prot · GU0948 · 2007-01-16 00:00:00 — Om vi har tagit av oss alla ideologiska skygglappar kanske även ideologiska hållning till statligt ägande kan assimileras i en bredare famn . har en ängslig hållning vad gäller funktionen på bolånemarknaden. Slå upp i en dagstidning och titta på vad bolåneräntorna ligger på. kommer då att finna att inte längre har de lägsta räntorna. Kommer det att fortsätta att vara så? Ja, så länge staten är ägare. tar mycket riktigt upp frågan om att vårda konkurrensen. Är det då rimligt att en aktör har en sådan ägare i ryggen? Om hela näringslivet hade staten som ägare skulle det underlätta riskbedömningen i näringslivet. Men det kan inte vara den normala hållningen för socialdemokratin att ett statligt ägande ska vara lösningen på banksidan, det vill säga att skapa konkurrens med hjälp av statligt ägande. Låt oss titta på bolag som vi är delägare i. Låt oss ta flygmarknaden. Är det det helprivata eller är det det delstatliga SAS som har de lägsta priserna? Vi kan se på område efter område. Tror att om ni tillsammans med fick för er att statligt ägande är det viktiga låt oss ta av oss de ideologiska skygglapparna att ni kan bestämma er för att köpa för att få ned priserna, för att garantera ett långsiktigt ägande och för att se till att staten verkligen tar sitt ansvar? Sanningen är, , att det är privata ägare som i normalfallet är de långsiktiga ägarna, de entreprenörer, de innovatörer som vi inte hittar i korridorer. Vi måste bygga på ett privat ägande. Det är därför som jag tycker att det är en bristfällig uppfattning om hur bolånemarknaden fungerar. Kommer resten av banksektorn att kunna höja sina marginaler igen om får en annan ägare? Vi måste självklart se till att konkurrensen på bankmarknaden är minst lika bra efter det att staten har minskat sitt ägande i bankföretagen. Det är en självklarhet. Det finns en annan sak som jag vill nämna. säger något intressant om att verkar på helt marknadsmässiga villkor. Men då måste man fråga sig om det spelar någon roll. Då kan vilken marknadsekonomisk intressent som helst driva bolaget vidare under sådana villkor. Vad är det som är så speciellt? Är staten så mycket duktigare? Har vi så mycket färre anställda än andra banker? Vad är det som gör att staten långsiktigt ska kunna driva detta billigare än vad andra aktörer gör? Det skulle vara intressant att få reda på det. En parameter är naturligtvis som det har varit att staten har haft ett lägre avkastningskrav på detta bolag. Tror att det är långsiktigt hållbart för ett statligt bolag att ha ungefär halva avkastningskravet jämfört med andra aktörer? Finns inte risken att staten i det långa loppet får skjuta till kapital för att klara detta? 35 (): känner jag igen ! Han är tillbaka. Den bekymrade rynkan i pannan, den försiktiga synen om att detta inte är en enkel sak, att vi måste hitta kloka ägare, har återigen förbytts i de rosiga kinderna och den trosvissa blicken. Alternativet är naturligtvis att staten äger allt. Annars måste man ha uppfattning att staten icke ska äga något alls. Mot detta vill jag ställa socialdemokratins uppfattning att låta oss se pragmatiskt och klokt på detta. Det finns ett antal företag där staten är helägare och där det är viktigt att vi fortsätter att vara helägare. Det kan handla om infrastrukturföretag eller annat. Det finns ett antal företag där vi är delägare av historiska skäl, och där har det visat sig vara mycket framgångsrikt att till exempel börsnotera ett Sonera. Det handlar om att ha staten kvar som en viktig ägare, internationalisera bolaget och bjuda in alltfler ägare och skapa ett av viktigaste företag på området styrt av marknadsekonomins principer men med ett långsiktigt stabilt ägande i bakgrunden som gör att det får möjlighet att utvecklas till fromma för , för sysselsättningen och för forskning och utveckling. Men det går inte när har bestämt sig för att om man kan tycka att staten kan äga något kan man lika gärna