prot · GU09116 · 2007-05-30 00:00:00 — Ja, ett skyddsombud kan stänga en hel skola, men det är svårt att flytta mobbare. Vi vill göra det möjligt, även om föräldrarna tycker att just deras son inte gjort något fel. Så är det med den saken. 210 (): Jag tänkte börja med att vända mig till , som ihärdigt efterlyst underlag som visar på behovet av att omhänderta föremål samt hur det ser ut. Jag trodde att var påläst i den frågan. Det finns en hel skollagsutredning. Den tillsattes 1999 och lämnade förslag till den tidigare regeringen, som hade stöd av . I det förslaget var denna fråga utredd. En hel skollagsutredning har alltså utrett frågan, och ni var med då. Det visste dock inte , och därför berättar jag det . Det är därifrån vi hämtat förslaget, det förslag som Socialdemokraterna ville lägga fram men inte klarade av eftersom sade nej. Trygghet och studiero är en förutsättning för kunskap. En trygg skolmiljö där alla känner sig sedda och respekterade är nödvändig för att eleverna ska nå skolans mål. Tyvärr är verkligheten alltför ofta en annan inte alltid, men alltför ofta. I alltför många skolor präglas vardagen av stök och bråk. Kränkande tillmälen ropas i korridorerna, och respekt visas bara för den som är störst och starkast. I en undersökning från konstateras att av lärarna måste ägna en betydande del av lektionstiden åt att skapa trygghet och studiero. , mina vänner i kammaren! Dessutom förekommer mobbning i en omfattning som aldrig skulle accepteras i en miljö som domineras av vuxna. I Brottsförebyggande rådets undersökningar säger mer än var tionde elev att de ibland eller ofta utsätts för mobbning. Det är skrämmande siffror. Dem måste vi ta till oss. Återigen: Trygghet och studiero är en förutsättning för kunskap. Arbetsro och god ordning, liksom frånvaro av mobbning och trakasserier, är nödvändigt för att skapa en trygg arbetsmiljö. När stök och oordning dominerar vardagen i skolan är det framför allt de elever som har svårast att lära och behöver mest stöd för att nå skolans mål som drabbas. har vi kunnat läsa i att i efterlyser ännu större befogenheter än de som finns , trots att regeringen gör en ansats i den frågan. Vi kristdemokrater menar att elever och lärare förtjänar något bättre. De är värda en skola där arbetsro och ordning råder. Jag skulle vilja påminna om den gamla gyllene regeln som säger att vi ska behandla andra som vi själva vill bli behandlade. Vi tycker att den borde putsas upp och sättas som devis över varenda skola. För att ett samhälle ska fungera krävs att det finns vissa grundläggande etiska värden som delas av alla. Det är dessa värden som utgör spelreglerna för vår samvaro med varandra, och det är med dessa värden som grund som vi skapar lagar och regler i samhället. De förslag vi behandlar är, som Socialdemokraterna påpekar, otillräckliga. Ingen har heller påstått något annat. Men dessa förslag är bara första steget i arbetet med att ta fram en ny skollag där frågan om trygghet och arbetsro kommer att få en framträdande roll. De två förändringar av skollagen som finns i det betänkande vi nu behandlar ska skapa möjligheter för skolorna att kunna hantera de mest akuta situationerna. Det är ett första steg. Att ge skolor rätt att omhänderta störande föremål och flytta elever som utgör en fara för andra elever är inte en lösning på lång sikt, men de kan vara nödvändiga åtgärder i en akut situation. För att skapa trygghet och arbetsro krävs långsiktiga, förebyggande åtgärder som bygger på respekt mellan lärare och elever. I en akut situation måste det dock vara möjligt att även kunna vidta kraftiga direkta åtgärder. Utskottsmajoriteten och är mycket tydliga med att dessa åtgärder ska kunna vidtas när alla andra vägar är prövade. Det är inget man tar till som en första ansats, utan det ska tas till när allt annat är prövat. Socialdemokraterna beklagar att regeringen i och med denna proposition brutit ut dessa frågor från helheten i en ny skollag. Det är intressant att den majoritet som inte