prot · GV0942 · 2007-12-12 00:00:00 — Jag tycker att den politiken hänger mycket väl ihop, och jag är stolt över den. Om ni nu kritiserar att rekryteringsbidraget avvecklades är det jätteintressant vad ni tycker ska komma i stället. Vi är inte passiva vi heller. Vi följer utvecklingen . Vi har också introducerat ett antal olika arbetsmarknadspolitiska program som syftar till att göra arbetskraften mer anställningsbar. Det kommer möjligen att tas upp i nästa debatt här i kammaren som ska handla om arbetsmarknadspolitik. Jag tycker att politiken har hängt ihop, och har den också varit framgångsrik. 136 () replik: Jag vill återuppta den tråd om synen på vuxenutbildningen som jag blev avbruten i när talartiden var ute. Vi har i vårt förslag en tydlig inriktning på att vi vill satsa mer pengar på vuxenutbildningen med . Där ryms korttidsstödet. Vi vill återkomma och tala om hur vi vill fortsätta att utveckla vuxenutbildningen i . Låt mig påminna statsrådet om att när alliansen kom med sitt utbildningsdokument var det . Vi har lovat att vi har vår kongress . Vi kommer tidigare än alliansen att presentera mer detaljerat hur vi ska lösa olika saker. Däri ingår vuxenutbildning. Vi får anledning att återkomma till rekryteringsbidrag och så vidare. Det var något som de borgerliga var emot när vi satsade på det. När den perioden var över gick varenda krona tillbaka i påsen till kommunerna. Jag vänder mig emot att man bara ser vuxenutbildning eller komvux som en arbetsmarknadsåtgärd. Det är den inte för oss. Den är det, men det livslånga lärandet är lika viktigt för att ge livschanser i livet för människor. Det vill jag gärna säga. 137 Statsrådet () replik: Det är en syn som vi delar. I de överväganden som vi kontinuerligt gör ingår i själva verket att flytta fram positionerna när det gäller att slå fast människors rättigheter till vuxenutbildning. Man ska också kunna ha en garanterad och laglig rätt att få gymnasiekompetens genom komvux. En sådan rättighet finns inte . Vi tänker mycket offensivt kring komvux. Det är någonting konstigt med era 600 miljoner. Tankarna går till den fornnordiska mytologin och galten Särimner. Den slaktades ju . Det var 600 miljoner till komvux. var den lika fin igen. Då kunde man slakta den och ta det till korttidsstudiestödet. var den lika fin igen. Då kunde man använda det till rekryteringsbidraget. I den hårda verkligheten finns det inga galtar Särimner. Här måste man finansiera utgifter krona för krona. Där har Socialdemokraterna som vi ser det en hel del kvar i sin kamerala verksamhet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 13 § Arbetsmarknad och Arbetsliv Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande 2007/08:AU1 Utgiftsområdena 13 Arbetsmarknad och 14 Arbetsliv (prop. 2007/08:1 delvis, redog. 2007/08:RRS8) 138 (): Den moderatledda regeringens första år vid makten inleddes med stora försämringar av tryggheten. Högkonjunkturens guldläge schabblades bort, skulle jag vilja säga. Regeringen hade alla chanser i världen att minska klyftorna, men man valde att göra precis tvärtom. Regeringen hade alla chanser i världen att minska revorna i välfärden, men man valde att vidga dem i stället. Ungefär så tror jag att historiebeskrivarna unisont kommer att sammanfatta den borgerliga politiken . I sin iver att snabbt rasera tryggheten vid omställning har regeringen struntat i att analysera konsekvenserna av de genomförda försämringarna i a-kassan. får jag brev och telefonsamtal från upprörda människor. Jag misstänker att brevskörden på är likartad, eller mejlskörden kanske man ska säga, för det är oftast den kontakten man har numera. Likaså när jag reser ute i landet får jag lyssna på dem som har drabbats. Jag skulle vilja uppmana de borgerliga riksdagsledamöter som är här i kammaren och pratar om regeringens förträfflighet, som ni med all säkerhet kommer att göra , att lämna huset ett tag. Ta en tur ut i samhället! Besök arbetsförmedlingar och träffa dem som har sökt 6070 jobb och inte