prot · GU09131 · 2007-06-21 00:00:00 — Jag tycker att det är ett större slöseri än att ge kommunerna de pengarna så att man faktiskt kan använda sina egna skattepengar till skolan, vården och omsorgen. Jag har den uppfattningen att arbetsmarknadspolitiken är en fråga för staten och inte för kommunerna. Kommunerna gör viktiga insatser, men jag tycker fortfarande att det är statens arbetsuppgift. I svaret som jag fick från arbetsmarknadsministern säger han att ungdomarna inte hamnar i sysslolöshet. Då vill jag säga till arbetsmarknadsminister : Om de inte kan få något som helst stöd förutom att de kan få besöka arbetsförmedlingens lokaler menar jag att risken är uppenbar att ungdomarna lämnas åt sitt eget öde och därmed blir sysslolösa. Om man besöker arbetsförmedlingen en eller men ändå inte upplever att någon efterfrågar en blir man sysslolös och hamnar långt från arbetsmarknaden. Därför, herr talman, undrar jag: Hur kan arbetsmarknadsministern tycka att det är slöseri att satsa 100 miljoner på ungdomar så att de ska kunna få göra en viktig insats i sina kommuner, som han inte tycker att det är slöseri att ge 100 miljoner till företag? Hur kan han tycka att det är helt okej att sänka skatten med 1,7 miljarder för de rikaste här i ? Det är obegripligt, herr talman. 101 (): Jag tänkte också kommentera det här med slöseri när det gäller kommuner och företag, men , min partikamrat, har sagt det så bra att det inte finns någonting att tillägga. Men det finns det när det gäller den totala arbetslösheten. Det är faktiskt så här, statsrådet , att förut var de långtidsarbetslösa ungdomarna 2 000. Det var de som inte var i något program och som inte var i någon åtgärd. är de 10 000. var det så att ungdomarna faktiskt kunde få tillgång till en praktikplats för att kunna lära känna en arbetsplats och för att kunna se hur det är på arbetsmarknaden, men , i en så kraftig högkonjunktur som vi har konstaterat råder i , är det så att statsrådet så att säga förbjuder ungdomar att ha en kontakt med arbetsmarknaden genom att dra ned på arbetsmarknadspolitiska program. Det första steget in på arbetsmarknaden att en ungdom kommer i på en arbetsplats vill inte Littorin att ungdomar ska ha tillgång till. Därför gömmer han sig bakom uttrycket den totala arbetslösheten. Det finns öppen arbetslöshet, och det finns de som är i program i förhoppning om att genom detta program komma in på arbetsmarknaden. Den totala arbetslösheten är bara ett begrepp. Finns det någon halv, kvarts eller total arbetslöshet, eller en 36-procentig arbetslöshet? Det här är bara att gömma sig undan sanningen. Så är det. 102 Arbetsmarknadsminister (): Man skulle kunna fråga de ungdomar som det nu handlar om: Vill du ha ett jobb att gå till, eller vill du ha en Ams-åtgärd? Vad tror att den enskilde ungdomen skulle svara? Det är jobb exakt! Det är därför som den totala arbetslösheten är det korrekta måttet på det utanförskap som de ungdomar som ni lämnade efter er känner. 10 000 fler ungdomar, som var långtidsarbetslösa, har jobb att gå till. Det är väldigt bra. Vi har den starkaste arbetsmarknaden för ungdomar , som jag har sagt jag vet inte hur , med 44 000 fler ungdomar i arbete än . Vi har det största antalet sommarjobb . Att ge 100 miljoner till kommunerna i det läget, när kommunerna ändå gör rekordvinster det tycker jag vore ett konstigt sätt att prioritera de knappa resurserna inom arbetsmarknadspolitikens område. Vi gör olika bedömningar i den frågan, och jag. Det är bara att konstatera att står för den gamla, socialdemokratiska programlinjen, medan jag står för en arbetslinje. 