lyckades få fram en ny skollag nu förväntar sig att den nya regeringen ska lyckas med det på sju . Jag kan dock lugna socialdemokrater och andra. En ny skollag kommer att komma, och då kommer de förslag vi behandlar att sättas in i en helhet. Alliansregeringen och kommer att ta ansvar för att skapa den nya skollag som skolan så väl behöver. Till skillnad från oppositionspartierna har vi nämligen en gemensam vision för skolan. Vi har ett gemensamt mål. Betänkandet, med de reservationer som finns, och dagens debatt visar tydligt den totala splittringen hos oppositionen. Socialdemokraterna skriver i reservationen att de ville lägga fram ett förslag. Men de mäktade inte med det politiskt. Därför borde de vara glada över att denna proposition finns. De ville lägga fram den men förmådde inte. Alltså borde de egentligen vara glada. Det är som säger nej. argumenterar mot sig självt , vilket jag tycker är ganska så spännande. och kamraterna i alliansen strävar alla i samma riktning, mot samma mål. Det är vår styrka. Det är mer än man kan säga om Socialdemokraterna och deras allierade. Jag vill avslutningsvis yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet i dess helhet och avslag på samtliga reservationer. 211 () replik: hänvisar till skollagsutredningen men talar inte om för oss hur omfattande problemet med mobiltelefoner och mp3-spelare är. Kan hon vara vänlig och upplysa mig om det, för jag har inte sett det? Det nämns inte i propositionen. Ni i utskottet har inte bemött det här i betänkandet heller, trots att vi efterfrågar det i vår motion. 212 () replik: Betänkandet tar upp frågan. Inledningsvis beskriver det tydligt att i sitt betänkande har med detta i sitt förslag. Det går väldigt bra för att gå hem till sin kammare, läsa betänkande och där få svar på alla frågor som finns. Det är också så att Socialdemokraterna under den förra regeringsperioden fann att betänkande väl svarade på de här frågorna. Det har regeringen och också gjort. Det har gjort. Det var ett omfattande utredningsarbete som tog . Det här är väl underbyggt. Gå hem och läs betänkandet i din kammare! 213 () replik: frågar jag här i kammaren därför att jag är väldigt intresserad av om ni vet vad ni bygger era nya lagar på. Jag frågar : Hur omfattande är det här problemet? 214 () replik: Det är oerhört intressant, . När man har brist på egen politik väljer man att haka upp sig på en fråga. Ett utredningsarbete kostar pengar. De pengarna satte förra regeringen av för att ett stort antal ledamöter skulle beskriva situationen, bland annat behovet av en ny skollag. Man lägger inte fram förslag om något som är ett ringa problem. Man lägger fram förslag om problem som man har uppfattat som omfattande. Gå inte in på siffror. Jag har läst betänkande. Gå hem och läs det på din kammare! Man skriver att det är omfattande problem där de här situationerna uppstår. Det är då det är ett problem. Det har tittat på mycket noga. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 16 § Vissa skolfrågor Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2006/07:UbU14 Vissa skolfrågor (prop. 2006/07:86). 215 (): övergår vi till att debattera betänkande UbU14 om regeringens proposition Vissa skolfrågor, som det heter. Jag kan förstå om någon som lyssnar på debatten inte , enbart med ledning av rubriken, kan förstå vad som kommer att diskuteras . I betänkandet kan man läsa följande sammanfattning: I propositionen föreslår regeringen att tidigare s.k. riksdagsbindningar hävs dels vad gäller avstämningstillfällen i , dels vad gäller skriftlig information om elevers skolgång i och motsvarande skolformer. Regeringen redovisar också vissa bedömningar i fråga om avstämningstillfällen i . Inte heller detta är kanske ett under av tydlighet och klargörande för den intresserade lyssnaren. Jag hade väl kanske hoppats att skolminister hade varit med i kammaren och diskuterat frågan, inte minst mot bakgrund av den betydelse han ofta tillmäter dessa frågor i den skolpolitiska debatten. Jag