prot · GU0996 · 2007-04-23 00:00:00 — När det gäller föreningslivet, FMCK och enduroklubbar runt om i landet måste de få fortsätta. De har en väldigt bra verksamhet för våra ungdomar runt om i landet, och jag vill framhålla den pedagogiska vikten av föreningslivet och hur viktigt det är för barn och ungdomar att få chansen att vara med i en förening. Det är inte dessa ungdomar som hamnar utanför i samhället sedan, inte många av dem i alla fall. De har fått delta i ett sammanhang. Här kan du som försvarsminister göra en jättestor insats och se till att lösa den problematik som tyvärr har uppkommit med Försvarsmaktens strängare hållning. 27 Försvarsminister (): Avslutningsvis vill jag vara väldigt tydlig med att det är myndigheterna som ägnar sig åt myndighetsutövning. Det är Försvarsmakten som med den rådgivning som står dem till buds fattar beslut. Jag kan för egen del anse att en myndighet har gjort förarbeten till huvudsak och förordningstext till bisak, men jag har ett antal medarbetare från departementet som sitter och hoppar otåligt där borta, eftersom de tycker att jag redan har gett mig ut alldeles för långt i författningstolkningar här i . Men med detta sagt: Det är Försvarsmakten som ska tillämpa den förordning som den dåvarande socialdemokratiska regeringen fattade beslut om. Jag hoppas att Försvarsmakten efter lite funderande kommer fram till ungefär samma slutsats som jag har kommit fram till, nämligen att förordningstexten trots allt ger ett visst utrymme. Men det återstår att se. Det är därför jag säger att gör alldeles rätt i att fästa allt sitt hopp till mig. Om det skulle vara så att det beslut som den socialdemokratiska regeringen fattade 2002 långsiktigt visar sig ge dessa väldigt negativa konsekvenser ska jag naturligtvis se till att leva upp till interpellantens förväntningar genom att initiera en författningsändring. Det är trots allt det beslut som fattades då som gör att inte får köra sin enduro. Jag hoppas att det ska bli möjligt . 28 (): Jag får alltså ordet en gång till. Jag fick för mig att det var det sista inlägget. Jag märker att du återigen vill skylla på den socialdemokratiska regeringen, men jag försöker nu hitta möjligheterna. Jag vet att den förra, socialdemokratiska regeringen definitivt inte ville att det skulle vara en så här stram hållning. Jag vet det. Och jag vet att den förra, socialdemokratiska regeringen ville att föreningslivet skulle blomstra i hela landet, såväl inom idrottsrörelsen som i föreningslivet för barn och ungdomar. Det vet jag, och det kan jag informera om ifall han inte visste det. Om nu några jurister på Försvarsmakten har tolkat förarbetet och inte förordningen på ett hårdare sätt är det ju inte den socialdemokratiska regeringens fel. Oavsett hur det ligger till så är det du som är försvarsminister , och det är därför jag ber dig att lösa den här frågan för våra barns och ungdomars skull och för att vi ska ha ett bra och fungerande föreningsliv även i fortsättningen. Jag vill att det ska kunna finnas både tävlingar och träningar på försvarets mark och att försvaret ser sin nya roll i att kunna vara med i en sådan samhällsnyttig verksamhet som föreningslivet faktiskt är. Många olika typer av föreningar bidrar till ett bra klimat i samhället, och det är därför som jag nu hoppas att försvarsministern kan göra någonting åt detta. 29 Försvarsminister (): Jag vidgår att jag är beredd att tro när hon säger att sakernas tillstånd inte avsågs av den dåvarande regeringen när man fattade beslut om förordningen. Det får mer betraktas som en olycklig konsekvens som man då inte förutsåg. Icke desto mindre är det förordningsbeslutet som den socialdemokratiska regeringen fattade 2002 som ger oss problem, men jag avser att lösa det problemet, herr talman. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2006/07:333 om flyktingskap från 30 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att hanteringen vad gäller skydd av asylsökande från , respektive ska vara i överensstämmelse med våra konventionsåtaganden. Regeringen delar oro över situationen för mänskliga rättigheter på . Ytterligare information finns bland annat att hämta i årliga rapporter om mänskliga rättigheter avseende dessa länder. En enig riksdag beslutade om en ny instans- och processordning för utlänningsärenden. trädde en ny utlänningslag i kraft. Den nya utlänningslagen innehåller en definition av begreppet flykting som motsvarar definitionen i flyktingkonventionen. Den som är flykting har enligt utlänningslagen rätt till uppehållstillstånd i om inte synnerliga skäl talar mot att ett uppehållstillstånd beviljas. Enligt utlänningslagen finns ett absolut förbud att sända någon till ett land där han eller hon riskerar att straffas med döden eller att utsättas för kroppsstraff, tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Detta förbud överensstämmer med åtaganden enligt bland annat FN:s konvention mot tortyr med mera. I har vi oberoende domstolar och myndigheter. Detta innebär att , migrationsdomstolarna och Migrationsöverdomstolen självständigt ska pröva ärenden och mål enligt utlänningslagen i likhet med vad som gäller generellt för domstolar och myndigheter. Någon möjlighet att överlämna ärenden till regeringen för vägledning om utlänningslagens tillämpning finns . I och domstolarnas prövning av enskilda ärenden och mål ingår i förekommande fall att bedöma om den asylsökande är att anse som flykting eller riskerar att utsättas för tortyr vid ett återsändande till hemlandet. Enligt den nya utlänningslagen gäller en processordning där praxis ska utvecklas av Migrationsöverdomstolen. Regeringen får inte påverka och domstolarnas rättstillämpning. Jag kan som minister inte heller uttala mig om hur eller domstolarna har löst sitt uppdrag i det enskilda fallet. Jag vill försäkra om att jag kommer att följa hur praxis utvecklas i migrationsdomstolarna. Den utvärdering av reformen som jag avser att föreslå får också utvisa om det finns något behov av åtgärder. 31 (): När jag öppnade dokumentet med ministerns svar var jag lite förhoppningsfull. Ministern hade ändå avstått från att ta chansen till en vanlig hederlig mediedebatt, som är själva livsluften för en politiker, med hänvisning till att det var vi skulle avgöra många av de flyktingspolitiska frågorna. Jag ser fortfarande fram mot en sådan debatt. Men ministerns skriftliga svar som han nu har läst upp ger snarare vid handen att debatt ska undvikas nästan till vilket pris som helst. Bakgrunden till den debatt som vi nu för om flyktingar från är situationen i de länder som jag har valt att beskriva. Vi vet att regionen är en av världens fattigaste, att samtliga länder präglas av interna och gränsöverskridande konflikter. De länder som jag tar upp , och är alla länder varifrån människor tvingas fly för att söka skydd bland annat i . Det som jag vill att vi diskuterar här i kammare är hur bemöter de människor som befinner sig på flykt. Jag ska inleda med att tala om där regimen har utövat alltmer auktoritära metoder mot den interna oppositionen gripanden av oppositionella journalister, kraftiga ingrepp mot pressfriheten och demokratiska och mänskliga rättigheter. Det är inte bara som har fått känna av hur regimen agerar mot oliktänkande och kritiker. Det är många andra också. Men avslog ändå en ansökan om att ställa in avvisningen av en eritreansk man. Detta skulle faktiskt kunna få till följd att är det enda land i världen, såvitt jag vet, som verkställer avvisningar av eritreaner som fått avslag. När det gäller har situationen där varit orolig . Men oroligheterna har accelererat genom den av genomförda och av understödda folkrättsvidriga invasionen och ockupationen som har skett . Också här säger i ett beslut att inga somaliska flyktingar bör skickas tillbaka. Ändå gör bedömningen att man visst har möjlighet att göra det. är ett land som inte minst efter valen 2005, då man avbröt röstsammanräkningen därför att den gick den