103 (): Nej, jag fick inget svar den här gången, faktiskt. Jag vet fortfarande inte hur du, , kan tycka att det är viktigare att ge 100 miljoner till företag eller 200 eller 300 miljoner eller vad det är i sänkta sociala avgifter, vilket ökar deras vinst, än att låta kommunerna använda skattepengarna till andra viktiga insatser. Du svarade inte heller på hur du kom fram till slutsatsen att de här 10 000 ungdomarna som är långtidsarbetslösa skulle kunna vara samma personer som tidigare hade arbetsmarknadsåtgärder. Du kan inte bevisa det. Det finns inga siffror som visar det. Jag vill ändå tacka för att jag har fått ett enskilt svar på min interpellation. Alla statsråd har inte varit av samma uppfattning som arbetsmarknadsminister , som behandlar våra interpellationer en i taget. Jag har inte riktigt fått de svar jag hade önskat . Jag tycker fortfarande som många socialdemokrater tycker, att det är viktigt att satsa på att ungdomar ska få en ordentlig start i arbetslivet och att feriepraktikplatser i kommunerna kan vara en viktig insats. Jag vill härmed tacka arbetsmarknadsminister , talmannen och övrig personal i kammaren och önska en glad sommar. 104 Arbetsmarknadsminister (): Det här blir ett väldigt kort slutanförande. Det här är, tror jag, min 76:e interpellation . Det kan ibland framstå som att jag tycker att det är lite trist att köra samma interpellation den tredje veckan i rad eller så, men faktum är ju där ger jag naturligtvis rätt att det här är möjlighet till kontroll av oss, och den ska man försöka respektera så gott man kan. Jag försöker alltid att svara så gott jag kan i de interpellationsdebatter som förekommer. Sedan tillhör det ju också traditionen att oppositionen sällan är nöjd med det svar som regeringen ger. Jag har ett svagt minne av att det var ungefär samma relation i den frågan under förra mandatperioden, om jag ska vara helt ärlig. Jag ber att få önska också en glad, skön och avkopplande sommar! Vi möts säkert igen i nya interpellationsdebatter . Överläggningen var härmed avslutad. 18 § Svar på interpellation 2006/07:630 om ökad risk för hot och våld mot arbetsförmedlare 105 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig om jag är beredd att vidta åtgärder för att personalen vid landets arbetsförmedlingar ska känna trygghet i sin yrkesutövning. Frågan är ställd utifrån att menar att regeringens politik riskerar att leda till hot och våld mot arbetsförmedlingens personal. hänvisar till en undersökning från Synovate som har gjorts på uppdrag av bland anställda medlemmar inom och Arbetsförmedlingen. Frågorna som ställdes avsåg bland annat huruvida målgruppen upplevt hot och våld och om de anser att våldet ökat . Det är en period som även omfattar den tidigare regeringens politik. Jag är väl medveten om att det förekommer hot och våld på arbetsförmedlingarna. Det oroar mig mycket, och jag tror inte att oron var mindre hos mina företrädare. Dessvärre är det så att det arbetsförmedlarna upplever är en utveckling som skett och inte något som skett från det att den nya regeringen tillträdde, vilket jag tycker insinuerar med sin fråga. Våld och hot om våld kan aldrig accepteras men dessvärre finns det i vår vardag. Människor som jobbar på myndigheter som har verksamheter som påverkar människors vardag och ekonomi kan vara särskilt utsatta. Detta kan aldrig på något sätt accepteras. Vi har alla ett stort ansvar för att göra allt för att stoppa det och inte på något sätt skapa en grund för att acceptera det. Oavsett utifrån vilka grunder ställt frågan tar jag detta problem på största allvar. Det är Ams som är chefsmyndighet och har det arbetsgivaransvar som bland annat innebär att se till att minimera riskerna för hot och våld på arbetsförmedlingarna. I detta ansvar ingår att tillse att förmedlarna har utbildning och kunskap för att kunna förhindra och möta situationer där våld kan uppstå. Arbetsplatserna måste också vara utformade så att de minimerar risken för våld. Jag vet att Ams jobbar med dessa frågor, och självklart följer jag utvecklingen och Ams arbete ingående. 