gissar att fler hade varit intresserade av debatten om rubriken på propositionen i stället hade varit Betygsliknande omdömen redan från första klass m.m. eller något sådant. Jag kan i och för sig förstå att och de borgerliga partierna har en vilja att ludda till rubriken lite grann, eftersom väldigt få svenska föräldrar och elever tycker att deras förslag på den här punkten, som egentligen är att öppna upp för att betygssätta sjuåringar, är särskilt vettigt och klokt. Vi socialdemokrater är principiella motståndare till att betygssätta små barn. i skolan borde präglas av nyfikenhet och lust, av beröm och uppmuntran, inte av sortering och stämpling. Däremot är det viktigt att följa varje enskilt barns kunskapsutveckling i skolan, inte vänta . Föräldrar och elever har rätt att få veta hur det går för barnen i skolan. Därför infördes ett krav på att alla barn ska ha rätt till individuell utvecklingsplan. Utvecklingsplanerna ska vara av framåtsyftande karaktär. Lärare, elever och föräldrar ska i samverkan sätta upp mål för eleven för att jobba vidare. Förslaget har i den här delen fått en del kritik från lärarorganisationer som har ställt sig frågan vad det egentligen är för skillnad på betyg och betygsliknande omdömen. Det är viktigt att reda ut de frågorna. har varit väldigt negativt och sagt att elever och föräldrar måste få veta hur det går i skolan, men att ingen information blir bättre av att den förenklas. Ingen sjuåring blir bättre av att bli stämplad som underkänd. Det som avgör och hjälper barnen är de insatser och stöd som sätts in. Det är väldigt klokt sagt. Det finns fler frågor i den här lilla propositionen som jag vill kommentera. Det handlar egentligen om synen på skolan och utveckling. Vi socialdemokrater vill värna om den pedagogiska mångfalden i den svenska skolan, den kreativitet och frihet som finns att utforma undervisningen, tänka nytt och fritt och bedriva undervisning på det sätt som man själv tror ger väldigt bra resultat. Det ska inte centralstyras från talarstol eller från . Vi tror på kraften som både lärare och rektorer besitter att utforma frågan om hur man ska bedriva undervisningen, inte exakt vad, men hur man ska bedriva undervisningen. Jag kan oroa mig lite grann för den väldigt stela och centralistiska syn på nationella prov som redovisas i propositionen. Man säger att nationella prov för årskurs 3 nu ska införas, trots att man på något sätt erkänner att det kommer att begränsa den pedagogiska mångfalden. Det har funnits en bred politisk konsensus i riksdag om att man ska kunna välja olika pedagogiska vägar och modeller för att nå samma mål i skolan. Därför blev jag väldigt överraskad över att man inte ens diskuterar ett undantag för till exempel Waldorfpedagogiken i den svenska skolan, något som vi socialdemokrater alltid har sett som självklart att diskutera och ge möjlighet till, därför att det ger en ökad pedagogisk mångfald. Om man har den här synen på skolan, att allt ska centralstyras av skolministern eller i , sätter man stopp för pedagogisk utveckling i skolan. Det tror jag vore olyckligt. Om man kopplar ihop förslagen kan man fundera över om det här görs för att man rättvist ska kunna betygssätta små barn. Är det grunden för förslaget? Det vore extra allvarligt. Jag yrkar sammanfattningsvis bifall till de socialdemokratiska och miljöpartistiska gemensamma reservationerna 1 och 3. Jag vill avsluta med att säga att vi socialdemokrater faktiskt anser att betygssystemet ska vara likvärdigt och långsiktigt. Vi beklagar att de borgerliga partierna vill bryta upp det samförstånd som har funnits kring att inte ge de minsta barnen betyg eller betygsliknande omdömen. 