prot · GU0988 · 2007-04-11 00:00:00 — Det viktiga är att samhället har satt upp de ramar inom vilka de ska utföras och att det finns väldigt tydliga miljökrav som man faktiskt ska uppfylla. , med den diskussion som har förts om klimathot och så vidare, stärks miljökraven när det gäller CO2-utsläppen. Det innebär att vindkraften får en ännu självklarare roll i sammanhanget. Jag ska säga något om de förslag som finns i betänkande och som omsätts i propositioner, som jag sade. En sak som jag tror kan bli oerhört viktig i det här sammanhanget är att man går in och ser över översiktsplaneringen. Det gäller att göra det man skriver, nämligen att både förenkla och förstärka översiktsplaneringen. Man ska bland annat lämna över till kommunerna att själva bedöma hur samråden ska gå till. Syftet med samråden är faktiskt att skapa ett bra underlag för ett bra beslut. Kravet behöver inte vara så väldigt formellt och innebära att det ska utföras på ett visst sätt, utan man ska kunna göra det väldigt flexibelt. Diskussionen om riksintressen, som var inne på, hör i allra högsta grad hemma i arbetet med hur man hanterar översiktplaneringen. Den frågan bereds nu i . Utskottet säger att det ska vara väl avvägt. Det får inte gå till överdrifter när det gäller samråd, men ska alla intressenter komma till tals. I utskottstexten har vi konstaterat att så långt kan vi lägga fast det . En del motioner handlar om att tillståndsprocessen för vindkraft ska förkortas. Det är naturligtvis en bra målsättning, men utskottet skriver att det inte kan vara så att vindkraften ska särbehandlas i det sammanhanget. Det här med långa processtider gäller faktiskt väldigt många verksamheter just när det gäller plan- och bygglagstiftningen. Jag tror att vi kan vara eniga om att vi ska ha den utgångspunkten att det ska vara enkla generella regler. Det är dessutom en väldigt klok utgångspunkt. tog upp detta med sakägarbegreppet. Det har diskuterats i sammanhanget. Jag är lite förvånad över att just tog upp den frågan. I andra sammanhang har man i varit väldigt mån om att inte röra sakägarkretsen och haft en del utläggningar om den demokratiska grunden och så vidare. Frågan är om det är just på grund av att det är vindkraft som man skulle kunna ha ett annat sakägarbegrepp. Vi tycker naturligtvis inte att det kan vara rimligt. Det kan inte vara så att vindkraften har ett så stort egenvärde att man kan tumma på sakägarbegreppet på grund av det. Det som kanske har varit det viktigaste och det var inne på är att det är så långa överprövningsprocesser att hela byggnationen blir inaktuell innan man har prövat den. Den inriktningsproposition som det nu löper en motionstid på är väldigt viktig i det sammanhanget. lägger regeringen fast inriktningen för samordningen mellan PBL och . Det arbetet rullar nu på ganska fort. Om vi ska prata om att öka takten kan man säga att det fanns ett utredningsbetänkande där man i princip var klar med instansordningstänkandet, men inte , , läggs propositionen fram. Det kan man väl tänka både det ena och det andra om. Jag ska säga några ord om nationalstadsparker. Det är egentligen bara att instämma med mina allianskolleger här, och , om att grunden för en nationalstadspark måste läggas med lokal förankring. Det kan inte vara så att det är staten och som bestämmer vare sig när det gäller nya nationalstadsparker eller skötseln av de existerande. lägger ju fast att det ska vara en nationalstadspark, men hela initiativet måste vara ett lokalt initiativ. Jag är nog inne på det som sades förut här, att det i mycket är en organisatorisk fråga. Det kräver att det finns ett lokalt samarbete mellan länsstyrelser, kommuner, markägare och andra intressenter för att det ska fungera. Jag tror inte att vi med ytterligare regler, moratorium och så vidare skapar någon lösning på det här problemet, utan det är ett samarbete som måste komma till stånd. Det finns en viss ovana kring detta i . Om man har en nationalstadspark som det är ett väldigt exploateringstryck kring så gäller det att man verkligen kommer till tals med varandra och lägger upp ramarna för framtiden. 