106 (): Jag förstår att , så här när han tar den 77:e interpellationsdebatten, börjar känna sig något trött efter det här året. Han är också väldigt pressad, åtminstone i den offentliga debatten. Att statsrådet snart vill fira midsommar, det förstår jag, men han har en interpellationsdebatt kvar efter den här, så det blir en 78:e interpellationsdebatt också. Det har varit ett händelserikt år för statsrådet. Först kan vi ta debatten om försämringen i a-kassan. Littorin kommer ju att gå till historien som den som gav sig på vanliga löntagares trygghet. Sedan har vi bakgrunden kring att man rycker undan stödet för de människor som fortfarande, trots högkonjunkturen, inte har ett jobb. Man rycker undan stödet. Ams tvingas till timeout. Sedan är det alla privata turer, allt från avslöjandena kring medlemskapet i det hemliga exklusiva Sällskapet till det senaste om Littorins MBA-utbildning. Jag förstår att Littorin är trött. Svaret andas ändå något av paranoia. Littorin insinuerar att min fråga inte är välmenad, att jag underförstått vill åt Littorin och att de ökade hot som ändå finns inom Ams beror bara på Littorin. Nej, det är inte så. Allting är inte fel jag lovar, Littorin! även om mycket är det. Kärnan är vi överens om. Våld och hot mot tjänstemän som jobbar för att stötta andra människor får aldrig accepteras. Faktum är att angreppen har minskat, i alla fall i det är de siffror jag har. Bakgrunden till den här interpellationsdebatten är ett grovt överfall på en arbetsförmedlare i ett överfall av den mycket grövre sorten, men lyckligtvis ett undantag bland alla de överfall och hot som förekommit. Händelsen fick väldigt liten uppmärksamhet. Det är bekymmersamt att medier inte uppmärksammar när det tas strupgrepp på en arbetsförmedlare och denne blir hotad. Bakgrunden är också att arbetsförmedlaren bara har försökt att göra sitt jobb och att ge besked: är det tyvärr så att vi måste återkalla tidigare ekonomiska beslut för dig. Jag har stött på många arbetsförmedlare som skildrar en ökad känsla av otrygghet. Det är därför som jag hänvisar till en opinionsundersökning. Förvisso är det, precis som Littorin säger, en lite äldre undersökning. Men det som det talas om här ökar. Jag har stött på det och har träffat flera arbetsförmedlare som vittnar om ett brutalare språk, om råare uttryck. talar de om en enorm ovisshet. Man frågar: Vad händer nu med arbetsförmedlingen i den stora omorganisation som sker? Hur blir det med de kraftiga personalneddragningar som ändå ska göras? Och vilka verktyg kommer att finnas till hands när vi ska stötta dem som inte heller får jobb, trots högkonjunkturen? Jag kan inte ge dem svar på alla de frågorna. Jag möter också många som är arbetslösa och som säger: Men jag då hur ska det gå för mig? Många är oroliga. En del är till och med desperata, Littorin! Jag hade hoppats på att få ett mer konkret svar om Ams säkerhetsarbete. I slutet av svaret är det väldigt luddigt. Men ministern får möjlighet att utveckla sitt svar i sina inlägg här. Jag hoppas att han tar den chansen. Kom ihåg att politik och retorik ändå påverkar! Under valrörelsen till exempel talade beträffande och Ams om propaganda för den socialdemokratiska regeringen. Då ökade hoten mot arbetsförmedlarna, så det finns samband här. Jag tror att den mix av politik som borgarna är i färd med att genomföra kommer att innebära att vi riskerar ökade hot mot arbetsförmedlarna. 107 Arbetsmarknadsminister (): Så var det ändå till slut vårt fel. Jag är hemskt ledsen, men den slutsatsen kan man inte dra av den här undersökningen eftersom den genomfördes det vill säga innan de förändringar som vi nu genomfört trädde i kraft. Grundproblemet kvarstår, nämligen att hot och våld förekommer. Det är väl både och jag lika mycket emot det hoppas jag verkligen. När det gäller en handlingsplan och så vidare för att motverka hot och våld liksom vad man gör på arbetsförmedlingarna är det , Ams, ansvar som arbetsgivare att se till att sådant görs. Jag kan hänvisa till Ams hemsida från . Där finns en strategi, en nolltolerans, mot trakasserier, hot och våld inom . Där finns hela dokumentationen över det arbete som man gör på Ams för att komma till rätta med den här typen av frågeställningar. 