216 (): Här har vi ytterligare ett exempel på hur regeringen vill visa sig handlingskraftig, men återigen blir det bara en fråga om symbolpolitik. Man kan ju fråga sig vad det är som brådskar så mycket att man inte kan ta detta som regeringen ska lägga fram sitt förslag till ny skollag. Anledningen torde vara att man vill rädda skinnet på de kommuner som annars kommer att bryta mot gällande skollag när de inför betygsliknande omdömen . Den andra frågan jag ställer mig är vilket syfte det här ska tjäna. Om man vill hjälpa de barn som har det svårt i skolan behövs mer resurser, något som regeringen vägrar ge. Man måste ha tid att arbeta med barnen . Ett annat argument som förs fram i debatten är att föräldrarna i ett tidigt skede ska veta hur det går för deras barn i skolan. Men att komma med ett omdöme en gång per termin hjälper inte. Här behövs en bra och kontinuerlig kommunikation mellan hem och skola. Ett bättre verktyg är utvecklingssamtalen och de individuella utvecklingsplanerna, något som också skolorna hävdar. anser att regeringens förslag sänker elevernas motivation, ökar stressen och skapar en sortering av eleverna utifrån deras bakgrund, vilket leder till ökad social snedrekrytering till fortsatta studier och förstärkta klasskillnader i samhället. Regeringen menar att syftet med att införa tidigare ämnesprov är att upptäcka elever med behov av stöd tidigare och att de därmed kan få den hjälp de behöver. Syftet kan tyckas vara gott, men regeringens politik bygger dessvärre på den felaktiga och illa underbyggda tesen att det saknas tillräcklig information och kännedom om elevernas kunskaper och att det är därför elever inte når målen. I själva verket har de lärare som undervisar i en mycket god kännedom om elevernas kunskapsutveckling och vet vilka elever som behöver mer stöd och hur detta stöd bör utformas. Jag har här ett exempel. Det är ett brev från Noltorpsskolan i som riktar sig till deras skolpolitiker, där den borgerliga majoriteten beslutat om nedskärningar som får till konsekvens att åtta lärare måste bort. De spaltar här upp hur deras situation ser ut : 77 av 275 elever i årskurs 16 är i behov av lässtöd. 55 elever har åtgärdsprogram. 55 har ett annat modersmål än svenska. De ekonomiska kostnaderna för assistenthjälp överstiger de bidrag skolan erhåller för detta ändamål. 12 av 63 elever i årskurs 5 har inte nått målen i svenska, 18 har inte nått målen i matematik och sju har inte nått målen i engelska. Den så kallade Lilla gruppen, som är en grupp för barn med väldigt särskilda behov, har hand om fyra barn, men behovet är större. Det är viktig men resurskrävande verksamhet. Ofta krävs en vuxen per elev. Fritids har 42 barn och 2 anställda som personal i en grupp. Det går inte att erbjuda en bra fritidsverksamhet eller trygghet för barnen. Det är vad lärarna på Noltorpsskolan i skriver. Trots detta hävdar regeringen att lärarna saknar dessa kunskaper och underkänner med andra ord en hel yrkeskår. Orsaken till att eleverna inte når målen är att de aldrig får den hjälp och stimulans som de har behov av och har rätt till. Trots att lärarna vet vilka åtgärder som behöver vidtas har de ingen möjlighet att fatta beslut på enbart pedagogiska grunder, eftersom de inte har tillräckliga resurser till sitt förfogande. inspektioner visar att det i många kommuner råder brister i likvärdigheten och att de måste förbättra sina insatser med att ge särskilt stöd. Stadsrevisionen i har riktat skarp kritik mot skolorna i den egna kommunen för otillräckliga insatser för elever som inte har nått målen i årskurs 9. Endast i av fallen har skolorna genomfört de insatser som lagen kräver. Det är tydligt att det behövs mer resurser till skolan och framför allt till fler lärare. utvärdering av statsbidraget till personalförstärkningar i skola och fritidshem visar också att kommunerna har prioriterat att ge stöd till de elever som har störst behov. Detta talar också för att det finns kännedom om vilka elever som behöver stöd, men att det dessvärre är en ekonomisk fråga om de ska få hjälp. Regeringen vidtar inga åtgärder för att förbättra skolornas ekonomiska förutsättningar att ge eleverna mer stöd och stimulans för att nå målen. I stället fattar den beslut som ytterligare försämrar för eleverna. Genom att till exempel sänka kvaliteten på lärarutbildning med