prot · GU0968 · 2007-02-27 00:00:00 — Då kan man i alla fall säga att man lagt ett uppdrag på myndigheten i fråga. Jag tycker inte att det är ett särskilt bra sätt vare sig att uppträda gentemot allmänheten eller att dela ut uppdrag till myndigheterna. Man får nog helt enkelt konstatera att det inte går att skydda allmänheten mot till och med akuta skador till följd av solstrålning. Var och en har också ett ansvar att skydda sig. Däremot är det viktigt att precis som de gör informerar allmänheten. Det är till och med en utbredd information i det avseendet. Sedan har vi nästa fråga. När medborgare pekar på att de själva har råkat ut för problem, kanske till följd av strålning som hänger ihop med fler problem än solstrålning, borde de, tycker , bemötas på ett helt annat sätt. Ja, men det hade inte alls lösts genom förslag om att behålla målet, så själva utgångspunkten för fråga löser inte alls det problem som inlägget handlade om. I den mån man behöver information och det tror jag visst att man behöver ges det redan väldigt mycket information från . Det tror jag kan konstateras av alla av oss som rört sig lite grann ute i olika sammanhang där man exponeras för både solljus och annan solstrålning. SSI informerar på väldigt många håll. Om information ändå missas finns det en allmän skyldighet för myndigheterna något som följer av förvaltningslagen att visa medborgare till rätta. Jag är övertygad om att SSI klarar att sköta den delen. plockar här in en helt ny fråga: Vem ska utreda det enskilda fallet? Under alla förhållanden kan jag konstatera att det problemet sannerligen inte hade lösts genom den ursprungliga målformuleringen. Återigen: grundläggande tanke här om att man borde ha behållit det gamla målet hade inte löst frågan om utredningsansvaret. När det sedan gäller enskilda fall och den medicinska utredningen av vad som ligger bakom dem är det naturligtvis i första hand en fråga för sjukvården och för dem som där har det medicinska ansvaret. Den grundläggande frågan här är alltså att vi inte ska låtsas att vi kan lösa problem genom att skriva målformuleringar. Hur skulle , den förra regeringen eller någon annan ha kunnat lova medborgarna att inga akuta skador ska uppstå av solstrålning? Missa inte att svara också på den frågan! 23 (): Min fråga handlade inte om solstrålning, utan min fråga handlade om icke-joniserande strålning utanför UV-området. Det har ingenting med solstrålning att göra. Kanske är det ett dilemma att regeringen inte riktigt har förstått att strålningsområden faktiskt existerar utanför det vi kallar för UV-området. Jag blir lite beklämd över det resonemang som regeringen uppenbarligen för, alltså att bara för att en målformulering inte kan vara heltäckande och nå ända fram ska man inte formulera något mål. Det här är lite knepigt. Jag vet att det var väldigt mycket diskussioner när införde nollvisionen i trafiken målet om noll döda i trafiken. Visst, man erkände att det är ett mål som det är orealistiskt att nå. Men man valde ändå att ordentligt sätta ned foten. Och visst vet jag att det är orealistiskt att nå målet om att vi inte ska ha vare sig akuta skador eller långsiktiga skador av den icke-joniserande strålning som vi allesammans är utsatta för. Men för den skull ska man inte blunda för att ha ett mål. Om man inte har ett mål för arbetet utan bara ska ha i uppgift att följa forskningen blir det väldigt svårt för myndigheten att arbeta. Det är lite märkligt att ministern i sitt svar säger att det bedrivs mycket forskning i och även utomlands som bidrar till ökad kunskap om icke-joniserande strålning. Om det är något område där det är brist på forskning så är det verkligen det här området. Det har blivit mycket värre efter regeringsskiftet. Många forskare flyr nu och försöker hitta finansiering på andra ställen i världen eftersom man har dragit ned på forskningen just på området strålskador och biologiska effekter av dessa. Det här är beklagligt därför att detta är ett område som jag tror är