sittande regimen emot, lider av bristande demokratiskt styre, omfattande massarresteringar och kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Jag har noterat i migrationsministerns svar att han radar upp en mängd självklarheter, till exempel att vi har en ny utlänningslag, som jag personligen har varit med om att utarbeta i den kommitté som föregrep själva riksdagsprocessen, och att vi har oberoende domstolar och myndigheter. Men jag skulle nog ändå vilja försöka få lite tydligare svar från ministern. Det måste ju ändå finnas ett nationellt politiskt ansvar för i vilken utsträckning, på vilket sätt och i vilken grad som lever upp till de internationella förpliktelser som man har undertecknat. Här har vi på en rad punkter beträffande dessa tre länder exempel på att människor sänds tillbaka i strid med de konventioner som har undertecknat. Att då som gör bara i allmänhet hänvisa till domstolsprövning och till att han som minister ingenting kan göra räcker faktiskt inte, utan jag kräver nu svar. 32 Statsrådet (): Den politiska instabiliteten och fattigdomen i länderna på har bidragit till bristande respekt för de mänskliga rättigheterna. Det framgår tydligt av årliga rapporter om mänskliga rättigheter. Där finns för övrigt mer information att hämta om situationen i respektive land. Regeringen följer noga händelseutvecklingen i samtliga länder. Vi stöder till exempel fredsprocessen i och fokuserar på demokrati och mänskliga rättigheter i vårt regionala utvecklingssamarbete. Men med utgångspunkt i interpellation, och han räknade själv upp åtminstone ett fall, är det ganska intressant att konstatera att han själv medger att vi har en ny utlänningslag, en utlänningslag som är konstruerad på ett sådant sätt att jag som statsråd är förhindrad att uttala någon bedömning av hur och domstolarna löser sina uppgifter i de enskilda ärendena avseende eritreanska, somaliska eller etiopiska asylsökande. Det är vidare oklart på vilket underlag som har dragit slutsatser om praxis i ärendet, med mera, då det ännu inte finns några vägledande beslut från Migrationsöverdomstolen avseende , eller . Det är också utifrån det statistiska underlag som finns tillgängligt omöjligt att säga om bifallsfrekvensen avseende asylsökande från de aktuella länderna är lägre än den andel som enligt utlänningslagen borde ha fått stanna. I den nya utlänningslagen skiljs de olika grunderna för uppehållstillstånd åt mycket tydligare än vad som var fallet tidigare. Skyddsgrunderna får helt enkelt en mer framträdande plats. Och i den nya lagen betonas också att det är behovet av skydd som ska vara i fokus vid prövningen av en asylsökandes ärende. När man har konstaterat detta måste man också återvända till det som är utgångspunkten för interpellationen, det vill säga att det är och migrationsdomstolarna som prövar om förutsättningarna i de enskilda fallen är uppfyllda för att den enskilde ska anses omfattas av skyddsbestämmelserna. Migrationsöverdomstolen har numera ansvar för att genom sina prejudicerande avgöranden styra praxis. Detta var någonting som vi fattade beslut om i den här kammaren i mycket bred politisk enighet, alltså att vi skulle ha denna ordning och att vi inte skulle ha ett system som med den gamla ordningen där det var som bakom stängda dörrar fattade beslut om vem som fick lov att stanna och vem som inte fick lov att göra det. Processen skulle bli mer transparent. Det skulle bli mycket tydligare, enklare och klarare för den som ville följa utvecklingen av praxis att göra så. Men då finns det också, , lite problem med den här interpellationen och även övriga interpellationer, nämligen att också de riksdagsledamöter som var med och fattade detta beslut om ändringar i utlänningslagen måste inse vad detta har fått för konsekvenser. Regeringen kan inte längre få ärenden överlämnade för vägledande beslut och har därmed inte heller någon praxisbildande roll. Regeringen eller enskilda statsråd kan och får därmed inte heller påverka myndigheternas beslut i de enskilda fallen. Ändå är detta inte första gången som jag i denna kammare har en debatt med där han inte riktigt tycks vilja inse och förstå att den ordning som vi nu har ser annorlunda ut än den gamla ordningen. Och det gör mig uppriktigt sagt lite bekymrad. Jag har ingenting emot att komma till kammaren, jag är dessutom full av respekt inför kammaren i så måtto att jag tycker att de debatter som vi ska ha i det svenska samhället om dessa frågor snarare ska äga rum här än i medierna. Men jag blir bekymrad när jag hör på denna punkt. 