tycka att staten bör äga allt. Därför måste allt genast säljas ut. Då hamnar han i att nu också ska säljas ut. har bevisligen lett till ökad konkurrens. Jag tror inte att har haft en finansmarknadsminister som är så himla nöjd med konkurrensen på banksidan. Här säger han att det är bara att slå upp tidningarna och att det där vimlar av företag som erbjuder lägre räntor. Jag trodde att problemet var att det var för lite konkurrens på marknaden, att vi ville ha flera aktörer. har bidragit till den konkurrensen. Det finns en naivitet i synen på marknaden. Jag är för marknadsekonomi. Jag är för privat ägande. Men jag tycker att också staten kan ha en viktig roll i att bidra till bättre fungerande marknader och till ett långsiktigt ägande också i börsbolag. Då har vi som ett gott exempel. Staten bidrar med hjälp av ett litet bolag till ökad konkurrens och sänker bolåneräntorna för en bostadsrättsinnehavare i , eller . Det har inneburit mer i plånboken. Det är väl ingen dålig sak? Det ska säljas ut. Då säger att han nu garanterar att konkurrensen inte minskar när han säljer ut. Betyder det, , när du får buden på , och någon av storbankerna är högsta budgivare, att du säger nej till det budet och i stället skänker en del av svenska folkets förmögenhet till någon annan budgivare? Då kan jag garantera att kommer att få komma tillbaka till och stå till svars för detta. Det kan väl inte vara rimligt? Det har inte regeringen fått något mandat för. Varför inte behålla det statliga ägandet i och fortsätta att utveckla konkurrensen? Den socialdemokratiska regeringen gav ett ytterligare uppdrag, nämligen att inte bara konkurrera på bolånesidan utan också konkurrera på inlåningssidan. Också där är hushållen frustrerade över att det är för lite konkurrens. Men också detta riskerar att spolieras. När det gäller frågan om det skulle vara en subvention bakom framgångar rekommenderar jag att tala med tjänstemännen på som arbetar med frågorna. Det är klart att staten inte kan subventionera ett företag på en marknad. Vi har en EU-lagstiftning, och vi har en svensk lagstiftning som absolut inte tillåter detta. Det är självklart att måste fungera på marknadsmässiga villkor. Så är också fallet. Men det har bidragit med konkurrens till fromma för medborgarna. Hur kan garantera att konkurrensen består när han säljer till högstbjudande? 36 (): Ju mer jag hör på statsrådet, desto mer övertygad blir jag om att den borgerliga ökenvandringen har inneburit att man har skrikit högt efter privatiseringar och sett så mycket till sin ideologi i stället för att tänka efter vad det man skriker efter verkligen innebär. När uttalar sig, herr talman, verkar statligt ägande vara något fult. Att vi medborgare äger något gemensamt och därmed kan påverka vår framtid tycker jag är vackert. Att vi kan ta ett gemensamt ansvar för samhällets utveckling är något vi ska vara stolta över. Visst är staten en ägare som ger en bättre kreditvärdighet och därmed en mindre kostnad för många. Visst är staten en ägare som kräver mindre avkastning av sina bolag än vad privata ägare gör. Det har också lett till som tidigare sade att många har tjänat pengar på verksamhet. Oavsett om de själva har varit kunder där har de, liksom vi som har köpt våra bostäder, haft en bättre ränta än om inte hade funnits. Jag tycker att det här är någonting ni borde ta till er. Jag tror också att det finns ett stort och starkt stöd bland det stora flertalet medborgare, förutom kanske de som äger av allting i , för att det här är en viktig strategi och även borde finnas framöver. tar som ett gott exempel som inte precis är känt för sin goda arbetsmiljö, som inte betalar kollektivavtalsenliga löner och där personalen inte ens får kliva av planet vid mellanlandningar. Jag tycker att det är ett mycket dåligt exempel på privat ägande, . Jag hoppas att det inte är så du tycker att staten ska vara arbetsgivare framöver, för då är vi väldigt illa ute. Jag tycker att ni borde fundera vidare utifrån de underlag som finns och som ni själva säkert har tagit fram. Jag har för mig att statsministern har sagt att det här ska vara en lyssnande regering som ska ta in de underlag som finns och höra på de åsikter som finns. Men jag tycker att det verkar vara rena rama kör in i väggen oavsett vad som kommer fram. Jag hoppas att det blir något bättre framöver. Ta och tänk om en gång till, för annars blir det här någonting som ni kommer att få ångra! 