prot · GU09111 · 2007-05-23 00:00:00 — Det sista jag vill beröra är det som väl har varit det medialt intressanta och som är mer framåtsyftande, nämligen att ett enigt utskott i detta betänkande går fram med en skrivning om att man enligt Oslodeklarationen vill ha ett internationellt förbud mot klustervapen. Jag är otroligt stolt över det, och jag hoppas att vi alla i kammaren kan vara det när vi trycker på knappen och röstar igenom det. Det jag inte är lika stolt över är att inte är företrätt på den uppföljningskonferens i som börjar och pågår i framöver, där man ska påbörja det konkreta arbetet och där definitionen ska göras, där det blir hardcore-frågor av det som vi har resonerat om här hemma. Jag återkommer med frågan, för jag har inte fått något svar. Varför är inte den och vi som svenska medborgare företrädda när arbetet nu påbörjas på riktigt? 193 (): Som började med behandlar det betänkande vi nu debatterar regeringens skrivelse Strategisk exportkontroll 2006 samt motioner i frågor med anknytning till skrivelsen. För att få perspektiv på frågan kan jag berätta att det är som regeringen i en skrivelse till redogör för sin exportkontrollpolitik. Den första skrivelsen överlämnades . Det kan också vara bra att känna till att det inte finns några formella krav på hur den här redovisningen ska se ut. Skrivelsen har till innehåll och utformning utvecklats betydligt på dessa . är det en omfattande redogörelse för svensk exportkontrollpolitik i sin helhet, och det är bra. Årets skrivelse har dessutom utökats med redovisning och information på flera nya områden, bland annat information om den svenska exporten av små och lätta vapen. Utskottet välkomnar detta. Ju mer öppenhet och transparens, desto lättare är det, anser vi, att få stöd och förtroende hos det svenska folket för krigsmaterielexport som vi håller på med. Den svenska krigsmaterielförsörjningen bygger numera på ett internationellt samarbete där bidrar med spetsteknologi inom vissa områden. Genom ett internationellt samarbete försäkrar sig om att landets utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska intressen och behov tillgodoses. För att kunna behålla ställningen som ledande nation inom vissa teknologiområden krävs det förutom internationellt samarbete även viss export. Krigsmateriel får ju exporteras endast om det finns säkerhets- eller försvarspolitiska skäl för det och det inte strider mot svensk utrikespolitik. Vi måste också ha i minnet att varje land har rätt att ha ett väpnat försvar och måste, om landet inte självt kan producera vapen, kunna köpa vapen någonstans. Det gäller det alltså att bära med sig. Kontrollen av denna export är nödvändig för att vi ska kunna vara säkra på vart de produkter går som förs ut ur landet, att de går till för oss acceptabla mottagarländer och att de inte exporteras vidare. Vi ska alltså veta vem som är slutanvändare. Exportkontrollen är underkastad full parlamentarisk insyn genom som består av representanter från samtliga riksdagspartier. Vi har också tillfälle att i skrivelsen titta på vad som exporteras från . När vi i utskottet läser skrivelsen kan vi också konstatera att det framgår att den svenska krigsmaterielexporten betydligt har ändrat karaktär. Exporten av krigsmateriel för strid KS, det vill säga materiel som har förstörelsebringande verkan har minskat betydligt. I stället har andelen av den export som gäller övrig krigsmateriel, ÖK, ökat mycket kraftigt. Det kan gälla till exempel radarsystem och övervakningssystem. Kategorin övrig krigsmateriel utgjorde av den totala exporten. Det kan också vara bra att ha i minnet att av den totala krigsmaterielexporten går till andra västliga industrinationer. Jag vill, herr talman, kommentera en del av de frågor som tas upp i motionerna. Jag börjar med frågan om en global konvention rörande vapenöverföring , ATT. och samtliga övriga EU-medlemsstater stöder förslaget om ett internationellt vapenhandelsavtal och arbetar aktivt för att ett avtal ska komma till