prot · GU0961 · 2007-02-15 00:00:00 — En könsneutral lagstiftning underlättar för dem som vill gifta sig med någon av samma kön, men det hindrar definitivt inte någon som vill gifta sig med någon av det motsatta könet. Deras rättigheter finns kvar. Det är bara det att andra nu får dela dessa rättigheter. Det här är värderingar och ståndpunkter som vi socialdemokrater har delat med många av övriga partier. Före valet var det flera borgerliga politiker som höll med oss socialdemokrater om att icke diskriminerande äktenskap är en nödvändighet. Jag utgår från att ett regeringsskifte inte har ändrat detta. 108 (): På sitt sätt är de här debatterna ganska historiska var och en för sig. I har vi faktiskt gått lite, lite före. Låt mig berätta lite grann om vad som har hänt i den här frågan. 1994 hade vi också en borgerlig regering. Man kunde inte komma överens om partnerskapslagen, utan man var tvungen att göra en egen lag från utskottets sida. Vid det tillfället var jag bara en vanlig RFSL-aktivist som satt här på läktaren och lyssnade på debatten. Och jag kan konstatera att situationen såg ut ungefär som den ser ut . Skillnaden är bara den att då var lite delade och var emot denna partnerskapslag. Tänk bara tanken om den gången hade fått igenom sitt tänkande! är det historiskt därför att man äntligen har kommit så långt att det praktiskt taget bara är dagar kvar tills man lägger fram utredningen. Det är oerhört positivt. Det är oerhört viktigt, för detta är en av hörnpelarna för att vi ska ha en jämlikhet för homo-, bi- och transpersoner i det här landet. Det finns många andra lagstiftningar, många andra mindre förändringar av lagar, många saker som bör ändras och bevakas, men det här är en av hörnpelarna. Därför är detta så oerhört viktigt. Det kanske också är därför som reaktionerna när vi behandlar den här typen av ärenden alltid blir ganska häftiga. Vi får ganska mycket mejl, telefonsamtal och ibland också besök här i av människor som vill heja på eller tycker att det här är ett stort problem. Jag har full förståelse för att vi socialdemokrater i det här läget väljer att säga att vi tycker att det är viktigt att man är för ett könsneutralt äktenskap. I vilken form får man diskutera närmare. Vi tillsatte en utredning just av den anledningen att den skulle titta på detta med formen, hur detta skulle gå till. Jag blir därför lite oroad när jag ser reservationerna från och , där man klart och tydligt säger att vi ska ha civiläktenskap. Men tänk om civiläktenskapet inte är den form som passar oss bäst i med tanke på den lagstiftning och den tradition av lagstiftning vi har i . Tänk om vi kanske borde titta på någon annan form. Detta har man inte tagit ställning till, utan man tar bara ställning till en enda form, nämligen till civiläktenskapet. Jag tycker att det är tråkigt, för det breddar inte precis debatten. Det gör den smalare och mer komplicerad. Slutligen, herr talman, skulle jag vilja säga att när vill sträcka ut sin hand och säger att de minsann inte vill diskriminera för att de nu står bakom registrerat partnerskap, handlar det inte om något annat än att man är samma parti som man var 1994. Man är emot att samkönade par lever tillsammans. Det vore bättre om var tydliga på den punkten. Jag yrkar bifall till den socialdemokratiska reservationen. 109 (): Det är dags att fullt ut erkänna alla personers lika rätt och värde oavsett vem man älskar. Samhällsgemenskapen är till för alla. Familjen är viktig och lika mycket värd oavsett om den består av ensamstående med barn, två kvinnor med barn, två män med barn, en kvinna och en man med barn eller två människor som älskar varandra och vill leva ihop. Arbetet med att bekämpa förtryckande attityder måste pågå på alla samhällets arenor, inte minst i det civila samhället. Att begränsa manifestation av kärlek till två personer av olika kön är att fokusera på fel sak. Det är kärleken som är grunden, inte könet. Just nu pågår en utredning om könsneutral äktenskapslagstiftning. I