prot · GU0970 · 2007-03-01 00:00:00 — Detta visade sig dock vara alldeles för känsligt, så den kampanjen avbröts efter politiska påtryckningar. Det visar värdet av att driva frågan om våld mot kvinnor. Osynliggörandet är ju det största problemet. Tvärtom handlar det om att lyfta fram detta och att få politikerna att agera. När det gäller jämställdhet har vi kommit väldigt långt i , men det är ändå viktigt att vi tar till oss signaler på de områden där vi ännu inte har nått ända fram. har vi till exempel fått signaler från om att vi behöver förbättra vårt arbete när det gäller deltidsarbetslöshet, något som framför allt drabbar kvinnor, och även den segregering på arbetsmarknaden som drabbar kvinnor. Jag hoppas verkligen att regeringen nu tar tag i de här frågorna. kan man säga att vi har kommit väldigt långt inte minst när det gäller möjligheten för kvinnor att förena familjeliv och arbetsliv. Man kan jämföra med en del sydeuropeiska länder där födelsetalen är extremt låga och där huvudorsaken till det är att kvinnor känner sig tvingade att välja antingen yrkesliv eller familjeliv. Detta hänger delvis samman med attityderna i samhället, men det har också väldigt mycket att göra med välfärden. Har man inte en utbyggd föräldraförsäkring som folk har råd med och även en äldreomsorg så att folk inte behöver vara hemma och ta hand om sina gamla föräldrar blir det väldigt svårt för kvinnor att förena familj och arbetsliv. Då väljer många kvinnor att vänta väldigt länge med att bilda familj och skaffa barn eller att inte alls göra det. Detta är en tragedi för den enskilde man beskär verkligen rätten till ett fullvärdigt liv när kvinnor känner sig tvingade att göra detta val men det är också en fråga för hela samhället. I , där vi har goda möjligheter med utbyggda välfärdsnät, har kvinnor möjlighet att kombinera familj och arbetsliv. Här kan vi också se att det kvinnliga deltagandet på arbetsmarknaden är högre än i många andra länder. Om vi ska klara den demografiska utvecklingen, där vi får allt fler äldre som ska försörjas och som någon dessutom måste ta hand om i äldreomsorg och sjukvård, är det helt avgörande att även den kvinnliga delen av befolkningen i har möjlighet att komma ut på arbetsmarknaden och hjälpa till att klara denna jätteuppgift. Detta ligger alltså i allas vårt intresse. Handel med kvinnor och barn är ytterligare en fråga som man tenderar att osynliggöra. Vi får inte glömma att det är en halv miljon kvinnor och barn som förs in i EU för sexuella ändamål. Det blir väldigt enkelt om man bara talar om att bekämpa dem som för in människor för att utnyttja dem, men vi får inte glömma det egna ansvaret. Det är faktiskt efterfrågan som driver denna handel. Det finns faktiskt personer, framför allt män och till och med i , som köper dessa tjänster. Naturligtvis är dock det avgörande att komma åt de ligor som ägnar sig åt detta och som tjänar stora pengar. Ofta finns det olika grenar på dessa ligors träd knark, vapensmuggling, till och med terrorbrott och människohandel för sexuella ändamål. Det handlar väldigt mycket om pengar, att det är lönsamt. Det är det som driver detta. EU har kommit i gång på det här området, men vi måste bli mycket skarpare. Vi ser ju att handeln fortsätter. Det handlar om stränga straff för dem som ägnar sig åt detta men framför allt om att ta hand om de kvinnor och barn som drabbas, oavsett om de stannar i det land dit de har förts eller återvänder till sina hemländer. Det här handlar även om fattigdom och är en solidaritetsfråga. 