prot · GU0962 · 2007-02-16 00:00:00 — Principen om att avdrag inte får göras för privata levnadskostnader gäller också för tillgångar som till exempel fritidshus och båtar. Om företagets kostnader för sådana tillgångar helt eller delvis utgör privata levnadskostnader för delägare eller företagsledare förmånsbeskattas alltså dessa för värdet. Hur förmånsvärdet bestäms beror på den huvudsakliga inriktningen på företagets verksamhet. Om verksamheten bedrivs i aktiebolag och huvudsakligen är inriktad på till exempel stuguthyrning sker normalt ingen förmånsbeskattning av delägaren eller företagsledaren utifrån möjligheten att disponera tillgången. En fysisk person som bedriver näringsverksamhet får i motsvarande situation dra av kostnader som avser stugorna i näringsverksamheten. I dessa fall är det fråga om kostnader i verksamheten och inte privata levnadskostnader. Om företagaren själv använder en stuga i dessa fall blir han eller hon normalt beskattad endast för det faktiska utnyttjandet. Är den huvudsakliga verksamheten inte uthyrning av till exempel stugor, utan av ett helt annat slag, till exempel mekanisk verkstad, gäller däremot att företagaren beskattas för dispositionsrätten med ett belopp motsvarande marknadsvärdet för den tid han eller hon inte varit förhindrad att utnyttja tillgången. Om det fanns en möjlighet för företagare att disponera till exempel fritidshus och båtar som ägs av företaget utan beskattning enligt de principer som jag nu angett skulle näringsverksamheten kunna användas för att finansiera inköp av tillgångar för personligt bruk. Det är alltså främst för att upprätthålla detta avdragsförbud som värderingen av förmånen i dessa fall utgår från dispositionsrätten och inte det faktiska utnyttjandet. Gränsdragningsproblem kan förstås uppkomma. Jag känner inte till de fall med företagare i glesbygd med kompletterande verksamheter som tar upp i sin interpellation. Jag kan inte kommentera enskilda fall men det kan vara fråga om en målkonflikt. Å ena sidan gäller det att upprätthålla rågången mellan privatekonomin och företagets ekonomi. Å andra sidan är det självfallet önskvärt att inte motverka seriös företagsamhet och nya investeringar i glesbygd. Regeringen kommer därför att följa utvecklingen. 39 (): Den politiska huvudfrågan med de två interpellationer som jag har ställt är ju avvägningen mellan fiskal kontroll och kostnader och krångel för företag i deras ansträngningar att få en korrekt beskattning. Det är viktigt att man accepterar att krångel med uppgiftslämnande är en samhällsekonomisk kostnad som man ska ta hänsyn till bland andra kostnader för att driva in skatt. uppdrag är ju som bekant inte bara att bevaka budgetposter och budgetens intäkter och utgifter. I uppdraget ingår också att bevaka den samhällsekonomiska kalkylen av olika verksamheter i , i och för sig också i andra länder faktiskt. Den här mer samhällsekonomiska kalkylen hamnar väldigt lätt i bakgrunden och har gjort det inte minst under den senaste regeringen, efter budgetkrisen . Men man kan ju säga att alliansens krav på en regelförenkling och att regelbördan ska minska bygger på en annan mer initierad kunskap om företagandets villkor där man, hur man än uttrycker det, accepterar att det finns en samhällsekonomisk kostnad som man inte tidigare riktigt har tagit hänsyn till, bland annat från skattemyndigheternas sida. Alla vet att advokaters arbete kan ses som en dödviktskostnad. Men samma sak gäller ju skatteadministrationen, inklusive den som sker i företag och hushåll. Min interpellation gäller framför allt företag som sysslar med olika tjänster och varuproduktion. De har flera tjänster och de har flera varor för att till exempel få beläggning över alla säsonger. Det som utmärker dem som råkar ut för det problem som vi diskuterar är att de inte kan leva på en enda specialiserad verksamhet. De tvingas ha en hel meny eller pyttipanna av verksamheter, vilket bland annat beror på att de inte sällan är på en marknad där det är för