33 (): Det som jag säger är att människor inte bör sändas tillbaka till krigets . Om det gör migrationsministern bekymrad får det stå för honom. Det som jag säger är att ingen bör avvisas till och till det politiska och rättsliga kaos som råder där. Om det gör migrationsministern bekymrad får också den bedömningen stå för honom. Och det som jag säger är att ingen bör återsändas till , ett land som saknar rimliga och rättsliga traditioner och där politisk demokrati i praktiken är avskaffad. Om det gör migrationsministern bekymrad så får det stå för honom. Men jag var inte helt oförberedd på att vi skulle hamna i den här situationen. Jag är fullt ut medveten om att man i de enskilda fallen notera det som migrationsministern sade inte från kammarens sida och inte från regeringens sida vare sig får uttala sig, ge riktlinjer eller direktiv. Men det är inte heller nödvändigtvis det som jag föreslår. Jag har tagit fram ett litet papper, ett dokument, som jag tänkte överlämna till migrationsministern. Jag kallar det för 13 sätt att vara migrationsminister och ha en åsikt, eller kortfattat: tips från coachen. Det handlar nämligen om att man mycket väl som migrationsminister här i talarstol eller på annat sätt kan ha åsikter om den politiska utvecklingen i ett land och om flyktingars situation och ändå inte klampa in på de områden som vi har avgränsat för andra instanser. Man kan medge att det finns problem, eller att det kan finnas problem, med verksamheter och inriktning. Man kan, för att ta några av dessa exempel, göra generella uttalanden om situationen i berörda länder. Man kan göra uttalanden om situationen för flyktingar från vissa berörda länder, både i och om de skulle avvisas. Man kan hänvisa till internationella intressenter och organisationer som har en mer eller mindre långtgående och klar uppfattning om läget. Man kan om man så önskar införa en ny lagstiftning och därmed nya förarbeten och ny praxis. Man kan använda regleringsbrev som redskap för att ge signaler och uppdrag, utbildningssatsningar av personal på eller i domstolar och genomföra myndighetsdialog med berörda myndigheter. Man kan satsa pengar eller genom skrivningar i vårbudget eller budgetproposition påverka inriktningen inom respektive myndighet. Alla dessa saker har jag under de år jag ändå varit ledamot av riksdag förstått är fullt möjliga att göra, om den politiska viljan finns. Det är kanske ändå där det brister. Låt mig gärna bli motbevisad på den punkten! Om de kommande årens flyktingpolitiska debatt här i kammaren ska handla om att företrädare för den politiska majoriteten, om att regeringsföreträdaren som flyktingminister, säger att man lite allmänt tycker si eller så och inte har några åsikter som har någon som helst relevans för det som interpellanten har frågat om, då tror jag att vi då blir ett politiskt samtal fattigare. Måhända är det så att och jag inte , i alla fall inte ofta, kommer att komma överens om vilka insatser eller förslag som behövs. Men hur den politiska debatt vi för om att människor faktiskt tvingas fly från vissa länder och om hur ska uppfylla de internationella konventioner som vi har undertecknat för att ge människor skydd ska kunna föras måste vi ändå kunna resonera om. Jag vill alltså därför överlämna det dokument som jag här håller i. Det går bra att ta kopior också för dem som gör de skriftliga underlagen för svaren. Därmed har ni alla