inte ska göra någonting åt det här problemet som de här kvinnorna väntar på att de ska få sysselsättning och arbete. Nystartsjobben kan vara en bra sak. Jag vet att många av de här kvinnorna också har haft plusjobb och också gått arbetsmarknadspolitiska utbildningar. Det är också bra förslag. 23 (m): För det första vill jag säga att möjligheten att få och behålla ett arbete berör faktiskt kvinnors ekonomiska situation. För det andra sade jag redan tidigare att generella åtgärder som reducerar bidragsnivåer påverkar alla, oavsett skälen till att man befinner sig i den situationen. Vi är helt överens om det. Det är just därför som vi tittar på möjligheterna att komma med ekonomiska stöd eller hitta lösningar för de grupper som är väldigt utsatta. Då kan man säga att det är fånigt att utreda det, för det tar tid. Problemet är att vi har haft en regering som inte har gjort någonting åt den ekonomiska situationen mer än legat på en allmänt något högre nivå . Den här typen av kvinnor har haft det väldigt besvärligt tidigare också. Trots att polis och andra har rekommenderat dem att hålla sig undan och kanske inte gå till jobbet utan vara hemma med barnen, har de inte fått ett ekonomiskt stöd som har hjälpt dem tillräckligt för att de ska kunna känna sig trygga och ha en vettig ekonomisk situation. Jag tror nog ändå att det finns skäl att titta på den frågan i särskild ordning och försöka göra någonting åt den. Den har funnits och finns fortfarande. Jag tycker ändå att vi gör någonting åt det problemet. I det här sammanhanget måste man också lyfta fram det problem som har funnits med de långa tiderna av utsatthet som drabbar de här kvinnorna. Den sega handläggningstiden och svårigheterna för polis och andra att agera har ställt till bekymmer. Då kan jag konstatera att Socialdemokraterna inte ens har lyckats lägga mer pengar till polisen. Ni vill tvärtom dra ned resurserna i förhållande till vad vi lägger. Vi prioriterar de här frågorna för att snabbare ingripa och ge de här kvinnorna skydd så att de ska kunna gå till sitt arbete och hantera sin situation. Socialdemokraterna vill dra ned på de insatserna. Det ställer ju till det ännu värre. Bidragsnivåerna är inte A och O. Det är möjligt att en sådan här debatt blir väldigt bred när man tittar på helheten. Men jag måste ändå säga att den jättesatsning vi gör på rättsväsendet kombinerat med att vi faktiskt tittar på dessa kvinnors ekonomiska situation innebär att vi förhoppningsvis kan se konkreta förbättringar om . Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2006/07:152 om beredning av regeringsärenden 24 (m): har frågat statsminister om han avser att ställa samma krav på beredning av lagstiftningsärenden som när det gäller förvaltningsärenden om ekonomiska bidrag, till exempel Svenska Friidrottsförbundets ansökan om statligt stöd vid ett eventuellt i . Interpellationen har överlämnats till mig. I regeringsformen, en av våra grundlagar, sägs att vid beredningen av regeringsärenden ska behövliga upplysningar och yttranden inhämtas från berörda myndigheter. Vidare sägs att sammanslutningar och enskilda i den omfattning som det behövs ska ges tillfälle att yttra sig. I finns därför riktlinjer och väl upparbetade arbetsrutiner för hur regeringsärenden ska beredas. Detta gäller både lagstiftningsärenden och förvaltningsärenden. Det är i första hand regeringen som tar initiativ till ny lagstiftning. Regeringen har därför också ett betydande ansvar i arbetet med att upprätthålla en god kvalitet i lagstiftningen. Regeringen har därmed också ansvaret för att lagförslag bereds. I lagstiftningsprocessen är det skriftliga förfarandet det normala sättet att inhämta synpunkter på förslagen. Inom ramen för ett sådant förfarande kan ett remissmöte fylla en kompletterande funktion. Ett förenklat beredningsförfarande, exempelvis underhandskontakter med berörda myndigheter, bör bara komma i fråga i undantagsfall. Det är denna linje som regeringen arbetar efter. Det är en regering med ett ambitiöst program som väljarna ville ha genomfört. Den nya budgetordningen som tillämpar innebär emellertid att budgetpropositionen skulle lämnas till , alltså i princip efter regeringsskiftet. Tidsramen för den nytillträdda regeringen var alltså mycket snäv. De svårigheter som det innebär diskuterades i samband med tillkomsten av den nya budgetordningen och lagstiftaren godtog att en sådan situation skulle kunna hanteras på ett särskilt sätt. Som jag framförde i ett interpellationssvar anser jag att regeringen i arbetet med budgetpropositionen helt uppfyllde det krav på beredning som kan ställas i det undantagsfall som det var fråga om. Även när det gäller handläggningen av förvaltningsärenden arbetar regeringen efter linjen att de ska beredas i enlighet med de riktlinjer och väl upparbetade arbetsrutiner som finns i . Det gäller även den fråga som interpellanten har tagit upp. Handläggningen av såväl lagstiftnings- som förvaltningsärenden har alltså uppfyllts och ska även fortsättningsvis uppfylla de krav på beredning som ställs. 