fått något. Det enda de har fått är en tuffare a-kassa, sämre ersättning, sämre regelverk, dyrare egenavgift, och de går mot en jul där de är fattigare . Jag tror att det är viktigt att titta på den här verkligheten och se hur det är. Arbetsmarknadsministern, som är här vilket jag tycker är trevligt, verkar inte heller ha så mycket kontakt med verkligheten. När en journalist frågade arbetsmarknadsministern om hur han tror att det är att leva på en sämre a-kassa svarade han: Det är naturligtvis inte vad man önskar. Men vi har inte gjort allt det här för att jävlas med långtidsarbetslösa utan för att stärka möjligheterna att komma tillbaka till arbete. Då krävs ibland obehagliga åtgärder. Ett tydligt och klart besked till dig som är arbetslös och som kanske tittar på den här debatten eller läser den efteråt: Kom ihåg att när arbetsmarknadsministern och hans regeringskompisar utsätter dig för obehagliga saker är det i all välmening. Det är för din egen skull, så protestera inte när mattan dras undan fötterna och a-kasseersättningen försvinner. Det är för din egen skull. Det är en välgärning för att du ska få ett jobb. Nästan 400 000 personer har lämnat a-kassan, många för att de inte har råd att betala den höjda avgiften eller för att de gör bedömningen att försäkringen ändå inte kommer att fungera för mig, därför att jag jobbar deltid och klarar inte de nya tuffa reglerna, eller av andra skäl gör bedömningen att det inte är värt att vara med. Jag förstår att och måste finansiera sina skattesänkningar för dem som redan är välbeställda. Men det blir ju ett dubbelfel när pengarna tas från dem som trots allt valt att stanna kvar i a-kassan, alltså dem som har straffat ut sig och av vilka regeringen kräver att pengarna ska tillbaka till regeringen, en fråga som jag inte tycker är löst. Dessutom kan man inte driva in dem, utan a-kassorna själva får hålla på och mala med det här. Pengarna ska in! Det betyder att de som har valt att stanna i a-kassan och vara kvar och försäkra sig också ska betala in till regeringen för dem som har lämnat den. Jag tycker att det finns skäl för arbetsmarknadsministern att ge beskedet att här måste vi tänka om, om det är så att vi vill värna om försäkringen, värna om dem som är kvar och om vi vill att det ska finnas en trygghet för dem som finns ute i samhället. En annan del i den här budgeten som jag är mycket bekymrad över är naturligtvis begränsningen av deltidsstämplingen, inte därför att jag tycker att människor ska deltidsstämpla det är ju nästan bara kvinnor som gör det också utan för att jag tycker att målet måste vara att människor ska kunna få jobba den tid som de faktiskt vill göra. Det är möjligt att vi delar den uppfattningen med regeringen. Men vad man gör här är att man ensidigt straffar dem som är mest utsatta, de kvinnor som jobbar inom handeln, eventuellt inom den kommunala sektorn, inom Fastighets och som inte får heltid som de behöver för att de ska kunna försörja sig och sin familj. är de också ensamstående. Det görs ingenting från regeringens sida för att ställa krav på arbetsgivarna att försöka se till att ge dem den tid de eftersöker så att de kan försörja sig på sin lön. Nej, i sedvanlig ordning agerar regeringen precis som man har gjort : Kläm till den som redan är svag och dra av ersättningen, så slipper vi deltidsstämplingen. Det är inte ett ord, inte en enda rad om att arbetsgivarna skulle behöva skärpa till sig och se till vi får mer heltider. Jag har det inte bekräftat i siffror , men jag får rapporter från landet om att i många kommuner och på andra ställen där det har funnits heltider i deras organisationer, som är nedbrutna i olika ekonomiska områden, ersätts heltidsanställda med deltidsanställda. Jag såg till och med ett reportage om en livsmedelsaffär där man skulle anställa fler därför att de heltidsanställda skulle gå ned på deltid. Det är det som sker i som det ser ut . Det är det som sker när man inte ställer krav på arbetsgivarparten och säger att det här