stånd. Glädjande nog pågår nu ett arbete inom FN. En expertgrupp ska tillsättas som granskar frågan och utarbetar slutsatser som sedan kan tas upp till behandling inom FN-systemet. Jag vill också kommentera frågan om ett internationellt förbud mot klustervapen. Den frågan behandlas i två motioner. Precis som sagts här i talarstolen visar mycket tragiska erfarenheter både från tidigare och från pågående väpnade konflikter runt om i världen att det finns all anledning att enas om specifika regler för användningen av klusterammunition. har inom ramen för CCW, Convention on Certain Conventional Weapons, senast varit aktivt i frågan om en reglering av klustervapen. Vi agerade också i syfte att få till stånd ett juridiskt bindande dokument som slutmål. I det här arbetet ministern får väl återkomma till det här vill vi gärna se att detta primärt fortsätter att föras inom FN-systemet och inom CCW därför att det är där som de stora producenterna, innehavarna och användarna av klustervapen deltar i arbetet. Parallellt med diskussionerna i FN och inom ramen för CCW har en diskussion inletts utanför dessa, den så kallade Osloprocessen. var med och undertecknade den så kallade Oslodeklarationen tillsammans med 45 andra stater. Som land har vi ställt oss bakom ambitionen att före utgången av sluta ett internationellt avtal om att förbjuda användning, produktion, överlåtande och lagring av klusterammunition som förorsakar oacceptabla civila skador. Utskottet betonar vikten av att fortsätter att vara pådrivande för att få till stånd ett internationellt förbud rörande klusterammunition i enlighet med Oslodeklarationen. Det bästa kan ibland bli det godas fiende. Det gäller att vi arbetar inom de organisationer där just producenter och användare är med så att vi får med oss dem som verkligen förorsakar de största problemen. Det kan också vara bra att veta att inte producerar eller exporterar några klustervapen. När det gäller frågan om exportkontroll inom EU finns det en politiskt bindande uppförandekod för export av krigsmateriel. Den reviderades och förtydligades på flera punkter och har därmed blivit ett starkare instrument. För export av produkter med dubbla användningsområden finns det en gemensam europeisk lagstiftning för samtliga länder. Detta är viktigt. är inte ensamt i världen. I EU:s uppförandekod finns gemensamma kriterier för export av krigsmateriel. Dessa ska också tillämpas vid den nationella prövningen av exportansökningar. Kriterierna är en form av minimireglering, men medlemsländerna kan ha egna striktare riktlinjer. Inom EU har man också utarbetat tillämpningsbestämmelser som ska vara slutgiltigt klara . Dessutom finns som komplement en användarguide till hjälp för de olika tillståndsmyndigheterna i medlemsstaterna. Sammantaget har det visat sig att uppförandekoden har lett till viktiga förändringar, såväl i medlemsstaternas nationella regelverk som i deras exportkontrollpolitik. Man kan beskriva detta som en fortlöpande process. I en motion tas frågan om följdleveranser upp. Det är en fråga som kan komma upp i den fortlöpande processen. Det visar att det är samarbete och gemensamma regler som gör att vi får en övergripande kontroll där fler länder än har en restriktiv syn. Slutligen, herr talman, har vi frågan om behovet av en ny lagstiftning på detta område. Det var tur att Socialdemokraternas representant ändå var något blygsam och inte krävde att detta skulle ha presenterats eller . Det tillsattes en utredning, , . Utredningens förslag presenterades i ett betänkande, men det kom inte något förslag till ny lagstiftning under , och det var kanske inte så konstigt. Men efter regeringsskiftet pågår nu en beredningsprocess i , och utskottet säger att man avvaktar resultatet av det pågående beredningsarbetet. Vi ser naturligtvis fram emot detta. Jag vill avslutningsvis yrka bifall till utskottets förslag, nämligen att lägger skrivelsen till handlingarna, och avslag på samtliga motioner. 