inriktning mot kommer lärarna att få sämre förutsättningar att utföra sitt uppdrag i skolan. har även principiella invändningar mot en ökad användning av nationella prov. I en decentraliserad, målstyrd skola måste utvärderingarna ske lokalt och sammanställas nationellt. Nationella prov förutsätter att alla elever lär sig samma saker och riskerar att styra undervisningen med dess innehåll på samma sätt som betygen gör. Det motverkar utvecklingen mot pedagogiskt nytänkande och mångfald som sker lokalt ute på skolorna. Det blir mycket svårare för lärarna att ta hänsyn till elevernas individuella kunskapsutveckling, som kan skilja oerhört mycket . Undervisningen styrs mot några få mål, vilket ger eleverna färre kunskaper och en sämre bildning. Den stress som många elever redan i årskurs 5 känner inför de nationella proven flyttas nedåt i åldrarna. Det är givetvis negativt för lärandet, men kan också medverka till en sämre hälsa på . Vår slutsats är därför att de nationella proven måste användas mycket sparsamt. Jag yrkar därmed bifall till reservation 2, men står givetvis även bakom våra andra reservationer i det här betänkandet. 217 (): Vi ska diskutera ännu en proposition. Jag tänkte börja med att göra ett påpekande. Det är flera talare som nämnt betänkande. Eftersom jag är den enda här i salen som satt i kan det vara på sin plats att påminna lite om vad kommittén kom fram till. Jag var för min del väldigt nöjd med väldigt mycket av det som kommittén föreslog. Det fanns bland annat politisk konsensus om en sak. Det var att snarare avreglera än reglera. Det gällde framför allt att skapa utrymme för mer pedagogisk mångfald i såväl den kommunala skolan som fristående skolor. Alla partier, även alla borgerliga, stod bakom detta. Det var väldigt tydligt att man skulle arbeta för det. Det fanns till och med diskussioner som gick väldigt långt om att kunna arbeta enligt alternativa läroplaner i kommunala skolor såvida de var godkända av . Det gladde mig. Jag tycker inte att man i svensk lagstiftning ska behandla fristående skolor som någonting som katten har släpat in. Man kunde hitta gemensamma föresatser. Kommittén gjorde mer eller mindre uppror mot tjänstemännen när vi var ganska nära slutpunkten för att poängtera att vi ville ha en gemensam lagstiftning som ska spänna över hela bredden. Det gör mig väldigt bedrövad när alliansen på detta sätt för fram förslaget om obligatoriska nationella prov i årskurs 3 utan möjlighet till undantag, åtminstone enligt vad skolministern själv svarat mig i en interpellationsdebatt där han absolut avfärdade sådana frågor. Man tydliggör att man inte är beredd att släppa fram alternativa vägar till samma mål. Det är väldigt tydligt. Alliansen vill att många aktörer ska göra exakt samma saker i den svenska skolan. Men de ska inte få göra olika saker för att nå samma mål. Det är väldigt tydligt att den här regeringens mål är enfald i stället för mångfald, såvida man inte tänker ändra sig. Det mest konkreta exemplet är Waldorfskolorna, även om det känns lite tjatigt för mig som Waldorflärare att alltid föra fram det. Det finns en egen läroplan som är godkänd av där mycket tydligt uttalar att det inte går att kombinera denna med de av nu publicerade förslagen till nationella mål i årskurs 3. Det krävs klara undantag. Min konkreta fråga till alliansen är: Är man beredd att bevilja dessa undantag eller inte? Är man beredd att bevilja fortsatt mångfald? Eller finns det inte mångfald i alliansens skolvärld? Är det så att alla ska tycka samma sak? Det är inte vad föreslog. Jag hoppas att jag kan få svar på de frågorna . En annan punkt som jag tycker är intressant eller beklaglig är demokratifrågan. KU-anmälde från för att han försökte undvika riksdagsdebatt i skolfrågor och flyttade skolfrågor till regeringssammanträden. Det är precis det som propositionen handlar om. Den här regeringen och den här majoriteten vill förhindra att vi i fortsättningen diskuterar nationella avstämningar i . Man vill förhindra