vill vi inte ska hända. Det här är en orättvis politik som förs i det här läget. Det som oroar mig mest i den budget som läggs fram är det som kanske väntar . Man kan alltid spekulera i vart konjunkturen tar vägen. Att det är en konjunktursvängning på gång råder det ingen tvekan om . Den har vi själva sett. Framför allt vänder kurvan för de företag på exportsidan som känner av försämringarna mest, väldigt mycket på skogssidan. Där brukar man ha en konjunkturkänning i första ledet, det vill säga en nedtrappning. Hur djup och hur lång konjunktursvackan blir kan vi bara spekulera i. Vi har ännu inte sett den på arbetsmarknaden, och det är inget märkvärdigt, för så brukar det vara. Det finns en eftersläpning. En ekonomisk konjunkturuppgång kommer ganska tidigt väldigt starkt. Vi ser att sysselsättningen har en eftersläpning. En konjunkturnedgång visar sig ganska snabbt i de ekonomiska siffrorna, framför allt i tillväxttal och så vidare, men vi vet att sysselsättningen har en eftersläpning. Det finns väldigt lite resurser i denna budget som vänder sig till ett skifte på arbetsmarknaden, som mycket väl kan ske . I Ams egen rapport tror man till och med att arbetslösheten kommer att stiga den senare delen av 2008. Ams pekar också på en kraftig nedskrivning av nya jobb från drygt 100 000 till en halvering. Det finns väldigt lite fria resurser i den här budgeten till hjälp för dem som drabbas av omställningar, neddragningar och förändringar på arbetsmarknaden. Jag skulle vilja säga att regeringens arbetsmarknadspolitik är oprövad. Det har varit glidarår på arbetsmarknaden. Vi hade en kraftig sysselsättningstillväxt . Det visar nya siffror som kommer . De som gjorde bedömningar då sade att det skulle fortsätta 2007 om konjunkturen höll i sig. Konjunkturen höll i sig 2007 och blev kanske ännu starkare än vad man trodde . Sysselsättningen har också fortsatt att öka. Det har inte behövts någon arbetsmarknadspolitik egentligen. Arbetsmarknadsministern själv har sagt att nystartsjobben har ett överspill och att av jobben skulle ha kommit i vilket fall som helst. Det är regeringens bedömning. Jag skulle tro att siffran skulle bli ännu högre om man skulle göra en neutral bedömning. Nej, arbetsmarknadspolitiken kommer att prövas den dag konjunkturen vänder och den dag den verkligen ska ha ett syfte och rusta dem som blir friställda och se till att de snabbt kan komma in i ett nytt jobb, kanske växla bransch och komma in i något annat. Det är då arbetsmarknadspolitiken får sin prövning. Sprickorna i arbetsmarknadspolitiken märks också när det vänder. Den stora frågan för småföretagen just nu är bristen på kompetent arbetskraft som kan gå in där det finns lediga jobb. Flaskhalsproblemen är tydliga. Det pekar småföretagarna på som , enligt EU:s sätt att räkna arbetslöshet, är arbetslösa. Det skriks på arbetskraftsinvandring i detta läge. Det är den situation som råder, och det finns ingen politik att nå detta med. Ams har varit synnerligen lojala mot den nya politiken, för lojala i mitt tycke. Jag vet att de är lojala mot sin regering, och så ska det vara. Men är man ute i landet och lyssnar på arbetsförmedlare finns det en förtvivlan hos många av dem. De säger att de inte har några resurser att sätta in. Det finns inga resurser att ge en praktik eller en arbetsmarknadsutbildning för att de ska kunna komma tillbaka i sysselsättning. Det finns inget sådant; det har man inte. Det finns mycket lite sådant i den nya resursen. Jobb- och utvecklingsgarantin drar mycket resurser. Det har vi visat tidigare. Det blev till och med timeout tidigare när det gällde hur man skulle kunna klara detta. kommer enligt beräkningar de första som kommer ur jobb- och utvecklingsgarantin som inte får vara kvar där längre. Då ska de ha någon samhällsnyttig åtgärd eller tjänst som de ska placeras i där vi inte vet ett endaste dugg vad det handlar om. Jag har frågat om det i interpellationer. Arbetsmarknadsministern har inte kunnat ge något besked; det ska komma . Jag