108 (): Det viktiga med den här debatten är ändå att klockorna har ringt, att vi har varnat. Mycket av politiken är ju inte genomförd. Det innebär att den arbetslöse ska söka jobb i hela och i vilket yrke som helst. Det gäller när detta börjar genomföras och får fullt genomslag, kopplat också till trappmodellen med sänkt a-kassa för dem som är arbetslösa. Ams får också mindre resurser. Vi har sagt detta. Vi har varnat. Det enda som jag tror räddar den borgerliga regeringen och de stackars arbetsförmedlarna där ute är att vi nu har högkonjunktur och att de här kraven då inte slår till. Människor har jobb i närheten att söka. Men när konjunkturen vänder finns det risker med den här råare politiken. Det handlar inte om att ge er skulden för detta, utan jag undrar om ni har en beredskap för det här. Finns det någon tanke hos er i om att det här kan hända? Jag kan vara självkritisk. När vi i förrförra valet förvisso satt jag inte i då genomförde den så kallade aktivitetsgarantin lade vi in för lite pengar där. Det spred mycket frustration ute bland de arbetslösa och på arbetsförmedlingarna. Utifrån det ser jag en risk att vi får samma situation nu med den politik som ni sätter i sjön plus att det är kopplat till att konjunkturen inte i all evighet kan fortsätta som . Jag tror att det förutom, som sagt, att konjunkturen är som den är finns ett skäl, något som ändå är en tröst i allt det här, till att våldet och hoten inte ökat på arbetsförmedlingarna under det här året, nämligen att svensken i gemen och inte minst de som drabbas av arbetslöshet och de som är arbetslösa förstår att detta inte är enskilda arbetsförmedlares fel utan att de bara försöker göra sitt jobb. Det är väl väldigt tydligt att det är som är personen bakom attacken mot de arbetslösa genom försämringen av a-kassan. Det är som i den borgerliga regeringen har fått uppdraget att jaga de arbetslösa. Det är som sviker de långtidsarbetslösa, dem som trots högkonjunkturen inte får ett jobb och som är i behov av stöd och av att bli rustade. Det är som också sviker många av de företag som behöver yrkesutbildad personal men som inte hittar en sådan bland de arbetslösa. Sammantaget blir bokslut Littorin första året väldigt klart: Det var han som gav sig på de arbetslösa. Det var han som också svek dem längst bort från arbetsmarknaden. Med det tror jag att Littorin kommer att gå till historien inte med de andra privata skandalerna kring utbildning, hemliga sällskap för bara män och sådant. Det är en både omoralisk och orättvis politik som förs. Vi socialdemokrater kommer att fortsätta att jaga er för den politiken. Det är nämligen en politik som inte kommer att leda till jobb, utan det är en politik som ökar klyftorna i . 109 (): Det finns en sak i statsrådets svar som lite grann oroar mig. Jag har stött på det i andra svar tidigare och blir tveksam. Allt har inte varit som de senaste årens ganska goda ekonomiska situation i . Jag har själv, som kommunpolitiker, varit med om att genomföra illa omtyckta beslut som inneburit att personal har fått sitta emellan. Då har det alltid krävts svar om vad vi tänkt göra åt personalens situation. Jag tror att det är andra eller tredje gången som jag stöter på att man säger: Nej, detta är inte riktigt vårt ansvar. Det är någon annans ansvar. I det här fallet är det myndigheten som har ansvaret. Vi har inte riktigt ansvaret. Jag tycker att det är ett oansvarigt förhållningssätt. Man behöver inte dra det så långt som till att det är ens eget fel att personalen blir hotad. Det behöver man absolut inte erkänna. Men man kan åtminstone säga att man tycker att det här är allvarligt, att man vill göra allt för att åtgärda detta och att man är beredd att bidra till att utverka handlingsplaner eller vad det nu kan vara. Men att, herr talman, bara säga att det här nog inte riktigt är regeringens ansvar utan att det är myndighetens ansvar tycker jag, ärligt talat, är väldigt oansvarigt i sammanhanget. Sedan kan jag ha väldigt många synpunkter på