prot · GU09103 · 2007-05-09 00:00:00 — Man var oerhört imponerad över att en socialminister, en äldreminister, ville prioritera det och att anhörigfrågorna, som är så otroligt viktiga ur flera perspektiv, finns med i regeringens satsningar. När det gäller anhörigsituationen för äldre tror jag inte att det finns någon annan som kan ha anhörigrollen än just en anhörig, vare sig det är make, maka, sambo, barn, syskon. Anhörigas roll kan ingen annan ha, inte ens vårdpersonal, höll jag på att säga. Sedan vet vi att alla inte har anhöriga. Alla har inte närstående, och alla vill inte heller kanske bli vårdade av en närstående. Men det finns en rad människor som gör ett otroligt gott arbete som anhörigvårdare utan, för det mesta, någon ersättning alls. För många är anhöriga en förutsättning för att man ska kunna bo kvar hemma, även om man får mycket insatser från kommunen, och kanske från . Men att den anhörige finns där är oerhört betydelsefullt. Många säger att det är upp till två tredjedelar av all äldreomsorg som utförs av anhöriga, oftast oavlönade. Jag känner en stor respekt och en otrolig vilja att visa uppskattning för alla dessa insatser som görs. Jag känner också ett stort behov av att säga att vi ska fortsätta på den här vägen. Vi ska inte ta över kommunernas ansvar, det vill jag tydligt säga. Det har flera kolleger också gjort. Men som riksdagsledamöter behöver vi göra allt för att stötta och hjälpa till, och det är därför som de här satsningarna nu är så tydligt gjorda, till exempel den som regeringen beslutade om inom de här drygt 2 miljarderna. Man lade fram ett förslag om värdighetsgaranti, ett uppdrag, en utredning som ska utgå från en helhet hos personen i fråga. Vi fattade ett beslut om att tillkalla en särskild utredare för att utreda förutsättningarna för ökad valfrihet när det gäller vård, omsorg, stöd och service inklusive särskilt boende för äldre och personer med funktionshinder enligt socialtjänstlagen. Där, fru talman, tror jag att vi ska gå till oss själva. Även om vi blir äldre är vi de vi ändå är, personer som har önskemål och behov och gärna vill vara med och bestämma. Jag tror inte att vi 40-talister kommer att kunna finna oss, som kanske de som är födda , i att bara vara tacksamma för vad vi får, utan vi vill kunna ha synpunkter. Därför måste det finnas en frihet att välja, och de som inte kan välja ska ändå garanteras en god vård och omsorg på alla nivåer. Jag ska inte använda så mycket övertid fastän jag känner mig oerhört inspirerad, utan jag ser fram emot ytterligare debatter på det här området men framför allt handling och beslut som gör att alla äldre ska få det så bra som möjligt under ålderdomen. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Föredrogs kulturutskottets betänkande 2006/07:KrU9 Kulturmiljövård. 162 (): Vi ska nu debattera kulturmiljövård. Det är det nionde betänkandet från kulturutskottet detta riksdagsår. kan man undra först vad kulturmiljövård är för någonting. Det är helt enkelt vård av kultur eller kulturmiljöer. Det kan handla om byggnader, om landskap, om fornminnen, om fornfynd. Det kan naturligtvis också handla om kyrkor och så vidare. I betänkandet, som inte är så tjockt, finns det elva motionsyrkanden från motionstiden, det vill säga att det inte finns några förslag från regeringen. Det är riksdagsledamöter och partigrupper som har lagt fram olika förslag på det här området. Samtliga de här elva yrkandena avstyrks. Här finns bland annat förslag om att arkeologiska undersökningsverksamhet ska konkurrensutsättas. Det finns också förslag när det gäller kostnadsansvaret vid arkeologiska utgrävningar. Det finns ett avsnitt som handlar om våra fornfynd, och det är ingen ny diskussion. Det finns önskemål och förslag om att de ska placeras så nära fyndplatsen som möjligt. Många av dem hamnar i , även om en del lånas ut i landet. Det finns förslag om att de ska finnas närmare fyndplatsen. Det finns frågor om . Där finns det flera förslag. Ett handlar om att i ska bli ett världsarv. Men det finns också en immateriell fråga i och med att allemansrätten föreslås listas på det här området. Vidare finns det förslag om kulturmiljöpedagogiskt arbete, om mer insatser. Det handlar om . Slutligen finns förslag om att bevara gamla hantverksyrken. Det finns inga reservationer, men det finns två särskilda yttranden från Socialdemokraterna. Därmed har jag gjort min inledning till ämnet. 