prot · GU0993 · 2007-04-18 00:00:00 — För övrigt kan vi konstatera att det är ett enigt utskott som ställt sig bakom vikten av frihandel som både ett svenskt och ett globalt intresse. Utskottet ser mycket positivt på att förhandlingarna inom WTO återupptagits, och vi hoppas att alla parter nu gör sitt allra yttersta för att det nödvändiga genombrottet ska kunna ske . återstår dock att tre viktiga pusselbitar måste falla på plats. Det gäller jordbruksförhandlingarna där man dessvärre inte uppnått några konkreta resultat. Det gäller industrivaruförhandlingarna där Europeiska kommissionen med stöd av vill genomföra generella tullsänkningar och sektorslösningar som ses som ett komplement. Den sista men inte minsta pusselbiten handlar om tjänster. För del är en öppnare handel för privata tjänster utomordentligt viktig. är ett av världens 20 största tjänsteexporterande länder, och en fri och öppen handel med överenskomna spelregler inom tjänstesektorn innebär att ekonomin kan effektiviseras samt att utvecklingen kan främjas inom många områden och inte minst motverka korruption. Alla länder EU:s medlemsstater och andra industrialiserade länder, utvecklingsländer samt de allra minst utvecklade länderna kommer att vara vinnare om Doharundan får en framgångsrik avslutning. Om WTO-förhandlingarna än en gång skulle misslyckas kommer samtliga länder att vara förlorare på detta. anser att den rapportering som får kring WTO-frågorna är mycket bra och att de olika formerna av kontakt, insyn och inflytande fungerar tillfredsställande. Ökad frihandel och förbättrade kommunikationer har öppnat nya möjligheter för det svenska näringslivet att verka internationellt. Detta innebär bland annat tillträde till nya marknader i länder där den arbetsmarknadspolitiska utvecklingen inte alltid har haft samma takt som den ekonomiska. Regeringen och utskottet är positiva till att näringslivet tar ett socialt och miljömässigt ansvar. Det finns goda relationer mellan transnationella företag och olika organisationer som reglerar etikfrågor. Regeringen har bland annat genom Globalt Ansvar en dialog med det svenska näringslivet kring de utmaningar som svenska företag faktiskt ställs inför när de är verksamma utomlands. Grunden för Globalt Ansvar är riktlinjer för multinationella företag och Global Compacts tio principer. Det är en viktig komponent i en regerings utrikes- och handelspolitik att stödja företagens arbete med socialt och miljömässigt ansvar, och det är något vi kommer att fortsätta att arbeta med. Vidare anser utskottet att det är viktigt att visa på de positiva effekterna av globaliseringen för att öka förtroendet för frihandel. Det är trots allt en öppen handel som har bidragit till att länder lyckats höja sin standard vad gäller just arbetsvillkor och miljö. Globaliseringen innebär att företag får ett allt större inflytande över världsutvecklingen. Vi anser att det är viktigt och naturligt att detta inflytande medföljs av ett etiskt ansvar. måste stater, frivilligorganisationer och företag samarbeta i de stora, globala frågorna så som kampen för mänskliga rättigheter och arbetet mot miljöförstöring och korruption. Respekten för det moraliska ansvaret, det vill säga för mänskliga rättigheter, rättvisa och social utveckling, måste dock i första hand åstadkommas nationellt. WTO-avtalen bör däremot lägga grunden för de bredare utvecklingsmålen. Utskottet stöder EU:s inriktning att i WTO-förhandlingarna medverka till att nå ett ambitiöst slutresultat med mer öppna och mer rättvisa handelsregler. Konsumentkraven i industriländerna kan i många fall fungera som ett instrument för att driva fram bättre arbetsvillkor i utvecklingsländerna. Detta har vi sett exempel på . För att konsumenterna fortlöpande ska kunna informeras har regeringen bidragit med 1,6 miljoner för opinionsbildning i samband med rättvisemärkta produkter. Detta ger som sagt konsumenterna bättre förutsättningar att hålla sig informerade men även underlag för att kunna agera om så skulle behövas. har till uppgift att främja svensk export genom att utfärda exportkrediter till små och medelstora företag. Utskottet välkomnar åtgärderna som vidtagits till denna grupp. mål är att få minst 250 nya kunder och att stödja dessa företag i deras exportsatsningar. ska dock se till att villkoren för garantierna står i överensstämmelse med de internationella överenskommelser som har ingått om statsstöd vid exportkreditgivning. Det pågår nämligen redan ett långsiktigt samarbete mellan och EU med att samordna de nationella systemen för exportfinansiering. medverkar i detta samarbete och utskottet tycker att det är bra att nämnden arbetar vidare med bland annat miljöfrågorna. Vidare anser utskottet att nya bindande regler i frågan om miljöhänsyn bör föras på en internationell nivå så att inte enbart svenska företags konkurrenskraft påverkas. Avslutningsvis vill jag bara kort nämna frågan om tull på etanol. Ett enigt utskott anser att det är mycket positivt att regeringen kraftfullt driver frågan om en minskning eller till och med, , en borttagning av tullarna på etanolimport till EU. 176 PER () replik: Som var inne på är vi ju överens om grundprincipen, att ökad frihandel är bra. Men dessa avtal måste också, åtminstone från vår