prot · GV0937 · 2007-12-05 00:00:00 — Vi vill ge mer pengar till den tredje anställningsformen, , och öka antalet skådespelare som kan få anställning i alliansen. Den tidigare planerade utbyggnaden har aldrig kommit till stånd. Vi satsar även pengar på att lösa pensionsfrågan inom scenkonstområdet. Vi satsar 60 miljoner på den fria scenkonsten för att värdesäkra deras bidrag och ge dem utrymme att utvecklas konstnärligt. Av samma skäl vill vi satsa 60 miljoner på de regionala scenkonst- och musikinstitutionerna. Bild- och formkonstnärernas individuella visningsersättningar vill vi också satsa mer pengar på. avvisar regeringens neddragningar på och med 11,9 respektive . 3.Vi vill satsa 225 miljoner mer än regeringen på folkbildning och amatörkultur. Vi vill satsa 100 miljoner på att alla ska kunna lära sig att använda dator. Vidare vill vi satsa pengar på de centrala amatörorganisationernas utvecklingsarbete. 4.Vi vill satsa 72 miljoner mer än regeringen på museer och utställningar. Vi vill återinföra de fria entréerna. Enligt ökade publiktillströmningen med 2,9 miljoner besök. De tre första kvartalen visar på en kraftig nedgång i antalet besök. Museipedagogiken är under stark utveckling, och på många håll samarbetar länsmuseer med skolor och förskolor. Det tycker vi är bra, och vi vill därför satsa 10 miljoner mer än regeringen på de regionala museerna. 5.Vi vill, till skillnad från regeringen, fullt ut kompensera lokaliseringen av och Riksutställningar till . Vi satsar därför 36 miljoner mer än regeringen. 6.Vi vill satsa 40 miljoner mer än regeringen på de nationella minoriteternas kultur. Vi anser inte att de nuvarande anslagsnivåerna når upp till vad man förväntar sig av de åtaganden som gjort i och med ratificeringen av minoritetskonventioner. Vi vill satsa på att återställa finska tv-sändningar i . Vi vill satsa på Film i Sameland och för att producera film, anordna filmläger för ungdomar samt texta och dubba film till samiska och meänkieli. 7.Vi vill satsa 35 miljoner mer än regeringen på böcker och tidskrifter. Vi vill behålla En bok för alla. Den har stor betydelse för barn i förskola och skola och för familjer med låga inkomster. Vi vill göra en regional satsning på 10 miljoner till länsbiblioteken för deras utvecklingsarbete och fortbildning av folkbibliotekens personal. Vi vill även öka stödet till kulturtidskrifterna. 8.Vi satsar 28 miljoner mer än regeringen på film. Vi vill öka tillgängligheten till film i hela landet och därför satsar vi på en ny stödform för digitalisering av biografer i de mindre städerna. Vi vill också stärka i . Jag står bakom samtliga reservationer från men för att vinna tid yrkar jag bifall till reservation 1 om pris- och löneomräkningen, reservation 2 om hyreskompensation för statliga kulturlokaler och reservation 13 om tv-sändningar mellan och . kulturbudget räknar regeringen upp löner och priser . Det är 61 miljoner på en budget som omsluter lite mer än 10 miljarder. 1 ½ miljard av den summan får ingen uppräkning alls. Som alla förstår är pris- och löneomräkningen ojämn inom kultursektorn. har tidigare begärt att regeringen ska utvärdera uppräkningssystemets negativa effekter. sätter man i stället ned foten och säger att man tycker att systemet är okej. När allianspartierna var i opposition anklagade de oss för att svika i denna fråga. Kulturministern sade i en interpellationsdebatt att det som man sade före valet också gäller efter valet. I denna fråga har allianspartierna förlorat all sin trovärdighet. Deras tillkännagivande är vagt och till intet förpliktande. De skriver att regeringen ska eftersträva en jämn medelstilldelning till fria grupper med flera. Regeringen anser att det är rätt att ta ut marknadshyror av statliga kulturinstitutioner som inte har någon marknad att tillgå. Vi anser att problemen med hyreskompensationen kvarstår. beräknar en hyreskostnad och beräknar en annan för hyreskompensationen. Osymmetrin i dessa båda beräkningar kvarstår. Statens museer för