väntan på att detta arbete ska bli klart har utskottet enats om att avslå motionerna om könsneutralt äktenskap. Men det betyder inte att jag som centerpartist tycker att frågan är mindre viktig eller att jag inte ser att det behövs en förändring som erkänner alla människors lika rätt och värde när det gäller frågan om äktenskapet. Utredningen är på gång och ska redovisa sitt uppdrag . Jag hoppas att vi snart får se resultatet och då får upp frågan på bordet här i . anser att vi behöver en könsneutral äktenskapslagstiftning i . Människor som älskar varandra och har för avsikt att bilda en varaktig familjerelation vill ofta tydliggöra detta ställningstagande för sig själva och för omvärlden genom att ingå äktenskap, detta oavsett om man älskar någon av samma kön. De juridiska aspekterna är naturligtvis viktiga anledningar för att gifta sig, men det ceremoniella bekräftandet av kärlekslöftena är troligen ännu viktigare för de flesta. Alla par, oavsett könssammansättning, bör ges samma möjlighet till såväl de juridiska rättigheter som den offentliga bekräftelse på kärlek och trohet som äktenskapet innebär. Den nuvarande äktenskapslagstiftningen har sitt ursprung i då var en del av staten och bör därför förändras. Naturligt är att gällande lagstiftning ska omfatta alla människor, oavsett religion och livsåskådning, med respekt för särartade traditioner. Att till exempel i lag föreskriva att alla religioner från ett visst datum ska tillåta att människor av samma kön vigs eller att detta ska ske på ett visst sätt är varken lämpligt eller möjligt. En könsneutral lagstiftning underlättar för dem som vill gifta sig med någon av samma kön. Men precis som föregående talare sade hindrar det faktiskt inte dem som vill gifta sig med någon av motsatt kön. Deras rättighet finns kvar. Men en könsneutral äktenskapslagstiftning ger också andra möjligheter att ta del av samma rättigheter. Det är en vinnavinna-situation. är det viktigt att en könsneutral äktenskapslagstiftning uppfyller kriterierna för att kunna reglera samlevnad för människor av samma kön och för att garantera samma rättstrygghet oavsett val av levnadsform. På denna grundval eftersträvar en könsneutral äktenskapslagstiftning och att familjesituationen därigenom blir på lika villkor för alla par. Det är få i och som är emot könsneutralt äktenskap. De flesta tycker att kärleken är viktigast. Den senaste Europabarometern från Europeiska kommissionen, publicerad , visar att av svenskarna nu är för könsneutralt äktenskap. Kvinnor och män som älskar varandra och är av samma kön ska ha samma möjligheter att bilda familj och samma rätt till respekt för sin familjebildning som heterosexuella. En förtryckande syn på homo- och bisexualitet samt transsexualism bidrar till att försvåra fasta och ärliga relationer för dessa människor, och det är ett socialt övergrepp mot homosexuella. undergräver denna form av agitation familjens värde genom att förknippa det med trångsynthet och intolerans där man fokuserar på vilket kön två människor som älskar varandra har i stället för att fokusera på deras önskan att leva ett liv tillsammans. Ett öppnande för samkönade par att gifta sig och skaffa barn är en viktig signal, och de vackra orden om familj och gemenskap omfattar alla älskande människor på samma villkor. I detta anförande instämde och (båda c). 110 () replik: Den borgerliga majoriteten i utskottet föreslår avslag på motionen om könsneutralt äktenskap, vilket nu kommer att fördröja arbetet ytterligare, och jag är rädd att den borgerliga regeringen inte kommer att lägga fram något förslag om att ge homosexuella lika rätt till äktenskap som heterosexuella då har vetorätt i frågan i den borgerliga regeringen. Mina frågor till och är: Varför står ni inte kvar vid ert tidigare ställningstagande för könsneutralt äktenskap? Kan vi vara säkra på att ni verkar för en snabb uppstart av remissförfarandet? 