svag köpkraft för att man ska kunna ägna sig åt en enda sak. Det är staden till skillnad mot landet. Turism är ett utpräglat bra exempel. Den är säsongmässig. Det som jag har tagit upp här är ju mångsysslarens dilemma och problem, och de finns framför allt, som jag har nämnt, i glesbygd. Jag har gett ett exempel ur det verkliga livet på hur det kan slå, som bor på och som skattar mer än han tjänar av de skäl som vi har tagit upp här. Då ska jag gå in lite på finansministerns exakta skrivningar i svaret, för det är alltid så att sitter i detaljerna. Finansministern talar om aktiebolag. Det kan man ju göra. Men de här företagen är i allmänhet inte aktiebolag. Det är därför de drabbas. Det går inte att säga att det inte är några problem bara det är aktiebolag. I specifikationen står det också huvudsakligen är inriktad på. Jovisst, för hotell som drivs i aktiebolagsform är det inga problem. Men det är det för dem som till exempel bedriver stuguthyrning och inte är aktiebolag utan har detta som en verksamhet bland andra. Skattesystemet är ju inte riktigt tänkt för de här mångsysslarna till exempel i glesbygd. Det är det missförhållandet som jag har upptäckt och som jag gärna vill ha finansministerns löfte om att se närmare på. Jag nöjer mig med den kommentaren och ber att få återkomma. 40 Finansminister (): Jag får tacka interpellanten för att han tar upp den här viktiga frågeställningen. Det är naturligtvis en välbekant situation för alla oss som bor på landet att människor måste ha en serie verksamheter för att få tillvaron att gå ihop. Man kan driva någon liten affärsverksamhet, kanske något jordbruk, lite stuguthyrning, och det är ofta kopplingar till turistbranschen. Det här är ju en situation som vi naturligtvis måste underlätta. Vill vi ha en levande landsbygd och att det ska finnas goda förutsättningar för företagande i hela är det viktigt att skattereglerna är utformade på ett klokt och rimligt sätt. Det tror jag att och jag är helt överens om. Det finns naturligtvis också stora samhällsekonomiska vinster i detta. Men vid sidan av de samhällsekonomiska vinsterna finns det en annan sak. Det är att medborgarnas förtroende för oss som politiker och medborgarnas förtroende för skattelagstiftningen bygger på att man uppfattar den som rimlig. Jag förstår att det finns ett starkt intresse från fiskal sida, men också i legitimitetshänseende, av att vi har klara regler som gör att företagare inte kan låta företaget betala deras privata konsumtion. Det ska inte vara så att segelbåtar, skärgårdshus eller lägenheter i Åre, som huvudsakligen är en del av företagsledarens eller ägarens konsumtion, blir skattemässigt gynnade. Det är nödvändigt att vi har likhet för olika människor när det gäller skatter. Men det är lika rimligt att företagare som med hårt arbete försöker hitta en försörjning i regioner som ofta är hårt ansatta inte ska drabbas av märkliga skatteregler. Vi har därför bett att klargöra sin syn på tillämpningen av de här reglerna. Det måste vara rimligt att man har en tolkning som gör att det är fullt möjligt att driva en verksamhet vid sidan av kärnverksamheten om det är ett naturligt led i försörjningen och ett naturligt led i den näringsverksamhet man driver. Däremot har vi den här avvägningen att det inte får handla om en privat konsumtion i bolaget. Därför tror jag att det här delvis måste vara fråga om att man får tillämpningsföreskrifter klargjorda som gör att problematiken reds ut så att företagaren vet vad som gäller och att skattemyndigheterna lokalt vet vad som gäller och att man hamnar i en rimlig avvägning. Vi kommer noga att följa den här utvecklingen, därför att det problem som tar upp är viktigt och det är naturligtvis någonting som vi vill åtgärda. 