prot · GU09128 · 2007-06-18 00:00:00 — Om man konstaterar att nästan ingen kommun i anställer den här personalgruppen måste man väl ändå ställa frågan om det har varit en bra grej. 116 (): Jag har i två anföranden sagt att en genuspedagog per kommun eller ens en genuspedagog per skolenhet inte är hela lösningen. Jag menar att det måste till något. Det behövs fler lärare. Det är inte bara genuspedagoger som behövs. Det behövs betydligt fler lärare. Där måste regeringen göra en insats och visa att det behöver anställas fler. Det har vi inte sett . Jag sade också i mitt anförande att det inte bara är viktigt att man utbildar en genuspedagog som finns på varje skolenhet, utan också att genuskunskap är en del av lärarutbildningen och att det är en prioriterad del i all lärarfortbildning. Därför vill jag återkomma till den fråga som jag ställde i mitt anförande: Är genuskunskap en prioriterad del i den kompetensutveckling som man har aviserat för lärarna? Det skulle jag gärna vilja ha svar på. Det har gått med den här satsningen som visar att det inte händer någonting. Vi kan skylla på varandra om vems fel det är att det inte anställs genuspedagoger. Frågan är om skolministern vill att det ska anställas fler. Vilka ansträngningar tänker skolministern göra för att det här ska vara en prioriterad fråga? Skolministern kan också verka för att vi får fler lärare och andra typer av pedagoger i skolan. 117 Statsrådet (): Jag tror att jag har svarat på frågan vid det här laget. Svaret är att jag inte är beredd att i skollagen föreskriva detta. Det finns nästan inga föreskrifter om vilka personalgrupper som ska finnas i skolan. Det är en del i den kommunalisering som interpellantens eget parti en gång drev igenom i den här kammaren mot mitt partis vilja. Staten föreskriver inte så mycket. Vi har behörighetskrav för lärare. Det är i stort sett den föreskrift vi har. Den kringgås dessutom alldeles för mycket. Jag är inte beredd att bara för att har genomdrivit detta i en budgetförhandling föreskriva att alla ska anställa en person ur just denna personalkategori som ännu knappt har prövats i svensk skola. Jag ser gärna att kommuner och skolor och förskolor anställer genuspedagoger. Men det sker inte av egen fri vilja. frågar mig om jag är beredd att på något sätt tvinga eller stimulera kommunerna att göra det. Nej, i varje fall inte . Vi måste först se att just denna personalkategori har inneburit positiva effekter. För att vi ska kunna se det måste det anställas några på några ställen och sedan måste det utvärderas. Vi är i långa stycken helt överens om den problematik som finns när det gäller jämställdhet i över huvud taget och i svensk skola och förskola som är viktiga institutioner för att för framtiden skapa ett mer jämställt samhälle. Exakt vilka personalkategorier som ska finnas i skolan för att ta sig an den utmaningen är jag inte så tvärsäker på. Därför är jag inte beredd att föreskriva detta. Vi bereder olika förslag i . Frågan om hur vi ska göra med denna utbildning kommer vi att behandla. Det finns flera alternativ. Det är till exempel att lägga in mer jämställdhetsutbildning för all personal i skola och förskola i stället för att ha en särskild person i varje kommun som ska vara expert. Låt oss överväga det. Jag är helt öppen för diskussioner. Jag är tacksam för att är engagerad i frågan. Men jag är inte lika tvärsäker på att det är just den här lösningen som är den enda sanningen. Överläggningen var härmed avslutad. 19 § Svar på interpellation 2006/07:582 om respekt för fri- och rättigheter 118 Statsrådet (): har frågat utbildningsministern om undervisningen om Förintelsen föraktet för mänskliga fri- och rättigheter blir en del av satsningen på utveckling av lärarkompetens. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på denna interpellation. Skolan ska inte vara värdeneutral utan tydligt ta ställning för de mänskliga rättigheterna. I läroplanernas avsnitt om skolans värdegrund anges att människolivets okränkbarhet och alla människors lika värde hör till de grundläggande värden som skolan ska förmedla och förankra hos eleverna. Kunskaper om de krafter som aktivt motverkar eller har motverkat dessa värden är nära kopplade till värdegrunden och därmed centrala i undervisningen i den svenska skolan. Staten detaljstyr inte innehållet i undervisningen. Detta är en uppgift för de professionella i skolan. Däremot ska staten ge lärarna så bra verktyg som möjligt så att de har kompetens att genomföra sitt värv. Jag vill lyfta fram fyra konkreta åtgärder med syfte att fördjupa lärarnas kompetens inom detta område. För det första avser regeringen att låta utreda lärarutbildningen. En utgångspunkt för utredningen är att ämnesdjupet ska ha större tyngd än i den nuvarande utbildningen i det här sammanhanget till exempel historia eller religionskunskap. För det andra finns det behov av att bättre följa upp elevernas kunskaper. Jag kan tänka mig att införa nationella prov i fler ämnen, till exempel i samhällsorienterande ämnen för att säkerställa att eleverna verkligen har lärt sig de viktiga momenten i kursplanerna. För det tredje slås det fast i det uppdrag till om fortbildningssatsningen Lärarlyftet som regeringen presenterade (U2007/3168/S) att fokus ska ligga på att stärka lärares ämnesteoretiska och ämnesdidaktiska kompetens. Därutöver har rätt att prioritera fortbildning på områden som främjar elevernas måluppfyllelse, att eleverna lär sig det som de ska lära sig. ska vid upphandlingen av fortbildning utgå från huvudmännens prioriteringar och önskemål. För det fjärde är det av största vikt att skolan ger barnen kunskaper om brott mot de mänskliga rättigheterna. Under ett flertal år har också ett viktigt arbete skett för att fortbilda skolans personal kring de brott som skett i nazismens namn. Det finns precis, som tar upp, ett behov av att även inkludera kunskap om brott som har begåtts i kommunismens namn. Det är mot denna bakgrund som regeringen har gett Forum för levande historia i uppdrag att belysa och informera också om kommunismens brott mot mänskligheten. Forum för levande historia ska arbeta utåtriktat, till exempel genom seminarier, utbildningsinsatser och utställningar runt om i landet. Regeringen avser att återkomma till frågan om kunskaper om brott mot de mänskliga rättigheterna i samband med en översyn av läroplan. Det är min uppfattning att dessa åtgärder sammantaget leder till ökade kunskaper om vikten av respekt för de mänskliga fri- och rättigheterna. 119 (): Tack, statsrådet, för svaret. Vi är säkert alla överens om att tillgång till arbete och goda arbetsplatser är något ytterst angeläget. Jag vill hävda att skolan är vårt lands största och viktigaste arbetsplats. Arbetet och arbetsmiljön där borde vara de allra bästa. De mest begåvade och de mest etiskt insiktsfulla ungdomarna i vårt samhälle borde lockas, eller hur man nu vill uttrycka det, att bli lärare. Vi har en skoldebatt i fattas bara annat. har odiskutabelt medverkat till att den debatten har hållits vid liv. Skoldebatten har handlat om ordning och reda och om betyg. Det är bra. Den har också handlat om mobiltelefoner eller inte mobiltelefoner i klassrummen och om kepsar eller inte kepsar. Och man har väl rätt att säga: Sicken tramsdebatt. Det är min bestämda uppfattning att skoldebatten alldeles för lite har handlat om etik och människosyn, värden och värderingar. Den interpellation som jag har lämnat in har jag skrivit efter samtal och impulser från författarinnan och psykologen , en av överlevarna från Förintelsen. För sedan publicerades en undersökning i vilken svenska ungdomar fick visa eller uppge sin syn på Förintelsen och kommunismen. Alla som sysslar med skolverksamhet, politik och opinionsbildning borde ha tagit sig för pannan, och det gjorde de kanske också. Glömskan och okunskapen var förbluffande stor. Det finns nog alltid en föreställning, tror jag, om att allt är bättre i och att det som skedde inte kan ske . Vi tror oss vara