arbetsmarknadsministern, på sättet att hantera detta, och på varför man sitter i den här situationen. Men den debatten tänkte jag spara till . Låt mig ändå dra en slutsats här: Jag tror inte att justitieministern skulle stå här och på samma sätt tala om polisen, att det är polisens ansvar att ta hand om det som händer på gator och torg om våld och hot skulle öka i vårt samhälle. Jag tror att hon då så att säga skulle bli upphängd och ganska ordentligt kritiserad. När det gäller personalen inom staten tycker jag utifrån vad man från den här regeringen i alla fall två gånger har sagt till mig jag har dock inte läst vartenda interpellationssvar, för då hade jag väl inte fått göra annat det här året att det är en konstig hållning i sammanhanget. Min konkreta fråga blir därför: Vad kommer man att göra? Jag tycker att den här interpellationen kräver ett svar på den frågan. 110 Arbetsmarknadsminister (): säger att han inte har läst varje interpellationssvar, och han har uppenbarligen inte lyssnat på det här. Låt mig citera: Oavsett utifrån vilka grunder har ställt frågan så tar jag detta problem på största allvar. Kan det sägas tydligare än så, ? I tillägg till detta konstaterar jag att det konkreta arbetet måste naturligtvis den myndighet göra som har ett arbetsgivaransvar för att deras medarbetare ska ha en trygg tillvaro. Våra medarbetare på arbetsförmedlingar ska känna trygghet när de går till sitt jobb oavsett vilken politik som drivs. Därför blir jag lite sur när försöker flytta över hot om våld och trakasserier från någon oförskyllt och lägga det på mig. Ja, jag kanske behöver lite fler Säpogubbar. Jag tackar så mycket för det, ! Låt oss konstatera, precis som jag gjorde i mitt förra inlägg, att vi har en nolltoleransstrategi på Ams just mot hot om våld och trakasserier. Det är naturligtvis en sådan fråga som vi tar upp varje gång som vi har resultatdialog med våra myndigheter, för att se att de har den typen av planer och handlingsberedskap som behövs för alla möjliga olika saker. Det kan handla om allt från lönestruktur till hur personalen är sammansatt, kompetensutveckling och den här typen av strategier. Det ansvaret måste vi naturligtvis ta. Men när det gäller aktiv handling gentemot de arbetsförmedlare som talar om i sin interpellation är det arbetsgivaren som har ansvaret. Därvidlag skiljs inte statlig myndighet från någon annan arbetsgivare, ett företag eller så. Jag tycker att det säger är lite märkligt. Jag har varit oerhört tydlig. Jag tar detta problem på största allvar. Det var precis det jag sade. Att försöka få det till att jag struntar i hur arbetsförmedlarna har det på jobbet är, med all respekt, att gå över gränsen. 111 (): Littorin behöver inte hetsa upp sig så där nu när det är så lite kvar av debatten. Jag tycker att det är allvarligt att hävda att jag försöker flytta ansvaret. Det är regeringen som för den politik som genomförs , och det är viktigt att ta ansvar för den. Men ingen politiker det står jag bakom, för jag har varit med om en del också ska behöva ha säkerhetsvakter. Tyvärr är verkligheten såsom den är. Lägg inte det på mig! Tyvärr har vi redan nu flera borgerliga riksdagsledamöter som inte riktigt tar ansvar för att man tar bort 100-dagarsregeln och som har jobbigt med att förklara för arbetslösa som inte får stöd vid arbetsförmedlingen. Det är viktigt att de inte viftar bort det eller skyller på oss som inte regerar längre. De får stå upp för den politik som förs. Det är väl snarare den kopplingen jag skulle vilja göra. Det görs väldigt mycket. Jag hade inte väntat mig så mycket som svar från Littorin. Jag har tagit reda på hur man jobbar med säkerhetszoner, hur man flyttar från lokaler till bättre lokaler, hur man jobbar med säkerhetsmöbleringen och hur man har larm i varje dator och har handlingsplaner som Littorin skrev in i all hast innan han kom hit för att ha att vifta med. Jag har tagit del av detta och av nolltoleransstrategin. Det jag har fått höra här är att det inte finns någon särskild beredskap om hoten skulle öka mot enskilda arbetsförmedlare. Det är lite synd. Men jag hoppas att den här debatten i alla fall bidragit till att larmet har gått. Jag vill avslutningsvis önska Littorin, talmannen och personalen en trevlig sommarledighet. Inte minst Littorin har en del att grunna på. Men vila, så ses vi . Jag lovar: Jag kommer. 