inför kommande debatter ett litet papper att utgå från. 34 Statsrådet (): Jag tar givetvis emot lista. Men jag är inte helt säker på att han är medveten om de små, om ens några, möjligheter som finns när det gäller att tillämpa de olika sakerna på listan. Åtminstone blev jag, som jag tidigare sade, lite bekymrad när jag lyssnade på framställningen. Om vi är överens i denna kammare, vilket jag utgår från att vi är eftersom jag än så länge inte har hört några invändningar uttalas från talarstolen, om att den nya utlänningslagens principer ska ligga fast, det vill säga att regeringen inte ingriper i praxisbildningen och inte ingriper i enskilda ärenden märk väl att jag separerar dessa två för att ska förstå att det inte är någon sammanblandning från min sida förstår jag inte varför vi gång på gång hamnar i en diskussion som ändå tycks peka i riktning mot att vill ha diskussioner om praxisutvecklingen. Om man nu bestämmer sig för linjen det har vi gjort efter moget övervägande och efter mycket ingående diskussioner här i och ute i det offentliga samhället att politikerna ska ta ett steg tillbaka och till domstolar överlåta ansvaret för att bedöma huruvida människor har skyddsskäl eller inte, hur kommer det sig då att ändå kommer hit med listor? Titta på punkten någonstans i mitten det var 13 punkter; jag tror att det var punkt 7 om att införa en ny lagstiftning och därmed nya förarbeten och ny praxis! Lyssna på de sista orden nya förarbeten och ny praxis! Vi vill inte att praxis ska slås fast i denna kammare. Vi vill inte heller att praxis ska slås fast på ett regeringssammanträde. Vi vill ju att praxis ska formas i domstolarna. Varför kommer då hit med den här typen av förslag? Jag tycker att det är märkligt. Jag tycker också att det är lustigt att vill ha utrikespolitiska diskussioner med mig. Jag är migrationsminister. Om det gäller diskussioner om arbete med att förbättra de demokratiska insatserna i eller om det gäller fredsprocesser eller motsvarande är det kanske snarare eller , som ju är utrikesminister respektive biståndsminister, som ska interpelleras. Jag har ingen möjlighet att uttala mig på deras områden. står vi, , i begrepp att ta några viktiga och angelägna steg i riktning mot en genomgång av resultatet av den reform som beslutat om. Det ska göras en utvärdering. Utvärderingen av den nya instans- och processordningen i utlänningsärenden får utvisa om det finns något vidare behov av åtgärder. En åsikt om enskilda länder kan man förvisso ha. Men när det gäller den fråga som vi diskuterar här och tycker jag alltjämt att det finns goda grunder för att slå vakt om ordningen att politiker inte är de som bestämmer och beslutar hur detta med skyddsgrunderna ska tillämpas. Det ska ske via domstolarna. Dessa kan i sin tur inhämta sina dokument och sin information från olika intresseorganisationer och från våra respektive beskickningar och ambassader ute i världen. Det sker också; det tror jag att är medveten om. Men för den skull är det inte så att vi i denna kammare när vi diskuterar dessa frågor ska stå här och göra en bedömning av trovärdigheten i respektive dokument. Det anser jag ska ske i den ordning som vi har lagt fast. Avslutningsvis gäller det de åtgärder som jag, helt i enlighet med fråga, vidtar för att säkerställa att hanteringen av asylsökande från länderna på är i överensstämmelse med konventionsåtaganden. Ja, så som bestämmelserna avseende flyktingar och skyddsbehövande i övrigt samt avseende verkställighetshinder är utformade är utlänningslagen i full överensstämmelse med åtagande enligt flyktingkonventionen, artikel 3 i och artikel 3 i . 