163 i (s): I det här betänkandet har jag ingen reservation, som vi hörde av föregående talare, att hänvisa till utan vill ta av kammarens tid i anspråk angående två särskilda yttranden. De berör motioner som är bekanta för fru talman, såvitt jag förstår. Dessa två särskilda yttranden har sin grund i att detta har diskuterats förr men är aktuellt även . De berör den organisatoriska lösningen för , , med dess arkeologiska uppdragsverksamhet, och det gäller även kulturminneslagen. I betänkandet kan vi läsa att fick dåvarande regering ett tillkännagivande från om att frågor kring den uppdragsarkeologiska verksamheten, som heter verksamheten vid avdelningen för arkeologiska undersökningar, UV, skulle utredas. Själva cloun i det hela var att denna verksamhet skall skiljas från . Det är en mycket stark och klar skrivning. I den avslutade utredningen föreslogs bland annat att UV skulle skiljas från myndigheten och bilda ett helägt statligt aktiebolag. har flera roller inom arkeologin, parallellt med centrala myndighetsuppgifter inom uppdragsarkeologin, och bedriver landets enskilt största arkeologiska verksamhet. Utöver en förnyad roll- och ansvarsfördelning föreslås en starkare ställning inom uppdragsarkeologin för länsstyrelserna, en ökad konkurrens om uppdragen och en ökad förmedling av uppdragsarkeologins resultat till allmänheten och samhället i övrigt. Nåväl, remissbehandlingen avslutades som sagt . Och vad händer? Vi får inget svar. Vi vet att någonting på gång. Det är därför som detta särskilda yttrande kommer. Jag vill trycka på att ett avskiljande av UV kommer att kräva betydande insatser inom och att det har stor betydelse för hur den omlokalisering av delar av verksamheten som sker från till ska genomföras. Omlokaliseringen sker ju för att avslutas . Men besluten om den nya organisationen har i huvuddrag redan fattats och börjar träda i kraft . Därför är ett snabbt beslut om den framtida relationen mellan UV och mycket önskvärt. Det är därför som vi socialdemokrater skulle önskat att regeringen redan nu hade klargjort vilka förändringar myndigheten kan vänta sig och vilken tidsplan som gäller. När det gäller kulturminneslagen vill vi inte reservera oss. Vi känner inte att vi tvunget ska gå in och ändra något i kulturminneslagens karaktär utan mer överväga om det eventuellt behöver ses över om denna lag på något vis är omodern, om den är otydlig och inte riktigt anpassad till dagens samhälle. Det är oerhört viktigt att vi här anpassar oss till portalparagrafen i kulturminneslagen, nämligen att det är en nationell angelägenhet att skydda våra kulturmiljöer samt att ansvaret för detta ska delas av alla. Ett av förslagen från utredningen var också en ändring i kulturminneslagen som innebär att förmedling av resultaten ingår i själva undersökningen och bekostas av exploatören. menar att detta kan tolkas som att allmänheten endast ska få ta del av undersökningen i efterhand. I stället tycker vi och även att man bör lyfta fram denna kommunikation som en självklar del i hela undersökningen. Det heter att kunskaperna från de arkeologiska undersökningarna ska vara till gagn för hela samhället. Därför är det viktigt att kommunikation ingår i undersökningsuppdragen. Vad innebär då detta? Det har jag inget svar på. Vi vet att en utredning är på gång, men vad den kommer att innebära framöver vet vi inte. Förhoppningsvis dyker den upp eller när det nu blir. En av kulturmiljövårdens främsta uppgifter är att skydda och bevara befintliga kulturvärden. Som vi hörde här tidigare