194 HANS () replik: Det är inte så ofta som vänsterpartister och moderater är ense när det gäller utrikespolitiken. Men på en punkt är vi ense, och det gäller kritiken av diktaturen . Vi har tillsammans och i stor enighet här i kammaren kritiserat och hans regim för brott mot de mänskliga rättigheterna, för inskränkningar i pressfriheten och för de omfattande förföljelserna av oppositionella. Det som blir lite märkligt är att som vi står i kammaren och kritiserar importerar fortfarande vapen från . importerade vi framför allt lasersikten från det statliga vitryska företaget för . Det handlar om svenska skattemedel som går direkt in i den vitryska försvarsindustrin. Och precis som lyfte upp i sitt inlägg tidigare om att vår vapenexport möjliggör för oss att utveckla vår vapenindustri så innebär vår import från att vi bidrar till att utveckla den statliga vitryska vapenindustrin. Det hänger inte riktigt ihop. Det råder inte samstämmighet mellan retoriken i till exempel utrikespolitiska deklarationen och den konkreta vapenexporten. Vad är det rimliga i att fortsätter att importera vapen från , ? På vilket sätt bidrar vi till en demokratiseringsprocess i genom att köpa in lasersikten från statliga vitryska företag? 195 () replik: Som vi har talat om tidigare finns det inga regler för import av krigsmateriel. Det är möjligt att man i beredningsarbetet kommer fram till att det ska finnas riktlinjer och principer även för från vilka länder man ska importera vapen. Det är en tradition att man i dessa frågor inte pekar ut vilka enskilda länder vi säljer till eller köper från eller fattar beslut i om vilka länder man ska importera från eller exportera till. Jag tror och hoppas att den frågan kommer upp i det förslag som bereds i . Det är möjligt att statsrådet har fler nyheter att komma med. 196 HANS () replik: här i kammaren har kritiserat regimen i på ett föredömligt sätt. Där kan jag ge en eloge till vissa moderater för deras arbete. Men blir jag lite besviken. i har jag lärt mig att man kan vara politiker på två olika sätt. Antingen gömmer man sig lite bakom att det kommer ett betänkande, det pågår en process, det pågår en behandling och vi brukar inte diskutera enskilda länder eller så talar man om vad man själv tycker. Som riksdagsledamöter har vi faktiskt fått mandatet av väljarna att företräda dem och uttrycka våra åsikter i kammaren. Jag är besviken över att väljer att vara den första kategorins politiker och dölja sig bakom det beredningsarbete som pågår och som möjligen skulle kunna beröra import och . Min fråga kvarstår. Jag skulle vilja att man i detta fall inte bara gömmer sig bakom ett pågående processarbete utan säger sin egen mening. Är det rimligt att importerar vapen från den statliga vitryska vapenindustrin och att våra skattepengar går direkt in och stöttar och stärker regim? 197 () replik: tar till ett debattrick. Det finns mycket i detta som skulle kunna kommentera eftersom jag uppfattar det som att totalt sett är emot all export och import av krigsmateriel och helst skulle se att det inte fanns någon krigsmateriel över huvud taget. Det är en vacker tanke. Det hade jag också kunnat hoppas på, men är världen som den är. Varje land har rätt att försvara sig. Det kan vara bra att även titta på vilka länder som vi importerar från. 198 () replik: Det var intressant att höra tal. När det gäller exportreglerna sade du att vi inte får exportera till krigförande länder och att exporten inte ska gå emot svensk utrikespolitik. Men detta fungerar tydligen inte eftersom vi exporterar till som just nu är i krig i . gick ut och fördömde ockupationen. Men vad jag vet har alliansen inte alls ändrat sig, åtminstone inte offentligt. Exportreglerna fungerar alltså inte. Jag skulle gärna veta varför och vad man kan göra för att visa det. En annan fråga gäller klustervapen. Det är lite synd att man säger att vi ska vara med och förhandla om det med andra länder. Visst kan vi göra det, men det ligger inget motsatsförhållande i att vi går före och förbjuder dem i och följer , och exempel. Jag kan inte hålla med när du säger att inte tillverkar klustervapen. Vi tillverkar bombkapsel 90 som är ammunition till JAS 39 , och därför blir jag väldigt fundersam. 