23 (): Jag tänkte uppehålla mig något vid det fördragsförslag som finns. Det konstitutionella fördraget arbetas fram på ett sätt som väl är det mest demokratiska och öppna i historia. har aldrig varit mer demokratiskt än det nu är. Vi kan gå tillbaka i historia. När de stora frågorna har beslutats har det normalt varit stormakter som bestämt. Små länder har fått följa med i de ordningar som de stora länderna har beslutat om. Jag var med i det konvent som arbetade fram det här förslaget. Det kanske mest intressanta var den roll som de nya demokratierna hade i det här arbetet. En mängd länder hade kommit fram som dels inte existerat som länder förut, dels kommit ut ur kommunismens diktatur. Erfarenhet av diktatur och erfarenhet av centralplanering, Gosplan, var det man hade levt under. Det här var väldigt centralt i hela avvägningen. Låt mig ta ett exempel. För en estländare var det naturligtvis väldigt viktigt att tänka: Här har vi blivit ett självständigt land. Vi tar beslut i i vår demokratiska ordning. Vad ska vi ta beslut om i ? Och vad ska ta beslut om i vår gemensamma beslutsordning i ? Det var naturligtvis en alldeles central avvägning. Hade man kämpat för sitt lands frihet i ett visst fall var det en person som till och med suttit i Gulag för detta; det var en ledamot i konventet var det naturligtvis en alldeles central fråga att inte skapa en centralisering som på det sättet nu skulle ta bort den beslutsrätt som man kämpat sig till. Däremot hade man naturligtvis den självklara övertygelsen att det fanns beslut som man måste klara av gemensamt. Som påpekade har hela historia bestått i att vi har haft självständiga nationer som varit i krig och bekämpat varandra och som inte förmått lösa frågorna i gemensamma överläggningar. Därav kommer att konventets förslag i allt väsentligt handlar om hur man gör den här avvägningen. Det centrala beslutet var att väldigt mycket av EU:s problem är sådant som ännu inte fullföljts av EU. Det finns en mängd saker som ännu inte är fullföljda, till exempel när det gäller fri rörlighet på den inre marknadens område. Många av de problem vi ser i beror på att länderna inte riktigt har klarat av det hela utan kanske velat behålla nationell beslutsrätt, ofta från mycket protektionistiska utgångspunkter. Det är protektionismen som har varit förbannelse detta med att stänga ute, hålla borta invandrare, varor eller vad det nu är. Tre områden var det viktigt att reformera. Det första området var beslutsordningen. Där vill jag säga att har en beslutsordning som innebär att vi inte har en särställning till stora länder. Se på FN som är en stormaktsdriven organisation med en särskild ordning med vetorätt och sådant! I har vi en ordning där vi inte bygger upp detta naturligtvis av bitter erfarenhet. Det har ju inte gått så bra när stormakterna har bestämt i . Därför har vi en ordning som innebär att nej-länder ska vara lika. Sedan har vi naturligtvis också det demokratiska kravet på att hänsyn ska tas till befolkningars storlek. Det gör vi faktiskt också hemma i . har fler riksdagsledamöter än en liten stad någonstans på landsbygden har, men inte därför att i sig är viktigare utan därför att det bor fler människor där. Det är viktigt att komma ihåg det. Det andra området var utrikes- och säkerhetspolitiken. Där finns bitterheten, framför allt efter vad som hände på , över oförmågan hos oss i att faktiskt förhindra det blodbad som var där. En kvarts miljon, eller vad det nu är, drabbades. Vi har till exempel jag behöver inte gå djupare in på det. Vi måste ha instrument för detta. Inte minst de nya demokratierna i sade: Det är ett område där vi inte kan sitta och ta ett beslut i . Vi vet att det beslut vi tar i inte räcker fram. Det innebär i praktiken att får bestämma. Det är deras historiska erfarenhet. Det tredje området var att bättre bekämpa den brottslighet som vi är för svaga att själva bekämpa. Många har tagit upp traffickingproblemet. Det är väl just där som vi tycker att EU borde ha mer kraft därför att vi inom ramen för nationalstaten inte klarar av att bekämpa den typ av brott som är organiserad över gränserna. I många andra frågor var slutsatsen precis motsatsen: Nej, vi ska inte ha ett som tar på sig mer och gör mer centralt. Det gamla cykelteoremet här kan man säga dödades egentligen i konventet. Det ska finnas ett motiv för att ha en beslutsordning på europeisk nivå. Det ska finnas ett mervärde för detta. Jag kan också nämna att många västeuropeiska länder