111 () replik: Det som vi säger är ju följande, med stor respekt för utredningen och att vi vill vänta på den: har på en stämma jag kommer inte ihåg exakt vilket år klart tagit ställning för att vi ska ha könsneutrala äktenskap. 112 () replik: Vi socialdemokrater kommer inte att ge upp den här kampen för könsneutralt äktenskap. bjöd ju upp till dans i frågan och sade att vi givetvis hoppas att några till på den borgerliga sidan kan tänka sig att arbeta över blockgränserna för att nå en sådan här lösning som ger lika rätt oavsett sexuell läggning. Om remissförfarandet drar ut eller om den nuvarande regeringen inte har kraft att lägga fram ett lagförslag som syftar till en könsneutral äktenskapslagstiftning, är då berett att nästa riksdagsår stödja en likadan motion som avslås? Då är ju utredningen redan behandlad och framlagd, och ni säger ju att ni tycker att det här är lika viktigt som vi socialdemokrater tycker. 113 () replik: Om utredningen visar det jag tror att den visar, nämligen att svenska folket är redo för detta, är jag övertygad om att står kvar vid det här. Det finns ingenting som tyder på att vi på något vis skulle ändra oss i det här fallet. Dessutom har de utredningar som finns om barn i de här relationerna visat att de barnen faktiskt har det till och med bättre, generellt sett, än vad barn i heterosexuella förhållanden har det. 114 () replik: Vi har under ett antal debatter, inte minst med centerpartister, fått utstå kritik, spott och spe, för att vi har varit saktfärdiga och så vidare. Man har framför allt sagt: Vi har klart för oss vad vi vill. Vi har klara beslut från våra stämmor, och ska de genomföras! Jag har full respekt för det, och jag har gått tillbaka och ibland faktiskt skämts lite grann för att vi har varit saktfärdiga. Men har vi det här beslutet. Då är min fråga till : På vilket sätt ska man genomföra detta nu då? Om det är så att man inte får någon proposition från regeringen, är man då beredd på att lagstifta i utskottet? 115 () replik: Jag kan, just precis där jag står , bara tala för om vad står för och kommer att göra. Det andra är en sak som hela utskottet givetvis måste ta ställning till. 116 () replik: Det intressanta i den här diskussionen skulle ju vara en annan sak. När man har varit med ett tag har man hört höga svansföring när inte har varit i regeringsställning. Man har då tyckt att i princip skulle vi kunna gå hem på kammaren och be vårt lagutskott att i sammanhanget lagstifta . Det är intressant att se den mycket försiktiga hållning som just nu intar med ungefär samma motivering som har. Jag tycker att det är konstigt att man inte kan ha mer ryggrad i den här frågan. Det finns andra frågor som man har visat upp mer ryggrad i, men det är uppenbarligen så att det är mer politiskt känsligt här, och då väljer att passa i sammanhanget, vara lite mer försiktig och inte vilja gå så långt. Jag tycker att det är en underlig hållning från sida. Jag har ju litat på att man skulle vara en god partner i de här diskussionerna. 117 () replik: Jag måste undra: När sade jag det här, att inte står kvar, med sin svansföring och sin ryggrad? Det här är ett beslut som har tagit på en stämma. Det ligger i sakens natur, precis som för den förra regeringen, när man har samarbetspartner att man också behöver diskutera. Det betyder inte att vi kommer att ändra den här inställningen. Igen: Det är så att det finns en utredning, och med respekt för den får vi vänta och se. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 12 §.) Föredrogs socialutskottets betänkande 2006/07:SoU4 Handikappfrågor. 