ska den göra kulturminnen och kulturmiljöer levande och lättillgängliga. Kulturminnen är ofta sevärdheter och därför viktiga delar i kulturturistiska satsningar. Privata lika väl som ideella och samhälleliga krafter måste samarbeta för att nå fram till målet att ge fler människor bättre och lättare tillgång till vårt gemensamma kulturarv. När man är ute och åker i länen och regionerna och tar del av synpunkterna hos kulturmiljöenheterna ute på länsstyrelserna kan man uppfatta att de tyder kulturminneslagen olika och att de har synpunkter på delar av innehållet i den, inte anledningen till att den finns. Kulturmiljöenheten ute i länen tillståndsprövar och beslutar i ärenden enligt kulturminneslagen rörande fornminnen, byggnadsminnen, kyrkor, kyrkogårdar, begravningsplatser och så vidare. Kulturmiljöenheten beslutar också om kulturstöd och ekonomiskt bidrag till vård av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse, fornminnen och kulturlandskap samt, och inte minst, medverkar i utbildning och kompetensutveckling när det gäller skötselåtgärder inom jordbrukets miljöstöd. Detta är ett stort ansvar. Frågan är om man tyder lagen lika överallt. Det var därför som vi ville ha med ett särskilt förtydligande i våra särskilda yttranden inför kommande diskussioner. Förhoppningsvis får vi så fort som möjligt besked om vad den kommande utredningen innehåller och vilka konsekvenser det kommer att få. 164 (fp): säger så här: Mycket viktigare än det som är nytt just nu är det som aldrig någonsin blir gammalt. är kulturutskottets ledamöter här, denna sena eftermiddag, för att diskutera hur vi bäst ska säkerställa den rika skatt som utgör vår kulturmiljö och vårt kulturarv. I grunden är vi i , oaktat parti, helt överens om att kulturarvet är något som vi ska hålla högt, något som vi ska vara stolta över, något som vi ska vårda och värna. Våra prioriteringar och våra metoder kan däremot skilja sig åt, men inte särskilt mycket. För mig är det viktigt att vi erinrar oss om att det bästa sättet att värna kulturarvet är att vi lever i det, av det och i samklang med det. Det finns ingen som kan sammanfatta detta bättre än en tidigare kulturminister, socialdemokrat dessutom, , som säger: Kulturarvet är det enda arv man inte kan ärva. Det måste man förvärva. Man måste alltså leva i det och i samklang med det. Vi vet att kulturarvet runt om i världen kan utmana till aggressioner och bli föremål för hat och våld. I Kosovo stacks serbernas kyrkor i brand under kriget . I brann moskéerna. Det är svårt för oss svenskar som har levt i fred , alltså , att föreställa oss att kulturarvet kan vara något som är utmanande. Men eftersom det inte är utmanande, fru talman, är risken att vi i stället tar det för givet, att vi inte slår vakt om det, att vi inte engagerar oss i det. Det är därför som det är viktigt att vi ibland luftar ratificerade konventioner. En av dem är Unescokonventionen, som ratificerades i . Den innebär ett skydd för världens kulturarv. Egentligen, fru talman, tycker jag att vi den här dagen bör komma ihåg att världens kulturarv också är en angelägenhet för oss själva. Att skada någon del av världens gemensamma kulturella arv är att rasera förutsättningarna för oss alla, oavsett var i världen skadan sker. Kulturarvet i utgörs av kyrkor, andra byggnader som är viktiga för vårt land och för vår folkgrupp, men kulturarvet är också mycket, mycket mer. Det är civilisation, byar, städer, historia, språk, livsbetingelser. Allting som representerar kulturhistoriskt, arkitektoniskt och konstnärligt höga värden är tillsammans vårt kulturarv. I det sammanhanget vill jag lugna min kollega från och säga att när det gäller de särskilda yttranden som han hänvisar till i talarstolen finns det inget som helst som skiljer oss åt. Vi tycker också att detta är en angelägenhet. När det gäller den första frågan kommer regeringen att återkomma till med förslag om hur det ska gå till att avskilja arkeologiska uppdragsverksamhet. Vi