decentraliserar sina offentliga beslutsordningar, till exempel och . Dessutom har vi federala stater såsom och , för att nämna två. Föreställningen om ett slags centraliseringsiver är alltså helt enkelt felaktig. Då har man nog inte följt vad som sker i många europeiska länder. Slutligen: Det fanns en föreställning om en motsatsställning mellan fördjupning och utvidgning. Ingenting kan vara felaktigare. Ett större EU är ett bättre EU. Det är inte så att de nya medlemmarna på något sätt vill undergräva eller försämra. Tvärtom är en del av problemen ibland en del äldre medlemsstater som fuskar i patiensen och inte fullföljer de regler som finns. Vi har ett europeiskt samarbete som jag tror kommer att omfatta hela kontinenten. är de facto med men har ingen rösträtt, vilket jag tycker är lite genant för . De är med i den inre marknaden och i Schengen, och de följer EU:s hela regelsystem som man gör inom EES. Västra länder kommer med. När det gäller slåss kanske mer än något annat EU-land för deras rätt att komma med. Sedan måste de fullt ut fullfölja villkoren när det gäller mänskliga rättigheter, och demokrati och spelregler på samma sätt som vi. Här är det en väldig styrka att , vågar jag säga, har en ledande position. Inte minst har ju tagit beslut som gör att vi ligger långt före praktiskt taget alla andra EU-länder när det gäller öppenheten gentemot de nya demokratierna i . Ett helt och fritt är vad vi vill se! (Applåder) I detta anförande instämde (). 24 () replik: kallar det för genant att har respekterat sin egen folkomröstning och hållit sig utanför EU. säger också att fördraget har arbetats fram på det mest demokratiska sättet. Eftersom jag i den första omgången i debatten inte fick svar på frågan om varför inte kommer att få folkomrösta om ett omförhandlat fördrag skulle jag vilja ställa samma fråga till : Är beredd att gå från ord till handling när det gäller frågan om människors demokratiska inflytande över EU och att verka för att en folkomröstning utlyses i om ett omförhandlat ? 25 () replik: För det första tycker jag att det vore väldigt trevligt om hade sin rösträtt inom EU. Jag tycker att det vore bra för och för norska medborgare om de var med och fattade beslut om de ordningar som de sedan får leva efter på den inre marknaden och i Schengen. Dessutom tror jag att EU då skulle bli bättre. Jag tror att norrmän är kloka personer så jag skulle gärna se dem där. För det andra är det väl ett beslut som vi ska ta här i precis som på många andra områden. Vi säger ju inte att är odemokratiskt därför att vi inte har folkomröstning om alla lagar eller så. Vi har en representativ demokrati. Jag tror att frågan om det konstitutionella fördraget är en typ av fråga som lämpar sig väl för att hanteras av den representativa demokratin därför att den är mångfasetterad. Den innehåller många olika komponenter. I har vi dessutom bedrivit ett mycket gott förberedelsearbete. Jag tror att den svenska faktiskt är det bäst förberedda nationella parlamentet när det gäller att ta ställning till fördraget. 26 () replik: Jag tror att man förbigår problemet, att den svenska befolkningen faktiskt inte gillar det svenska EU-medlemskapet. Denna demokratiska klyfta måste lösas genom en ökad kommunikation, en ökad dialog och ett ökat inflytande. Vi ser att människor varken i eller i andra EU-länder röstar i EU-valen. Men när man får en möjlighet att verkligen påverka EU:s framtid går man till valurnorna. Det gjorde man i EMU-folkomröstningen med ett mycket högt valdeltagande, om denna mångfasetterade och komplicerade fråga som kanske många skulle säga var för svår för en folkomröstning. Men människor deltog med glädje både i omröstningen och i själva debatten. Tror då inte att det skulle vara bra för demokratin om också en omförhandlad underställdes det svenska folket i en folkomröstning? 