199 () replik: Enligt den information jag har tillverkar inte bombkapsel 90. Den tillverkas i . Däremot stämmer det att den svenska försvarsmakten och flygvapnet har bombkapsel 90 som är en form av klustervapen. Där kommer vi till det svåra. Man har inte bestämt sig för definitionen när det gäller den speciella formuleringen vapen som orsakar oacceptabla civila skador. Man tittar på vilken kvarliggande effekt vapnet har, antalet blindgångare och hur länge vapnet är skadligt. Bombkapsel 90 är ett vapen som avaktiveras . Det som är odetonerat kan då inte sprängas. Det gör att det är mindre farligt än andra vapen. har inte köpt några nya sådana . Försvarsmakten och regeringen har gjort bedömningen att vi fortfarande har behov av dem. Jag tycker att det är renhårigt att säga att vi inte kan gå med på ett totalförbud för alla typer av klusterammunition när vi själva har det i vår egen försvarsmakt. Det vore betydligt värre att säga att alla andra inte får använda det men att vi har en variant som förmodligen inte hamnar under definitionen och att vi därför inte behöver göra något åt det. Arbetet är viktigt. Men jag vill betona att det är viktigt att föra den här processen i de stora organisationerna inom FN och inom CCW. Det är där de stora producenterna och de stora skadegörarna och användarna som orsakar de här problemen finns. 200 () replik: Enligt expertis och fredsforskare är Försvarsmakten inte alls beroende av bombkapsel 90. De brukar ta som exempel. Där sade militären att man var jätteberoende av den, men när man förbjöd den förändrades ingenting i deras försvar. Det stämmer alltså inte riktigt. Det var en nyhet för mig att den tillverkas i . Jag vill då veta om det finns svenska investeringar i detta eller om man samarbetar med svenska företag. Det är ju bra att vi är med och förhandlar. Men kan vi här i förbjuda detta redan nu som vi förhandlar? Jag ser ingen motsättning i det. Du säger att det vore dubbelmoral. Det tycker inte jag. Om man förbjuder det här eller om man tillverkar och producerar men inte använder den som man driver detta internationellt vore suveränt, tycker jag. 201 () replik: När det gäller frågan om klusterammunition vidhåller jag att regeringen har skrivit under Oslodeklarationen som är bra. Det svåra i arbetet kommer när man ska göra definitionerna det kan låta tekniskt och torrt av vad som är ett klustervapen som orsakar oacceptabel civil skada. Jag fortsätter att tro att det är bättre att man gör det inom FN-systemet. Frågan om svenska affärsintressen i den tyska delen kan jag inte svara på. Det får jag återkomma till efter debatten. frågade mig tidigare om enhetligheten. Inte ens föreslog att skulle avbryta sin krigsmaterielexport till . Den har pågått , och den pågår . Jag återkommer till de internationella avtal och det samarbete som vi har med andra stora duktiga industriländer även på det här området. Man har bedömt att nyttan av att fortsätta att samarbeta inte bara med utan med de sex nationerna är stor för att dra nytta teknologiskt för det svenska försvarets skull och för dem som arbetar inom försvarsindustrin. Det är 20 000 människor i som arbetar inom försvarsindustrin. 202 (): Det är inte mindre neutralt för oss att stödja demokratins försvarare än det är för , och andra nationer att skicka stål, malm, olja och annat krigsmateriel till . Vi måste vara demokratins stora vapenarsenal. Orden yttrades av president i ett tal till nationen mitt under brinnande andra världskrig. Jag tycker att det i grunden är det som denna debatt i kammaren handlar om . Det går inte att förhålla sig neutral mellan demokrati och diktatur. Svensk utrikespolitik, svensk säkerhetspolitik och svensk vapenexport måste sträva efter att vara glasklar värderingsmässigt och tydlig i handling och vara aktivistisk ute på fält. Jag vill som