världskultur är ett exempel på en missgynnad institution. När man inte får full kompensation för sina hyreskostnader måste man skära ned på kärnverksamheten för att få råd att betala hyran. Det behövs ett rättvist hyressystem. Många norrbottningar har kontaktat mig efter det att finsk tv släckte ned sina analoga sändningar i samband med digitaliseringen. Stora delar av det finskspråkiga förvaltningsområdet i kan inte se finsk tv, vilket upplevs som en stor kulturell förlust. Man har berättat för mig att man har varit i kontakt med det finska och det svenska . Beskedet som man har fått är att det saknas politisk överenskommelse på regeringsnivå mellan länderna för att få en ändring till stånd. Jag läste i utskottets ställningstagande i ett annat ämne. Där skrev man: Kultursamarbete över gränserna spelar en viktig roll för ömsesidigt kunskapsutbyte och demokratisk samhällsutveckling. har kulturen fått en allt större roll i relationsskapandet mellan länderna. Vilken bra motivering för regeringen att träffa avtal om utbyte för tv-sändningar mellan och . 80 (): Finns det anledning att ha en nationell kulturpolitik? Finns det behov av en nordisk identitet i ett globalt perspektiv? Vi socialdemokrater anser att staten har ett ansvar för att samla nationen kring demokratiska värden som makt, folkligt inflytande och identitet. Vi vill att det ska finnas en ambition att skapa förutsättningar för människans möjligheter att förverkliga sina innersta drömmar. Marknaden ska inte vara en vägledande kraft som delar nationen i dem som har och dem som inte har. Var finns egentligen den kulturpolitiska visionen? Vad vill den moderata regeringen med sin kulturpolitik? Det är frågor som man ställer sig efter att ha tagit del av regeringens budgetproposition. Den här gången skulle det ju bli på riktigt, har det signalerats. Efter att ha fått nöja sig med smärre justeringar i en så gott som fastställd socialdemokratisk budget skulle regeringen och kulturministern få sätta ett eget på denna budget. Vart tog det egentligen vägen? Vi som har kunnat följa ministerns vällovliga turnerande i landet och som har läst diverse pressmeddelanden och anföranden trodde att vi skulle få veta vad hon ville, men därav blev intet. Det är mindre justeringar av något som liknar socialdemokratisk politik. Av den anledningen har vi inte heller någon stor och omfattande motion på kulturområdet. Vi har inte så många förslag utan kan i huvudsak instämma i ministerns och regeringens förslag till anslag. Detta betyder däremot inte att förändringar inte är på väg. Direktiven till ger klara besked. Kulturministern har sagt hur hon vill se på kulturpolitiken. Vi har inte gått till val på att upprätthålla socialdemokratiska stödordningar, har ju blivit en klassiker. Det gäller också uttalandet här i kammaren att skattesänkningar är det centrala och klassiska målet för den moderatledda regeringen. Det senare har vi sett klara bevis på när budgetramen för kulturen minskar sedan den infördes. Kulturministern har också uttalat att hon hoppas att medborgarna ska använda sina skattesänkningar till kultur. Vi förstår den fördelningspolitiska ambitionen när vi ser skillnaderna i hur mycket man får. Kulturministern har, tillsammans med kulturutskottets moderatledda majoritet, visat i praktisk handling att det är majoritetens ord som gäller. Parlamentariska överläggningar eller samtal över blockgränserna är inte att tänka på. Det märks både i synen på utredandet och avskaffandet av det demokratiska styret av de statliga institutionerna och styrelserna. Jag har tillsammans med och blivit informerad av utredningen om public service, och jag vet att har haft en träff med referensgruppen. Två samtal det är ju inte dåligt. Jag förstår inte oron för det demokratiska samtalet. Vad är ni så rädda för? Är det att någon ska ha en annan åsikt? Häri ligger ett demokratiskt underskott. För insynen och legitimiteten i de beslut som fattas är det bra att ha en styrelse, säger , tillträdande generaldirektören