är bara inne och det resterande året är ännu ganska långt, så vi har tid på oss när det gäller detta. Den andra motionen, som också ligger talmannen varmt om hjärtat, är en viktig motion och innebär en grannlaga uppgift. Även när det gäller kostnadsansvar och översyn av kulturminneslagen är det en mycket grannlaga uppgift att komma till rätta med att olika intressen kan komma i konflikt med varandra vid markexploatering. Å ena sidan gäller det att skydda och bevara och å andra sidan att utveckla en bygd. Som ett exempel i sammanhanget kan jag lyfta fram kommun, där jag tror att av kommunen är just en sådan kulturmiljö som man inte får exploatera. Vad gör man då av näringsintresse? Det är en grannlaga uppgift, men vi återkommer i frågan. Detta är en prioriterad fråga av regeringen. För att stärka kulturarvet i har vi som bekant en myndighet som heter . Tyvärr kan inte själva ämbetet skyddas i lag på samma sätt. Då hade vi inte behövt uppleva den fullständigt huvudlösa flytten från till . Den har vi i alliansen motsatt oss i opposition. är vi vingklippta och kan inte vrida klockan tillbaka och upphäva beslutet. Förarbetet hade framskridit alldeles för långt. måste vi leva med detta, men det innebär utan tvekan en kompetensförlust och många traumatiska konsekvenser, både för myndigheten och för de enskilda anställda medarbetarna. Detta är ställt bortom varje tvivel. Samhällsekonomiskt var det knappast heller försvarbart. Jag beklagar att den tidigare regeringens regionalpolitik prioriterades före kulturpolitik och framför kulturarvet och kulturmiljön. Vi måste leva med detta, men det är tråkigt. Den kulturmiljö som är vår hjälper oss att ta emot mening och kunskap, inspirerar oss att orientera oss som individer i ett alltmer pluralistiskt samhälle och hjälper oss att hitta mening och djup i tillvaron. Tillsammans har vi alla, oavsett vilket parti vi företräder, en viktig uppgift att göra kulturmiljön och kulturarvet synligt, tillgängligt och attraktivt för oss alla och för kommande generationer. Det handlar om tillgänglighet men också om utveckling, forskning och dokumentation. Hela folket skulle vid göras delaktigt i kulturarvet som ditintills hade varit något för en liten privilegierad del av befolkningen i . I den processen var vi liberaler pådrivande och också mycket framgångsrika. Det är därför viktigt att också lyfta fram detta arv. Också vill vara med, tillsammans med de andra allianspartierna, och göra kulturarvet tydligt, synligt och tillgängligt för alla. Kulturarvet är vårt kollektiva minne. Tar vi vara på det har vi goda förutsättningar att skapa ett samhälle med ett rikt kulturliv som leder till fria, medvetna medborgare som med engagemang, vidsynthet och kraft kan skapa en positiv framtid för vårt land. Vi behöver en fördjupad dialog om kulturarvet och kulturmiljön och om hur våra kulturhistoriska värden ska vara oss till tjänst i av förändring. , vars 300-årsjubileum vi nu firar med pompa och ståt överallt i vårt land, och mest av allt i som är min hemkommun, var en 1700-talets kulturmiljövårdare av rang. I hans fotspår kan vi hämta både inspiration och kunskap. skriver om en av sina resor: Den som vill vinna något stort måste våga något högt. Resan är aldrig så farlig som man föreställer sig hemma. Omsatt i vår verklighet och vår vardag handlar det om att politik är att våga, att göra en resa, att se bortom här och och våga slå vakt, våga värna, våga. Regeringen sätter högt värde på kulturmiljön och det kulturella arvet och kommer att våga prioritera detta nu och . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Föredrogs kulturutskottets betänkande 2006/07:KrU10 Folkbildningsfrågor. 