prot · GU0951 · 2007-01-19 00:00:00 — De här områdena i skärgården och på fastlandet där försvaret hävdar riksintresse är väl också riksintresse för det rörliga friluftslivet med sin kultur- och naturmiljö? Det kommer att ställas stora krav på samverkan. Tycker försvarsministern att det bara är det militära riksintresset som ska gälla? Är det inte ett stort ansvar för den militära verksamheten, som i det här fallet har verksamhet på av öarna i det här området, att ta större hänsyn och samarbeta mer med kommuner och näringsliv ? 79 Försvarsminister (): Ingången i interpellationen var ju att riksintresse för totalförsvaret skulle försvåra kommunernas exploateringsmöjligheter ute i skärgårdsområdena. Jag skulle vilja säga att där står den främsta motsatsen inte alls mot försvarets användning av skärgårdsområden utan just emot riksintresset för det rörliga friluftslivet. Det riksintresset är till och med inskrivet i , och där är skärgårdsområdena specificerade. Är det någonting som försvårar till exempel permanentbebyggelse är det bestämmelser om riksintresse för det rörliga friluftslivet snarare än riksintresse för Försvarsmakten och garnisonsplaneringen. Däremot delar jag helt interpellantens uppfattning att det här samrådet inte har skötts på bästa sätt. För det första har remisstiden varit alldeles för kort. Det har Försvarsmakten insett, och den har förlängts. Det har också varit för mycket peka med hela handen och för lite dialog. Jag har själv träffat företrädare för och Siko för att diskutera garnisonsplaneringen. Jag finner fog för den kritik som har framförts. Det har varit för lite dialog. känner jag väldigt starkt att man också inser det inom Försvarsmakten och inom amfibieregementet som så sent som i förrgår utlyste ett informationsmöte. Tyvärr blev det då så att det inte kom några, varken företrädare för skärgårdsbefolkningen eller för kommunerna. Det var en stackars representant från trafikutskott, en representant från och sedan Försvarsmaktens egen personal. Jag beklagar att utfallet av det mötet blev så dåligt. Men jag tror att det är ett uttryck för att är det några som inser att man måste ha en god samverkan med skärgårdsbefolkningen, och också traditionellt har haft en god samverkan, är det Försvarsmakten i allmänhet, marinen i synnerhet och inte minst då amfibieregementet. Jag tror att intentionerna därifrån är de bästa. Processen har inte skötts på ett särskilt bra sätt, och det har lett till att det har uppkommit en lång rad olika missförstånd. Materialet har inte heller uppfyllt de krav på pedagogik som jag anser bör ställas. Det går i realiteten inte att utläsa ur remissen av garnisonsplanen om det är fler eller färre områden som kommer att beröras av ett sådant här riksintresse. Sanningen är att det faktiskt är färre områden. Jag tror att detta kommer att bli tydligt , inte minst som ett resultat av att vi har lämnat ett stort antal tidigare fasta kustartilleribefästningar i skärgårdsområdet. Mycket av det nya som läggs ut är dessutom snarare havsområden än öar. Det är riktat utåt i ytterskärgården, och sedan lyfter man bort riksintresse från delar av innerskärgården där man har haft verksamhet framför allt inom kustartilleriets ram. Över tid kommer den här utvecklingen att fortsätta. Jag tror också att vi ska vara väldigt klara över att även om en större ö omfattas av riksintresse för totalförsvaret innebär det inte att Försvarsmakten, om de har verksamhet på den södra delen av ön, kommer att motsätta sig all exploatering på den norra delen av ön. Jag är tydlig med att det är väldigt viktigt att de här processerna sköts på ett grannlaga sätt, att det ges tillräcklig tid för samråd, att företrädare i det här fallet också för skärgårdsbefolkningen och dess organisationer får komma till tals och att det material som man går ut med på samråd uppfyller rimliga krav på pedagogik så att man kan utläsa vad det innebär. 