träffade en som är berörd av detta som frågade: Vad händer med mig efter detta? Inte vet jag, fick jag säga. Regeringen vet inte själv och ger inga besked om vad som ska hända. Men att något ska hända på det området har det sagts, men vi vet inget om det. Det är en svaghet när man lägger fram en budget. Man aviserar förslag och säger vad man har tänkt sig men inte hur det ska gå till och hur det ska fungera i praktiken. Det är en svaghet i den budget som läggs fram. Ingen arbetsmarknadspolitik i världen kan ge sysselsättning om den inte är parad med rätt finanspolitik. Jag är mycket rädd för att den situation som råder just nu kommer att förvärra läget i . Vad vi ser är att exportindustrin viker och att effektiviseringen har stannat av. Det har varit mycket höga vinster och det brukar vara ett tecken. Vi har fortfarande en stark inhemsk efterfrågan som nog i mycket kan relateras till den förda finanspolitiken. 80 miljarder i skattesänkningar är utlagda. Då är det klart att det finns köpkraft i samhället. Det gör att inflationstrycket hålls uppe starkt, trots att vid sitt nästa möte när man ska fastställa räntorna borde sänka räntan. En räntesänkning vore det bästa för industrin. Det skulle stimulera utvecklingen att effektivisera och investera så att man rustar sig ur den lågkonjunktur som är på gång. Men det kommer inte någon räntesänkning med det räntetryck som ligger. Skulle hålla sig till det man sagt skulle man egentligen höja räntan . Det tror jag inte att man gör, för man tittar på och så vidare. Men det blir definitivt inte någon räntesänkning. Vi kan hamna i ett läge där vi får räntetryck och inflationstryck som vi har en exportindustri som minskar. Det kan göra att vi hamnar i ett läge som blir mycket besvärligt . Det är kopplat till en budget som inte innehåller några resurser för vad som händer om arbetsmarknaden blir sämre än vad som har beräknats. Det är en orättvis politik som förs. Enskilda människor kommer hårt i kläm ute i samhället. Det går inte att säga som arbetsmarknadsministern har sagt under hela sitt år, nämligen att vi måste se detta i större termer. Det är en åtgärd för att få mer sysselsättning. Det finns ett ansvar i riksdag och i regeringen för den enskilda människan. Vi debatterade om kvinnan i som skulle söka jobb i . Vi kom så långt att vi var överens, arbetsmarknadsministern, även om det inte höggs i sten, om att det kanske inte var riktigt bra att det blev på det sättet. Det finns många sådana fall. Det är fler som har hört av sig till mig som har utsatts för samma sak. Det kan inte vara rimligt att söka jobb på det sättet och utsätta enskilda människor för ett sådant tryck. Det är inte bra, och det ger en signal om att människor känner sig oroliga på ett sätt som vi inte vill. Det som oroar mig allra mest med de nya a-kassereglerna är naturligtvis sättet på vilket ersättningarna skrivs ned, på vilket sätt regelhanteringen väntar och på vilket sätt man ska ta jobb. Om vi hamnar i en lågkonjunktur innebär det att en LO-arbetare som tjänar kanske 22 00025 000 , vilket man kan göra på ett LO-jobb med skifttillägg och så vidare, med det nya regelsystemet kommer att vara skyldig att ta jobb där lönen ligger till och med om verksamheten läggs ned. Det är en rejäl lönesänkning. Visst kan man säga att han kommer ut i jobb, men vad blir konsekvensen? är vi tillbaka i det som vi startade detta år med. Då diskuterade vi också a-kassan, nivåerna och taket. De har varit en viktig del för att se till att hålla uppe de lägsta lönerna. Den ambitionen har inte regeringen. Ambitionen är nog tvärtom att få ned de lägsta lönerna och se till att det uppstår en låglönemarknad där människor tvingas att ta jobb, försämra sin standard och utsätta sig för en press på ett sätt som vi tidigare inte har sett i . Jag är mycket orolig för det. Det var någon som till och med sade att när de överklassnära tjänsterna, som man brukar kalla dem ibland, träder i kraft kan man använda vårdnadsbidraget till att anställa