mer upplysta, mer insiktsfulla, mindre påverkbara av vanvettets och människoförnedringens irrläror än vad man har varit tidigare. Det räcker inte att i läroämnen som historia och samhällskunskap kunna redovisa att det eller det hände. Vi måste lära oss och försöka förstå varför och hur det kunde hända och använda de fasansfulla perioderna, som inte ligger alls långt ifrån oss vare sig tidsmässigt eller geografiskt, till att i hjärta och hjärna indoktrinera respekten för människovärdet. Det talas om värdegrunden nu och då, och det är bra, men det blir inte mycket mer än att ordet studsar ut. Det ordas om demokratiska värden. Det är naturligtvis också bra. Men demokrati är något vida mer än exercis om majoriteter och minoriteter. Ett val som sköts klanderfritt organisatoriskt, där alla valövervakare och observatörer är nöjda, behöver för den skull, menar jag, inte vara demokratiskt. Det är innehållet och synen på varje individs okränkbara värde och värdighet som är det viktiga för att ordet demokrati ska användas. Vi talar mycket om integration, att vi i vårt land har misslyckats med integrationen. Jag har alltmer tvingats uppmärksamma hur irrläror sprids och biter sig fast, irrläror som gör gällande att vi norr om skulle vara förmer eller inte behöva känna ansvar för medmänniskor från fjärran länder, från våldshärdar och yttersta fattigdom. Det handlar inte enbart om rationella argument när dessa cyniska och supernationalistiska resonemang förs. Jag är övertygad om att det handlar om att använda pedagogiska, psykologiska och etiskt djupt förankrade idéer som gör att vi från tidigaste ålder får i oss att människovärdet är internationellt, att FN:s charta inte enbart är något på papperet utan sanningar som ska förankras i varje människas sinne och medvetenhet. Här har föräldrar och skola en oersättlig roll. Därför krävs det en gedigen lärarutbildning på detta område. Och det är min förhoppning att regeringen ser till att så blir fallet. 120 Statsrådet (): Tack, , för det engagemang som du lägger ned, och har lagt ned, på dessa frågor. Jag tror att det är väl känt att när den läroplan som gäller i skolan skrevs var inte minst engagerad för att värdegrundsfrågorna skulle få det utrymme som den har. ska vi skriva en ny läroplan, men värdegrunden kommer att få minst lika stor betydelse som i den som antogs . Jag tror, precis som , att detta är väldigt viktigt. Vi lever i en modern värld, och en del tror att det räcker med att vi lär oss att surfa, zappa och sms:a. Men det gör det inte. Vi måste ha kulturella förankringar. Vi måste ha förankringar i vår egen historia och lära oss att förstå vad olika saker har betytt. Jag delar helt den uppfattningen. Jag minns för egen del när jag var skolborgarråd i att jag verkligen välkomnade satsningen på Om detta må ni berätta, som ytterst låg bakom. Det var en satsning på att ungdomar skulle lära sig om Förintelsen. Men , om man funderar på det, är det ett gigantiskt misslyckande. Vi har världens mest påkostade skola. Men ändå är det så att när ungdomar ska lära sig om något så viktigt som Förintelsen räcker skolan inte till, utan då måste vi skapa institutioner vid sidan av skolan eftersom skolan där har misslyckats. Det är klart att det är ett misslyckande. dök det upp en diskussion om att det var okej i fråga om Förintelsen. Sedan hade vi , ett annat land nära oss, och Sovjetkommunismens massmord. Det var ingen som uppmärksammade det. Jag minns att jag tog med mig en grupp bestående av ett 50-tal historielärare i och reste över till . Det var unga historielärare. De hade gått igenom lärarutbildningen. Vi besökte ett av de utrotningsläger som byggdes upp under kommunismen. Och historielärarna, de mest utbildade som vi har, sade: Det här hade vi ingen aning om. På något sätt har vi i vår iver att vara modernistiska och i vår iver att vara rationella sopat ut mycket av kunskaperna om vad som har hänt på vår kontinent i vår egen tid och trott att vi är moderna när vi inte längre