för , i söndagens . Det finns en demokratisk aspekt, säger på om regeringens avskaffande av styrelserna för de statliga kulturinstitutionerna. Vad säger kulturministern? Det är en händelse som ser ut som en tanke att samma avoghet återfinns i ungdomspolitiken. Regeringen föreslår att målen för ungdomspolitiken ska skrivas ned. Makt ska bli inflytande, och som skäl för detta anges att i åldern är man omyndig och kan inte ställas ansvarig. Jag hade tyckt att det hade varit trevligt att få diskutera detta med ungdomsministern. Låt mig ändå säga att jag har kunnat konstatera att fyra ledamöter av riksdag valdes in utan att ha fyllt . Vän av ordning ställer sig försynt frågan om det är regeringens mål att dessa folkvalda inte skulle ha någon makt utan bara inflytande. Man kan fråga: Har man då rätt att trycka på voteringsknappen? Vi hade höga förväntningar på barnkultursatsningen när vi i läste kulturministerns visioner inför det nya året. Barns och ungdomars tillgång till kultur och eget skapande ska inte behöva vara så starkt beroende av var man växer upp, föräldrarnas ekonomiska situation eller olika åldersgrupper, skrev . Vi trodde att regeringen och kulturministern hade stora planer på gång. Jag måste säga att vi blev förvånade. Allt tal om den norska skolesekken tillsammans med den presenterade gav oss stora förväntningar. Men vad hände egentligen under resan hem från vid kulturministerns och dåvarande skolministerns besök där? Var det regnväder eller fuktskador? Vad var det som gjorde att säcken hann krympa så väsentligt innan den kom fram till ? Jag kommer att tänka på sagan om mäster skräddare. I det här fallet är han påfallande lik finansministern. Jag ser hur kulturministern vid upprepade tillfällen har stegat in på . God dag, herr finansminister, är skolesekken färdig? Det bidde ingen skolesekk. Bidde det ingen skolesekk? Nej, det bidde en skolepåse. Bidde det en skolepåse? När blir den färdig då? Slutet på sagan är väl känt. Det bidde inte någon påse heller, utan närmast något som kan beskrivas som en fingertutt. Detta faktum ska inte tas till intäkt för att kulturministern är en dålig förhandlare som kommit till korta inför finansministern. De är bägge djupt överens om att det är viktigare att sänka skatterna än att satsa på barnkulturen. Utformningen av projektet är inte heller så mycket att hurra för. Jag måste säga, efter att ha studerat den knapphändiga information som finns, att det ser ut som att det är rektorerna som blir de som får mest kreativ stimulans när de ska sitta på sitt kontor och knåpa ihop sina ansökningar till . Och varför denna avoghet mot ? Jag anser att utredningen i sitt betänkande lyfter fram flera väsentliga resonemang. Där talas om behovet av samordning av befintliga resurser och där poängteras också behovet av att prioritera, för att nämna två exempel. Det är obegripligt varför kulturministern aldrig med ett ord nämner utredningens arbete. Arbetet för mer kultur i skolan är vi dock i grund och botten överens om, men då måste man också ta konsekvenserna av den ambitionen. Det hänger inte ihop när utbildningsministern uttalar sig i om att det måste sättas stopp för hobbykurser på gymnasier som inte motsvarar arbetsmarknadens behov. Uttalandet handlar om Cirkus Cirkör och har fått cirkusdirektör att uttala sig i senaste numret av : Konst är viktig för konstens egen skull, och den är som mest verksam när den är helt fri. Det är klokt sagt, tycker jag, och väl värt att beakta. Jag höjer ett varningens finger för en kultursatsning i skolan som bara har som mening att ställa krav på motprestation. Den här satsningen blir också märklig när man ser vad som händer runt omkring. Vi kan ta i som ett exempel. Där drivs majoriteten av samma skattesänkarambition som kulturministern, och då försvinner ett 30-tal tjänster. Upprop, demonstrationer och namninsamlingar har tvingat fram lite eftertanke. Någon eftertanke när det gäller En bok för alla har vi däremot inte sett. Det är för mig en