27 () replik: Det är ju genom den representativa demokratin som vi bygger upp beslutsordningen i landet. Om man anser att beslutsordningen ska förskjutas till från det europeiska så förskjuts också den representativa demokratin. Vi tycker att det är en bra ordning i när vi fattar mängder av mycket genomgripande beslut. Via den representativa demokratin fattar vi betydligt mer genomgripande beslut i denna riksdag än vad det konstitutionella fördraget innebär för svenskar. Vi fattar i vårt land beslut om pensionsordningar, skatteordningar, frågor som rör fundamentala fri- och rättigheter via den representativa demokratin. Det tycker jag är en ganska klok ordning. Vi fattade det fundamentala beslutet huruvida vi skulle gå med i EU eller ej i en folkomröstning, och det var klokt. Jag var en av tillskyndarna av en folkomröstning i den frågan. Däremot tror jag inte att vi ska ha folkomröstningar i dessa frågor; det har vi ju inte heller haft beträffande de tidigare fördragsändringarna. Vi har haft ett antal fördragsändringar vi varit med, och dem har vi fattat beslut om i . Det är en ganska bra ordning. 28 (): Ja, den här fattar många mycket komplicerade och mångfasetterade beslut. Det tror jag att vi alla kan hålla med om. Men ska jag då förstå så att de tycker att frågan om vilken regering vi ska ha och vilka politiska beslut som ska fatta egentligen är lite för svårt för folket att avgöra? Om inte frågan om vilken regering vi ska ha och vilken politik ska föra är mångfasetterad, med många olika komponenter, vad är det då? Jag har svårt att tänka mig någon annan fråga som skulle vara mer mångfasetterad och innehålla fler komponenter. Man kan inte underkänna folkets förmåga att fatta demokratiska beslut på det sätt som moderaten gjorde. Faktum är att fördraget om upprättandet av en , som det egentligen heter, är en oerhört mycket enklare fråga än den som svenska folket får rösta om . Det bör man väl ändå kunna erkänna. Argumentet mot folkomröstning är att vi inte folkomröstat om tidigare fördragsändringar. Det var fel att inte göra det, men att man gjort fel tidigare kan faktiskt inte användas som argument för att göra fel igen. Ett argument som brukar användas mot folkomröstning om konstitutionen är att det skulle röra sig om en så pass liten fråga. Det argumentet är dock lite svårt att använda eftersom man håller hyllningstal om vilket stort framsteg konstitutionen är. Det är ingen liten fråga. Det är en stor fråga. Den som läst på inser att det är en stor fråga, och därför har diskussionen om den blivit så stor. Därför har fördraget också fallit i två länder, och det är ännu inte ratificerat i ett ganska stort antal länder. Det har ofta sagts i debatten att 18 länder ratificerat fördraget. Ja, det är sant, 18 länder har gjort det, men detta gäller en fördragsändring. Det handlar om konstitution, eller om vi ska märka ord. Det är en mycket stor fråga, och den kräver enhällighet. Jag tycker att det finns en glidning hos dem som vill att den ska antas, eventuellt med någon mindre ändring, mot att eftersom 18 länder redan sagt ja måste de som inte sagt ja, alltså de som sagt nej, böja sig och acceptera att förslaget går igenom, möjligtvis med någon mindre ändring. Då glider man bort från grundfundamentet, som handlar om att frågan är så stor att alla måste vara eniga. När EU fattar beslut om hur böjda gurkorna får vara, eller inte vara, gäller kvalificerad majoritet, och det kan vi tycka är okej. Jag gjorde dock ett litet test och räknade efter om de 18 länder som sagt ja till konstitutionen skulle kunna få igenom en ändring av reglerna för EU:s böjda gurkor, i enlighet med proceduren för kvalificerad majoritet. Det kan de inte. Inte ens en sådan småsak skulle de kunna få igenom. Det verkar emellertid som om de som vill ha konstitutionen inte bryr sig om den lilla detaljen. De bryr sig inte om att alla länder måste vara med på det. Så till frågan om konstitutionens namn. Jag gjorde en liten Googleundersökning om det konstiga uttrycket konstitutionella fördraget, som jag aldrig hört förrän det dök upp i debatten . I en mycket stor andel av alla tillfällen då ordet konstitutionell används