ett framtidsområde, inte minst för svensk industri som är så pass beroende av elektronikdelen av industrisektorn. Kan man lösa de här problemen vilket man säkert kan; det vore bra om vi gjorde det i skulle vi kunna fortsätta att utveckla trådlös kommunikation utan att den ger så mycket skador som den ger. Man kan jämföra resonemanget som ministern för med andra saker och säga att så länge vi inte kan erbjuda fullgod effekt av sjukvården och så länge det finns oreparabla sjukdomar ska vi strunta i att bedriva vård. Det är så du resonerar, tycker jag. Vi har en myndighet som har till uppdrag att följa det här området, utveckla kompetensen och enligt strålskyddslagen ansvara för att människor inte skadas. Då är det faktiskt allvarligt att en enskild individ eller många enskilda individer som vänder sig till myndigheten och vill ha de uppenbara effekterna av strålning utredda det är inte alltid den strålskadade själv som gör en anmälan, för det har hon oftast inte möjligheter att göra får som svar från den ansvariga myndigheten att de inte har en laglig skyldighet att utreda det och att de saknar kompetens. Jag tycker att ministern borde bli orolig när den ansvariga myndigheten saknar kompetens och själv säger sig sakna kompetens. Jag är förvånad, måste jag säga. 24 Miljöminister (): För att det ska vara alldeles klart och tydligt ska jag säga att har ställt frågan därför att han tyckte att ett mål borde finnas kvar och inte ändras. Han tyckte att det skulle ha behållits. är det bra att du erkänner att det i och för sig inte var ett realistiskt mål. Då har vi nått något slags enighet, och då är skillnaden mellan oss att jag tycker att man inte ska ha orealistiska mål, du tycker att man ska ha det. Dessutom är vi också överens om att det inte hade löst det problem som du egentligen ville lösa med din interpellation. Det är mer ett slags symbolisk markering. Det tycker jag är fel sätt att driva politik på. Det ville jag bara konstatera. Sedan säger i nästa steg att regeringen tycker att man inte skulle formulera mål. Det är helt fel. Vi tycker att man ska formulera mål. Vi behövde bara inte formulera ett dåligt mål, för det fanns redan bra mål formulerade. Dessutom fanns det tydliga krav formulerade i strålskyddslagen. För att det ska vara alldeles tydligt ska jag läsa in det i kammarens protokoll. Strålskyddslagens portalparagraf säger: Syftet med denna lag är att människor, djur och miljö skall skyddas mot skadlig verkan av strålning. Sedan säger § 2 inledningsvis: Lagen gäller såväl joniserande som icke-joniserande strålning. Säg inte att vi inte var medvetna om att det gäller hela strålningsfältet! Det är precis det som täcks av lagen. Säg inte att vi tyckte att detta inte skulle gälla SSI! Det är just de här lagliga kraven som styr vad SSI har för skyldigheter. Dessutom finns det, som jag säger i interpellationssvaret, alldeles särskilda mål formulerade i miljökvalitetsmålen som SSI har ansvaret för att formulera. Vi har satt ned foten, och vi har gjort ett ställningstagande som också gäller den bredare delen, både joniserande och icke-joniserande strålning. säger att det är beklagligt att myndigheten säger att den saknar den kompetens den borde ha. Det är inte vad myndigheten säger. Den säger att den inte har kompetensen att utföra den typen av medicinska undersökningar som det skulle krävas i de enskilda fallen. Det är en medicinsk fråga och en medicinsk bedömning som ska göras, om jag nu kan tolka fråga rätt. Påståendet att ett antal forskare nu skulle fly landet därför att den nya regeringen är så njugg har jag väldigt svårt att tro på över huvud taget, ska jag ärligt säga. Det finns ett vetenskapligt råd vid SSI som tillsattes . Det fortsätter att arbeta och konstaterar att det saknas en del forskning på området, precis som jag konstaterade i remissvaret. Påstå inte något annat, det blir bara konstigt. Det till och med står så i det skriftliga svaret. Vi har dessutom ökat stödet till forskning vid SSI. tilldelades