gåta. Ambitionen att ge ut kvalitativt bra litteratur för barn och unga till ett lågt pris är en bra sak. Att en sådan subventionerad utgivning har möjliggjort större inköp på både folk- och skolbibliotek har underlättat de ungas läsande. Det har också en mycket stor betydelse att En bok för alla är ett bokförlag med stor folkrörelseförankring. Det fanns då även och kände engagemang för folkrörelserna, men var finns det engagemanget ? Jag har några engagerade centervänner som kämpar på. Men det finns en övertro på marknaden och marknadens möjligheter på kulturområdet. Tillåt mig att peka på utvecklingen på biografmarknaden. Där kan marknaden knappast sägas ha firat triumfer. Jag ska be att få återkomma till våra synpunkter på några andra punkter. Men hänvisar jag till vårt särskilda yttrande nr 1 samt yrkar bifall till reservationerna 4, 6 och 8 och i övrigt till utskottets förslag till beslut. 81 (): Kulturen är inte en liten avgränsad sektor i vårt liv. Kulturen är vad vi är. Denna debatt är exempelvis en del av vår politiska kultur som är demokratisk. Det här huset är byggt som en del av vår kultur. Den lilla parken framför huset är en del av vår kultur. Kulturpolitiken är viktig just för att kulturen inte är en sektor utan för att kulturen omfattar hela vårt liv. För mig är kulturen ett uttryck för och en mätare på hur det demokratiska och öppna samhället egentligen mår. Finns det glädje, kreativitet och livskraft i ett samhälle syns det i kulturen. Finns det sorg och saknad syns också det. Kulturen är vår spegel, och i kulturen ser vi inget annat än oss själva och vårt samhälle. Det finns ingen skillnad mellan idén om demokrati och idén om att alla ska få uttrycka sig fritt. Kulturen är inte bara ett utställningsföremål på en hylla på ett museum som vi ska anslå statliga medel till för att någon ska damma av eller en gammal byggnad som behöver restaureras. Kulturen omfattar så mycket mer. Den är en oundviklig del av demokratin. För att människan ska kunna göra sin röst hörd måste hon lära känna den. Friheten att skapa handlar om att utvecklas som människa, att lära känna sig själv och att se sig själv som individ. Inom litteraturen, musiken, bildkonsten och teatern formas våra tankar och det är därför ur ett demokratiskt perspektiv nödvändigt att alla deltar. Kulturen måste ses som en del i välfärdssamhället. anser därför att den offentliga sektorn måste ta ett stort ansvar för att alla ska ha tillgång till kultur oavsett ålder, ekonomi, utbildningsnivå eller bostadsort. Det är ur detta perspektiv som de frågor vi diskuterar ska ses. För mig är det exempelvis självklart att det ska vara gratis att gå på de statliga museerna, eftersom det har visat sig vara ett enkelt och förhållandevis billigt sätt att göra kulturen tillgänglig för väldigt många människor. Tillgänglighet och tillgång till kulturella upplevelser måste ur ett demokratiskt perspektiv ständigt diskuteras. Vad kan vi politiker göra för att fler människor ska få uppleva och utöva kulturella yttringar? Att kulturen dessutom får människor att må bra och främjar hälsan är ännu ett starkt argument för att vi politiker måste ta vårt ansvar och se till att alla har tillgång till kulturella upplevelser. Det är därför anslår extra medel i sin budget till specifikt hälsofrämjande kultur, till skillnad från alliansen som bara pratar om den. Kulturen är till för individerna, för oss alla. Den institution som jag själv brinner för är de kommunala biblioteken. Det finns nästan inte någon institution som på samma sätt utgör ett kraftcentrum för demokrati och kultur. De kommunala biblioteken är demokratins verkliga arsenal. De är fulla av idéer, tankar och infall, fulla av information, nyheter och kunskap. Ofta är en lokal mitt i byn. Det är den lokala kulturen när den är som bäst. Det förslag till regionala kulturfonder som vi i har lagt fram utgår till stor del från samma idé. De ska skapa en lokal dynamik och ha ett underifrånperspektiv. Syftet med fonderna är att