i det svenska språket, i alla fall i den del av svenska språket som finns på Internet, förekommer det enbart i sammansättningen konstitutionella fördraget. Man vågar inte använda konstitutionens rätta namn, som är , eftersom det är en så stor fråga. I stället gör man om det till ett adjektiv. Själva namnet förklarar vad det är fråga om, nämligen att det handlar om en statsbildning, att det inte handlar om ett samarbete. Om konstitutionen är så liten att ni inte vill tillåta att folket får säga sitt om den, om ni inte vågar fråga folket, varför vågar ni då inte låta den vara mer än ett adjektiv? (forts. 4 §) Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till då frågestunden skulle börja. 29 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Jag hälsar er välkomna till frågestunden. Följande statsråd kommer att delta: socialminister , statsrådet , miljöminister , finansminister och statsrådet . Socialminister besvarar såväl allmänpolitiska frågor som frågor inom sitt eget ansvarsområde. Frågor till övriga statsråd förutsätts beröra deras ansvarsområden inom regeringen. 30 (): Jag ska rikta min fråga till , som ska svara på bredare frågor. Jag vill gå tillbaka till den debatt som fördes i valrörelsen, där man från alliansens sida inte minst pekade väldigt mycket på utanförskapet. Ju längre valrörelsen gick, desto större blev detta utanförskap. landade det på 1,8 miljoner, som jag tror man sade i slutet av valrörelsen, människor som av den socialdemokratiska regeringen förhindrades att komma in på arbetsmarknaden. Det var så argumentationen gick. några månader efter valet kan vi se att arbetskraften har ökat. Det är ungefär 35 000 fler som är i jobb än vid valdagen. Redan börjar man prata om att det är arbetskraftsbrist. Vart har alla de andra tagit vägen, ? 31 Socialminister (): Ja, det stämmer. Svenska folket röstade fram en ny regering, inte minst i ljuset av Socialdemokraternas misslyckande när det gäller att skapa en ordning där människor har möjlighet att få ett arbete. Väldigt många människor tvingades på grund av regeringens overksamhet att leva väldigt länge under sjukskrivning eller förtidspensionering för att vi inte hade rehabiliteringssystem som fungerade fullt ut. Situationen är naturligtvis sådan efter valdagen att väldigt många av de människor som var förtidspensionerade eller sjukskrivna är det. Det tar tid att vända utvecklingen. Regeringen är fast besluten att fortsätta det arbete som har påbörjats för att möjliggöra för flera människor som efterfrågar jobb att komma i arbete. Det är viktigt av ekonomiska skäl för den enskilde och viktigt för skatteintäkter som behövs för att finansiera välfärdssystemet. Det betyder också väldigt mycket för den enskilde att få möjlighet att vara delaktig i samhällslivet genom arbete. 32 (): Det regeringen har gjort efter regeringsskiftet är framför allt att dra ned ersättningen i a-kassan. Jag kan inte se att en kanslist blir en svetsare bara för att hon får lägre a-kasseersättning. Ni har också dragit ned på de resurser som har gått till arbetsmarknadsutbildningar. Reser man runt i landet nu kan man se att det arbetsförmedlingen har problem med är att kunna ge nödvändiga utbildningar till dem som ska matchas mot de lediga jobb som finns. Är det inte dags att ompröva detta och inse att det var fel att dra ned på resurserna till arbetsmarknadspolitiken? Att sänka a-kassan ger ingen matchning mot de nya jobben utan gör att människor blir ännu mer utanför. Är det inte så, ? 