37 Statsrådet (): Talmannen får väl avgöra vem som har rosigast kinder här det är svårt för mig att göra det. Men jag tycker att det är trevligt, och jag är glad om vi inte är alltför bleka av eftertanke och annat. säger att antingen ska vi inte äga någonting eller också ska vi äga allting allt eller inget. Ja, man kan lika gärna säga att det verkar som om anser att status quo, just det vi har , är det som är det absolut riktiga, det väl balanserade; vi ska inte sälja och vi ska inte köpa. Men kan över huvud taget tänka sig, med alla de förord som har getts i debatten, att staten skulle börja köpa på sig för att bli ryggraden, det stabila ägandet, i ? Jag tycker att det är en fråga som äger sitt berättigande. Min uppfattning är att statens viktigaste roll är att sätta reglerna, inte minst på de finansiella marknaderna, och övervaka att dessa regler följs tuffa konkurrensregler. Jag tar till mig det säger, vilket inte är svårt, nämligen att man ska se till att konkurrensen inte försämras när man genomför den här typen av transaktioner. Det är en oerhört viktig princip. Jag tror att när vi inte har så stora ideologiska skygglappar på oss, med den här tanken att trots allt gå igenom bolag för bolag och se om det finns något starkt argument för att staten ska vara ägare till det här bolaget, är vi beredda att diskutera det. Finns det inte ett starkt argument tror jag att de här bolagen har bättre förutsättningar att utvecklas om de får andra ägare. Vi ser på globaliserade marknader att det krävs strategiska partnerskap, att det krävs affärer. Det är helt rätt, som säger, att flera av de här bolagen har varit med om detta. Det har inte varit helt lätt. Låt oss titta i backspegeln! Det har funnits en del situationer där man kanske inte hade tyckt att det allra bästa var att det var just en statlig ägare vid de olika tillfällena. Men det har gått bra så här långt, och jag tror att tiden är mogen för att de ska få nya ägare. Jag minns också debatter som jag hade med partikamrater jag vet inte om han deltog i dem när jag var ansvarig för gamla , avregleringen av den dåvarande monopoliserade telemarknaden och bolagiseringen av . Då var detta det absolut värsta som kunde hända. Här kastades människor ut i osäkerhet. Vi visste inte om det över huvud taget skulle gå att ringa i våra telefoner. Vi visste inte vad det skulle innebära över huvud taget. Jag fick stå i talarstol och försvara principen att detta är en marknad som måste präglas av mångfald, av aktörer och av ägare, och att statens roll är att övervaka och skapa ett regelverk för hur det ska fungera. Jag tror att utvecklingen har visat att det hade varit olyckligt om vi hade hållit fast vid den ideologi låt oss kalla det skygglappar som då fanns och som hänger kvar också i den här diskussionen, att det säkraste trots allt är att staten äger och har ansvaret för hur de här företagen ska utvecklas. Låt oss gemensamt ändå konstatera att det finns privata företag inom alla de här branscherna som vi talar om som fungerar väl med långsiktiga ägare. Vår ambition är att också ge dessa företag bra och långsiktiga nya ägare så att företagen kan utvecklas i en globaliserad värld till förmån både för deras ägare, för deras kunder och inte minst för . 