någon som städar hemma. Det får man dra av, och har man dessutom någon behöver man inte betala någon arbetsgivaravgift. Då är den tjänsten subventionerad i tre olika led. Det är värst vad regeringen är beredd att göra av med skattepengar ibland om det blir på rätt vis. Det finns anledning att fundera över det. Det är en orättvis politik. I vår budget och i våra alternativ pekar vi på vad vi vill göra. Mer arbetsmarknadsutbildning, större hänsyn och bättre a-kassa ger trygghet för människor och underlättar omställning och så vidare. Jag ska inte uppta tid med att läsa vad vi har skrivit; det är nog väl känt för den som har läst det. Men det är en rättvis politik som pekar på detta och som ger människor trygghet. Det kommer att skapa en bra framtid för människor. ska jag säga att vi naturligtvis står bakom alla våra reservationer men att vi yrkar bifall till reservationerna 1, 8, 17, 19 och 21. 139 (): Jag vill inleda med att säga att jag självfallet står bakom alla reservationer i betänkandet, men för att spara lite tid yrkar jag bifall bara till reservationerna nr 1, 13 och 20. Mina partikamrater kommer senare att ta upp våra synpunkter när det gäller arbetsmiljöfrågor, satsningar på funktionshindrades arbetsmarknad och flykting- och integrationsfrågor. Jag kommer att uppehålla mig mer vid den generella arbetsmarknadspolitiken. Alla människors rätt till arbete är en kärnfråga för oss i . Full sysselsättning och ett arbetsliv som präglas av trygga villkor, god arbetsmiljö och inflytande för de anställda är avgörande förutsättningar för att skapa ett jämlikt och jämställt samhälle. Därför genomsyras hela vår politik och budget av satsningar som skapar jobb i såväl privat som offentlig sektor. Det är konkreta och framtidsinriktade satsningar som genererar jobb inom byggsektor, forskning, industri och turistnäring och som möter de stora behov som finns av bostäder till rimliga priser, miljövänlig teknik och utbyggd kollektivtrafik som gör det möjligt för vanliga människor att ställa om till en miljövänlig livsstil. Vi gör en stor satsning på välfärden i kommuner och landsting där behoven av mer personal är stora. Vi avsätter ett utrymme för lönekostnaderna i statsbudgeten, medan kommuner och landsting själva avgör var behoven är som störst och var man behöver göra satsningar. Det kan vara barngrupperna i förskolan som behöver minskas. Det kan vara skolklasserna som behöver minskas. Kanske behövs det fler vårdare i eller i äldreboendena. Kanske vill man ha fler personliga assistenter eller göra en storsatsning på bibliotek och kulturskolor. Det är de lokala behoven som avgör, men vi ser till att utrymmet finns. Genom den här satsningen höjer vi förstås framför allt kvaliteten i välfärden för alla medborgare på ett väldigt konkret sätt. Det är också en väldigt kraftfull och konkret satsning på minskad arbetslöshet och bättre arbetsvillkor för alla de undersköterskor, hemvårdare, lärare, sjuksköterskor, förskollärare och så vidare som har en alldeles för tung arbetsbörda . då vi har budgeterat lönekostnader för 150 000 välfärdsjobb med kollektivavtalsenlig lön blir kostnaden ca netto. Utöver det satsar vi 2 ½ miljard kronor på ett särskilt statsbidrag till kommunerna som ska sätta fart på arbetet med att minska de orättfärdiga löneskillnaderna mellan kvinnor och män. Vi är nämligen inte nöjda med de ojämställda löner och de tuffa arbetsvillkor som råder i den offentliga välfärdssektorn och vi har, till skillnad från regeringen, en politik som syftar till att göra något åt det. Satsningen på 150 000 fler anställda i välfärden och högre löner till kvinnor på ska jämföras med att högerregeringen redan nu har sänkt skatterna med nära . Det är alltså betydligt mer än dubbelt så mycket. Den största andelen av de skattesänkningarna har gått till dem som redan tjänar mest och sitter på stora förmögenheter. Det är alltså inte en fråga om huruvida det finns pengar; det är en fråga om hur man vill använda dem. Regeringen tycker att de