80 (): Det var imponerande klargörande. Jag tror att vi tycker ungefär likadant där. Vi förstår att det i slutändan kommer att handla om att vi är tvungna att sätta ned foten och fatta ett antal politiska beslut så att vi rensar upp de stora känslor som finns hos många. Jag har två frågor som jag skulle vilja ställa till försvarsministern. De gäller just det militära riksintresset nationellt. Finns det inte anledning att vi tittar över detta så att det blir en tydligare bild av hur man ska vikta eller värdera just dessa uppfattningar? Jag har fått information från boende och från . Det är precis som försvarsministern säger, att det är den civila myndigheten som har anledning att fatta beslut när bygglov ska ges. Men den information jag har fått visar att den civila myndigheten i praktiskt taget samtliga fall har gått på den militära uppfattningen. Jag tycker inte att det är riktigt okej. Det måste vara ett gemensamt ställningstagande från kommunen och det privata näringslivet i de här områdena. Det finns en potential, som vi alla vet, i det här området, som kommer att kunna innebära att turismnäring och andra typer av näring kan utvecklas något helt enormt. Det är oerhört viktigt i vårt land och den glesbygd som här finns i att vi från det nationella planet försöker överbrygga de problem och kanske missförstånd som ibland dyker upp. Men hur kan vi göra för att vi, möjligen lagstiftningsvägen, ska få den civila myndigheten att förstå att man måste vikta de olika intressena lite hårdare, och vad skulle vi kunna göra nationellt sett? Det är ju som sagt inte bara det här området som försvarsministern har ansvar för i spåren av försvarsbeslutet , för att vi ska kunna få mera tydlighet i verksamheterna. 81 Försvarsminister (): Jag tror att interpellanten och jag har en ganska likartad syn på detta trots allt. Jag tror i grunden också att det finns mer av sammanfallande intressen än av motsättningar mellan Försvarsmakten, skärgårdskommunerna och skärgårdsbefolkningen. På ömse håll finns det här ett intresse av samverkan och bra relationer, och jag skulle säga att min insyn i detta ger vid handen att detta samarbete historiskt sett har varit väldigt bra mellan försvaret, det gamla kustartilleriet och skärgårdens organisationer. Jag har ändå kommit till den slutsatsen att väldigt mycket av den oro som har uppkommit nu grundar sig på missförstånd. Men jag menar också att Försvarsmakten och amfibieregementet får ta på sig en hel del av ansvaret för att de missförstånden har uppkommit. De är ett resultat av att den här processen inte har skötts på bästa sätt. Jag föreställer mig att alla inblandade har lärt sig något av detta, och jag tycker mig redan se tecken på det. Sedan kommer det alltid att finnas enskilda tillfällen då det verkligen finns genuint motstående intressen mellan till exempel en kommun som vill exploatera ett område och försvaret, som har någon typ av kvarvarande intressen där. Den tydligaste konflikten uppkommer förstås när det är fråga om skjutfält. Där är ju processordningen en annan. Där kan inte kommunen bara bestämma, utan där är man i hög grad i händerna på Försvarsmakten och på . Men däremot när det gäller de områden som så att säga bara är av intresse för totalförsvaret är det ändå väsentligt att ha i minnet att det är som gäller och att beslutanderätten ligger hos kommunen efter hörande av och hänsynstagande till Försvarsmakten. Men det är alltså inte så som jag har fått intryck av att många har missuppfattat att det är, nämligen att Försvarsmakten skulle ha någon sorts vetorätt här. Men så är inte fallet. Jag hoppas på en bra dialog mellan kommunerna och Försvarsmakten, därför att jag är övertygad om att både kommunerna och Försvarsmakten och därmed också skärgårdsbefolkningen har att vinna på det. 82 (): Jag tackar för även den kommentaren. Jag vill stanna till vid en formulering som försvarsministern hade om kvarvarande mindre intressen. Vi är nog ungefär lika gamla. När jag gjorde militärtjänstgöring var det ett tiotusental fler värnpliktiga som utbildades än , men behåller