61 () replik: har under sitt anförande återkommit till att öka takten och kastat bollen till den nuvarande oppositionen att det kanske lite grann är oppositionens roll att driva på. Det är väl rätt, tycker jag. Det är lite så rollfördelningen är. Men jag skulle då vilja ställa frågan, kanske i två perspektiv. säger att ni under den förra mandatperioden har haft höga ambitioner, drivit på och tyckt att den dåvarande regeringen inte jobbade tillräckligt snabbt. Då skulle jag vilja höra vilken ambition den dåvarande oppositionen hade. Vilken ambition hade eget parti, , när det gäller vindkraftens framtid? Hade ni då några ambitioner om någon tidsplan, någon utbyggnadstakt? I ett andra steg: Hur ser de ambitionerna ut ? Har de förändrats på något sätt med anledning av den debatt vi har haft kring vikten av att snabbt hitta alternativ till den fossila energin? 62 () replik: När det gäller att öka takten var väl huvudbudskapet att jag tyckte att det kändes lite märkligt att Socialdemokraterna och i ett särskilt yttrande så tydligt anmodar regeringen att öka takten. Man har ändå haft chansen med en socialdemokratisk regering och som stödparti att hålla uppe takten under den senaste mandatperioden, utan att vi har sett så mycket av det. Från sida redovisade jag att vår utgångspunkt har varit att alla typer av energiproduktion ska vara tillåtna om man håller sig till de miljökrav som finns. I och med den klimatdiskussion som har varit kring växthusgaserna kommer ytterligare krav att ställas. Det kommer naturligtvis att gynna en sådan energiproduktion som vindkraft. Men att vi för den skull skulle ta fram särskilda regler just för vindkraft när det gäller prövningen har vi inte ställt oss bakom. Vi tycker att man generellt ska gå in och se till att , och överprövningsprocesser och sådant fungerar så man verkligen kommer till skott och inom rimlig tid får de miljökrav som ställs prövade. Exakt vilken ambition och hur mycket vindkraft vi kommer att få kommer att ge sig . Men i och med den diskussion som har varit om att vi måste ge oss på de fossila bränslena kommer naturligtvis vindkraftens roll att stärkas. 63 () replik: Jag har själv arbetat med att introducera vindkraft i . Jag kan väl säga att jag tycker att det har tagit väldigt . Däremot tycker jag att det har börjat hända saker . Vi hade fått upp ångan, så att säga. Jag kan inte säga att det direkt har hänt något negativt sedan vi haft skifte vid regeringsmakten i , utan det verkar som om vindkraften ändå rullar på. Jag undrar bara helt kort: Ska jag tolka svar här som att i oppositionsläge före senaste valet inte hade någon målsättning när det gäller vindkraftens framtid i i termer av procentsatser eller tidsplaner? Är det så man ska tolka svaret? 64 () replik: Så kan man tolka det. Jag redovisade både i mitt anförande och i den förra repliken att vår utgångspunkt har varit att vindkraften har sin självklara roll och att den ska prövas som all annan energiproduktion. Exakt hur mycket det blir har vi tyckt blir utifrån krav och ekonomiska faktorer som från tid till annan förändras. Det är det som har varit utgångspunkten . Beslutsprocessen har varit det som vi har haft ambitionen att förändra och förenkla så att den fungerar för vindkraft och alla andra verksamheter. var här förut inne på att vindkraftverk inte är någon större industri som ett kärnkraftverk om jag inte missminner mig vad du sade. Det är det naturligtvis inte, men för båda typerna ska ju beslutsprocesserna fungera inom någorlunda rimlig tid. Det tror jag är den absolut viktigaste målsättning som vi som lagstiftare ska hålla oss till att vi får fungerande system för prövningsprocessen. 