SSI ytterligare 10 miljoner, öronmärkta för forskning. Det är medel som är öppna för ansökningar och som givetvis också kan användas för forskning som till exempel gäller elektromagnetiska fält. Det är forskningsansökningarnas kvalitet som kommer att avgöra om man får pengar eller inte, men säg inte att vi inte har tilldelat resurser när vi till och med har ökat dem. 25 (): Det är intressant att höra hur dåligt informerad ministern är i sakfrågan. Det är flera forskare som redan sökt, och fått, anställning i andra länder just på grund av att det inte finns pengar för det här forskningsområdet. De pengar som ni har avsatt kommer SSI inte att använda till forskning om elektromagnetisk strålning, det är alla forskare helt övertygade om, utan de kommer att gå till andra områden inom strålningsforskningen. Det här området är ett nästan dött område i . Det kan man fråga vilka forskare som helst på området om. När man får frågan svarar man från SSI, för att vara ordagrann, att man varken har laglig skyldighet eller medicinsk kompetens att utreda enskilda fall av sådan skada. Det är vad man säger, man blandar inte in några medicinska saker här. Det finns en omfattande brevväxling att tillgå om man vill ha dokumentation för det. SSI:s inställning är alltså att man inte har någon laglig skyldighet att utreda den här typen av skador. Det beror naturligtvis på att man har dåliga styrdokument. Man tar upp en mängd olika styrdokument i diskussionen, pekar på och citerar ur dem, och det är naturligtvis bra, men det är uppenbart att de inte räcker till. Det finns alltså glapp, och det fanns redan innan den här regeringen tillträdde. Det var inte alls bra. De flesta av de här breven är från tiden före regeringsskiftet. Det är ett problem, och jag hade hoppats att vi skulle kunna komma framåt. Jag tyckte ändå att det fanns en öppning i ministerns svar på slutet, där ministern säger att det kan finnas anledning att se över målformuleringen i regleringsbrevet så att missförstånd inte uppstår. När man tar bort en del i regleringsbrevet kan det inte tolkas på något annat sätt än att det också innebär något. Det är inte bara när man skriver regleringsbreven som det betyder något, utan när man gör en förändring måste man ta hänsyn till vad som stod där förut. saknas målet när det gäller icke-joniserande strålning utanför EU-området. Det finns inget mål i regleringsbrevet. 26 Miljöminister (): Forskningsresurserna till SSI har ökat. Det är forskningsansökningarnas kvalitet som naturligtvis avgör vad man får, men det är fullt möjligt att söka forskningsanslag också för de områden som jag tidigare nämnde. Jag konstaterar att det inte alls är så som först påstod, att det var regeringsskiftet som gjorde att man flydde landet. Det framkommer att det var problem som uppstod . Än en gång: De hade inte lösts av en annan målformulering i regleringsbrevet. Det är det som var diskussionens kärna. Det blir lite grann som att trolla med knäna att försöka ge intrycket att vi har löst problemet när det redan framgår av strålskyddslagen att den gäller både joniserande och icke-joniserande strålning. Människors hälsa liksom djur och miljö ska skyddas mot skadlig verkan av strålning, och miljökvalitetsmålet gör tydligt att SSI har ansvaret för människornas hälsa och för att riskerna med till exempel elektromagnetiska fält kontinuerligt ska kartläggas och att nödvändiga åtgärder vidtas. Det framgår redan av styrdokumenten. Bristerna ligger inte i lagstiftningen. Bristerna ligger inte i styrdokumenten. Resurserna har ökat. Öppenheten ligger självklart i att om det visar sig att det därutöver finns andra brister som regeringen ska åtgärda ska vi vara beredda att diskutera det. Men då ska vi inte göra det genom att ha dubbelformuleringar i målformuleringen, utan då ska vi ha andra lösningar. Sådana har inte framkommit i den här diskussionen, men jag ser fram mot att få nya förslag vid andra tillfällen. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2006/07:246 om jobbavdrag 27 Arbetsmarknadsminister (): har frågat finansminister vad han avser att göra för att likställa lönebidragstagare som fyllt med andra löntagare som uppnått samma ålder och som får del av jobbavdraget. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan. Jag vill börja med att påpeka att jobbskatteavdraget, även kallat jobbavdraget, är en skattereduktion som innebär att skatten sänks för personer med en arbetsinkomst, det vill säga inkomst av anställning eller aktiv näringsverksamhet. Vad som räknas som arbetsinkomster definieras utifrån lagen om inkomstgrundad ålderspension och anges i inkomstskattelagen. Personer som anställs med hjälp av lönebidrag får hela sin inkomst i form av lön och är därmed inte på något sätt undantagna från jobbskatteavdraget. Det finns inte heller något formellt hinder för att en person som anställs med lönebidrag ska kunna fortsätta arbeta och därmed omfattas av jobbskatteavdraget. Anställningen kan fortsätta med eller utan lönebidrag och i båda fall omfattas av jobbskatteavdraget. Lönebidrag är dock ingen rättighet utan behöver alltid prövas ur individuell samt arbetsmarknadspolitisk synpunkt, och så görs det även när den anställde har fyllt . De personer med lönebidrag som slutar arbeta har sin försörjning tryggad genom ålderspensionen. Jag vill dock framhålla att uteblivet lönebidrag inte är ett formellt godtagbart skäl för uppsägning. Den som har fyllt får dessutom en större skattereduktion genom jobbskatteavdraget än övriga berättigade. 28 (): Jag får tacka ministern för svaret. Folk brukar säga att den som väntar på något gott får vänta . Jag har väntat drygt en månad för att få det här svaret, och jag känner inte att det är något gott med det. Det är mycket som är formellt i det formella hinder och formellt godtagbara skäl men i praktiken är det inte så formellt. Vi kan börja med att se hur folk pensioneras. Som arbetstagare på den svenska arbetsmarknaden får man en blankett från man fyller . Blanketten ska fyllas i och skickas till om man vill gå i pension. Vill man inte det kan man lägga den åt sidan, gå till jobbet och fortsätta att jobba tills man är . Då har arbetsgivaren rätten att säga upp arbetstagaren. Med det nya jobbavdraget vill regeringen stimulera att flera väljer att stanna tills de har fyllt 67. I grunden har jag ingenting emot att man stimulerar att folk stannar på arbetsmarknaden. Vi har ett pensionssystem som nästan kräver att folk stannar i arbete och tjänar in mer i pension. Om man väljer att stanna tills man fyllt 67 kan man faktiskt förbättra sin pension. Om man väljer att gå i pension när man är får man i snitt av den tidigare inkomsten. Men väljer man att arbeta till 67 kan pensionen uppgå till av den tidigare inkomsten, så det är en skillnad på . Då är frågan vilka som vill och kan få fortsätta. Förtidspensionärerna, alltså de som inte har möjlighet att påverka sin egen situation, får till och med en sänkt ålderspension med det nya förslaget från regeringen. När det gäller de som har lönebidrag, alltså de människor som har nedsatt arbetsförmåga, finns det tydligen ett riksdagsbeslut som inte hindrar personer att jobba längre än till . Tittar vi på arbetsförmedlingens uppgifter om hur många som har lönebidrag och har fyllt ser vi att det i princip inte är någon. På det största företaget när det gäller funktionshindrade i landet, , finns det inte en enda person med funktionshinder som jobbar . Det finns i grund och botten ett riksdagsbeslut som inte hindrar de här personerna från att jobba längre. Därför tycker jag inte att det finns några hinder för arbetsmarknadsministern att verkställa detta , när regeringen dessutom stimulerar helt friska människor att fortsätta jobba tills de har fyllt . Jag upplever det som diskriminerande att man väljer ut en grupp som man stimulerar medan andra inte får fortsätta ens om de får nedsatt ålderspension. 