33 Socialminister (): En av den nya regeringens viktigaste uppgifter är att gå från att administrera en alldeles för hög arbetslöshet till att attackera arbetslösheten. Vi har genomfört det som vi lovade väljarna och som väljarna röstade för på valdagen. Detta kan gilla eller ogilla, men det är ett faktum att vi har fått mandat av svenska folket att bryta den utveckling som innebar ett utanförskap som var alldeles orimligt med tanke på konjunkturutvecklingen och utomordentliga förutsättningar. Regeringen har inlett ett arbete som går ut på att förbättra villkoren för företagsamhet i , men också på att rusta människor att kunna ta de jobb som växer fram, att öppna sektorer som har varit stängda, till exempel när det gäller tjänstesektorn, eller som möjligen har tagits över av en svart sektor. På den vägen tänker regeringen fortsätta att arbeta, för den situation som Socialdemokraterna lämnade efter sig och svenska folket valde bort var oacceptabel. Samordning av och Ams 34 (): Jag har en fråga till statsrådet . har det varit diskussioner om hur vi kan förbättra samverkan mellan . Mitt emellan de två kolosserna hamnar ofta enskilda individer. Jag har mött många som kan vittna om att de farit illa av det här. Trots en mängd olika försöksprojekt, pilotprojekt runt om i landet under den förra regeringen, har det inte lett fram till att alla kassor och alla förmedlingar verkligen samarbetar kring den enskilde individen. finns det rätt så många vattentäta skott. I tröttnade man på det och har sjösatt en helt ny organisation, där den norska och Arbetsförmedlingen blivit en ny myndighet, för att sätta individen i fokus. Jag vill med anledning av detta fråga statsrådet om hon tillsammans med arbetsmarknadsministern kommer att påbörja ett arbete med att på allvar samordna de här funktionerna så att individen kommer i centrum och kanske till och med gå lite längre, som man har gjort i . 35 Statsrådet (): Tack, , för frågan. Ja, det är helt riktigt att det är väldigt många som kommer i kläm mellan systemen. Många är för sjuka för att arbeta men för friska för att bli sjukskrivna. De platsar ingenstans så att säga. De förs mellan de olika myndigheterna och aktörerna, som har sina olika budgetar, och ingen vill stå för kostnaderna. Självklart måste vi arbeta effektivare. Vi måste samla aktörerna runt den enskilde individen. Så har inte varit fallet. Men min förhoppning är att vi ska kunna arbeta än mer i den riktningen. har också skrivit i sin socialförsäkringsutredning att det inte bara är så att de som är sjuka eller arbetsskadade har hamnat i utanförskap eller i förtidspension, det har också varit en arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Självklart ska försäkringskassa, arbetsförmedling, hälso- och sjukvården och andra aktörer samverka, till exempel det som heter Finsam, och som den borgerliga regeringen påbörjade men som tyvärr avvecklades de tolv åren därefter. 36 (): Tack för svaret. Jag tror att det är jätteviktigt att statsrådet tar intryck av hur andra länder löser problemet. I många länder går myndigheter samman kring uppdraget att rehabilitera och mobilisera den arbetskraft som ställts utanför. I har man Center Links, i Jobbcenters och så vidare. Jag tror att det här är ett arbete som behöver komma i gång snabbt. Det får inte bli nya pilotprojekt. Jag undrar om vi kan få höra om det finns någon tidsplan för när man på allvar kan få se en förändring i . 37 Statsrådet (): Samlokalisering mellan de här myndigheterna rent fysiskt tycker jag också är viktigt. Hur långt man sedan ska gå i sammanslagning kan jag inte gå in på. Jag kan bara säga att arbetsmarknadsministern och jag diskuterar hur myndigheterna ska kunna samverka. NAV i ska jag besöka för att sätta mig in i det. Jag vet att liknande förekommer på andra ställen i världen. Det är bra, det ska vi ta till oss och titta närmare på. Samlokalisering kan vi redan börja med. När myndigheterna flyttar in i samma lokaler med dörrarna bredvid varandra kan bara det vara bra. Företagshälsovården är en annan insats som man kan göra för att samla olika kompetenser runt den enskilde för att på ett tidigt stadium och med olika typer av insatser kunna hjälpa och förebygga. Regeringen har också beslutat om att utreda frågan om en ny tillsynsenhet över för att se att deras metoder och kvalitet i handläggningen är bra gentemot den enskilde. Det är också ett sätt att stärka den enskilde individen. 38 (): Vi lever i en globaliserad värld, faktiskt också när det gäller maten vi äter.