38 (): Jag drar slutsatsen att vi måste bli djupt bekymrade efter de här två debatterna kring det statliga ägandet. Det är alldeles uppenbart att det är en trosviss ideologisk övertygelse som gör att man nu ska sälja för . Vi har diskuterat att det inte ger någon bra effekt för statskassan. Det spelar ingen roll, enligt . Det spelar ingen roll att vi går miste om stora utdelningar och inte kan räkna hem det i minskade räntekostnader på statsskulden det ska ändå säljas. Vi har diskuterat att Sonera och Nordea, två av viktigaste företag, riskerar att hamna i klorna på mycket kortsiktiga ägare, kanske med konsekvensen att huvudkontor, forskning och utveckling, livskraften, försvinner från . Det spelar ingen roll det här ska staten inte äga. Äger man det här kan man lika gärna köpa , är svaret. Det finns ingen avvägning, ingen pragmatism över huvud taget. Sedan kommer vi till den här diskussionen, som handlar om ett väldigt konkret exempel på hur landets villaägare och bostadsrättsägare har fått lägre boendekostnader tack vare att en statlig, liten aktör har bidragit till ökad konkurrens på bolånemarknaden. Jag har kunnat redovisa, med RUT:s beräkningar och de givna antaganden vi har gett dem, att det kan innebära i lägre räntekostnader för ett bostadsrättshushåll i . Men det ska säljas. Och så kryddas det med att det naturligtvis inte ska minska konkurrensen. Men en budgetlag och ett budskap från regeringen om att man ska sälja till högsta pris gör att man inte vet och inte kan garantera att köparen kommer att vara ytterligare en konkurrent. Det kan lika gärna vara någon av storbankerna som till slut står där, och därmed minskad konkurrens, ökade räntekostnader och försämringar för hushållen. Det är en tråkig syn på ägandet som redovisar, och jag är rädd för att den också kommer att innebära mycket tråkiga konsekvenser för utveckling och för statskassans utveckling. 39 Statsrådet (): börjar även jag känna igen . Det är de gamla ståndpunkterna, och jag respekterar dem. Men jag tycker ändå att det är en linje som regeringen har lagt fast att granska varje statligt ägt företag för att se om det fortfarande finns en anledning att staten ska äga dem. Vi har kommit fram till att vi anser att de sex bolag som är aktuella kan utvecklas bättre med andra ägare än staten framöver. Vi har också gjort bedömningen att de marknader som dessa företag arbetar på är väl fungerande. Vi behöver övervaka marknaderna. Vi behöver skärpa kraven. Vi behöver se till att i den mån vi kan påverka ägarstrukturen på marknaderna det är väldigt mycket på marginalen ska vi se till att bidra till att konkurrensen upprätthålls på de marknaderna. Jag tycker trots allt att det är lite äventyrligt när menar att utdelningarna alltid kommer att vara så här stora, att vinsterna alltid kommer att vara så här stora, att och kommer att ha så här goda marginaler, att det kommer att vara så dålig konkurrens att de kan ta ut dessa enorma vinster. Jag är inte säker på det, . Jag tror nämligen att konkurrensen kan komma att skärpas på de här områdena, och då kommer dessa enorma vinster att sjunka. Räntorna har sällan varit så låga som de är . Räntan på statsskulden är en mycket stor sak, och det handlar om tryggheten, om att vår generation inte ska lämna efter sig mer skulder än vad som är nödvändigt till nästa generation. Det är den största tryggheten, . Någon har sagt att den som är satt i skuld är icke fri. Jag tycker att det är någonting att fundera på. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2006/07:108 om konsumtion i ekologisk riktning 40 Jordbruksminister (): har frågat integrations- och jämställdhetsministern vilka åtgärder hon avser att vidta för att stimulera den ekologiska produktionen utan statligt stöd, vilka åtgärder hon avser att genomföra för att minimera de negativa konsekvenser för konsumenternas valmöjligheter som ett indraget stöd för den ekologiska produktionen innebär och vad hon avser att göra för att konsumenten ska få möjlighet att göra ekologiska val om den ekologiska produktionen minskar eller om stödet till ekologisk märkning försvinner. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Regeringen har till EU lämnat ett reviderat förslag till nytt landsbygdsprogram för perioden 20072013. Förslaget innehåller en fortsatt satsning på ekologisk produktion och särskilt certifierad ekologisk produktion det senare för att stimulera ett ökat utbud av ekologiska produkter. Grunden för förslaget i landsbygdsprogrammet är regeringens målsättningar för ekologisk produktion. Det är alltså inte aktuellt att dra in satsningen på ekologisk produktion inom ramen för landsbygdsprogrammet. Tvärtom kommer satsningar på denna produktionsform även fortsättningsvis att vara kraftfulla. Jag ser den ekologiska produktionen som ett viktigt bidrag i strävan att nå en hållbar livsmedelsproduktion. Vi är nu också inne i slutfasen av en revidering av EU:s förordning om ekologiska livsmedel och ekologiskt jordbruk, med ambitionen att det ska finnas ett moderniserat och förenklat regelsystem för produktion och märkning av ekologiska livsmedel. Självklart är det också viktigt att inte bara satsa på produktionen, utan även industrin och detaljhandeln är avgörande för att produkterna ska komma ut på butikshyllorna och bli möjliga för konsumenterna att efterfråga. Förhållandena på marknaden löses bäst av marknadens parter själva, med fortsatt stöd för marknadsfrämjande åtgärder liksom möjligheter att finansiera informationskampanjer med medfinansiering från EU det finns kvar. Uppdraget att utarbeta en aktionsplan för ekologisk produktion och ekologiska livsmedel, som inom ramen för arbetar med, ska presenteras . Det finns också långt framskridna planer på en bred kampanj för ekologisk mat i regi av bland annat Ekologiska Lantbrukarna. De privata organisationer som certifierar ekologisk produktion i , och , har en viktig roll för att värna den ekologiska märkningens trovärdighet och för att tillsammans med till exempel miljö- och konsumentorganisationer upplysa konsumenterna om vad märket och produktionsformen står för. Även kommer att arbeta vidare med uppdraget att verka för hållbara konsumtions- och produktionsmönster, men något specifikt uppdrag att främja konsumtionen av ekologiska livsmedel kommer myndigheten inte att ha. Sammanfattningsvis hoppas jag att dessa besked ska lugna . Stödet till ekologisk produktion kommer inte att försvinna, och förutsättningarna för marknadens aktörer att förse konsumenterna med ett brett utbud av ekologiska produkter kommer även fortsättningsvis att vara goda. Med ett moderniserat regelverk och planerade informationskampanjer från ett flertal organisationers sida menar jag att både producenter och marknadens aktörer har all anledning att satsa på ekologiska produkter och att känna tillförsikt . 41 (): Jag får tacka jordbruksministern för svaret, även om det känns lite märkligt för min del att jag har interpellerat konsumentministern på grund av ett uttalande som hon gjorde i och får svaret av en annan minister. Men det är något val som ni har gjort mellan er. Det som fick mig att reagera i den här frågan var alltså hennes uttalande i . Hon uttryckte att det är konsumenterna själva som ska göra sitt val, om de vill handla rättvisemärkt, Kravmärkt eller svanmärkt, om de vill stödja lokal produktion eller köpa varor från ett fattigt land på andra sidan jordklotet. Jag anser att det är viktigt att man ger alla konsumenter möjlighet att också göra det valet. Konsumenten måste få vettig information om varor och priser som gör det möjligt för konsumenten att göra vettiga val. Det som också oroade mig var att har uttalat att man avser att helt strypa stöden till ekologisk märkning och rättvisemärkning. I budgetmotionen, 2006, vill att anslaget till ekologisk produktion ska tas bort. Staten ska inte ha till uppgift att marknadsföra eller stimulera konsumtionen av en viss typ av livsmedel, vilket skulle innebära att allt stöd till ekologisk märkning skulle försvinna. Men ministern har svarat att stödet till ekologisk produktion kommer att vara kvar. Då kan jag bara konstatera att ni inte är överens i regeringen i den frågan, men jag hoppas att jordbruksministern får driva de här viktiga frågorna och inte låter bestämma. 