118 (): Vi ska i kammaren debattera socialutskottets betänkande 2006/07:SoU4 gällande handikappfrågor. Målen för handikappolitiken är en samhällsgemenskap med mångfald som grund, att samhället utformas så att människor med funktionshinder i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhällslivet och jämlikhet i levnadsvillkor för flickor, pojkar, kvinnor och män med funktionshinder. I betänkandet behandlas 24 motionsyrkanden från den allmänna motionsperioden . De motioner som har väckts har behandlat handikappolitikens mål och inriktning med mera, hjälpmedel för funktionshindrade med mera samt övriga handikappfrågor. Under beredningsarbetet med betänkandet har utskottet i samband med sammanträdet fått information om olika handikappolitiska frågor från företrädare för , Handisam, som betyder Myndigheten för handikappolitisk samordning, och Handikappförbunden. Majoriteten i utskottet står bakom betänkandet i sin helhet med den budget på 15 som regeringen anslagit . Med hänvisning till de stora beredningsarbeten som pågår inom handikappområdet avstyrker vi samtliga motioner. I betänkandet finns sju reservationer och två särskilda yttranden. Med denna korta inledning lämnar jag över betänkandet för debatt till kammarens ledamöter. 119 (): Alla människor borde ha samma självklara rätt och möjlighet till ett aktivt liv, ett liv med full delaktighet i samhället. Så är det inte . Men om vi ska ha någon chans att kunna uppnå det måste handikappolitiken i första hand ses som en demokrati-, jämställdhets- och diskrimineringsfråga och inte ses ur ett vårdperspektiv. Vi har lång väg att vandra innan vi kan säga att alla människor är delaktiga på samma villkor, men vi har trots allt kommit en bra bit på väg. Det känns inte alltför avlägset när jag började arbeta som vårdare på Hagbyhemmet i . Det var då läns centrala vårdhem för psykiskt utvecklingsstörda med över 300 platser. Där hittade man både köer till duschen, flerbäddsrum och dagrum med vakter. sover inte några utvecklingsstörda tillsammans om de inte själva valt det. Mest är det lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade som vi har att tacka för den utvecklingen. Den har inneburit oerhört mycket för att öka livskvaliteten för många människor. Självbestämmandet och delaktigheten har ökat, och generellt sett har funktionshindrades ställning i samhället stärkts. Utvecklingen har varit enorm. Fler får hjälp, och de som får hjälp får det under fler timmar . Det finns således verkligen fog för att säga att det gått framåt. När det nu gått reformen genomfördes har vi dock kunnat konstatera att det inom ett antal områden finns behov av förändringar. Därför ses hela lagstiftningen över av , och vi står alla inför en stor politisk utmaning när en bra reform ska göras ännu bättre. All diskriminering är oacceptabel oavsett var, när och hur den sker. Funktionshindrades tillgänglighet i samhället, eller kanske snarare bristen på tillgänglighet, är en klar diskriminering. Därför är det oerhört angeläget att samhället anpassas och byggs om så att tillgängligheten ökar. Det krävs utan tvekan en kraftsamling för att nå de mål som finns i den nationella handlingsplanen för handikappolitiken. Det är mål som ska vara uppnådda helt och hållet 2010. Det handlar om tillgänglighet när det gäller offentliga byggnader och miljöer, arbetsplatser, bostäder och trafiken, inte minst kollektivtrafiken, för att nämna några områden. Den redovisning över vad som hänt efter halva tiden som presenterades visar att en hel del hänt och görs, men mycket återstår att göra, och takten måste öka om målen ska nås. Det är viktigt att slå fast att dessa åtaganden för ökad tillgänglighet är något som alla samhällssektorer måste ta på största allvar. Det pågår ett arbete både vid och vid den nya handikappmyndigheten för att öka kunskapen och driva på utvecklingen. Det är bra. Det får inte vara så att till exempel kommuner och myndigheter bara genomför tillgänglighetssatsningar då det utgår särskilda stimulanspengar eller extra anslag. kan det vara motiverat med extra satsningar, men huvudmännen är alltid ansvariga för sina verksamheter och därmed skyldiga att prioritera tillgänglighetsfrågor vid medelsfördelning utifrån de resurser de har i sin ordinarie verksamhet. Det finns anledning att vara kritisk till takten i förändringsarbetet även om mycket naturligtvis sker eller planeras. Totalt sett har vi nu en god ekonomi i landet trots att vissa kommuner fortfarande