att vi diskuterar nationella prov och andra saker som faktiskt är intressanta ur demokratisk synpunkt. I stället ska det här dras undan och hamna bakom dolda agendor i regeringssammanträden där man eventuellt får veta vilka rubrikerna är dagen innan. Det här är precis det som ni var upprörda över. Precis det genomför ni . Det är ganska odemokratiskt, skulle jag vilja säga. Jag undrar hur ni kan försvara ett sådant agerande. Varför ska det här inte längre debatteras i ? Skolfrågan är ju en av de viktigaste frågorna för svenska folket. Det är en väldigt viktig fråga för många. Att ni sedan har majoritet i och kan rösta igenom vad ni vill är det ingen som betvivlar. Det har väljarna bestämt. Men varför ska inte dessa frågor längre debatteras i ? Det undrar jag. Det är ju det som det här handlar om att flytta ett helt batteri frågor som berör många invånare i det här landet till dolda regeringssammanträden där man får veta resultatet först efteråt och där man inte vet hur man kan påverka det hela. Jag vill ta upp en tredje sak, nämligen det här med betygsliknande omdömen. Begreppet låter lite märkligt. Antingen är det omdöme eller betyg. Så trodde man ju, ända till dess att gjorde experimentet och använde begreppet omdöme så att det blev väldigt likt betyg. Om jag minns rätt var det som gjorde bedömningen att det här inte stämde och att det stred mot de förordningar som fanns. Men den enda anledningen till att inte kunde agera var att det inte fanns några straffsatser utmätta. har och allianspartierna under förra mandatperioden tagit initiativ till att ska kunna döma ut vite. Det var också överens om alla partier just med anledning av det som hade skett i . Men här verkar man ha glömt bort allt det här. ska omdöme och betyg blandas ihop hipp som happ. Det är det som vi i också är oroliga för. Vi vill inte ha betyg i de tidiga åldrarna. Vi vill inte ha betygsliknande omdömen så . Ett omdöme är något annat. Att plötsligt säga att betygsliknande omdömen är okej är egentligen just att ta det där steget och blanda ihop begreppen. Det gör att vi ifrågasätter detta. Vi tycker att små barn är för små för att mätas på det sättet. Därför yrkar jag från sida bifall till reservation 1 och 3 som vi har gemensamt med Socialdemokraterna. Jag hoppas att propositionen får avslag både på grund av demokratifrågorna och på grund av de pedagogiska mångfaldsfrågorna och även på grund av sammanblandningen av betygsliknande omdömen. Det är en definitionsfråga, och man bör hålla isär det här. Problemet är ju att man ger en negativ klang åt omdömen, som vi från egentligen vill utveckla mycket mer kanske till och med till att bli ett alternativ till betyg. Men det verkar ju inte vara alliansens intresse i detta. Jag vill lägga till en sista sak. Som en stor anledning till de ökade nationella proven har lyfts fram att vi har så stora skillnader i våra skolor i landet. Jag undrar vad man bygger detta på eftersom i nationella jämförelser tillsammans med våra grannländer rankas allra högst, åtminstone enligt 2003. Var finns analysen? 218 (): Jag börjar med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. Det är ett betänkande som jag anser fortsatt visar på regeringens tydliga arbete med att stärka skolan och framför allt arbetet med att stärka skolan i de tidiga åren. Det är just detta att satsa på alla elever i skolan som är så oerhört avgörande för elevens fortsatta skolgång och om hon eller han kommer att lyckas eller inte. Det är också oerhört avgörande om vi kan styra skolan till att satsa tidigt för att minska det utanförskap som finns och för att minska den kunskapssegregering som vi har i den svenska skolan. Vi gör dessa insatser för att regeringen är övertygad om att det är just de tidiga delarna som är viktiga. Det är då vi ska lägga stor kraft på individuell stimulans och lärande, men också på en bra utvärdering som gör att eleverna lyckas. Alla elever ska ha en ärlig chans att lyckas i vår skola, och det här är några delar för att stärka det.