165 (): betänkande 2006/07:KrU10 ska nu debatteras och diskuteras. Det handlar om folkbildningsfrågor. Det finns åtta motionsyrkanden från den allmänna motionstiden , och det finns flera motioner som är både kloka och förnuftiga och som tar upp saker som regeringen arbetar med för fullt. En motion tar upp kontakttolksutbildningen. En annan tar upp det ekonomiska stödet till folkbildningen, både när det gäller stat, kommun och landsting. Några motioner tar upp förslag om att värna folkbildningen, något som naturligtvis på alla sätt är viktigt. En motion tar upp fokus på kvalitet i stället för kvantitet. Det är en viktig, angelägen och aktuell diskussion. En motion, som vi säkert kommer att få höra om, tar upp amatörkulturens ställning och stöd i samhället. Samtliga motioner avstyrks. I betänkandet finns det två reservationer och två särskilda yttranden. Det som står i betänkandet kommer att debatteras. Jag vill avsluta med att säga en viktig sak. Folkbildningen fyller många viktiga uppgifter i samhället. Den bidrar till att stärka och utveckla demokratin, höja bildnings- och utbildningsnivån i samhället och öka människors samhällsengagemang. Folkbildning är också en viktig aktör i det gemensamma arbetet med att bryta människors utanförskap. Detta sade statsrådet i en interpellationsdebatt, och med det vill jag överlämna betänkandet till debatt. 166 (): I betänkandet finns två reservationer och två särskilda yttranden. I reservation 1 lyfter och Socialdemokraterna fram betydelsen av kommuners och landstings ansvar för stöd till folkbildningen. De två särskilda yttrandena handlar också om folkbildningen och dess betydelse i en vidare mening. Från sida vill vi öka resurserna till folkbildningen med ytterligare på grund av de nya uppdrag som har beslutat om i samband med folkbildningspropositionen 2006. Den nyvalda regeringen har ökat anslaget med ungefär samma summa som den förra, socialdemokratiska, regeringen var beredd att göra. Men det är viktigt att ange den korrekta summan, det vill säga , och inte 500 miljoner som och säger. Av de följde 140 miljoner med idrottens studie-, bildnings- och utbildningsverksamhet, , när de gick över till . Återstoden blev 350 miljoner som de övriga studieförbunden och folkhögskolorna ska dela på. Mina frågor till blir dels om min redovisning av siffrorna är korrekt, dels om han kan förklara varför de båda statsråden försöker blåsa upp siffrorna på detta sätt. Jag yrkar bifall till reservation 2 som handlar om vem som ska ha huvudansvaret för amatörkulturen. anser att det behövs en särskild utredning som får i uppdrag att se över frågan om det övergripande ansvaret för amatörkultursektorn. Amatatörkulturen är en stor folkrörelse med ca 750 000 medlemmar i körer, teaterföreningar, hembygdsföreningar och mycket mer. Amatörkulturens samrådsgrupp, Ax, består av 16 medlemsorganisationer. Ax bildades och har arbetat för uppvärdering av amatörkultur i kultur- och folkrörelsepolitiken. Regering och riksdag har uttryckt erkännande, men det saknas fortfarande konkreta åtgärder. vill stärka amatörkulturverksamheten med ytterligare . Vi motiverar vårt förslag med att dels har inte anslaget uppräknats med anledning av löne- och prisökningar, dels handlar det om att få medel till utvecklings- och samordningsverksamhet. , eller vet vilket organ inom staten som ska ha huvudansvaret för amatörkulturen. menar att det är viktigt att amatörkulturen synliggörs och erkänns. Så blir det om amatörkulturens verksamheter redovisas i statistik och får del av de offentliga medlen. Det är hög tid att klarlägga var huvudansvaret för amatörkulturen ska ligga, och för att göra det behövs, som sagt, en egen utredning. Jag ställde en interpellation till kulturministern . Hon besvarade den , närmare bestämt . Svaret var då detsamma som i betänkandet: bereder frågan. Kan förklara varför regeringen dröjer med ett beslut? Kommer amatörkulturen att bakas in i den aviserade kulturpolitiska utredningen? Amatörkulturens samrådsgrupp redovisade vid sitt besök i kulturutskottet att fem av sju partier säger ja till en utredning om amatörkulturens ställning, ansvar och utveckling. De som inte svarade ja var centerparti, men man svarade i enkäten att man kunde överväga att en sådan utredning