man ungefär samma arealer för sin verksamhet när det gäller skjutfält och annat. Det där måste vi titta över ordentligt. Det gäller inte bara skärgården, utan det gäller hela landet. Vi har fantastiska skjutfält uppe i , i och på andra ställen. Möjligen kanske det kan vara så att militär verksamhet kan flyttas ifrån dessa väldigt känsliga områden. Vi kan ta Utö till exempel, där P 10 sköt ända fram till sin nedläggning, där man fortsättningsvis kanske skjuter vid ett fåtal tillfällen . Det där fåtalet tillfällen kanske man skulle ta och flytta någon annanstans. På så vis skulle man kunna uppnå något mycket bättre. Detta var bara ett exempel. Jag kräver inte att du ska svara, , men jag vill gärna att du ska ha med det i bilden när du tänker på utvecklingen av vårt land, så att den våta filten som sagt inte behöver läggas över stora områden för kommunerna och näringslivets utveckling. 83 Försvarsminister (): Det framgår också av svaret att Försvarsmakten har lämnat ett antal skjutfält, och det kan inte uteslutas att man kommer att lämna fler. Jag tror att det som kommer att vara mest påtagligt nu är att det på många skjutfält kommer att vara en mindre utnyttjandegrad än vad man haft tidigare eftersom det inte är förband av samma omfattning och storlek som övar . sköts det på ganska många håll i skärgården med de fasta kustartilleriförbanden, som inte finns kvar. Det gör att många områden så att säga har kunnat tas bort från riksintresset. I stället har vi nu en amfibiekår som är rörlig och som i den meningen övar över större ytor. Där tillkommer det nya områden. Men menar jag att det är ganska uppenbart att de områden som omfattas av riksintresset för totalförsvaret kommer att minska. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2006/07:204 om införskaffande av krigsmateriel från 84 Försvarsminister (): har frågat vilka åtgärder jag avser att vidta för att avbryta militärt samarbete med stater som bryter mot folkrätten, inklusive . På den frågan får jag svara följande: Utgångspunkten för interpellantens fråga är att , , har inköpt viss krigsmateriel från . Det är emellertid inget konstigt med det. importerar den krigsmateriel som vårt försvar behöver för att fullgöra sina uppgifter. har, som tagit upp, anskaffat bland annat mörkersiktutrustning närmare bestämt bildförstärkare samt störsändare från till den svenska försvarsmakten. Bildförstärkare används av den enskilde soldaten för att öka orienteringsförmågan i mörker och används under såväl utbildning som insatser såsom i och Kosovo. Störsändare används för att öka skyddet för marinens fartyg och dess besättning genom att kraftigt försvåra för andra radarsystem att lokalisera fartyget. anskaffning av mörkerhjälpmedel och störsändare har genomförts helt enligt principerna för konkurrensupphandling. Regeringen har precis samma förhållningssätt i de här frågorna som den tidigare, socialdemokratiska regeringen hade. Vi försöker tillgodose våra nationella intressen på ett för skattebetalarna optimalt sätt, det vill säga genom att köpa så bra produkter som möjligt till så fördelaktiga priser som möjligt. Den här affärsmässigheten är emellertid inte överordnad alla andra hänsyn. Sålunda köper aldrig materiel eller därtill knuten kompetens från länder som är föremål för internationella sanktioner eller embargon. Den demokratiska staten är inte föremål för några sådana sanktioner. : Regeringen vill naturligtvis se en fredlig lösning i där två stater, och en palestinsk stat, kan existera sida vid sida inom säkra och erkända gränser. tvekar inte att kritisera övergrepp som begås från någon sida i konflikten, och regeringen kommer även fortsättningsvis att framföra tydliga krav på att folkrätten respekteras. 