65 () replik: Jag kan lugna alla eventuella oroliga lyssnare och även att vi inte kommer att förespråka några större odemokratiska förändringar när det gäller sakägarbegreppet. Däremot är det rimligt att vi utifrån och även som är en skyddslagstiftning ska bygga ut teknikutveckling och energiframställning på ett miljövänligt och miljösäkert sätt, naturligtvis också ihop med de olika översiktsplanerna, det kommunala planmonopolet och de saker som vi är helt överens om. Naturligtvis ska alla människor som är berörda få möjligheter att komma till tals. De grundprinciper som har framkommit i debatten här är vi helt överens om. Men sedan handlar det om hur vi ska kunna ta till vara ett energislag som är mer miljövänligt än till exempel sopförbränning. Är det rimligt att vi har exakt samma tillståndsprövning för ett vindkraftverk som vi har för en sopförbränningsanläggning i ? Det är de frågorna som det är rimligt att man ställer sig. Det är rimligt att titta på om det finns samma sakägarintressen i att bygga ett vindkraftverk på ett lämpligt ställe i kommun som när vi uppförde en sopförbränningsanläggning i . Det är de frågorna som det är rimligt att man ställer sig och tittar på. Jag tycker att det vore märkligt om inte innerst inne tycker det också. 66 () replik: Ja, innerst inne. Jag har även uttryckt att jag kanske har varit mer beredd att diskutera sakägarbegreppet än vad någonsin varit tidigare. Om vi återkommer till tillståndsprocesserna har vi som är skyddslagstiftningen och som är avvägningslagstiftningen. De ska ju mötas någonstans. Då är det väldigt viktigt att vi , inte minst kopplat till vindkraften, har en inriktningsproposition där vi talar om en gemensam instansordning. Det är ju inte meningen att innehållet i och ska ändras. De ska fortfarande vara en skyddslagstiftning och en avvägningslagstiftning. Men när man har dem i samma instansordning har man mycket större möjligheter att, inte minst tidsmässigt, planera och pröva olika saker och vinna väldigt mycket tid på det. Ska man pröva miljövänlig verksamhet som vindkraft på exakt samma sätt som en sopförbränningsstation i ? Man har faktiskt ett ramverk när man prövar. Sedan måste man naturligtvis ta till tillämpliga delar. Så är det med allting. Alla bygglov prövas inte heller på samma sätt. Allting prövas inte på samma sätt. Man får ändå se till omfattningen av verksamheten som sådan. Det gäller att ha så pass enkla och generella regler att man de facto kan pröva en sopförbränningsanläggning i och ett vindkraftverk efter samma regelverk. Men i levande livet måste det naturligtvis bli mycket enklare att komma till beslut i processen kring ett enkelt vindkraftverk. Sakägarkretsen måste också av naturliga skäl bli mindre. Där tror jag faktiskt att vi är helt överens. 67 () replik: Det är faktiskt det som det finns skäl att argumentera för och diskutera vidare, om inte vindkraften som ett småskaligt, miljövänligt energislag skulle kunna särbehandlas just utifrån att vi behöver påskynda energiomställningen och att vi behöver prioritera energislag som kan ersätta kärnkraft, som kan ersätta olja och som kan ersätta kol. Vi styr med vår lagstiftning för att få en positiv utveckling av de mål vi har i , inklusive miljömålen och energimålen. All lagstiftning förändras ju av praxis, på gott och ont. kan vi vara med och påverka i positiv riktning för att få en förändring som gynnar den småskaliga energiomställningen, som vindkraft. Jag har naturligtvis en positiv grundsyn på vindkraft och småskalig energiproduktion som inte kräver enorma miljöövergrepp för att producera energi. Jag tycker att det är lite märkligt att utskottet så bestämt hävdar att det är omöjligt att särbehandla vindkraft i planprocessen. Det borde vara rimligt att särbehandla miljövänlig, småskalig energi som jag tycker att vindkraft är. Dessutom ska den planeras, framställas och byggas enligt de intentioner som redogjorde för och som även ni andra i utskottet som har deltagit i debatten har tagit upp. 68 () replik: Vi är helt överens om att ett vindkraftverk med rätt placering inte är någon speciellt stor miljöstörning. Dessutom har det väldigt många positiva inslag i en småskalig