liberal inledningsvis betona tre saker. Jag är inte pacifist. Jag är inte emot vapenexport i sig. Som liberal tycker jag att demokratiska länder ska få försvara sig själva med vapen. Jag tror att vi alla måste vara medvetna om att man ibland måste försvara det fria ordet, rösträtten, demokratin, kvinnors rättigheter och till syvende och sist det mänskliga livet med vapenmakt. Så var det under de allierades kamp mot under . Få av oss vågar tänka tanken eller skulle kanske ens själva ha fått leva om mänsklighetens grövsta brott Förintelsen hade fått få sin slutgiltiga lösning. Fascismen och totalitarismen hade utan vapenmakt genomsyrat varje por än . Skydd med vapen behövs ännu . Jag önskar att fler pågående folkmord, folkfördrivningar och massvåldtäkter kunde stoppas med vapen och inte bara få fortsätta med passiv diplomati. Jag anser att det stora problemet i global politik inte är att omvärlden ingriper för ofta, utan tvärtom alldeles för sällan, när blodiga konflikter pågår mitt framför ögonen på oss. Vi har folkmordet i som skördar hundratals nya offer , folkmordet i där nästan en miljon människor blev slaktade 1994 , i där tusentals muslimska män dödades eller i Halabja då gasade ihjäl 5 000 kurder. Det är en skam för mänskligheten att inte vi i den fria världen ingrep med vapen för att stoppa dessa blodiga massmord. I svensk politik kan man i partierna och i utskottsbetänkandet urskilja tre olika linjer vad gäller synen på krigsmateriellagstiftning. Den första linjen är en rent pacifistisk linje som representeras av och i viss mån också av . Den går ut på att ska avveckla sin krigsmaterielexport, inte minst till . Mot den linjen kan invändas att vi inte lever i den bästa av världar och att vapen fortfarande behövs. Vi kan slå fast att även fattiga demokratier ska få använda sig av vapen för att försvara sin frihet. Den andra linjen befäster att vapenexport ska tillåtas, men med restriktioner inte minst vad gäller de allra farligaste vapnen. Det är glädjande att ett enigt utrikesutskott kunde ställa sig bakom ett internationellt förbud mot klustervapen. Som från redogjorde för tidigare är klustervapen en oerhörd tragedi för hela mänskligheten. av de skadade är civila, och av dem som drabbas är barn. Vi ska vara stolta över att vi har givit regeringen ett kraftfullt mandat att verka för att dessa vapen försvinner. Det är allas vårt ansvar oavsett var vi står på den politiska skalan. Den tredje linjen, som jag personligen tycker är den viktigaste, är en framtidsdiskussion den är bara i sin linda ännu om visionerna att forma en vapenexport som ligger närmare våra utrikespolitiska ambitioner. Vi i liberalerna tycker att det är det som bör lyftas fram allra mest. I den svenska krigsmateriellagstiftningen står det att tillstånd för vapenexport endast får lämnas om det finns säkerhets- eller försvarspolitiska skäl för det och om det inte strider mot utrikespolitik. I den svenska utrikespolitiken, formulerad av regeringen och godkänd av , ligger det i intresse att mänskliga rättigheter främjas. I regeringsförklaringen från stadgas detta tydligt: Svensk utrikespolitik ska förena engagemanget för internationellt samarbete med en tydlig röst för demokrati och de mänskliga rättigheterna. Ambitionen ska vara klar. ska bättre bidra till frihet, säkerhet, demokrati, välstånd och hållbar utveckling i världen. I praktiken ser det dessvärre mycket annorlunda ut. Vi borde en gång för alla lära oss av historien och inte samarbeta militärt med diktaturer som bryter mot demokrati och de mänskliga rättigheterna. I stället borde vi understödja demokratier som bidrar till fred och säkerhet i sin omvärld och de demokratiska krafter som verkar i odemokratiska länder. Vi i liberalerna har länge menat att man borde införa ett demokratikriterium i svensk vapenexport. Ett sådant kriterium skulle innebära att export vägs mot tydliga krav på demokratisk utveckling. Därmed förhindrar man vapenexport till rena diktaturer. Den svenska utrikes- och säkerhetspolitiken