35 (): Låt mig till att börja med lugna på punkten om debatter med andra ministrar! Jag har tagit sådana debatter och kommer att behöva ta dem igen. Det är klart att man måste se sambandet mellan vad som händer i andra länder i världen och varför människor flyr. De sakerna hänger så att säga ihop. Jag har inte valt att debattera svensk vapenhandel med migrationsministern, vilket hade varit fullt möjligt. Svenska vapen är ju involverade i en mängd konflikter från vilka människor sedan tvingas fly till . Vi tar, ska vi säga, ett mycket begränsat ansvar för människors verkliga skyddsbehov. Jag har alltså avstått från den debatten. Den tar jag med en annan minister. Men jag tycker, om jag ska ge ministern ett uns av beröm här, att det finns antydningar om det i ministerns interpellationssvar. Det är just där som det resonemang som förs blir lite märkligt. Om man inte vill ha någon åsikt alls, varför då över huvud skriva att regeringen delar min oro över situationen för mänskliga rättigheter på ? Finns inte här, med den logik som vi just hört framföras, risken att man föreskriver hur eller domstolar bör använda den lagstiftning som finns? Poängen är just att det går att föra politiska resonemang, att det går att göra politiska bedömningar. Jag märker att migrationsministern inte är beredd att göra ytterligare något sådant utöver de oerhört vaga beskrivningar som här finns. Det betyder att migrationsministern inte är intresserad av att på något av de 13 sätt som jag har föreslagit ge signaler om att människor inte bör återsändas till , till eller till eller av att ens liksom antyda något ytterligare av problem med en sådan utveckling. Jag tror att de förslag som jag nu har presenterat på min lista tips från coachen är fullt förenliga med en politisk debatt i denna kammare och med att vara migrationsminister och ha en åsikt. 36 Statsrådet (): Att det råder ett politiskt instabilt läge i ett land är inte detsamma som att alla människor som kommer från det landet och söker asyl är berättigade till asyl. Prövningen sker alltid med utgångspunkt i situationen och förhållandena i det enskilda fallet. Den nya instans- och processordningen för utlännings- och medborgarskapsärenden som beslutat om är kanske den största reformen som någonsin genomförts inom migrationsområdet och en av de största reformerna under det senaste halvseklet inom domstolsväsendet. Som jag sagt är det naturligt för en så stor reform att en utvärdering görs. kommer jag att föreslå regeringen att besluta om direktiv för en sådan utredning och i anslutning till detta utse en utredare. Jag återkommer till interpellantens huvudfråga. Det är ännu för tidigt att dra bestämda slutsatser när det gäller hur den nya ordningen och den nya utlänningslagen som helhet kommer att fungera i olika avseenden. Det kommer att vara fallet även som man kan räkna med att utredningen tar. Det är dock viktigt att redan nu samla erfarenheterna, inte minst från berörda domstolar, och att analysera dem. Det behövs för att få underlag för överväganden om vilka förändringar som eventuellt kan behöva göras och för den allmänna migrationspolitiska debatt som under alla omständigheter kommer att föras. Den debatten, herr talman, är faktiskt i viss utsträckning redan inledd i medier och i . Vi kommer säkert att ha anledning att komma tillbaka till den. Men att diskutera enskilda fall eller att jag som migrationsminister för en allmän utrikespolitisk debatt om enskilda länder är inte något som jag bedömer som fruktbart. Vi måste överlåta på domstolarna att sköta sitt jobb i det här avseendet, och jag måste överlåta på mina statsrådskolleger att hantera sina respektive ansvarsområden. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2006/07:353 om asylsökande från 37 Statsrådet (): har ställt fem frågor till mig. Vilka åtgärder avser jag att vidta för att 1.säkerställa att behandlingen av asylsökande från är anpassad till det verkliga säkerhetsläget i landet och är i överensstämmelse med , 2.regeringens insatser för att stödja mottagandet i närområdet inte ska innebära ett avsteg från vad gäller återsändandet av asylsökande till grannländerna samt 3.säkerställa att beslut att inte godkänna irakiska S-pass inte ska innebära någon skärpt praxis vad gäller den individuella prövningen av skyddsbehovet hos asylsökande från ?