25 (): Jag tackar för svaret. Frågan om statsministern ställer samma krav på beredning av de förslag som väcks i de egna departementen som man ställer på besvaras här av justitieministern. Det är i sig intressant, tycker jag. Det betyder ju att statsministern överlåter ansvaret för att regeringens ärenden är väl beredda åt en fackminister. Det finns förvisso ett ansvar för hur regeringsärenden ska beredas hos , och därför är det helt formellt riktigt att statsministern inte skulle vilja ta debatten här i kammaren. Men man kan ju då självfallet fråga sig varför han i uttalar sig som om han hade ansvaret för frågan om hur regeringsärenden är beredda. Det kan väl ändå inte vara så illa att statsministern gärna pratar i denna fråga med journalister men gömmer sig bakom formalia när riksdagsledamöter vill diskutera hans regerings totala misslyckande när det gäller regeringens beredning av ärendena? har ju justitieministern ändå tagit på sig att försöka förklara varför statsministern ställer andra krav på sina statsråd jämfört med de krav som han ställer på . Det besked vi har fått här är att det ställs likadana krav på alla ärenden. Det är ju en något annorlunda bild jämfört med hur verkligheten ser ut. När det gäller just den här ansökan, som statsministern kommenterade, är regeringens uttalande glasklart. Den utredning som man har tillsatt ska vara färdig innan man kan fatta beslut i den här frågan, och allt underlag som behövs ska vara framme innan man kan fatta beslut även om det leder till att man missar ansökningstiden. Det här är ju någonting som har varit känt hos statsministern , och trots det finns det alltså ingen förståelse för behovet av att behandla den här frågan med förtur. Man avvisar detta på formella grunder och med hänvisning till kravet på beredning. Hur ser det då ut när det gäller andra förslag som regeringen har haft att ta ställning till av regerande? Det finns två frågor som är av allra största vikt för svenska folket. Det gäller fastighetsskatten, det gäller arbetslöshetsförsäkringen och det gäller beredningen av de här ärendena. TCO skriver i sitt remissvar om arbetslöshetsförsäkringen att är en orimligt för att man ska hinna göra den analys och kunna sammanfatta de synpunkter som är själva grundtanken med ett remissförfarande. Även om inriktningen av förslagen har varit kända tycker man att det är ett uttryck för en bristande respekt för den tradition som vi har i när det gäller beredningen av regeringens förslag till . Det är ett exempel. Just i denna fråga har ju kritiken varit total och obarmhärtig när det gäller beredningen. Samma sak gäller för fastighetsskatten. Där är det ju också så att Lagrådet har varit mycket tydligt i sin kritik mot regeringens beredning av detta ärende. En sådan svidande och mycket hård kritik från Lagrådet, där man dömer ut hela förslagets beredning som stående i strid med grundlagen, borde naturligtvis ha lett till att regeringen hade dragit tillbaka förslaget. Varför, justitieministern, ställer regeringen uppenbart striktare krav på beredning av ett ärende som rör bidrag till än på beredning av lagstiftning i ärenden som rör arbetslöshetsförsäkringen och fastighetsskatten beslut som ekonomiskt påverkar miljontals svenskar? 26 (m): Jag har inte läst statsministerns uttalande i i just det här ärendet, men det är ju väl känt det är jag säker på att också känner till att regeringen utövar ett kollektivt beslutsfattande och har ett gemensamt ansvar. Statsministern förväntas ofta yttra sig i alla möjliga ärenden, men när man får en fråga från kammaren är det väl ändå rimligt och rätt att den som har huvudansvaret för frågan försöker ge sin syn på saken. När det gäller beredningsfrågorna är det, som jag har sagt, först med anledning av detta med att regeringsskiftet och den budgetordning som vi har haft, där många av de här stora frågorna ligger, en väldigt prekär situation. Vi har haft en valrörelse där förslagen har varit väl kända och väl debatterade , men det är nästan stört omöjligt att genomföra förändringarna i någorlunda rimlig tid. När vi då tittade på den frågan i anslutning till de diskussioner som har varit här i visade det sig att lagstiftaren var väldigt medveten om att detta kunde uppstå och också förde resonemang i förarbetena till budgetordningen om att man då kunde anföra särskilda skäl eller ta särskilda hänsyn till den situationen. Jag tror nog ändå att det är nödvändigt för en nytillträdd regering att kunna lägga fram ett budgetförslag och en proposition som inom någorlunda rimlig tid får genomslag. Min uppfattning är att vi har följt regelverket i den delen och att vi också har gjort vad som kan göras för att på olika sätt också formellt få in synpunkter och yttranden. Att Lagrådet och andra har synpunkter på att det här inte är ett riktigt lyckat förfarande har jag all respekt för, därför att det här är faktiskt en ordning som man måste fundera över . När det sedan gäller i är det så att det finns regler också för hur