prot · GU0985 · 2007-03-30 00:00:00 — 1 § Anmälan om återtagande av plats i vice talmannen meddelade att () skulle återta sin plats i , varigenom uppdraget som ersättare skulle upphöra för . 2 § Svar på interpellation 2006/07:379 om genusforskningens framtid 1 Utbildningsminister (): har frågat mig hur jag ser på genusforskningens framtid och om jag avser att slå vakt om genusforskningen och hur jag vill bemöta de hot som genusforskningen nu står inför. En grundläggande princip för svensk forskningspolitik är att forskningsmedel ska sökas i konkurrens och beslut om medelstilldelning fattas av de forskningsfinansierande myndigheterna. Öronmärkning ska i största mån undvikas. ökar regeringen anslagen till svensk forskning, detta främst genom att lärosätena tillförs betydande resurser. Efter regeringens förslag i den senaste budgetpropositionen ökar anslagen till universiteten med ytterligare . Ytterligare , jämfört med forskningspolitiska proposition, kommer att tillföras som permanent förstärkning till forskning. Lärosätena fattar självständiga beslut om hur de vill disponera befintliga och framtida resurser. Genusforskning bidrar till att ge kunskaper för att nå ett jämställt samhälle. En genusinriktad kunskapsbas ger möjligheter för analys av de genomslag som jämställdhetsperspektiven har gjort inom olika arenor. Precis som beskriver bedrivs genusforskning både inom särskilda centrumbildningar, vid institutioner för genusforskning och inom ramen för de traditionella ämnesdisciplinerna. Genusforskningen är ett relativt ungt forskningsfält som utvecklats både inom- och tvärvetenskapligt . Den svenska genusforskningen håller hög kvalitet, och har duktiga forskare inom området. Jag håller därför inte med om att genusforskningen står inför något hot. Tvärtom jag är väldigt glad över att genusforskningen har kunnat växa till ett forskningsområde med kvalitet, där forskningsansökningar inom området i konkurrens med andra ämnen och discipliner vinner framgång. 2 (): Den genusforskning som har bedrivits hos oss är nu slagen i spillror och kommer aldrig att resa sig igen. Så säger , som är forskare i psykologi och har specialiserat sig på könssegregerande processer på arbetsmarknaden och är knuten till , i det senaste numret av . Han är inte den enda som är orolig för genusforskningens framtid. Det är därför jag har ställt den här interpellationen till . Först vill jag naturligtvis tacka utbildningsministern för svaret på min interpellation. Men sedan tvingas jag genast konstatera att utbildningsministern varken verkar ta de här hoten mot genusforskningen på allvar eller lyssna till den oro som finns runt om i landet. Hans svar kring hur han ser på genusforskningens framtid förpliktar till ingenting. Utbildningsministern säger att den grundläggande principen är att forskningsmedel ska sökas i konkurrens och att genusforskningen har hög kvalitet och därför kommer att stå sig väl i den här konkurrensen. Och det har vi hört förut i debatten kring verksamhet. Men när man säger så och sedan drar undan resurser så att 350 miljoner blir 34 miljoner har man talat om att en stor del av ALI:s forskning inte håller måttet, alternativt att den kommer att slå ut en massa annan forskning som får anslag . Av erfarenhet vet vi att det när konkurrensen om forskningsmedlen hårdnar är den mjuka sidan som får stryka på foten. När det gäller genusforskningen, som är ett rätt så ungt forskningsfält, saknas det också ofta kunskaper bland dem som ska bedöma vart de här forskningsanslagen ska gå och hur de ska fördelas. Det har till exempel konstaterat när man har följt hur väl genusforskningen står sig i konkurrensen. Genusperspektivet efterfrågas alltmer från olika håll, men det är mest inom områden där det finns väldigt lite egna resurser till forskning, om några alls, och behovet av den statliga finansieringen är stort. Om det nu inte finns några skäl att känna oro inför genusforskningens framtid, som säger, undrar jag om utbildningsministern kan försöka