brottas med problem. Förutsättningarna för en ökning av takten i förändringsarbetet borde därför vara goda. Det som kan skapa oro även inom det här området är de prioriteringar som den nuvarande regeringen valt att göra, där skattesänkningar för välbärgade och subventioner av kostymtvätt och hemtjänst går före sociala reformer såsom billigare tandvård. Ett annat viktigt område handlar om hjälpmedel för funktionshindrade. Det är en fråga som vi socialdemokrater prioriterade i vårt valmanifest. I grunden anser vi att det behövs en ökad nationell likvärdighet. Det ska kosta lika mycket oavsett var man bor om man behöver hjälpmedel för att klara sin vardag och sitt arbetsliv. varierar sortiment och utbud mellan landstingen. Bedömningarna skiljer sig åt, och avgifterna ser helt olika ut. Vi tycker inte att det är rimligt. Det är svårmotiverade skillnader som känns ologiska och saknar folkligt stöd. Inte heller är möjligheten att ha olika regler och avgifter för funktionshindrades hjälpmedel någon helig ko i det kommunala självstyret. Tvärtom sade , som presenterades , att en samordning skulle ha stora fördelar. I betänkandet sägs att vissa delar av är föremål för beredning i . Vi ser positivt på det och utgår från att regeringen återkommer med ett förslag till när det gäller hjälpmedel. Jag tänkte slutligen beröra ett par av de motioner som vi har i betänkandet. Den första tar upp behovet av enhetliga riktlinjer i hela landet när det gäller kontroll av personal som ska anställas i handikappomsorgen. Personer med utvecklingsstörning är en mycket utsatt grupp. De är ofta helt beroende av den personal som hjälper dem i olika vardagssituationer inom skola, vård och boende. Även om det är ovanligt förekommer det att de utsätts för sexuella övergrepp och andra trakasserier. Medvetenheten om att detta förekommer ställer krav på att vi gör allt som står i vår makt för att förhindra att det händer igen. Handikapporganisationerna har ansett att en typ av vandelsprövning bör ske vid anställning och vikariat inom handikappomsorgen. Man vill likställa personalgrupper inom vård, skola och handikappomsorg men även kvalitetssäkra handikappomsorgen och skydda dess personal. Vi delar deras bedömning och föreslår därför att det införs enhetliga riktlinjer i hela landet för anställning av personal inom handikappomsorgen. Den andra motionen som jag tänkte ta upp, herr talman, handlar om bidrag till glasögon för barn. Även inom detta område skiljer det mycket mellan de olika landstingen. Alla vi som har behov av synhjälpmedel vet att det är dyrt. För familjer med många barn blir det naturligtvis ekonomiskt väldigt betungande om flera av barnen har synfel som måste korrigeras. Av den anledningen är det lätt att sympatisera med tanken att jämställa synfel med exempelvis hörselnedsättning. Om också synhjälpmedel blev kostnadsfria skulle det garantera att alla barn fick samma möjligheter till behandling och synutveckling oavsett var i landet man bor. Eftersom vi inte har någon finansiering av en sådan reform i vårt förslag till budget kan vi inte genomföra den just . Däremot anser vi att regeringen som ett första steg ska ta initiativ till en överläggning med landstingen för att försöka komma till rätta med brister och ojämlikheter när det gäller bidrag till glasögon för barn och ungdomar. Utskottsmajoriteten nonchalerar problemet genom att enbart hänvisa till att det inte är utskottets bord. Det tycker jag visar på dålig respekt för familjer med barn i behov av glasögon. Jag yrkar bifall till reservationerna 5 och 7. I detta anförande instämde , , och (alla s). 