42 Jordbruksminister (): I grund och botten anser jag att huvudansvaret för produktions- och marknadsutveckling, inklusive marknadsföring, måste ligga hos marknadens aktörer själva, inte minst eftersom det är just dessa aktörer som har bäst förutsättningar att lyckas få till stånd en positiv utveckling. När det gäller ekologiska livsmedel finns det flaskhalsar på marknaden, mycket beroende på att marknaden är relativt ung, liten och det kan man till och med säga outvecklad. Dessa flaskhalsar har marknaden inte förmått att komma till rätta med, varför det kan finnas skäl för staten att tillfälligtvis bidra för att utveckla marknaden. Jag vill också betona att det ekologiska jordbruket kan bidra till att vi uppfyller de av fastställda miljömålen, varför det givetvis finns ett allmänt intresse av att marknaden för ekologiska livsmedel utvecklas i positiv riktning. När det gäller de stöd som finns från samhällets, statens, sida kan jag bara nämna att de uppgår till ca , vilket i sammanhanget är ganska mycket pengar. 7 miljoner av de här 17 avser marknadsanalyser, statistik och andra marknadsfrämjande åtgärder. avser en ökad användning av ekologiska livsmedel inom storhushåll och offentlig sektor. Det gäller till exempel utbildning av inköpare i kommuner med mera. 2 ½ miljoner avser stöd till organisationer som arbetar med att främja den ekologiska produktionen och konsumtionen. Detta är några exempel, herr talman. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till . 13 § Svar på interpellation 2006/07:127 om hästnäringen 43 Jordbruksminister (): har frågat näringsministern hur hon vill stödja hästnäringen. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Inledningsvis vill jag säga att hästen och hästnäringen har en viktig roll i samhället på många olika sätt. Precis som påpekar skapar hästnäringen sysselsättning, inte minst på landsbygden, och bidrar till samhällsekonomin. Hästen hjälper till att hålla landskapet öppet och ger lantbruket en inkomstkälla. Värdet av hästen som betesdjur ökar även i takt med att lantbrukets betesdjur minskar i antal. Hästen har en stor social betydelse i samhället, kanske i första hand för barn och ungdomar men även för exempelvis rehabilitering av personer som drabbats av olika skador. Det ökade intresset för hästen och hästverksamhet bidrar också till att knyta ihop stad och land. Regeringen främjar hästnäringen på flera olika sätt. har avsatts för satsningar på hästnäringen. Av dessa har använts för att främja livskraftigt hästföretagande, har nyttjats för forskning på hästområdet och har använts för utveckling av säkerheten inom hästsport och ridning. Hästsatsningen kommer att fortsätta med samma totala omfattning och med en förstärkt satsning på forskning . har tillsammans med bildat Hippocampus, som är ett hästforsknings- och informationscentrum med ett gemensamt forskningsprogram: Hästen för arbete, sport och fritid. Jordbruksreformen som genomfördes gynnar hästhållningen genom att gårdsstödet är tillgängligt för marker med foder och bete till hästar. Det nya landsbygdsprogrammet för perioden 20072013 innebär flera möjligheter att stödja hästverksamheten i landet, exempelvis med vallstöd, betesmarksersättningar, investeringsstöd och stöd för kompetensutveckling. Företagens administrativa kostnader till följd av statliga regelverk ska minska med . Den målsättningen gäller såväl för hästföretag som för alla andra företag. har i sin interpellation specifikt tagit upp frågan om en sänkning av lotteriskatten från . Den vadhållning som bedrivs av AB Trav och Galopp, ATG, är föremål för en särskild skatt, lotteriskatt, enligt bestämmelserna i lagen (1991:1482) om lotteriskatt. Skatten tas ut av den behållning som återstår sedan de sammanlagda vinster som delats ut till vinnarna räknats av från de sammanlagda insatserna.