gissa sig till varför många ändå känner en oro. Kan det vara för att de signaler som sänds ut på andra håll är helt annorlunda? Eller kan det vara för att svar, som det utbildningsministern levererar , inte pekar ut någon riktning eller framförs med någon särskild emfas? Eller är det för att genusforskare som har varit knutna till tidigare nu hänger i luften med löften om halv finansiering och inte vet hur resten ska finansieras och inte vet hur framtiden ska se ut och hur man ska kunna ta till vara den samlade kompetens som har funnits inom ? Eller är det för att andra projekt som syftar till att öka genusmedvetenheten i vårt samhälle på andra arenor plötsligt stoppas upp det gäller till exempel de långt gångna planerna på att etablera en resursenhet för genusfrågor på landets museer som man inte har hört någonting mer om sedan regeringsskiftet? Eller är det för att det är svårt att se någon annan röd tråd i alliansens generella politik än den som leder till ökade skillnader och ökad ojämställdhet mellan kvinnor och män? Vad tror utbildningsministern? 3 Utbildningsminister (): vill att jag ska framföra någon teori om varför det finns så stor oro för genusforskningens framtid. Jag som är ansvarig för det här området delar inte själva grundanalysen i resonemang, att det finns en stor oro på detta område. Jag vill påminna om att den nya regeringen har behållit det specialdestinerade anslag som tidigare fanns till genusforskning. Det finns också fortfarande ett generellt direktiv för all forskning om att genusperspektivet måste finnas med. Båda de här sakerna är föremål för diskussion, ska jag säga, för det finns också från vetenskapssamhället och till och med från genusforskare ett ifrågasättande av om den här specialbehandlingen egentligen på lång sikt gynnar detta forskningsområde. Men bakgrunden här är ju att , som får de här pengarna, självt har konstaterat att man inte har lyckats tillräckligt bra när det gäller att nå fram beträffande jämställdhet i forskningen. Därför tyckte jag att det var helt fel tillfälle att , 2007, avstå från de här specialmedlen och det här generella direktivet. Den fråga som infinner sig när man läser interpellation och när man hör henne tala här är: Är det framför allt omsorgen om det nedlagda eller är det omsorgen om genusforskning som driver ? Frågan om ALI:s nedläggning har ju varit föremål för oändligt många interpellationsdebatter i denna kammare. Och vi har från regeringens och majoritetens sida försökt, så gott vi har kunnat, redogöra för de argument som har styrt oss. Men det återkommer ständigt nya frågor om detta. Den specialvariant som har just handlar om att också hade en viss genusforskning. Men då får svaret bli detsamma som i alla andra interpellationsdebatter om det var också den argumentationen jag förde i mitt ursprungliga svar. Parallellt med nedläggningen av har fakultetsanslagen ökat i en utsträckning som gör att en stor del av ALI:s forskning kommer att kunna leva kvar. Jag har lite svårt att förstå det ursprungliga uttalande som refererar till, varför en person ska vara övertygad om att hans forskningsprojekt inte kan leva vidare bara för att den specialfinansiering som har funnits faller bort. Varför är man så övertygad om att det man gör inte håller måttet i en konkurrens som man har tilltro till när det gäller det man själv sysslar med? Jag upprepar det vi från regeringens sida har sagt . Vi är övertygade om att de forskningsprojekt som har bedrivits med ALI-finansiering och som håller hög kvalitet kommer att kunna leva vidare. Det gäller genusforskning, och det gäller annat. Som jag sade i mitt svar är jag optimistisk när det gäller svensk genusforskning. Det finns duktiga forskare, och den har också ett starkt stöd i forskarsamhället. 