energiproduktion. Särbehandlingen kommer ju, som jag sade förut, per automatik på grund just av att om man placerar det på rätt ställe kan det rimligtvis inte finnas en så stor sakägarkrets som kan bli störd av det. måste en sakägare även i sådana här sammanhang, när vindkraftverk prövas, känna rättstrygghet när det gäller att kunna få sin sak prövad. Vi kan inte säga: Visserligen är det säkert så att du tycker att du störs, men vi tycker inte att du ska tillhöra sakägarkretsen därför att det här är ett sådant miljövänligt sätt att framställa el. Så kan vi inte heller resonera. Det har ändå att göra med att man inte ska särbehandla. En sakägare måste känna rättstrygghet i sammanhanget. Målet, som jag tror är ett väldigt klokt mål, måste vara att man har enkla och generella regler som man kan använda inom alla områden. Det gynnar naturligtvis också vindkraften. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) 12 § Ändring i produktsäkerhetslagen Föredrogs civilutskottets betänkande 2006/07:CU23 Ändring i produktsäkerhetslagen (prop. 2006/07:48). 69 (): sista betänkande för dagen är ett av alla dessa betänkanden som hanterar anpassningen till EU. Bakgrunden till lagstiftningen är en cigarettändare som visat sig vara farlig att använda för barn. Jag vill därför börja mitt anförande med att klargöra att jag inte på något sätt vill förringa ambitionerna att skydda barn från farliga leksaker eller att över huvud taget se till att vårt samhälle är så tryggt och säkert som möjligt för våra barn. Jag är tvärtom mycket angelägen om att vår lagstiftning är så utformad att den på alla sätt bidrar till att handeln inte hanterar och säljer produkter som kan skada våra barn. Där tror jag att vi är helt eniga i utskottet. Min kritik av regeringens förslag handlar om hur vi som nation och som lagstiftande församling här i hanterar anpassningen av den svenska lagstiftningen till de påbud som kommer från . Jag menar att jag i den här frågan har stöd i min kritik från dels Lagrådet, dels flera yttranden från remissinstanserna. Man får en känsla av att den här regeringen, precis som den föregående, känner sig så trygg i att EU månar om oss på bästa sätt att man inte grundligt överväger konsekvenserna av de förändringar som en snabb implementering av europeiserade lagpusselbitar i den svenska lagtraditionen faktiskt får. Det måste rimligen bli allt svårare för dem som är satta att tolka vår samlade massa av lagar när allt fler små detaljer i lagparagraferna skrivs om för att passa in i den kontinentala lagtraditionen. Jag har sett utlåtanden från Lagrådet i stil med det som man avger i den här frågan, utlåtanden där man till nöds kan acceptera förändringarna men pekar på riskerna och möjligheterna att det görs andra tolkningar än de som var tänkta. När man läser sådant känns inte lagstiftningen längre särskilt betryggande. I den nu gällande lagen på området har regeringen ett bemyndigande. Det vill säga att man, i alla fall som jag som inte är lagkunnig tolkar det, inte behöver gå till för att be om tillstånd. Man har alltså rätt att på egen hand förbjuda såväl export som försäljning av en vara som kan medföra allvarlig risk för konsumentens hälsa och säkerhet. Regeringen kan göra detta genom att utfärda föreskrifter. I den nya lagtexten behåller regeringen denna möjlighet i oförändrad form. Men till det kommer en ny och enligt Lagrådet utvidgad möjlighet för regeringen att meddela föreskrifter. Det är den utvidgade möjligheten som inte är tillräckligt rättssäker enligt Lagrådet. Enligt remissinstanserna är den inte tillräckligt analyserad. Man är orolig för hur den nya, utvidgade möjligheten kan slå mot näringen. Det hör inte till det vanligaste att jag försvarar företagarna när det gäller marknadsföring, möjlighet att sälja produkter och att ta till vara deras intressen. Men i det här fallet tycker jag att min oro för den aningslösa anpassningen till EU och företagens oro i deras remissyttrande sammanfaller väldigt väl. Oron bygger helt enkelt