lär oss detta och inte längre diskuterar det. Jag delar helt uppfattningen att dessa frågor i större utsträckning måste upp på ytan i skolan. Det handlar delvis om lärarutbildningen. Det handlar om att dessa ämnen tas upp där de naturligen kan diskuteras i skolan, och det handlar mycket om de samhällsorienterande ämnena och att de ges ett utrymme i skolan. Inom lärarutbildningen ges det också förutsättningar, både ämnesmässiga kunskaper om vad som har hänt och hur man introducerar frågorna och hur de diskuteras med eleverna för att man ska uppnå de målsättningar som är ute efter. Jag är tacksam för denna interpellation. Jag delar helt och hållet den grundattityd som ger uttryck för, och det är i den riktningen som regeringen arbetar. 121 (): Tack för de erkännsamma orden, och tack för det starka uttrycket för att statsrådet delar dessa synsätt. Och jag hade inte väntat mig någonting annat. Då kan man säga: Varför ställde du då frågan? Men jag menar att det är oerhört viktigt att denna fråga aktualiseras, så att vi inte säger att vi är överens om detta, och så blir det inte mycket mer. Det går säkert att utröna hos både lärare och elever, naturligtvis i synnerhet hos lärare, om de har kunskap om att brott har ägt rum och om de kan namnen på mänsklighetens marodörer. Det är ganska många som vi kan räkna upp. Men jag undrar hur mycket man sysslar med varför det kunde bli så här, komplexen bakom och orsakssammanhangen. Jag vill understryka pluralformen orsakssammanhangen. Jag vet att man inte gör det särskilt mycket. Detta sker inte på en gång, utan det börjar så sakteliga äta sig fram. Där tror jag att det skulle vara av värde om man mer tog sig tid eller fick uppmaningen att mer ta sig och försöka se hur det kunde bli så och varför. Det var alltså författarinnan som uppmärksammade mig på detta. Jag kan gott tillstå att jag inte kände till Facing History and Ourselves, alltså en non profit-organisation som sysslar just med detta, att man också får lära sig själv vilka instinkter, vilka värderingar och vilka synsätt som man kan ha fastnat i och behöver hjälp att ta sig ur. Här har vi tidigare talat om bristen på jämställdhet, och vi har talat om mobbning och annat. I grund och botten handlar det om att vi inte riktigt har tagit till oss jag säger vi eftersom ingen naturligtvis blir perfekt i detta avseende att medmänniskan inte får kränkas. Människovärdet får inte kränkas. Jag är naturligtvis väldigt glad för att det står att skolan inte ska vara värdeneutral och vad som i övrigt står om människolivets okränkbarhet. Men jag måste ändå få säga att risken, som sagt, finns att det inte blir mycket mer än så. Jag tror att det skulle vara hälsosamt, jag säger det igen, om man lite till kvinns och mans fick fundera över vad det innebär i dagens praktiska liv och gärning att människolivet ska vara okränkbart och att skolan inte ska vara värdeneutral. Vi har en period bakom oss skolhistoriskt då man inte vågade tillstå att skolan inte ska vara värdeneutral. Jag ser naturligtvis fram emot den nya läroplanen. Jag tar det statsrådet sade som ett löfte, det vill säga att utrymmet inte ska bli mindre utan snarare större. Det här är inte något som ett parti eller en enstaka riksdagsledamot har anledning att försöka monopolisera eller förfäkta mer än andra. Jag ser det som något som vi behöver som bas för den mänskliga samlevnaden. Jag kan utan vidare tillstå, herr talman, att jag förstår att en del känner ett mått av rädsla när dessa resonemang kommer upp. Etiska och moraliska resonemang har så ofta varit pekpinnar och fördömande. Jag beklagar detta. Enligt mitt sätt att se är det ett sätt att göra livet och relationer människor emellan lättare. 