4 (): Det som var unikt med var just det tvärvetenskapliga, anknytningen till det omgivande samhället och det regionala, att det var utspritt i landet och att man kunde anpassa forskningen till verkligheten. Det är naturligtvis alltid tråkigt när man tvingas känna sig konspiratorisk. Men när jag läste ett inlägg av som är kulturgeograf och verksam vid vid fick jag lite av en aha-upplevelse. Under rubriken ökar ojämställdheten skriver hon om några av de förslag som alliansregeringen har lagt fram som kommer att drabba kvinnor negativt och motverka ekonomisk jämlikhet i vårt land: skattelättnader för hushållsnära tjänster, öppningen för vårdnadsbidrag och den försämrade a-kassan. Hon ställer frågan vad regeringen gör för att höja kvinnors löner och jämna ut fördelningen mellan kvinnors och mäns obetalda arbete i hemmet och när det gäller omsorgen om barnen. Hon avslutar med att konstatera att vi behöver en politik som leder till rimliga löner för kvinnor och ekonomisk jämställdhet, inte en politik som leder till ekonomiskt beroende fruar och mammor, det vill säga inte en alliansstyrd politik. När jag läste det tänkte jag att det kanske inte är så konstigt att den nya regeringen är en smula avogt inställd till forskning som kan komma fram till så obekväma sanningar som att kampen för jämställdhet på arbetsmarknaden, i hemmet och i de sociala trygghetssystemen försvåras med den politik som och hans kamrater för. Kanske vore det bättre för alliansregeringen om de kritiska rösterna tystades, självklart med argumentet att det är själva principen om att forskningsmedel ska sökas i konkurrens som är det centrala. Det råkade visst bli så att genusforskningen inte stod sig i den konkurrensen. Jag förstår att man tycker att det här är smidigt. Men jag tycker inte att det är smidigt. Jag tycker att det är lite fegt att inte våga peka ut prioriterade områden. Jag undrar varför utbildningsministern inte vågar ta lite tydligare ställning i den här frågan. Din kollega törs ju det. 5 Utbildningsminister (): Jag kanske kan tänka mig att det finns några som har jobbat på som tycker att det är bra att för den här argumentationen, men jag tror att det är rätt många genusforskare i som blir provocerade när säger att den genusforskning som bedrevs på var unik för att den var tvärvetenskaplig, spridd över landet och verklighetsanknuten. Det hävdar naturligtvis ett antal andra genusforskare att också deras verksamhet är. Att höja just den forskning som bedrevs med ALI-medel så till skyarna tror jag, som sagt, kan vara rätt provocerande för andra. För att en konspirationsteori ska hålla måste själva ursprungskonspirationen vara korrekt. teori är att eftersom alliansregeringen vill försämra för kvinnorna så måste man skära ned på genusforskningen så att detta inte avslöjas. Men eftersom själva utgångspunkten är felaktig, att alliansregeringen vill försämra för kvinnorna, har vi ingen anledning att dra ned på genusforskningen. Just för att vi vet att vi för en så bra politik både för kvinnor och män vill vi att genusforskningen ska fortsätta så att detta också vetenskapligt kan bevisas. Den teorin är precis lika rimlig som den som framför. Om vi på något sätt skulle vara negativt inställda till genusforskning skulle vi väl ha använt de politiska instrument som i så fall finns för att försöka stoppa den forskningen. Sanningen är ju att det generella direktivet om genusperspektiv ligger kvar. De öronmärkta medlen ligger kvar. Vi ökar det totala forskningsanslaget där också genusforskning kan finansieras, och vi har varit mycket tydliga i våra uttalanden, som till exempel i mitt svar här att jag tycker att genusforskning är ett oerhört viktigt forskningsfält. sade något om att det inte var tillräcklig inlevelse i det svar som jag avgav. Det kan väl i så fall bero på att det är på morgonkvisten, men jag försäkrar att det finns ett starkt engagemang i både mitt och regeringens försvar för detta viktiga forskningsfält. 