29 Arbetsmarknadsminister (): Det är lätt att ansluta sig till grundinställning. Vi måste se till att det lönar sig bättre att arbeta och också att arbeta längre upp det håller jag helt med om och att man också ska ha en möjlighet att påverka sin ålderspension genom att arbeta längre. Denna fråga sönderfaller i grund och botten i två delar, dels frågan om lönebidrag, dels frågan om jobbavdrag. Det är bara att konstatera att just när det gäller jobbavdraget spelar det ingen roll om man råkar vara 63 eller , utan har man en arbetsinkomst får man del av jobbavdraget. Där finns alltså inte den typen av diskriminering som oroar sig för i den grundläggande frågeställningen. När det gäller frågan om lönebidrag har vi inte ändrat i reglerna sedan den förra regeringen vidtog åtgärder på det här området. Jag vill påminna om att den tidigare regeringen inte ansåg att arbetslöshetsförsäkringen skulle gälla och att lönebidrag och andra arbetsmarknadspolitiska program fick erbjudas endast om det var motiverat av individuella och arbetsmarknadspolitiska skäl. Därför kanske just den frågan borde ha ställts till i stället. Sedan är det en viktig fråga om den som råkar vara och har haft lönebidrag ska ha möjlighet att få lönebidrag . Det är en prövning som måste göras enligt konstens alla regler från både individuell och arbetsmarknadspolitisk utgångspunkt. Den diskussionen kan man naturligtvis föra. Jag önskar att prövningen ska fortsätta att göras på samma sätt som , från en individuell och arbetsmarknadspolitisk utgångspunkt. Jag kan väldigt gärna ansluta mig till grundinställning att det är en god idé att försöka få personer som vill fortsätta att jobba att göra det, åtminstone till . På det sättet tror jag att vi inte står alltför långt ifrån varandra. Den grundläggande frågan var om jobbavdraget på något sätt skulle diskriminera här. Det gör det alltså inte. Har man en arbetsinkomst omfattas man av jobbavdraget. Det är till och med mer generöst för dem som är . 30 (): De ändrade reglerna spelar faktiskt roll om man är 63 eller . säger arbetsmarknadsministern att de som är får ett större jobbavdrag än de som är . Det är just där som det blir ändrade regler i förhållande till de som den förra regeringen och fastställde. Man stimulerar en grupp. Jag tycker att om man stimulerar just den gruppen får man ändra reglerna och stimulera även andra. Jag har ingenting emot att man prövar lönebidragsnivån utifrån den nedsatta arbetsförmågan. Men uppenbarligen fungerar det i verkligheten så att ingen av dem får fortsätta att arbeta efter 65. Ministern säger i sitt svar att uteblivet lönebidrag inte är ett formellt godtagbart skäl för uppsägning. Jag har en synskadad kompis som är svarvare. Vem kommer att betala hans hjälpmedel om han inte får lönebidrag? Förutsättningen för att få hjälpmedel på arbetsplatsen är ju att man har lönebidrag. har nästan var femte person som är inskriven hos arbetsförmedlingen något funktionshinder. Det är viktigt att ge dessa personer möjligheter. Vad den förra regeringen gjorde var att man ökade antalet lönebidragstagare genom ett medvetet arbete. var det knappt 3 000 personer som var som hade lönebidrag. var siffran den dubbla, 6 000. Detta måste vara bra för landets ekonomi och för de personer som har jobb. Det minskar utanförskapet. Varför då inte ge chansen till de här personerna att jobba till 67 och därmed också förbättra sin ålderspension? Vi har tre grupper. Den ena gruppen, de som är helt friska, får fortsätta jobba till 67 med en stimulans från regeringen och staten. Den andra gruppen är lönebidragare, som får jobba till 65, i praktiken som sagt för , som är den största arbetsgivaren för arbetshandikappade. Det finns inte en enda som jobbar efter 65. Och så har vi den tredje gruppen, förtidspensionärerna, som har fått sänkt ålderspension. Det handlar alltså om två grupper som inte kan påverka sin situation. Man kan inte vakna och inte längre ha en nedsatt arbetsförmåga. Man kan inte vakna och säga: är jag helt frisk, den skada som jag fick när jag råkade ut för en trafikolycka är borta. Man kan inte påverka sin egen situation. Därför tycker jag inte heller att man ska diskrimineras på grund av det. Vi har faktiskt ett antal diskrimineringslagar som ska se till att människor med bland annat nedsatt arbetsförmåga inte blir diskriminerade på marknaden. 