tillsattes. däremot hade ingen ståndpunkt men instämde i att ansvaret för amatörkulturen är oklart. Här finns ett brett parlamentariskt stöd för en utredning. Jag vill därför fråga om det är hans parti och kanske som förhalar att den starkt efterfrågade utredningen tillsätts. Jag vill också ta upp frågan om hur den här förstärkningen på till amatörkulturens centrala organisationer behandlades budget. Den nya regeringen antog den gamla regeringens förslag till anslagshöjning med 5 miljoner. Man kan säga att samtliga partier i stöder och ställer sig bakom den förstärkningen. Vi kunde alla glädjas åt att miljonerna fördelades av . var mellan den 6 och inbjudet till . Jag vill även i kammaren framhålla att det är nyttigt att ta del av hur man runt om i landet utvecklar kulturen. Jag vill i det här sammanhanget särskilt redogöra för amatörkulturens situation i som jag tror är ganska representativt för hela landet. Teater tog upp amatörkulturens villkor genom att redogöra för hur amatörteaterns ekonomi såg ut. Amatörteaterföreningarna för en ständig kamp för att klara sin ekonomi. Trots att de har en växande verksamhet har inte kommunerna skrivit upp sina bidrag i samma utsträckning som hyror, löner, uppföranderätter och produktionskostnader har ökat. Stödet från studieförbunden har minskat. Stödet från har stått stilla. En amatörteaterförening i , Teater , har blivit uttagen som svensk representant till en världsfestival. är festivalen förlagd till . Föreningen arbetar febrilt för att kunna finansiera resan tur och retur till . Tiggarbrev och uppvaktningar har de producerat, utan resultat. ger heller inga bidrag till resekostnaderna. De ger bara stöd till professionell teater. Den här redovisningen tydliggör hur den ekonomiska situationen är för amatörkulturen . Alla partier säger sig stödja amatörkulturen, men när man kommer till konkreta åtgärder lyser de alltför ofta med sin frånvaro. har jag fått för mig att värderade amatörkulturen särskilt mycket. Men vet jag och många med mig inte var står i dessa viktiga frågor. Vad kommer att kunna bidra med för att amatörkulturen ska få bättre ekonomiska villkor? Som jag tidigare nämnde redogjorde amatörkulturens samrådsgrupp vid sitt besök i kulturutskottet för sina tre punkter för rättvisa. Den första punkten handlade om frågan: Måste pengar till amatörkulturen gå via studieförbunden? De som utövar amatörkulturverksamhet som inte kanaliseras vid studieförbunden eller ungdomsorganisationerna har sämre förutsättningar att få bidrag eller riskerar att helt bli utan. Den andra punkten har ? Amatörkulturen organiserar människor oberoende av ålder, kön eller etnisk bakgrund. Om ungdomar tillhör ett ungdomsförbund och utövar amatörkultur får de bidrag dels till ungdomsförbundet, dels till själva verksamheten. Men om samma ungdomar utövar amatörkulturverksamhet i en kulturorganisation som har verksamhet från låt oss säga noll till får de inte ungdomsbidrag. Jag har erfarenhet av att ha varit med i en åldersintegrerad verksamhet. I mitt fall handlade det om just amatörteater. Vi som stod på scen var från gamla och jag tror att de äldsta var . En intressant bieffekt i sammanhanget var att distriktssköterskan i samhället beskrev att hälsan hos de som deltog i amatörteatern hade förbättrats betydligt. vill ha en ny stödform till föreningar med generationsövergripande verksamhet. Den tredje punkten som Ax tog upp var rättvisa skatteregler. Där kan jag kortfattat uttrycka mig som så att det naturligtvis ska vara rättvist mellan idrotten och kulturen när det gäller skattereglerna. Det här var några punkter som utredningen gärna skulle kunna få innehålla tillsammans med att man gjorde en redovisning på nationell nivå för vem som ska ha huvudansvaret. 167 (s): För oss socialdemokrater har folkbildningen en lika viktig plats i vårt samhälle som den hade . Naturligtvis har den utvecklats utifrån hur samhället har förändrats, men dess grund ligger i den svenska bildningstraditionen.