6 (): Jag tycker naturligtvis att all genusforskning är lika betydelsefull, men den används ju på olika vis, i kortare och längre perspektiv. Det ligger ingen värdering i var den bedrivs, att den skulle vara av bättre eller sämre kvalitet. Den måste finnas på alla områden och användas olika. Vi får hoppas att jag har fel när jag är så konspiratorisk. Jag hoppas att utbildningsministern verkligen tycker att genusforskning ger oss värdefulla kunskaper för att vi ska fortsätta att utveckla vårt samhälle, utbildningsväsendet, familjelivet, arbetslivet, fritiden, sjukvård och hälsa. Låt oss också hoppas att utbildningsministern som ju själv tillhör ett parti som har hållit fanan skapligt högt när det gäller de här frågorna lyckas förklara för sina kamrater i regeringen hur viktigt det är och att han tar med sig vetskapen om att det krävs bredare kunskaper i de här frågorna hos dem som ska välja ut de viktiga forskningsfälten i den hårdnande konkurrensen. Om inte annat hoppas jag att utbildningsministern med anledning av den här interpellationsdebatten har varit tvungen att sätta sig in lite mer i de här frågorna och att han känner av att det är lite av en blåslampa som jag och andra kommer att förfölja honom med när vi kan se vilka konsekvenser alliansregeringens beslut får för genusforskningen . Tack för svaret! Och tack för möjligheten att debattera den här viktiga frågan! 7 Utbildningsminister (): Jag får tacka för interpellationen. Jag tycker att det är viktigt att vi resonerar om genusforskningens betydelse och framtid. Frågan är aktuell på det sättet att det finns både bland genusforskare och i forskarsamhället i stort en diskussion om de bästa vägarna att säkra en stark genusforskning. När jag argumenterar emot och för generella forskningsmedel ska man komma ihåg att just genusforskning har specialdestinerade medel . Det diskuteras om det är en bra väg att gå, men så mycket kan jag försäkra att om vi skulle sluta med det kommer vi att se till att den totala forskningsramen är sådan att genusforskningen har mycket goda möjligheter att hävda sig. Det är alldeles klart att behöver en intensiv jämställdhetsdebatt och tydliga steg i riktning mot ökad jämställdhet. Den debatten och de stegen bör i största möjliga utsträckning vila på en bra kunskapsbas. Genusforskningen bidrar till den kunskapsbasen. Så genusforskning är viktig. Alliansregeringen för en offensiv jämställdhetspolitik. Genusforskningen är en del av denna offensiva jämställdhetspolitik. Jag hoppas att är något lugnad av de svar hon har fått här . Överläggningen var härmed avslutad. 3 § Svar på interpellation 2006/07:397 om bredbandsutbyggnaden 8 Statsrådet (): har frågat mig vad jag tänker göra för att säkerställa att alla, även de som bor på landsbygden och i glesbygden, ska ha tillgång till telefon och Internetuppkoppling till rimliga priser. Möjlighet att kunna ringa och att kunna koppla upp sig mot Internet är viktigt för att kunna bo och verka i hela landet. Alla har rätt till fast telefoni. Anslutning till det allmänna telefonnätet med en fast nätanslutningspunkt för permanenthushåll och företag är en så kallad samhällsomfattande tjänst som enligt EU-reglering och svensk lag ska finnas tillgänglig till överkomliga priser. Anslutningen ska vara utformad så att det går att ringa, faxa och ha en så kallad funktionell tillgång till Internet. ålade Sonera att uppfylla rimliga krav på anslutning till det allmänna telefonnätet till en fast nätanslutningspunkt i stadigvarande bostad eller fast verksamhetsställe åt var och en som begär det som en samhällsomfattande tjänst. Länsrätten i har dock upphävt denna skyldighet. Rätten anser att det inte har presenterats tillräckligt underlag i målet för att konstatera att vissa kundgrupper på marknaden inte tillhandahålls aktuell anslutning till överkomligt pris. PTS har inte överklagat domen. kommer att följa hur marknaden tillgodoser önskemål om fasta anslutningar till permanenthushåll och företag. Om det uppstår problem med att marknadens aktörer inte tillgodoser rimliga krav på anslutningar kan myndigheten på nytt ta upp frågan om att ålägga en aktör en förpliktelse att tillhandahålla en sådan samhällsomfattande tjänst. Jag kommer att aktivt följa utvecklingen. har även frågat vad jag tänker