85 (): Jag vill tacka försvarsministern. Min interpellation handlar just om militära samarbete med ett land som har fördömts av bland annat FN:s i för att bryta mot just folkrätt, ett land som brukar ett omfattande och oproportionerligt våld mot den palestinska civilbefolkning som det har ett ansvar för, eftersom det har huvudrollen i det ockupationsdrama som vi har bevittnat . Under kriget i slogs också fast att även här utövat ett oproportionerligt våld mot den libanesiska civilbefolkningen, bland annat genom en omfattande användning av klusterbomber mot civila mål. I interpellationen har jag skrivit militärt samarbete. Det jag har svårt för är paradoxen att vi inte kan sälja vapen till , och det finns det förvisso flera skäl till, men att vi köper vapen därifrån. Finns det någon principiell skillnad mellan vapenexport och vapenimport? När det gäller svensk vapenexport säger vi att det inte ska ske med . Det är vad vi principiellt säger. Varför gör vi det? Jo, därför att bryter mot genom att ockupera och , genom att annektera östra och på många andra sätt kränka de mänskliga rättigheterna. Därför exporterar vi inte vapen dit. Men vi importerar vapen därifrån. Det handlar alltså om vapen, inte om handel med andra, vanliga, varor. Då borde ju samma regler gälla, tycker man. Kan försvarsministern förklara för mig vilken principiell skillnad det är mellan vapenimport och vapenexport? 86 Försvarsminister (): Det jag vänt mig mot är de formuleringar i interpellation som just söker ge en bild av att är involverat i ett nära militärsamarbete med . Så är inte fallet. Vi har, som interpellanten helt korrekt konstaterar, inte på länge sålt någon försvarsmateriel till . Däremot har vi inköpt en del försvarsmateriel därifrån. I båda fallen, oavsett om det gäller inköp eller försäljning, gäller samma sak, nämligen att vi följer gällande regelverk. Den restriktion som gäller för inköp av försvarsmateriel är att en stat är utsatt för internationella sanktioner. För vapenexport, eller export av försvarsmateriel, gäller ett mycket mer omfattande och komplicerat regelverk. Där är regelverket också mycket mer restriktivt. Den svenska vapenexporten är reglerad i lag till skillnad från importen, och beslut rörande krigsmaterielexport fattas självständigt av efter noggrann prövning av alla omständigheter som föreligger i det enskilda fallet och i enlighet med de gällande och parlamentariskt förankrade riktlinjerna för krigsmaterielexport samt EU:s uppförandekoder för vapenexport. Frågorna om dessa regler är inte mitt ansvarsområde, utan åvilar statsrådet . Mig veterligen pågår ett beredningsarbete när det gäller vapenexportreglerna, grundat på den utredning som genomförde. Mig veterligen pågår ingen utredning kring reglerna för import av försvarsmateriel. 87 (): Tack, försvarsministern, för de klargörande orden. Det är lite avslöjande, tycker jag, att försvarsministern i sitt svar tar upp att man egentligen inte har gjort något som är annorlunda jämfört med den socialdemokratiska regeringen, utan man har precis samma förhållningssätt i dessa frågor. Den socialdemokratiska regeringen tog upp liknande frågor på samma sätt och menade att vi inte hade något särskilt stort samarbete med staten . Det kan dock sägas att finns med på tio-i-topp-listan över de länder vi köper vapen av. En annan principiellt viktig fråga som jag har, i ljuset av det svar som försvarsministern gav till första delen av vår diskussion, gäller militärattachéer. Jag skulle vilja veta mer om vad militärattaché, eller försvarsattaché som det också heter, gör i . Är det inte att, som det står i förordningen om försvarsattachéer, biträda svenska försvarsmyndigheter i frågor som berör inköp eller försäljning av materiel och tjänster? Hur kommer det sig att vi har en så kallad försvarsattaché i men inte i många andra länder? Mig veterligen har vi försvarsattachéer i ett 30-tal länder, och är ett av dem. Jag förmodar att försvarsministern inte har för avsikt att på något sätt dra tillbaka detta. 