112 (): Jag ska försöka förklara för vad jag menar. Jag hade under förra mandatperioden ett uppdrag i ett studentbostadsbolag där man skärpte till köreglerna ganska väsentligt. Det var på studenternas initiativ. Det innebar att vår personal blev ganska så illa utsatt. Det förekom ganska mycket hot och våld. Det innebar inte att studenterna som hade skapat eller bestämt reglerna inte hade så att säga operativt ansvar och lämnade allt ansvar på styrelsen och den verkställande ledningen i bolaget. Man sade så här: Vi måste ta ansvar. Dels tillförde man pengar till stiftelsen, dels försökte man göra någonting åt det. Man sade inte bara att man tog problemet på allvar, utan man gjorde någonting konkret. Det är det som saknas. Är man beredd att göra så mycket man kan? Är man beredd att tillsammans med en myndighet se över planerna? Det är möjligen det, engagemanget, som man kanske får bli lite tveksam till. Det är klart att man tar det på största allvar. Jag tar det alltid på största allvar när jag ser att någon, oaktat om det är en anställd eller inte, råkar ut för någonting som är tråkigt. Det ser man alltid med allvar på. Frågan är: Vad kommer man att kunna göra, självklart tillsammans med chefsmyndigheten ? Vad är det man från regeringen är beredd att bidra med? Det var min fråga. Om jag uttryckte mig klumpigt ber jag om ursäkt. 113 Arbetsmarknadsminister (): har jag lagt 5 propositioner på bord. Vi har infört många lagförändringar och nya kungörelser. Jag har haft tre stora ärendedebatter, 78 interpellationsdebatter, svarat på 91 skriftliga frågor, varit föremål för 6 KU-anmälningar, gett 2 ½ tusen intervjuer och kommentarer. Jag tar gärna debatten i sak jag ser att nu har lämnat kammaren. Jag tar den gärna om politiken, har inga problem med det. Jag står gärna upp för den politik som jag tror på, och jag kommer att möta flera av er framöver i interpellationsdebatter. Det kan jag vara säker på, och det ser jag faktiskt fram emot. Jag tycker att det är viktigt för väljarna att kunna se skillnader i politiken. Jag tar också den här frågan på stort allvar, som jag sade i interpellationssvaret. Men man måste skilja på rollerna. Det är Ams som har arbetsgivaransvaret. De måste liksom alla andra arbetsgivare leva upp till det ansvaret. Vår uppgift är att kontrollera att man gör så. Det gör vi löpande, inte minst vid de resultatdialoger som vi för och som vi alldeles har genomfört med Ams. Överläggningen var härmed avslutad. 19 § Svar på interpellation 2006/07:632 om arbetssökande med funktionshinder 114 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att hjälpa arbetssökande med olika funktionshinder in på arbetsmarknaden. Han uppger att först skrivs funktionshindrade in i jobb- och utvecklingsgarantin där det finns verktyg med arbetsmarknadspolitiska program för dem som har arbetslöshetsersättning. Regeringen har ekonomiska vårproposition föreslagit att förstärka de särskilda insatserna för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga. hade det beslutats att öka anslaget för lönebidrag med motsvarande 2 000 anställningar för perioden 20062007. I årets ekonomiska vårproposition aviseras ett förslag att behålla denna ökning även 2008. En ytterligare ökning aviseras . Även anslaget för föreslås öka i förhållande till tidigare beslutat. Jag vill tillägga att det är möjligt för funktionshindrade, som för alla andra, att delta i konjunkturberoende program med aktivitetsstöd före jobb- och utvecklingsgarantin. Det är dock som ska göra en prioritering av dem som mest behöver insatserna med det övergripande målet att motverka utanförskap.