göra för att främja utbyggnaden av bredbandsuppkoppling i hela landet även efter 2007. Det är min bestämda uppfattning att tillgång till bredband ofta är en grundläggande förutsättning för att företag ska kunna skapas och växa. Denna möjlighet behövs också för att enskilda ska få vardagen att gå ihop. Jag kommer därför att verka för fortsatt utbyggnad av IT-infrastruktur med hög överföringskapacitet även på landsbygden. Utgångspunkten är att utbyggnaden i huvudsak ska ske i marknadens regi. Regeringens roll är här att verka för en reglering som främjar sådan utbyggnad och som även ger förutsättningar för tjänstekonkurrens. arbetar för detta bland annat inom den översyn av det europeiska regelverket som sker. presenterade rapporten till bredbandsstrategi för . I rapporten presenteras förslag till åtgärder för att alla ska få tillgång till bredband . Det avser en rad åtgärder som bland annat innefattar fortsatt offentligt stöd. PTS rapport bereds i . Fortsatt offentligt stöd måste utformas så att det inte stör den utbyggnad som sker på marknadsmässig grund. pågår en betydande teknisk och marknadsmässig utveckling. Bland annat byggs mobilt bredband ut över landet. Sammantaget behöver vi, bland annat mot bakgrund av erfarenheter från nuvarande stöd, närmare utvärdera vilka åtgärder som bäst främjar fortsatt utbyggnad av bredband i hela landet. 9 (): Jag vill tacka ministern för svaret. Jag vill inledningsvis be om ursäkt för att jag har kallat ministern för du i interpellationen. Så bör det väl inte vara, och jag ber om ursäkt för den . Visserligen känner vi varandra, men jag tycker att man ska hålla på etiketten. Jag har ställt den här frågan eftersom det finns ett stort antal människor i landet som inte har möjlighet att få telefoni vi såg efter i att problemen finns eller bredband. Det finns ungefär 300 000 människor i landet som inte har tillgång till bredband. Siffror från PTS visar att 136 000 hushåll inte har detta. Vi byggde ut bredbandet väldigt starkt i under en ganska och låg i spetsen för IT-utvecklingen. Jag tycker att vi ska fortsätta att göra det, och då behövs det tydliga strategier. Det jag kan konstatera i ministerns svar är att det är marknaden som ska lösa problemet, om vi håller oss till de 136 000 som PTS pratar om. Men marknaden har inte löst det . Marknaden kommer inte att lösa det framöver heller, utan här måste samhället träda in. Det finns en del saker som är naturliga monopol. Dit hör bland annat telekommunikation, vägar, järnvägar, vatten och avlopp. Där kan man inte konkurrera om det billigaste alternativet. Infrastrukturen i dessa satsningar är ett samhällsansvar. Post- och uppfattning är att det behövs tydliga strategier för den fortsatta bredbandsutbyggnaden för att tillgängligheten ska öka och för att en långsiktig hållbar konkurrens på slutkundsmarknaden för bredbandstjänster ska kunna uppnås. Då är det oerhört viktigt att regeringen tar initiativ och ser till att detta utvecklas, framför allt i glesbygden. När vi pratar om bredband i det här sammanhanget är det på . Det är alltså ganska lågt men ändå användbart. I många andra länder bedöms detta som bra bredband, men här i städerna kan vi få . Det är klart att vi behöver utveckla detta för människor i glesbygden. Jag vill koppla samman det med andra saker som är på gång i samhället. Vi pratar om att ska läggas ned. Människor ska kunna använda Internet mer och kunna sköta mycket av sina betalningar där och så vidare. Men det är ju de människor som inte har möjlighet till bredband som får problem när läggs ned. Här måste samhället träda in! Här måste regeringen ta sitt ansvar och fortsätta bredbandsutbyggnaden med de pengar som den förra regeringen faktiskt lade i budgeten för att utveckla detta. Min fråga är alltså fortfarande: Hur tänker regeringen göra för att utveckla bredbandsutbyggnaden i vårt land? Hänvisa inte bara till marknaden, för marknaden kommer inte att lösa det här problemet. Detta ger ingen vinst, och marknaden jobbar bara för vinst och för att tjäna pengar. Där kommer ingenting att hända. Vad tänker ministern göra för att även dessa 136 000 hushåll och företag ska få möjlighet till bredband ? 