120 (): har sex reservationer i betänkandet. Vi står självklart bakom samtliga reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation nr 2. Betänkandet handlar om handikappolitik. handikappolitik kan inte ses som ett isolerat politikområde skilt från resten av våra ställningstaganden. Vår politik syftar till att skapa ett solidariskt samhälle som präglas av jämlikhet och jämställdhet, ett samhälle där var och en bidrar efter förmåga och där stöd ges till var och en efter behov. En sådan politik är starkt kopplad till en välfärdsstat med en stark offentlig sektor och ett högt skatteuttag som möjliggör generösa generella bidragssystem likväl som särskilda bidrag för dem med extra stora behov. Ett sådant behov är sysselsättning för personer med psykiska funktionshinder. har vi kunnat läsa ett antal rapporter där saknaden av arbete eller sysselsättning för kvinnor och män med psykiska funktionshinder beskrivs. kom om handikappomsorgen i . I rapporten kan vi bland annat läsa att personer med psykiska funktionshinder har svårast att få sina behov tillgodosedda av kommunernas socialtjänster. Återigen handlar det om att hitta rätt sysselsättning. har också tidigare rapporterat att det råder brist på sysselsättning för personer med psykiska funktionshinder. anser att det inte behövs flera rapporter utan vi menar att regeringen skyndsamt bör bereda frågan om sysselsättning och arbete för psykiskt funktionshindrade. Vi menar att LSS-lagen borde ändras så att även personer som tillhör personkrets 3, till exempel män och kvinnor med psykiska funktionshinder, ska få tillgång till daglig verksamhet. Vårt förslag bemöts välvilligt av utskottets majoritet, som menar att det är väsentligt att frågan om huruvida daglig verksamhet ska utsträckas till personkrets 3 nu blir föremål för utredning. Majoriteten hänvisar också till där frågan sägs vara högprioriterad. ger nu regeringen chansen att visa att man menar allvar med sina löften. Och vi tänker noggrant bevaka frågan. I betänkandet finns ett antal förslag som handlar om hjälpmedel. Hjälpmedelsfrågan är viktig från likabehandlingssynpunkt. Tyvärr är väntetiderna för ett hjälpmedel generellt sett långa, och olikheterna är stora mellan landstingen. Det är också stora variationer i kostnaderna. När det gäller vissa hjälpmedel verkar det finnas en oklarhet kring i vilken utsträckning landstingen över huvud taget ska bevilja hjälpmedel till dem som har behov av det. Jag syftar nu på de hjälpmedel som behövs för att en kvinna eller man med funktionshinder ska kunna leva ett självständigt sexuellt aktivt liv. Kan det vara så att frågor rörande funktionshindrades sexualitet är tabubelagda i vårt samhälle och att det inom vården och omsorgen brister i respekten för funktionshindrades rätt till sin sexualitet? menar att fortbildningsinsatser behöver nå ut till sjukvårdens hjälpmedelscentraler så att de bättre kan arbeta med och anpassa sexhjälpmedel för personer med funktionshinder. är ju inte personalens vidareutbildning och tillgången till sexhjälpmedel någonting vi härifrån kan bestämma över. Men vi menar att regeringen måste klargöra för landstingen rätten till sexhjälpmedel och att dessa hjälpmedel ingår i landstingens ansvar. Landstingen ska enligt 3 § hälso- och sjukvårdslagen erbjuda funktionshindrade som är bosatta inom landstingen hjälpmedel. Mig veterligt finns det inget undantag bland hjälpmedlen utan det är behoven som styr. menar att de funktionshindrades sexuella behov måste tas på allvar och att sjukvårdens hjälpmedelscentraler måste få resurser så att de bättre kan arbeta med att anpassa sexhjälpmedel för funktionshindrade. Jag började med att yrka bifall till vår reservation nr 2. Den handlar om . presenterades utredningen, och det lades fram många bra förslag på hjälpmedelsområdet i syfte att förbättra möjligheterna för personer med funktionshinder att få hjälpmedel. Som jag har konstaterat ser tillgången till hjälpmedel olika ut i landet. Kostnaderna för den enskilde kan också variera stort beroende på var i landet personen bor. Det är inte bra. Bland förslag kan vi läsa om rätten till en snabb bedömning av hjälpmedelsbehovet. Utredningen innefattar vidare klargöranden om hur gränsdragningarna ska göras mellan olika aktörer med ansvar för hjälpmedel. Det är välbehövligt. Det finns också ett antal förslag för att stimulera en ökad användning av IT.