122 Statsrådet (): Jag hade precis som alla andra läst, hört, sett filmer och allt om Förintelsen. Ändå är det först när man är riktigt på plats som man verkligen förstår innebörden i det hela och börjar reflektera ordentligt. Jag var inte alls så ung längre, men det var jag var på besök i , koncentrationslägret utanför i dåvarande . Det är sant som säger att det inte är lätt för en historie- eller samhällskunskapslärare. De kan lära sig att det var sex miljoner människor som dog i Förintelsen och en massa andra fakta. Men att riktigt börja grubbla över en djupare innebörd och vilka slutsatser som ska dras är stora och svåra frågor. Vi ska ha respekt för att det inte är så alldeles lätt ens för utbildade lärare att göra detta. Tanken med lärarutbildningen måste vara att ge våra lärare bästa möjliga kunskap och beredskap för detta. Jag ser att sitter på läktare. Det är och hennes generation av överlevande från Förintelsen som i verkligheten har sett till genom egna besök i skolorna och egna berättelser om sina egna personliga upplevelser att många tusentals svenska skolungdomar har fått uppleva detta som någon påtagligt och satt i gång diskussioner. Men som de överlevande själv säger är de överlevande från Förintelsen komna. Det gäller också att denna kunskap kan föras vidare till kommande generationer. De är själva mycket engagerade i de överlevandes organisationer att föra vidare denna kunskap till sina egna barn och barnbarn, men det är naturligtvis också viktigt att den kunskapen förs in i den svenska lärarkåren. Jag uppskattar mycket interpellation och det engagemang som ligger bakom den. Jag försäkrar att regeringen tar detta på största allvar. 123 (): Tack för den samstämmighet som har dokumenterats för protokollet. Jag kan inte låta bli, herr talman, att avsluta resonemanget genom att läsa en liten passus av professor från boken ?. Hans avslutningsord lyder så här: Kampen om demokratin försiggår således på det moraliska, det rättsliga och det ekonomiska området. Dessa tre områden är intimt förbundna i inbördes växelverkan. försiggår kampen på alla fronter. Det är vår tids största drama. Vi är alla medansvariga för dess utgång. Det gäller icke endast vår frihet utan också drömmen om ett lyckligare och rättfärdigare samhälle. Med de kloka orden, herr talman, ber jag att få önska statsrådet en riktigt skön, trivsam och god sommar. 124 Statsrådet (): Det är svårt att slå detta i visdom. Jag ber att få fört till protokollet att jag instämmer i interpellantens sista inlägg. Överläggningen var härmed avslutad. 20 § Svar på interpellation 2006/07:636 om korttidsstudiestöd och det livslånga lärandet 125 Statsrådet (): i har frågat mig hur jag ska se till att fler får del av det livslånga lärandet, när förutsättningarna för dem som har störst behov av kompetensutveckling förändras. Ett system för finansiering av studier för vuxna med behov av grundläggande och gymnasial utbildning måste vara enkelt, hållbart och uppfattas som rättvist. Regeringen strävar efter ett samordnat och sammanhållet studiestödssystem. Alla vuxenstuderande ska därför omfattas av det reguljära studiemedelssystemet, ett system som medger mer förmånliga villkor för vuxna studerande på grundskole- eller gymnasienivå. Dessa studerande kan få ett högre bidrag som utgör av totalbeloppet. Studiemedel kan även lämnas för deltidsstudier. Studiemedelssystemet ger därmed goda möjligheter till livslångt lärande och återkommande kompetensutveckling. Som sade i debatten är ambitionen att ett antal av de problem som har identifierats när det gäller de studerandes studiesociala situation ska kunna lösas . Frågorna bereds inom . Regeringen har aviserat att en studiesocial utredning ska tillsättas. har världens mest generösa villkor för studier i vuxenutbildningen och på högskolan. Få länder ger sina medborgare samma möjligheter till livslångt lärande. Med regeringens planerade åtgärder kommer dessa möjligheter dessutom att ytterligare förstärkas. Det livslånga lärandet är en viktig utgångspunkt i regeringens utbildningspolitik. Människor ska under hela livet ha möjlighet att skaffa sig nya kunskaper och färdigheter. Med studier kan den enskilde, av egen kraft, stärka sin ställning i samhället och i arbetslivet. Regeringen strävar efter att stärka det livslånga lärandet genom en rad åtgärder. Det handlar om större valfrihet och mångfald, bland annat genom fristående vuxenutbildning och en utvecklad svenskundervisning för invandrare, men också om införandet av en särskild yrkeshögskola. ska regeringens utredare återkomma med förslag på dessa områden. finns också en rättighet för vuxna att få en utbildning som motsvarar . Regeringen kommer att utreda hur en liknande rättighet skulle kunna införas på gymnasienivå. 