10 Statsrådet (): Jag håller med om vikten av att skapa förutsättningar i alla delar av landet just av den anledningen som jag tidigare också framförde: Alliansregeringen fortsätter sitt arbete med att inkludera hela landet för att skapa nya jobb. Där är IT-infrastrukturen en avgörande del. Jag har inte sagt att det enbart är marknaden som ska lösa detta. Det är därför vi är ute i landet och diskuterar med marknaden och på plats ser hur IT-infrastrukturen byggs ut. Jag var i kommun och fick information. Där finns ett stort omland som består av just landsbygd och glesbygd och där man nu arbetar med att ge alla hushåll möjlighet till mobilt bredband. Det är mycket intressant att se hur utvecklingen av ny teknik fungerar där och att marknaden också hittar former för att skapa förutsättningar i en mycket tydlig landsbygdskommun. Detta är mycket intressant, och jag hoppas att det sprider sig till andra kommuner. Men inte desto mindre är det av den anledningen som så sent som för en månad sedan lämnade rapporten med förslag om en bredbandsstrategi för . Hur ska vi nu gå vidare? Alliansregeringen har i budgeten prioriterat stödpengar för en fortsatt utbyggnad, men beräknar ändå att det är ca 136 000 hushåll som inte har någon form av bredbandsutbyggnad. Rapporten ska kompletteras med kunskap om hur de geografiska områden, de så kallade vita fläckarna där det inte finns utbyggnad, ser ut. Jag tror att det är ganska avgörande för att kunna se hur vi ska gå vidare. Som svar till vill jag säga att precis det han efterfrågar nu pågår efter det underlag som Post- och utgör. Där finns ett antal förslag för hur man ska gå vidare för att kunna nå en fullständig hushållstäckning. 11 (): Jag vill fortsätta att hänga på det har sagt. Deras uppfattning är att det krävs fortsatt offentligt stöd. De säger att samhället måste gå in och klara det här. De säger att det handlar om nära 1,2 miljarder för att man ska kunna bygga ut. Ministern pratar om , i län. Det omfattar väl får jag hoppas, så att jag tänker rätt. Där har regionen och gått in för att samarbeta med om att få täckning till . Jag kommer själv från en kommun i , från i , där vi har hundra procents täckning ute på landsbygden. Så sent som , när jag satt i kommunstyrelsens arbetsutskott i , möjliggjorde inte kopparnätet en hundraprocentig utbyggnad, utan vi diskuterade hur vi skulle kunna dra fiberoptiska ledningar ut i villasamhällena. Det är väldigt kostsamt. kan man med den teknik som finns i ungefär en mil skicka bredbandssignaler i det tunna kopparnätet. Det borde betyda att man även på landsbygden skulle kunna utveckla det här mycket mer. Men det är inte lönsamt för . Om det finns en telestation med kanske 2025 kunder kostar det för mycket att sätta in utrustningen, och därför gör de inte det. De får inte tillbaka de pengar de investerar. Varje investering ska betala sig själv. Här måste samhället gå in. Hade man gjort det och gör man det är jag säker på att vi långt har full bredbandstäckning i vårt land. Samhället måste träda in. Tillika säger om de knappt 1,2 miljarderna att man kan få hälften från . EU kan bidra med hälften av den investeringskostnaden, alltså handlar det om inte fullt för att vi skulle kunna få fullständig bredbandstäckning i landet. Jag hoppas att ministern i vårpropositionen kommer med de tydliga signaler som talar om att samhället tar det här ansvaret. Marknaden gör det inte. Sonera gör det inte. Tele 2 gör det inte. Bredbandsbolaget gör det inte. Det är samhället som måste göra det. Här måste man ta sitt ansvar som minister och regering och se till att alla i vårt land har möjlighet till bredband, inte minst med den motivering som jag gav innan. När regeringen nu säger att vi ska lägga ned , som ett exempel, måste den också ge möjlighet för alla att kunna betala sina räkningar på Internet.