41 (): Tack så mycket! Jag är mycket nöjd med svaret att finansministern ska syna detta, be att klargöra sin syn och följa utvecklingen noga. Men jag skulle ändå vilja lyfta upp frågan på en lite högre nivå. Alliansregeringen har ju som ett mål att minska regelbördan . En mycket stor del av alla regler som finns för företag har direkt eller indirekt att göra med det faktum att vi har ett högt skattetryck. Man försöker alltså åstadkomma en legitimitet. Det är den ena sidan, man ska ha legitimitet. Därför har vi mycket regler. Vi har många krav på uppgiftslämning. Man ska verkligen se till att beskattningen sker som den är tänkt. Men den andra sidan av detta är att det för många blir en väldigt hög samhällsekonomisk kostnad. Ur deras perspektiv är den samhällsekonomiska kostnaden också privatekonomisk. De får sätta av tid och intellektuella ansträngningar på sådant som de kanske inte i första hand har gått in i företagsamhet för att ägna sig åt. Jag menar att det har varit en felaktig avvägning på denna punkt under den socialdemokratiska regeringen. Fiscus och hans intresse av att driva in pengar till sista kronan har alltså fått en för låg vikt i förhållande till att ta hänsyn till dem som är skattebetalare, vare sig det är enskilda medborgare eller småföretag. Stora företag har lättare i detta liksom i en del andra sammanhang att klara det här. Jag skulle i denna liksom i nästa interpellation vilja lyfta upp det här till en något högre nivå och be finansministern att säga någonting om hur han ser på detta. Tycker han att avvägningen mellan fiskalt nit och de kostnader som de skattskyldiga har för att uppfylla detta nit på sitt håll har varit rimlig och att den är rimlig? Och om det inte är så, vad tänker finansministern göra i ett lite större perspektiv? Med ett större perspektiv menar jag inte allmänt snömos. har en uppgift att bevaka det samhällsekonomiska perspektivet i ekonomin. Vad tänker den delen av göra beträffande regelkrångel i allmänhet och framför allt det egna ansvarsområdet skatten och skatteindrivningen? 42 Finansminister (): Jag delar naturligtvis vurm för att vi ska ha väl fungerande regleringssystem i . Att vi har haft alldeles för omfattande och alldeles för kostsamma regler har förmodligen varit en viktig faktor till att vi på en del marknader inte har haft ett bra funktionssätt och därför också haft negativa effekter på sysselsättningen. Jag tycker att det är en självklar utgångspunkt för vårt gemensamma arbete att få svensk ekonomi att fungera bättre. har ju gjort en del arbete för att få bättre fungerande marknader. Det finns andra länder som har större problem än vi när det gäller byråkrati och regelkrångel. Men det är ingen ursäkt för att vi inte ska anstränga oss. Vi vet att andra länder som har jobbat med den här typen av mål om 25 procents minskning av regelbördan har nått framgång. Våra holländska kolleger har, om jag har förstått det hela rätt, pressat bort motsvarande av bruttonationalprodukten i regelbörda. Det har naturligtvis bidragit till att man där har haft en bra utveckling. Det finns en svår avvägning här. Det är den avvägning som man som finansminister ofta blir sittande med. Det är mellan att å ena sidan försvara våra skattebaser och å andra sidan kunna upprätthålla låga skattesatser. Det är ju när vi har breda skattebaser vi har möjligheter att klara en god välfärd och ändå ha någorlunda låga skatter. har väldigt höga skatter. Jag tror att vi är överens om att skulle må bättre av att de pressades tillbaka. Det gäller naturligtvis också regelbördan kring skattesystemet. är en av de myndigheter som har fått i uppdrag, som ett led i arbetet med att minska regelbördan , att se över sitt regelverk. ska sägas att regelkrångel på skattesidan ofta är fråga om lättnader. Man har olika regler som underlättar för företag som är mindre eller hushåll får mindre komplicerade skatteregler. Det gäller att hitta en avvägning mellan att å ena sidan inte göra det svårare att vara företagare i den meningen att vi försämrar skattevillkoren och å andra sidan hitta en bra avvägning där vi får enkla, tydliga och legitima skatteregler. Jag har en stark känsla av att känner ett engagemang i den frågan. Man vill vara en myndighet som uppfattas som serviceorienterad av medborgarna och som uppfattas som serviceorienterad av företagare. Vi kan säkert det tror jag alltid ligger på ett finansdepartements ansvar pressa på utvecklingen mot mindre regelbörda och större samhällsekonomisk effektivitet. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2006/07:277 om reglerna för internprissättning vid företags internationella transaktioner 43 Finansminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att internprissättningsreglerna inte ska komma i konflikt med regeringens mål om att minska den administrativa regelbördan . Han har också frågat vilka åtgärder jag avser att vidta för att svenska små och medelstora företag ska ha enklare regler beträffande internprissättning än stora multinationella koncerner och vilka initiativ jag avser att ta i frågan om proportionalitet i skattekontrollen av internprissättning i detta sammanhang. har beslutat att internationellt verksamma bolag ska upprätta skriftlig dokumentation avseende internprissättningen vid transaktioner med företag som är begränsat skattskyldiga i (prop. 2005/06:169, rskr. 2005/06:349). Ramarna för dokumentationskraven anges i lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter. Reglerna gäller från . ska meddela närmare föreskrifter om vad som ska ingå i dokumentationen. Som konstaterar syftar reglerna om internprissättning till att säkerställa att företagen vid transaktioner med närstående företag respekterar den så kallade armlängdsprincipen. Denna princip kommer för svenskt vidkommande till uttryck i inkomstskattelagen. Jag vill understryka att någon förändring inte skett i inkomstskattelagen i detta hänseende. Företagare har redan tidigare varit skyldiga att ha dokumentation som underlag för lämnade uppgifter i deklarationen. Det har dock funnits oklarheter om hur långt dokumentationskraven sträcker sig. De nya reglerna innebär en precisering och ett förtydligande i detta avseende. Det framstår som närmast omöjligt att säkerställa att man efterkommer armlängdsprincipen utan att upprätta någon form av dokumentation. Såvitt avser små och medelstora företag har gjorts överväganden som innebär att det från principiella utgångspunkter saknas skäl att helt undanta dessa från skyldigheten att dokumentera. De allra flesta riktigt små företag har dock sannolikt inga transaktioner alls med utländska närstående företag och omfattas därför inte av kraven. Våra nordiska grannländer har undantagit små och medelstora företag. Deras dokumentationskrav är emellertid betydligt mer långtgående än de svenska reglerna i andra avseenden och omfattar i till exempel även transaktioner inom landet. Jag har svårt att se att ett sådant system skulle vara att föredra. Vikten av proportionalitet understryks tydligt i förarbetena till de nya reglerna. ska väga behovet av dokumentation mot kostnaden och den administrativa börda det innebär att upprätta den. För en liten verksamhet med ett begränsat antal internationella transaktioner bör denna proportionalitet innebära att dokumentationsskyldigheten i praktiken blir tämligen okomplicerad. Som påpekar har nu arbetat med att ta fram verkställighetsföreskrifter till lagstiftningen. Jag utgår från att dessa föreskrifter kommer att stå i överensstämmelse med de intentioner om proportionalitet och återhållsamhet som kommer till uttryck i förarbetena till lagstiftningen. Hur den närmare tillämpningen av lagstiftningen kommer att gestalta sig är det dock ännu för tidigt att uttala sig om. Jag kommer naturligtvis att följa utvecklingen. 