31 Arbetsmarknadsminister (): Det är lätt att hålla med i grundinställningen. Jag tycker också att lönebidrag är ett bra sätt att hjälpa den som har ett arbetshandikapp eller på annat sätt behöver hjälp för att återinträda på arbetsmarknaden. ställer en retorisk fråga: Varför inte ge chansen? Ja, sanningen är ju att den chansen finns. Det finns inget formellt hinder för att bevilja lönebidrag även för personer som är . Men det ska göras utifrån den utgångspunkt som jag nämnde tidigare, att det ska vara arbetsmarknadspolitiskt motiverat och individuellt motiverat. Däremot har det genom jobbavdraget blivit än mer generöst. Den som råkar vara över 65 och som har en arbetsinkomst omfattas också av jobbavdraget. Det är mer generöst för den ålderskategorin än andra. Det kan man möjligen tycka är, som du säger, en snedvridning eller motsvarande. Vår grundtanke har ändå varit lite grann densamma som jag tror att Omanovic är inne på här, nämligen att det är en god idé att ha möjlighet för folk att vara kvar i arbetslivet lite längre. Jag tror att det är bra för den enskilda att kunna påverka sina pensionsrättigheter, men det är också bra för företagen och samhället i stort att ha en kompetens som man kan få möjlighet att ha kvar i företagen, kanske som en överbryggning i förhållande till dem som kommer efter. Detta med förtidspensionärer ligger kanske lite utanför frågan men det är klart att där finns det en hel del att göra. Jag var på ett ställe som heter Open up i och träffade en kille som heter . Han har varit förtidspensionerad och vill inget hellre än att komma tillbaka till arbetsmarknaden. Han är förhindrad från det, för är man förtidspensionär kan man inte bli inskriven vid arbetsförmedlingen. Jag tycker att det är ett stort misslyckande att det finns sådana personer. vet jag också att det finns många bland de 560 000, tror jag, förtidspensionärerna som naturligtvis inte har någon arbetsförmåga kvar. Men det finns också många som har det eller skulle vilja ha det. De kanske inte kan gå till sina gamla jobb och kanske inte till men de skulle vilja ha en fot tillbaka på arbetsmarknaden. Det där tycker jag är väldigt prioriterat. Det kan vara lönebidragsjobb som är det första. Det kan vara nystartsjobb. Det kan naturligtvis också vara som är den första bryggan tillbaka för många av dem som befinner sig i förtidspension och skulle vilja jobba. Slutsatsen är, tycker jag, att när det gäller lönebidraget kvarstår de regler som fanns förut. Det är ingen förändring. När det gäller jobbavdraget är det mer generöst för dem som är över 65. När det gäller andra åtgärder för att få tillbaka förtidspensionärer som har en arbetsförmåga kvar eller vill tillbaka till arbetsmarknaden finns det mer att göra, och det skulle jag gärna se att vi jobbade med. 32 (): Det finns inga hinder, som vi har hört här, men ändå är det så att det inte finns några som får jobba till 67 med lönebidrag. Om nu ministern tycker att det är bra att det är fler som jobbar länge kan man faktiskt utreda varför det är så här. För det finns formellt inga hinder. Ändå är det ingen som får möjligheten att fortsätta jobba till 67. När det gäller förtidspensionärer har jag träffat . Hon är och har ätit medicin sedan hon var . Hon är reumatiker. Hon har jobbat tills hon blev . Sedan blev hon förtidspensionerad. Hon ska straffas som alla andra med en sänkt ålderspension för att det kanske är några som har en restarbetsförmåga men inte använder den. Jag tycker, herr talman, att det här skapas stora klyftor bland pensionärer. Vi får en grupp som kommer att jobba till 67, friska som kommer att ha det gott ställt, och två andra grupper, folk med nedsatt arbetsförmåga och förtidspensionärer, som inte kan påverka sin situation.