finansiera nya kulturprojekt för ett jämnare utbud av kulturen i landet och för att förbättra arbetsvillkoren för kulturarbetarna. Projekten ska vara regionalt förankrade och skapa ett mervärde till den befintliga kulturen. Tanken är att befintliga organisationer, privata kulturarbetare och offentliga kulturinstitutioner ska ansöka om medel därifrån. Att främja läsandet är en av de viktigaste saker vi kan göra, och det är av många goda skäl. Det är mot den bakgrunden otroligt märkligt att regeringen väljer att lägga ned en av de bäst fungerande läsfrämjande verksamheter vi har, nämligen En bok för alla. Det finns inga egentliga skäl till att göra detta. Alla är överens om att En bok för alla fungerar bra. Det rör sig inte heller om några stora pengar. I själva verket skulle regeringen, som säger att de vill satsa på läsfrämjande åtgärder, mycket väl ha kunnat utveckla En bok för alla i stället för att lägga ned den. Den fråga man måste ställa sig är: Vad är syftet med nedläggningen? För mig är det självklart att En bok för alla ska vara kvar. Det handlar om futtiga 10 miljoner. Det är inte ens felräkningspengar i budgeten för en verksamhet som är väl fungerande. Vi talar om läsfrämjande åtgärder. Att lägga ned En bok för alla är inte läsfrämjande. Det är det motsatta. Många ledamöter i kammaren instämmer säkert till stor del i det som jag har sagt om kulturens betydelse för människan. Men tyvärr gör man det mestadels i retoriken, för visst finns det skillnad mellan en grön kulturpolitik och en konservativ kulturpolitik som alliansen står för? I själva verket har vi inte sett så mycket av alliansens kulturpolitik , men det lär vi nog få göra när är klar en politik som troligtvis innebär att det bara är den kultur som bär sig själv som kan överleva och som bara den som har råd kan uppleva. Självklart står jag bakom alla reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation 8. 82 (): Jag får väl först harangera exemplariska yttrande att bara yrka på en reservation för tids vinnande. Den vänsterledda kartellen har haft möjlighet att visa sin enighet genom att presentera budgeten. Vad blev det? Det blev 2 gemensamma reservationer av totalt 12 och 34 beslutspunkter. Det är mycket väsen för lite ull. Man kan jämföra det med framträdande tidigare här när hon sade: Socialdemokraterna ska satsa 5 miljarder extra i budgeten. Vad blev det? Det är lite svårt att reda ut vad oppositionen menar. Gör vi för mycket, eller gör vi för lite? Tittar vi på Socialdemokraternas alternativ gör vi ungefär lagom; var inne på det. Men det låter inte så i retoriken. skiljer mellan alliansens och Socialdemokraternas förslag. Vi har bara haft på oss. Mycket arbete pågår. Vilket är alternativet till alliansregeringens och de fyra partiernas förslag? Är det , som Socialdemokraterna säger? Är det som säger? Eller är det rent av som det står i budgetförslaget? sade i sitt anförande att det är . Det kan klarläggas under debattens gång. Det är inte lätt att se vad alternativet är. Mot alliansens klara och koncisa förslag står tre luddiga och mycket svårtydda förslag. När alliansregeringen tillträdde , hur såg det ut på det kulturpolitiska området då? Var det ett välskött pastorat? skulle en präst ha sagt. Man lämnade efter sig ett lapptäcke med tillfälliga projekt och populistiska slag i luften. Kulturen var som ett gammalt föremål i sin glasmonter, utan sammanhang och långt från samhället i övrigt. Det fanns ingen önskan från den dåvarande regeringen att putsa upp kulturen. Krampaktigt tätade man glasburen så att inget eller ingen kunde komma vare sig in eller ut. Man motarbetade paniskt varje hemsk tanke på att ta ut kulturen ur dess monter och ge den en plats där alla kunde se den, använda den, utveckla den och låta den bli en del av samhället. Med den metaforen vill jag på ett övergripande sätt ge en bild av hur alliansregeringens och den vänsterledda kartellens alternativ skiljer sig. Vi vill ta ut kulturen, vårda och utveckla den åt de människor