vägleddes länge av en neutralitetspolitik som vilade på realpolitiska hänsynstaganden som inte finns på samma sätt. Ett problem med politiken var att svenska regeringar till slut gjorde neutralitetspolitiken till en dygd. Och det är dags att vi slutligen gör upp med denna tradition. Demokrati borde ersätta neutralitet som den svenska säkerhetspolitikens ledstjärna. Jag vill betona att som nation även i fortsättningen ska ha en vital och framgångsrik vapenexport, ett konstruktivt militärt samarbete med demokratiska nationer vilkas folk själva har fått välja sina ledare. I den mån ska bidra till att rusta världen ska vi vara demokratins vapensmedja. Jag tycker att det är dags för alliansregeringen att bryta med den linje som företräddes av den socialdemokratiska regeringen och inte inleda fler militära samarbeten med auktoritära diktaturer. Avslutningsvis: Friheten, demokratin och de mänskliga rättigheterna måste ibland försvaras med vapen. Men att understödja diktaturer med vapen är både omoraliskt och olämpligt. 203 () replik: Jag blev lite förvånad när du, , talade om pacifism. Jag tänkte därför ge lite fakta om pacifism. Man kan faktiskt försvara ett land utan att använda våld. Det finns någonting som heter icke-våldsmotstånd. Det mest kända exemplet är som lyckades befria sitt land helt pacifistiskt från den största stormakten som fanns . Ett annat exempel är 1968 som genom civilt icke-våldsmotstånd lyckades försvara dåvarande mot ryssarna. Det som är problemet i dagens värld är att vi fokuserar alldeles för mycket på militära lösningar och alldeles för lite på fredliga lösningar. Fredsforskningen får otroligt lite pengar i jämförelse med vad militärforskningen och vapenforskningen får. Fredsforskare hävdar att det är lika effektivt att lösa en konflikt genom icke-våld som genom våld. Problemet när man använder våld är att det får otroligt stora konsekvenser. När kriget är över lever nämligen konflikten, stressen, frustrationen och våldet kvar i människors huvuden och minnen, vilket gör att detta kan trappas upp och leda till ytterligare en konflikt . Denna effekt får man inte genom fredliga lösningar. 204 () replik: Jag beundrar också oerhört mycket. Han var en stor ledare i världen. Men vi måste också slå fast att vi inte lever i den bästa av världar. Kvinnor som har varit utsatta för massvåldtäkter och som jag har träffat i folkmordets blir inte hjälpta av mer diskussion om fredliga lösningar och olika typer av pacifism. De behöver människor med vapen som kan försvara dem och som ser till att de inte blir våldtagna igen och som ser till att de kan föras tillbaka till sina byar som är nedbrända och få ett drägligt liv. Deras barn behöver vapenskydd för att kunna gå i skolan. Flyktinglägren behöver försvaras med vapen för att klara sig. Jag tycker att det är väldigt vackert att tala om freden. Och det är väldigt positivt att lyfta fram förebyggande lösningar. Men det räcker inte eftersom världen inte ser ut på det sättet. Vi kommer att behöva vapen för att faktiskt se till att människor inte ska slaktas och för att barbariet inte ska tillåtas fortsätta. 205 () replik: Jag håller med dig, , att om vi diskuterar fred är det klart att vi inte löser problematiken, utan det krävs handling, och det krävs icke-våldshandling. Och det finns effektiva metoder som man vet kan försvara människor som redan är i krig eller i en våldssituation. Bland annat har man insett det inom FN. Så man lutar åt det hållet i resolution , där man menar att kvinnor ska vara mer involverade i konfliktlösningen. I och med det arbetar man mer med icke-våld. Självklart kan man arbeta mer offensivt i denna fråga. Men det är ingen som jobbar med det. Jag tycker att det är otroligt synd, därför att om vi skulle satsa mer på icke-våldslösningar skulle vi skapa fred i världen. Fred kan man inte skapa med våld. Fred kan bara skapas med fred. 206 () replik: Det är väldigt vackra ord som använder. Och det är klart att det är oerhört viktigt med prevention.