förvaltningsärenden ska bedrivas. Jag kan säga att den frågan inte har hanterats på ett särskilt långt och utdraget sätt heller. Tiden mellan den formella ansökan om statligt stöd, som kom in , och det regeringsbeslut som togs understeg en månad, vilket är en ganska . Huvudproblemet i den här frågan var ju att man begärde en kvarts miljard det är mycket pengar och att några sådana medel inte finns avsatta i statens budget. Man skulle därför i särskild ordning få be om att anvisa medel för detta. visade det sig att det dagen före valet tillsattes en utredning med uppgift att titta på den här typen av statligt stöd till större internationella evenemang. Det är ju inte så att är den enda typ av verksamhet som kan förekomma, utan vi vet att många idrottsorganisationer och även andra planerar för större arrangemang sådant som vi gärna vill ha till . Vår uppfattning var då att det var väldigt klokt av den förra, socialdemokratiska regeringen att tillsätta en utredning för att få en någorlunda vettig hantering och en rättvisa mellan olika intressenter i hur staten agerar och är beredd att ställa upp med bidrag. Det var också på det sättet att vi fann att det fanns väldigt dåligt underlag för den ansökan som hade gjorts, och det förekom naturligtvis diverse kontakter mellan idrottsministern och friidrottsrörelsen och även direkta möten kring detta. Vi kom ändå fram till att med det underlag som fanns och den problematik som ligger i att det kan finnas många som begär stöd av staten och att man måste ha en någorlunda enhetlig linje för detta så fanns det skäl att inte ta upp ansökan. Vi skulle också välja att se vad den här utredningen kommer fram till för att få en ordning som gör att på ett vettigt sätt bidrar till att ställa samma krav på olika evenemang och inte hattar från den ena kanten till den andra beroende på vad man tycker är roligt . Det är vår hållning. Jag tycker att det är en beredning och hantering av frågan som är fullt rimlig och som jag tycker att det finns goda skäl för. Jag har väldigt svårt att förstå varför Socialdemokraterna kritiserar det, för jag kan inte tänka mig att en socialdemokratisk regering skulle vara beredd att ge bort en kvarts miljard utan vettigt underlag när man har tillsatt en utredning. 27 (): rör ju den här interpellationsdebatten inte själva sakfrågan, . Det här rör ju kraven på beredning av ärenden som har stor betydelse för svenska folket, ärenden som får stor ekonomisk betydelse, till exempel arbetslöshetsförsäkringen och ärendet som rör fastighetsskatten. Det rör beredningen och de krav som regeringen sätter upp. Här visar ju regeringen en oerhörd flexibilitet. Man ställer högre krav på ett ärende som rör en ansökan om att få arrangera ett . Det är den jämförelsen, , som det här handlar om. Jag tycker att det är rimligt, och vi socialdemokrater anser, att ärenden som kommer till denna kammare ska vara korrekt beredda. Det är också ett krav som är uttryckt i regeringsformen, vår grundlag. Detta krav har vi därför att man ska analysera och bereda ärenden på ett sätt som gör att man kan se vilka konsekvenser åtgärderna får. Att det bara är lite bråttom, som säger i sitt svar i den här frågan, är inte tillräcklig grund för att man ska hasta igenom förslag inte heller att man har en regering som vill genomföra sin politik. Kraven på beredning är så oerhört viktiga, och de är någonting som vi alla måste respektera. Det görs inte från denna regering. Lagrådet har uttalat mycket hård kritik, svidande kritik. Ni uppfyller inte några krav alls i det ärende som rör fastighetsskatten när det gäller beredningstvånget. Det har riktats svidande kritik. Det är inte så att inga beredningsprocesser gäller bara för att det är lite bråttom, eller att vi inte behöver se igenom kalkylerna. Jag delar den uppfattningen. Men framför allt är det viktigt att frågor som är av avgörande betydelse för människors förhållanden i vårt land bereds på ett korrekt sätt. Jag har bilder med mig från regeringens hemsida. Där finns ett material som vänder sig till skolelever. Det är tillgängligt för skolelever och beskriver hur en beredningsprocess av lagstiftningsärenden ska gå till. Det består av följande delar: Det tas ett initiativ som följs av tillsättandet av en utredning, som följs av ett betänkande, som följs av en remiss på detta. Därefter skrivs en proposition som skickas till som sedan, via utskotts- och kammarbehandling, leder fram till en ny eller förändrad lag. Det är vad svenska skolbarn får lära sig om hur lagstiftning ska gå till. Frågorna kvarstår, justitieministern: följer ni själva inte det som ni tycker att svenska skolbarn ska lära sig om hur lagstiftning ska gå till? Varför tycker ni inte att ni ska följa detta? Varför har ni en sådan enorm flexibilitet att ni helt kan bortse från vad Lagrådet tycker, bortse från vad svensk fackföreningsrörelse tycker, bortse från vad myndigheter tycker i enskilda ärenden, bortse från konsekvenserna av de förslag som ni lägger fram på grund av bristande beredning?