som är verksamma här och låta den bli en naturlig del i samhället. Hur såg det ut när vi tog över? Vårt centrala kulturarv misshandlades å det grövsta med bland annat ett där fasaden håller på att rämna och bysterna trillar ned i huvudet på folk. Fönstren tar in vatten när det regnar och trappor är avstängda för att de är livsfarliga att gå i. Detta påverkar naturligtvis de konstverk som rymmer. Det lämnades utan åtgärd. Vi har ibland kallat det för en springnota. I stället gjorde den dåvarande regeringen stora utfästelser om nya museer som skulle bli monument över den förda politiken. Man kan undra hur de skulle ha sett ut. Dessutom tvingade man de statliga museerna att införa fri entré utan att skicka med tillräckligt mycket pengar. Snacka om Stockholmsfixering! Det var det eftersom 16 av 19 statliga museer ligger just i huvudstaden. Man snedvred dessutom konkurrensen gentemot de icke-statliga museerna. Detta vill den vänsterledda kartellen återinföra som en av de två punkter som man är överens om. Konstigt, tycker vi. Lapptäcket bestod också av tillfälliga projekt. var mångkulturåret, sedan tog det slut, och så höll man på. Innan maktskiftet förberedde man för det kommande barnkulturåret, en tillfällig satsning med . Till vilken nytta? Ett av de första beslut som den nya regeringen fattade var att barnperspektivet ska genomsyra all verksamhet inom myndigheter och institutioner, och detta alltid, inte enbart under en tillfällig projekttid. Kulturarbetarnas situation, som flera har talat sig varma för, hur var den då? Ja, det var inte lätt i Socialdemokraternas, Vänsterns och . handlingsfrihet, som kunde ha gett möjligheter för alla dem som vill vara med och utveckla det svenska kulturlivet, blev alternativet att gå på a-kassa, och det . Enligt det liggande förslaget är det fortsatt det enda alternativet, enligt den vänsterledda kartellen. ska jag inte glömma Dans- och teateralliansernas tillkomst. Den ska tillskrivas er och den ska vi inte glömma. Det är en fantastisk satsning som alliansregeringen bygger vidare på. Men som man hade möjlighet lyckades kartellen endast åstadkomma till allianserna. Den nya regeringen har på den korta tid som den har kunnat verka kunnat skjuta till till det här viktiga arbetet. Jag ska kommentera ytterligare några reservationer från oppositionen. Hon verkar ha glömt, herr talman, att man blir myndig och kan bli statsminister när man är och har makt att bestämma över sitt eget liv. Vi tycker att människor ska kunna göra det, inte när de är 25 utan när de är 18. Anledningen till att vi förändrar målen, inte skriver ned dem, är att vi vill tala om vad det är som ska åstadkommas, inte ge falska förhoppningar. Det är inte alliansregeringens mening. Läsfrämjande insatser har flera varit inne på. Den vänsterledda kartellen vägrar förändring, trots att verkligheten ser helt annorlunda ut och har sprungit ifrån politiken om. Man vill behålla bokutgivningsstödet till En bok för alla. Vi lägger inte ned En bok för alla, . Jag är övertygad om att företaget kommer att växa och klara sig jättebra. Vi lägger ned stödet för bokutgivning. Det gör vi av flera anledningar, men den absolut viktigaste är att ges det på kommersiella grunder ut tio böcker per svensk invånare och år. Då behöver vi inte ett statligt stöd för att ge ut fler böcker. Det är för mig den viktigaste anledningen till att vi använder de pengar som har gått till bokutgivning för att just satsa på läsfrämjande åtgärder. Pengarna används ju inte till bokutgivning utan till läsfrämjande. Kulturministern kommer alldeles strax att prata om vår satsning Skapande skola som är på per elev och år i årskurserna 79. Det var väl som sade oj, vad lite detta blev och berättade en saga som man inte ens kan lura barn med? Hon glömmer väldigt lägligt att den norska skolsäcken började med . Den svenska Skapande-skola-satsningen börjar med , så vi börjar på en betydligt högre nivå än norrmännen gjorde. Det ska man inte glömma. Vad är då alternativet till ?