44 (): Jag ber att få tacka finansministern för svaret. Jag ska börja med några påpekanden och frågor. Sedan ska jag ta lite mer principiella synpunkter på slutet. Finansministern säger: De nya reglerna innebär en precisering och ett förtydligande. Men såvitt jag förstår innebär de också en ökad regelbörda. Det kan vara ökad tydlighet och ökad precision men faktiskt en ökad regelbörda. Det ska då ställas mot regeringens mål om en mindre regelbörda. Det är det första. Det andra är att finansministern säger att utifrån principiella utgångspunkter kan man inte helt undanta mindre företag. Då kommer man till vems principer det är som åsyftas. Är det fiscus eller är det den samhällsekonomiska kalkylen, att väga in företagens kostnader och effektivitet i tidsanvändningen? Begreppet principiella utgångspunkter säger ingenting om man inte talar om vad det är för principer man lutar sig emot. Det blir väldigt konstigt i slutet på det stycket när finansministern säger att en del företag är så små att det här regelverket inte omfattar de företagen. Det är inte rätt. Så här säger finansministern: allra flesta riktigt små företag har sannolikt inga transaktioner alls och omfattas därför inte av kraven. De omfattas inte av kraven, men så länge företagen inte är större än just vad de är för tillfället slår ju inte regelverket till. De har inte utlandstransaktionerna. Men då är min slutsats den motsatta. Om det är så att företag inte drabbas eller kommer i spel i det här regelverket är det ju bättre att ta bort det regelverket för de företagen. Slutsatsen är alltså den motsatta. När företagen är tillräckligt små och regelverket är mindre relevant, avskaffa då regelverket helt och hållet för de företagen! Jag tror att målet med regelförenkling och enklare skattehantering inte kommer att uppnås om man har en attityd och alltid säger att det är bättre för fiscus att ha ett regelverk även om det inte tillämpas än att helt avskaffa detsamma. Jag tror att finansministern förstår hur jag resonerar här beträffande de här småföretagen. De omfattas ju. Fråga 1 är lite som . Det handlar om arbetet inom departementet för att identifiera och beräkna de samhällsekonomiska kostnaderna och intäkterna. Jag tycker att det var tråkigt att interpellationen om överskottsmålet drogs tillbaks, för jag antar att i det svaret hade finansministern tagit upp tanken med ett finanspolitiskt råd. Jag menar att det skulle kunna spela en väldigt bra roll, liksom , har gjort tidigare genom att titta lite vidare på just den samhällsekonomiska kalkylen och uppgifterna för olika aktiviteter i ekonomin. Jag kan ta en interpellation på själva det ämnet. Jag tror alltså att det rådet skulle må väl av att även ha som uppgift att syssla med denna typ av frågor; om den samhällsekonomiska kalkylen vad gäller regelverk, bestämmelser, jordbruksreglering, fiskereglering, EU-reglering och så vidare. Den andra, mer precisa frågan, rör att det i avslutningen av det här interpellationssvaret står: Jag kommer naturligtvis att följa utvecklingen. Då är min följdfråga: Hur då? Hur kommer det till exempel att redovisas för ? 45 Finansminister (): Låt mig börja med att konstatera igen att det är viktigt att vi får den här interpellationsdebatten. Vi har en gemensam målsättning att minska regelbördan. Vår bedömning har gällt valet mellan att, som i eller , ha en lagstiftning som undantar småföretag men omfattar alla interna transaktioner det är den bedömning de har gjort av vad kräver för att man ska få detta godkänt och den modell som vi har valt, att det inte ska omfatta alla interna transaktioner men att det däremot omfattar alla utländska, och att det är ett sätt att få en lägre regelbörda. Jag föreställer mig att vi själva kommer att mäta regelbördan, och jag föreställer mig att danskarna kommer att göra det eftersom vi båda har mål om att mäta regelbördan. Då får vi naturligtvis återkomma till vem som hade rätt i den här bedömningen. Skulle det visa sig att det svenska systemet ger en tyngre regelbörda och om det visar sig att gränserna i de tillämpningsföreskrifter som jag föreställer mig att har presenterat är satta på ett sätt som gör att man får tyngre regelbörda än i eller får vi naturligtvis se över detta. Den bedömning som har gjorts på är att vi har valt en lösning som ger en lägre regelbörda än i och . Tanken med det är naturligtvis att vi vill ha en så låg regelbörda som möjligt av de skäl som noggrant utvecklat. Jag kan väl också konstatera