126 i (s): Jag vill börja med att tacka skolministern för svaret, även om jag tycker att svaret är lite tunt. Jag tycker också att det är synd att skolministern inte på något sätt i svaret lyfter upp frågan om hur man kan nå dem som står längst ifrån studier. Med hjälp av det korttidsbidrag som fortfarande finns kvar har tusentals människor haft möjlighet att börja studera utifrån sina egna villkor. Detta har varit ett framgångsrikt sätt att få fler med kort utbildning eller personer som inte har suttit i skolbänken på länge att återvända till studier. Det har gjort att människor har kunnat ta ledigt till exempel för att läsa engelska, samhällskunskap eller matte som de har varvat detta med arbete. Det är också många deltagare som själva säger att de aldrig hade tagit steget att sätta sig i skolbänken om de inte hade fått möjlighet till korttidsbidraget. vill den nya regeringen ta bort möjligheten att läsa med korttidsbidrag. Man har aviserat att det försvinner . är det LO och TCO som har fördelat korttidsbidraget till sina medlemmar men även till andra. Det har inte ställts krav på att man måste ha varit fackligt ansluten för att få korttidsbidraget. De ska nu inte längre kunna fördela bidrag till de grupper som har valt att läsa på det sättet. Jag ställer återigen frågan till skolminister : Varför väljer den nya regeringen att ta bort ett studiestödssystem med korttidsbidraget som faktiskt har fungerat bra, som har gjort att människor har vågat ta steget att sätta sig i skolbänken kanske och ändå har behållit kontakten med arbetet och arbetskamraterna? Jag har mött många som har sagt att om inte korttidsbidraget hade funnits hade de inte tagit steget. För dem har det varit ett alldeles för stort kliv att söka studiemedel, ta studielån, för att börja studera. Många har gått förberedande studiecirklar till exempel inom ABF-skolan men även på folkhögskolor med mera. De har fått pröva på att läsa samhällskunskap, engelska och matte. De har efteråt kunnat säga att de nu äntligen kan hjälpa barnen med läxorna. Det är också flera som utifrån de förberedande kurserna sedan har tagit klivet att gå vidare till studier och då känt att de är beredda att söka studielån för att läsa vidare. Min fråga till skolministern blir återigen: Varför plockar man bort ett bidrag som lyckats få människor som har varit väldigt tveksamma till att börja plugga att våga göra det? 127 Statsrådet (): Det finns en rad olika bidragsformer för vuxna människor som vill studera. Ett antal av dem infördes under den väldiga lågkonjunkturen för mellan fem och , i samband med att byggdes ut. Man kan väl inte säga att de när de infördes någonsin var avsedda att vara permanenta bidragsformer, utan det var i en situation när väldigt många människor hade förlorat eller riskerade att förlora sina jobb och man tänkte att det var bättre att människor studerar än att bara gå arbetslösa. Problemet när man permanentar alla dessa bidragsåtgärder är att i en och samma utbildningsgrupp, till exempel inom vuxenutbildningen, sitter det några vuxenstuderande i klassrummet som går på studielån, andra som går på studiebidrag, någon tredje som går på rekryteringsstöd och någon fjärde som går på korttidsbidrag. En del har lön medan andra får låna för att betala sitt uppehälle . Det skapar väldiga orättvisor i skolan att i en och samma skolklass har bänkgrannen betalt för att gå där medan man själv måste låna. Det har inte varit problemfritt. Det har varit en hel del reaktioner mot dessa orättvisor.