på att det saknas ett så kallat allvarlighetsrekvisit. Som riksdagsledamot får man lära sig nya begrepp. Det betyder på vanlig svenska tror jag, i alla fall att lagen inte på något sätt anger graden av hälsorisk eller osäkerhet som måste föreligga för att regeringen ska få utfärda ett förbud. Den frågan, som naturligtvis måste vara den centrala och helt avgörande, överlämnar man helt åt . Utan att göra någon som helst analys av konsekvenserna av detta överlämnar vi åt att avgöra vilka varor som vår regering skall förbjuda. Därutöver finns den andra delen av paragrafen kvar. Regeringen har alltså fortfarande möjlighet att gå vidare. Men den första delen är alltså tvingande. Jag har alltså svårt att förstå varför majoriteten i utskottet inte kan gå oss till mötes i frågan. Det är inget konstigt som vi och företagen begär. Vi föreslår bara att paragrafens första del, den som hanterar bemyndigandet från , kompletteras med ordalydelsen om varan medför allvarlig risk för konsumenternas hälsa och säkerhet. Det är inget annat vi begär. En sådan komplettering skulle ge en möjlighet att fatta ett självständigt beslut. Visst finns det då en risk att den skulle komma till en annan slutsats än den bedömning som gör och det skulle uppstå en tvist. Tänk vad sunt och uppfriskande det skulle vara om beslut ifrågasattes! Det kanske till och med skulle leda till någon form av ökad rättssäkerhet för de företagare som i ett sådant fall med största sannolikhet känner sig på något sätt felbehandlade. Jag tycker att ska sträcka på sig och våga anse att man kan fatta egna beslut. Jag tycker att vi ska bevara självständigheten så långt som möjligt så länge vi är kvar under EU:s ok. begraver vi om än små, men dock delar av vårt rättssystem sakta och långsamt i strävan efter att vara laglydiga och anpassliga. Jag är helt övertygad om att alla förlorar på en sådan attityd. Med den argumentationen yrkar jag bifall till reservationen i betänkandet, och jag avslutar, fru talman, med att påminna kammaren om att möjligt bör få uppdrag att bygga ett dubbelspår mellan och . 70 (): Jag vet inte om motion grundar sig på något missförstånd om normhierarkin i och vad Lagrådet har skrivit eller om den grundar sig på en allmän kritik mot EU som likt ett dubbelspår måste återkomma varje gång tillfälle ges. Under alla förhållanden kräver ett effektivt och rationellt genomförande av det beslut som fattar på produktsäkerhetsområdet att ett bemyndigande ges i produktsäkerhetslagen. är i egenskap av medlemsstat i EU skyldigt att införliva EG-direktiv i svensk rätt. Produktsäkerhetsdirektivet har genomförts i svensk rätt genom produktsäkerhetslagen. Det nuvarande bemyndigandet är för begränsat när det gäller regeringens möjligheter att meddela föreskrifter genom förordning. kan regeringen bara genomföra EG-kommissionsbeslut som innebär en förpliktelse att förbjuda en viss typ av farlig vara. Detta bör inte minst ur konsumentskyddssynpunkt utvidgas. Den enda begränsningen i själva bemyndigandet som föreslås införas i produktsäkerhetslagen är att det är fråga om nödvändiga föreskrifter för att genomföra beslut som kommissionen fattat med stöd av artikel 13 i produktsäkerhetsdirektivet. Varken medlemskapet i EU eller något gemenskapsorgan kräver att det är just den som ska besluta om att genomföra sådana beslut utan kravet är ett genomförande i nationell lagstiftning. Den svenska regeringsformen reglerar i vilka fall respektive regeringen har normgivningskompetens, det vill säga rätt att meddela föreskrifter i lag respektive förordning. Detta innebär att 8 kap. 7 § första stycket regeringsformen anger vad kan delegera till regeringen. Den grundlagsregeln är under alla förhållanden gränssättande för vad regeringen får besluta om genom förordning efter delegation. har i sin reservation skrivit följande: Inte någon svensk instans, inte ens regeringen, råder över frågan, utan det är som styr över bemyndigandets omfattning. tycks helt felaktigt utgå från att det är något