förmögna betalar för mycket i skatt och använder de stora överskotten i ekonomin till att lätta deras börda. Vi anser att det är hög tid för ett kvalitetslyft i välfärden och för ett lönelyft för underbetalda kvinnor, och det använder vi pengarna till. Vi vill dessutom satsa på att stärka kvinnors ställning i arbetslivet genom rätt till heltid, begränsning av otrygga visstidsanställningar, genom att föräldraförsäkringen delas lika mellan föräldrarna och genom utbyggd barnomsorg på obekväm arbetstid. Dessvärre måste jag konstatera att regeringen inte har någonting att svara upp med när det gäller jämställdhet. I stället går man baklänges. av de skattesänkningar som man har genomfört går till män. De redan existerande klyftorna mellan kvinnor och män fördjupas alltså som en direkt effekt av skattesänkningarna. Dessutom måste ju skattesänkningarna betalas i andra ändan. Det priset betalas också i högre grad av kvinnor än av män då a-kassa, sjukförsäkring och föräldraförsäkring har urholkats liksom utrymmet för löneförhöjningar och nyanställningar i välfärdssektorn. Skatterabatter på överklassnära tjänster stjäl också resurser från en eftersatt välfärdssektor till förmån för städning och barnpassning hemma hos medarbetare i och deras klasskompisar som uppenbarligen inte anser att det är värt priset att betala för de tjänsterna. Lägg därtill det vansinniga vårdnadsbidraget som kommer att underminera den kommunala barnomsorgen och förvandla kvinnor med barn till bidragstagare så blir bilden komplett av en politik som ökar ojämlikheten och diskrimineringen av kvinnor i arbetslivet. Det är svårt att tänka sig en mer omodern politik. har konsekvent sagt nej till regeringens alla försämringar av a-kassan och nedmonteringen av arbetsmarknadspolitiken. Vi fortsätter att säga nej till redan genomförda försämringar och till de ytterligare försämringar som presenteras i årets budget. Vi vill ha en arbetslöshetsförsäkring som är solidariskt finansierad, som bidrar till att upprätthålla rimliga lönenivåer och som ger människor trygghet och anständiga levnadsvillor även när de råkar förlora sitt arbete. Med vårt förslag får av löntagarna i ersättning från en försäkring som alla löntagare har råd att vara med i. Vi anser att det är viktigt att alla löntagare har möjlighet att vara med i a-kassan. Det brukar regeringen och arbetsmarknadsministern också säga. Men när nu över 370 000 personer har lämnat arbetslöshetsförsäkringen på grund av regeringens försämringar och man fortsätter i samma stil och stöter ut ytterligare stora grupper från a-kassan måste man fråga sig om regeringen verkligen menar allvar med att a-kassan ska vara till för alla. Den senaste försämringen är urholkningen av möjligheten att stämpla på deltid som regeringen nu inför. Ett mer träffsäkert sätt att försämra redan lågavlönade kvinnors ekonomi får man leta efter. Det handlar om ungefär 133 000 deltids- och timanställda som i ett slag får sin ekonomi kraftigt försämrad. Det de har att välja på när de är över är antingen att gå ned och leva på den ynkliga lön som de får från ett deltidsarbete eller från en timanställning där man aldrig kan förutse hur mycket man kommer att ha i inkomst eller att helt enkelt säga upp sig och bli arbetslös på heltid för att man inte längre har råd att arbeta. Hur bakvänt kan det bli? I stället för att gå till roten med problemet med deltidsarbetslöshet och ställa krav på arbetsgivarna att de måste erbjuda heltidsjobb som människor kan leva på väljer regeringen att vältra över hela kostnaden för den här skitiga arbetsmarknaden på dem som blir drabbade av den. Med samma klockrena konsekvens inför regeringen i a-kassan som man har gett mer generösa möjligheter för arbetsgivarna att anställa människor på otrygga visstidskontrakt. Här vältrar man återigen över alla kostnader för generösare spelregler för arbetsgivarna på dem som drabbas av de taskiga anställningsvillkoren. Det är den röda tråden i hela den borgerliga arbetsmarknadspolitiken.