88 Försvarsminister (): Det är en alldeles korrekt förmodan. Det avser vi inte att göra. Anledningen till att jag framhåller att regeringen ser på ett likartat sätt på dessa frågor som den tidigare regeringen är att jag tycker att det är av värde att det finns stabilitet och kontinuitet både när det gäller förhållningssättet till konflikter i världen och förhållningssättet till de grundläggande regelverken. Om det är för handen är det viktigt att tala om det. Både frågan om inköp av försvarsmateriel från och frågan om vår försvarsattaché, som inte är utsänd av och departementet utan av Försvarsmakten, har varit föremål för ett antal debatter i kammaren. Min företrädare , liksom den tidigare utrikesministern, har besvarat ett antal interpellationer om detta. När det gäller militärattachéerna, eller försvarsattachéerna, har de en lång rad uppgifter som varierar beroende på var de befinner sig. Om man är försvarsattaché i ett land där det finns en pågående ansträngning för att till exempel exportera flygsystemet JAS 39 påverkar det naturligtvis försvarsattachéns uppgifter. Han kommer säkert att ägna en stor del av sin arbetstid åt frågor som är relaterade till relationen med försvarsindustrin. På andra håll handlar det mer om att vara rådgivare till ambassadören, beskickningschefen. När det gäller vår närvaro i finns det ett oerhört starkt behov för oss att följa utvecklingen på plats för att kunna förbättra de säkerhetspolitiska analyser som vi gör. Att vi har ett bra underlag är mycket viktigt i synnerhet om vi själva, och framför allt genom EU, vill försöka bidra till något positivt i regionen och i den pågående konflikten. Och vi får ett bättre underlag om vi är på plats med militär personal som har sådan kompetens som den genomsnittlige diplomaten med civil bakgrund inte har. Vi ser fortlöpande över frågan och för en dialog med Försvarsmakten om hur våra attachéer ska fördelas över världen; det finns ju en begränsning i resurser. gör vi förändringar. Det innebär bland annat neddragningar av antalet attachéer på platser där vi varit tungt närvarande det kan gälla och för att därigenom frigöra resurser och kunna vara på plats på fler ställen runtom i världen. Det tillgodoser ett viktigt behov hos den att få den typ av information som vi kan få genom att ha militärattachéer på plats. 89 (): Jag tackar försvarsministern för svaret. Man behåller alltså ungefär samma linje. Jag förstår att han kallar det för långsiktighet och något som bidrar till stabilitet. Ingenting är enkelt i , men en sanning finns där. Det är att ju mer ett folk, eller en enskild människa för den delen, plågas, ockuperas, svälts ut eller skräms, desto hårdare och mer oresonligt blir svaret. Det leder inte till stabilitet och långsiktighet. Våld föder våld. Det är en sanning som låter som en klyscha, men vi har sett att den är riktig. Detta våld drabbar aldrig de maktmän som det påstås vara riktat mot. Det har vi också sagt tidigare, även om vi sett att en och annan drabbats hårt. I stället är det oftast vanliga civila människor som drabbas och i störst antal. Familjer som vill leva sina liv dödas när den meningslösa terrorn spränger ett kafé i eller demolerar ett bostadshus i . har fler än 2 200 hus blivit demolerade på , och fler än 13 000 palestinier har blivit bostadslösa. En utflykt på stranden i kan innebära att hela familjen utplånas. Alla som diskuterar frågan om svensk vapenexport kan argumentationen utan vapenexport inga intäkter att använda för att utveckla nya vapen. Rimligen är import av vapen och krigsmateriel från andra länder därmed ett direkt stöd till det landets krigsmaskineri. har en omfattande vapenimport från . EU och måste i sina kontakter med ställa vissa krav ingen vapenimport så länge landet är inblandat i väpnad konflikt. 