organ inom EU som beslutar om bemyndigandets omfattning, men det är här och vi ska fatta beslut om just bemyndigandets omfattning. För det första ligger beslutanderätt enligt artikel 13 i produktsäkerhetsdirektivet till synes helt inom ramen för vad som enligt regeringsformen är delegeringsbart från till regeringen. För det andra är just den aktuella bestämmelsen i regeringsformen under alla förhållanden gränssättande. Det innebär att även om, mot all förmodan, ett beslut i kommissionen skulle gå längre än vad regeringsformens bestämmelser tillåter kan regeringen inte besluta i en sådan fråga. Vad händer då, undrar säkert . Det är inte konstigare än att regeringen måste komma med ett lagstiftningsinitiativ till en proposition. Sammanfattningsvis kan jag säga att det inte föreligger några oklarheter när det gäller det aktuella bemyndigandet i produktsäkerhetslagen. Jag yrkar därför att antar det framlagda lagförslaget och avslår motionen. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) 13 § Vissa regler om ränta i samband med återkrav Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande 2006/07:SfU6 Vissa regler om ränta i samband med återkrav (prop. 2006/07:49). 71 (): Fru talman, riksdagskolleger och fru minister! Det är roligt att ministern är med i kammaren för att debattera denna fråga. Jag ska förklara bakgrunden och vad propositionen går ut på. Det kan vara någon åhörare som inte har läst propositionen eller någon som tittar på tv som inte har följt frågan. Därför ska jag förklara varför vi är emot propositionen. Regeringen föreslår i denna proposition att ska få ta ut ränta på återkrav av utbetalda socialförsäkringsförmåner. Förslaget betyder att enskilda som är skyldiga att återbetala en socialförsäkringsförmån till och som har kommit överens om en avbetalningsplan ska betala ränta på det återkrävda beloppet. Det handlar alltså om förmåner som bostadsbidrag, bostadstillägg till pensionärer, barnbidrag och underhållsstöd. Räntan ska då motsvara statens utlåningsränta med tillägg av . Propositionen innehåller också förslag om att personer som är återbetalningsskyldiga för en socialförsäkringsförmån och som inte återbetalat beloppet i rätt tid ska betala dröjsmålsränta. Dröjsmålsräntan ska då motsvara referensränta med ett tillägg av . Dröjsmålsränta ska också tas ut om ett förfallet belopp enligt avbetalningsplanen inte betalas . Men betalar inte dröjsmålsränta till den enskilde när denne inte har fått sin ersättning eller om hon eller han överklagar till förvaltningsdomstol och får rätt till ersättning. Då återstår för den enskilde bara att vända sig till Justitiekanslern och begära ersättning för utebliven ränta i form av skadestånd. Vi vet alla hur lätt det kan vara. Detta gäller i de fall där den enskilde har lidit ekonomisk skada genom fel eller försumlighet. Därför, fru talman, tycker vi att när rätten åberopas att ta ut ränta för krav på återbetalning från den enskilde är det rimligt att lika rätt finns för den enskilde som gått miste om sin ersättning i rätt tid från att också få ränta. Vi tycker att situationen kan likställas med vad som gäller med skattekontot. Den enskilde är skyldig att betala kvarskatt om det visar sig att man fått behålla för mycket av sin inkomst i förhållande till den skatt som ska betalas på beloppet. åligger det skyldighet för skattemyndigheten att ge återbäring när man har betalat in för mycket skatt. Detta är ett ömsesidigt och rättvist system, som motiverar den enskilde och även staten att göra rätt för sig. Därför tycker vi socialdemokrater att det finns skäl att utreda förutsättningarna för ränteberäkning i båda riktningar innan beslut fattas om att införa skyldighet för enskilda att betala såväl dröjsmålsränta som ränta på återkrävt belopp. Om man inte utreder förutsättningarna för skuldränta i båda riktningarna blir det svårt att motivera för enskilda att betala ränta på exempelvis återkrävt belopp. Legitimiteten för våra socialförsäkringssystem urholkas.