att det samhällsekonomiska analysarbete som har gjort var mycket värdefullt. Jag satt själv i styrelsen för den här kommittén . Det är ett viktigt arbete, och där har man nu förändrat inriktning jämfört med den tidigare regeringen. Vi har anledning att se över den frågställningen och återkomma i ärendet. Det är av mycket stort värde för att få in den typen av synpunkter och den typ av samhällsekonomisk värdering som man gjorde från ESO:s sida. De exakta formerna för det tror jag också att vi bör återkomma till. Här har ju tanken varit att det ska vara fråga dels om att utvärdera de mål vi har för de offentliga finanserna, dels om att utvärdera de mål vi har för ekonomiska politiken, som naturligtvis också implicerar samhällsekonomisk effektivitet, och dels om att granska underlagen för den ekonomiska politiken. Det är väl den erfarenhet man har från länder som arbetar med den här typen av råd, som , och för den delen , att det ofta kan bidra till att man får en bredare och tyngre genomlysning av regeringars olika förslag inte för att regeringen får mer beröm utan mer för att man får en kritik som är sakligt grundad och som man har anledning att ta till sig. Det är naturligtvis så att arbetet med samhällsekonomisk effektivitet är något som jag som finansminister fäster väldigt stor vikt vid på departementet. Det gäller naturligtvis skatteområdet men också andra områden. 46 (): Bara för att klargöra: Jag är ju inte någon förespråkare för det här danska systemet med att man har transaktioner inom landet. Vad som i praktiken naturligtvis blir viktigt här är ju frågan om beloppsgränser. Jag ska inte gå in på det, delvis för att jag inte riktigt behärskar vad man ska se som rimligt och inte rimligt, men jag tror att det är väldigt viktigt om vi ska uppnå det här målet att underlätta för små och medelstora företag att finansministern faktiskt engagerar sig i frågan, att han inte bara överlämnar den till eller till skattejurister utan faktiskt själv sätter sig ned och tittar på vad beloppsgränserna är. Det är liksom pudelns kärna här, hur stora företagen är när olika krav på uppgiftslämning slår till. Sedan tror jag att vi uppenbarligen är överens om att var en bra organisation. Jag hade stor nytta av det själv när jag var statssekreterare . Det gäller även det här . Jag ska gärna återkomma till det, för jag tror att det är en ganska viktig fråga hur det där läggs upp från början, vilket oberoende det har och vilka uppgifter och instruktioner det har. Det kan vara bra om är med på ett hörn där. Jag har i övrigt inte särskilt mycket att tillägga, herr talman, så för min del är debatten avslutad. 47 Finansminister (): Jag kan bara tacka för att han lyfter upp de här viktiga frågorna kring arbetet att genomföra en regelförenkling och minska regelbördan i . Jag tror, och det vet vi också från forskningen, att en väl fungerande produktmarknad och en låg regelbörda är viktigt för både sysselsättning och välfärd i ett land. Det faktum att det har gynnat oss historiskt är bra, men det är också så att vi har betydande sektorer i där vi har anledning att driva arbetet vidare. Det är naturligtvis allra viktigast när det gäller regleringar som till exempel skatter, som omfattar hela näringslivet. Jag kan alltså bara tacka för att han tar upp de här frågorna. Vi kommer naturligtvis att återkomma till dem och fortsätta diskussionen om hur vi ska få bäst möjligt fungerande skattesystem. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2006/07:278 om ankomsthandel 48 Finansminister (): har ställt två frågor till mig om försäljning av varor i exportbutiker: dels om jag kommer att vidta några åtgärder när det gäller de svenska reglerna i förhållande till vad som gäller i övriga och i övriga EU-länder, dels om jag kommer att agera för möjligheten att handla på våra flygplatser såväl vid ankomst som vid avresa. Enligt gemenskapsrätten är det möjligt att beskattat sälja alla förekommande varor vid både avresa och ankomst för resande inom EU.