90 Försvarsminister (): Av lätt insedda skäl delar jag på den här punkten inte analys. Jag har också uppfattat, ska jag ärligt säga, att den här interpellationen mindre handlar om försvarsmaterielfrågor än om det bakomliggande, nämligen den långdragna konflikten i . Jag har avsiktligt undvikit att gå in på den av det skälet att det inte är mitt område utan utrikesministerns, men jag kan hålla med interpellanten på en punkt: Ingenting är enkelt. Jag kan också hålla med honom om att det naturligtvis inte råder någon tvekan om att det är många vanliga människor, oskyldiga människor, kvinnor och barn, som blir de verkliga offren för den konflikt som pågår. Dessa offer hittar vi både på den palestinska sidan och på den israeliska sidan, där man också befinner sig i en situation med en statsbildning som levt under ett starkt hot och där man har en granne som ännu inte fullt tydligt är beredd att erkänna staten existens. Från den sida tvekar vi inte att påtala brott som vi uppfattar sker mot folkrätten. Det kommer vi att göra oavsett vem det är som begår dessa brott. Överläggningen var härmed avslutad. 16 § Svar på interpellation 2006/07:185 om exportfrämjande verksamhet 91 Statsrådet (): har i interpellationen ställt tre frågor till mig om den exportfrämjande verksamheten: Anser handelsministern att de 4 miljoner som regeringen nu tillfört de regionala exportrådgivarna är tillräckligt för att kompensera de tjugofalt större besparingarna på exportfrämjandet, eller avser statsrådet att ta initiativ till andra åtgärder för kompensation? Är det handelsministerns uppfattning att exportfrämjandet bör tillföras extra resurser för att kvalitet och omfattning ska kunna bibehållas? Vad avser handelsministern att göra för att framöver stödja de små och medelstora företagens exportsatsningar? Grunden för svensk exportutveckling är, som jag sade redan i vår interpellationsdebatt , ett gott generellt näringsklimat. Regeringen vill genom en ny politik förbättra de grundläggande förutsättningarna för företagen. Det handlar bland annat om stärkt rådgivning, satsning på kvinnors företagande, avgiftslättnader, regelförenkling och skattereduktioner. Därtill kommer vikten av internationell frihandel och en väl fungerande inre marknad inom EU. I takt med att små och medelstora företag får bättre villkor för att växa på hemmaplan kan de klara sig ännu bättre på exportmarknader. Genom det konkurrenstryck som skapas via handel förbereds de för att söka sig utomlands. Exportfrämjandet ska komplettera regeringens politik för att stärka klimatet för små och medelstora företag. Exportfrämjandets roll är att särskilt bidra till att öka särskilt små och medelstora företags förmåga till internationalisering och möjlighet att växa internationellt. Med grundläggande avgiftsfri exportservice och kompetensutveckling för företag som bas erbjuder svenska företag tjänster i hela exportkedjan med bland annat regional exportrådgivning, vilken förutsätts täcka samtliga län i , samt riktade exportfrämjande insatser. Jag vill här som ett särskilt exempel fästa uppmärksamhet på den satsning som 2007 görs för att främja exporten av svenska livsmedel. Genom särskilda medel från driver ett särskilt branschprogram på detta område; nivån har 2007 höjts . De tillfälliga medel för exportfrämjandet som den föregående socialdemokratiska regeringen beslutade om löpte ut , helt i enlighet med den tidigare regeringens budgetproposition års ekonomiska vårproposition. Det innebar, vilket jag påpekade i en tidigare interpellationsdebatt med , att anslaget för exportfrämjande verksamhet skulle ha halverats om inget gjordes. Regeringen har därför satsat ytterligare på exportfrämjandet . Det innebär en avsevärd förstärkning jämfört med oförändrad politik. fäster regeringen stor vikt vid att offentliga medel på alla områden ska användas så effektivt som möjligt. Det är av det skälet som regeringen beslutar om den översyn av de handels- och investeringsfrämjande insatserna som redovisades i budgetpropositionen . Översynen ska bland annat analysera resultat i den exportfrämjande verksamheten i jämförelse med de förväntningar som staten som uppdragsgivare uttrycker i samband med anslagsgivning, i avtal och instruktioner. Den ska också analysera hur användningen av medel för exportfrämjande insatser i och på utlandsmarknaderna sammanfaller med näringslivets, i första hand de små och medelstora företagens, behov.