synvinkel, kombineras med väldigt hårda krav på miljö, mänskliga rättigheter och social hållbarhet. var i slutet av sitt anförande inne på och de krav som ska ställas där. Jag oroas lite grann av slutsatsen att man inte ska göra någonting i för att gå före och sätta en standard och försöka gå lite längre än vad man har gjort i de internationella avtalen. Om vi har lite högre krav på miljöhänsyn och mänskliga rättigheter än vad som ingår i de internationella avtalen tror jag att det är positivt både för anseende internationellt sett och för svenska företag. Vi vet att miljöpolicy inte är heltäckande projekt som understiger omfattas inte av en obligatorisk miljöprövning. Vi anser att detta är fel, och vi tycker att det är viktigt att man när man genomför projekt i tredje världen och i andra länder med statens stöd har mycket bra koll på att det inte blir en negativ miljöpåverkan. Min fråga är alltså varför man inte ska ställa sådana krav och gå före när det gäller just statlig kreditgivning och därmed säkerställa att statliga pengar inte används till miljöförstörande verksamhet och för verksamhet som hotar mänskliga rättigheter i andra länder. Vore inte det positivt? 177 () replik: följer internationella avtal, och jag anser att man jobbar väldigt seriöst med miljöfrågorna. Vi ska naturligtvis inte sätta upp fler hinder och belasta det svenska näringslivet mer än nödvändigt när det gäller dessa frågor. De flesta företag jobbar väldigt seriöst . 178 PER () replik: Just det det är dessa företag som ska stödjas och gynnas, och att ställa krav påverkar ju inte de företagen. De kommer ju att klara av kraven utan någon som helst anmärkning. Det man vill komma åt är de övriga företagen som förhoppningsvis det håller jag med om är väldigt få. Vi kan dock inte vara säkra på att det inte finns företag som bedriver en verksamhet som inte uppfyller de krav som jag anser att vi kan ställa på svenska företag med en sådan verksamhet. I har vi väldigt hårda och långtgående miljökrav. Om vi då ställer andra och mycket mindre långtgående krav när företagen har sin verksamhet i tredje världen ger det ett dåligt anseende internationellt sett. Och det är just därför jag tycker att vi måste ha tydliga och extra hårda krav på miljöhänsyn och mänskliga rättigheter, speciellt när staten är inblandad som kredit- eller garantigivare. Därför tycker vi att man borde skärpa kraven på . De bör skärpa sin miljöpolicy och ha en policy när det gäller hänsyn till mänskliga rättigheter, till exempel rätt till facklig anslutning inom projekten och så vidare. Man bör också se till att miljöprövningen och prövningen av mänskliga rättigheter görs på alla projekt och inte bara på de allra största. Varför tror inte att det är en bra väg att gå? Som jag ser det gynnar det ju företag som är föregångare och som har en positiv verksamhet, medan det faktiskt kan förhindra dåliga verksamheter i andra länder. 179 () replik: Som jag nämnde tidigare följer de avtal som gäller inom och EU. Man ska också vara väl medveten om att man inom svenskt näringsliv är väldigt mån om att ha, och har, bra miljöpolicyer. vet vi att svenskt näringsliv som lever och verkar på den globala marknaden är långsiktigt i sina åtaganden. Man ställer minst lika höga krav utomlands som man ställer på sin verksamhet i , och därför ser jag inte varför vi skulle införa ett hårdare regelverk här i än de åtaganden vi har internationellt. Det är också så, Per , att näringslivet lever i en medievärld precis som vi politiker. Speciellt på konsumentmarknaden, inom klädindustrin och liknande, har konsumenterna väldigt stor makt. Det räcker med en nyhet om att något svenskt företag är involverat i en verksamhet med barnarbete eller andra ogynnsamma förhållanden så slår det direkt på försäljningen. Jag har stort förtroende för att svenskt näringsliv jobbar seriöst även utanför . 180 (): Skiljelinjen i debatten om handelspolitik går som vanligt mellan å ena sidan de borgerliga partierna och Socialdemokraterna och å andra sidan och . Jag tänkte fokusera på reservationerna och det som företrädarna för och här har sagt. I reservation 1 säger att fattigdoms- och rättviseperspektivet måste få ett större genomslag i den globala handelspolitiken. Jag tycker att det är rätt viktigt vad man skriver i riksdagsreservationer. Det är ändå ett uttryck för partiets politik. Min fråga är: Vad betyder detta? Vi kan se då världshandeln verkligen har blivit fri, särskilt för de fattiga länderna. Det började med och de fyra tigrarna, länderna borta i , . Men framför allt tog det fart och . Aldrig i världshistorien har så många människor fått en sådan kraftig höjning av levnadsstandarden som . Antalet människor som lever i absolut fattigdom har minskat med 300400 miljoner. Trots befolkningstillväxten i världen har andelen människor i absolut fattigdom minskat. , med 1,3 miljarder människor, har under på raken haft en tillväxttakt på mellan . Då säger ni att fattigdomsperspektivet måste få ett större genomslag i den globala handelspolitiken. Vad menar ni med det? Är det så att den höjning av levnadsstandarden som vi har sett, framför allt i , är orättvis? Det menar ni rimligtvis inte. Men menar ni att världen hade varit mer rättvis om det hade varit mindre frihandel? Sedan var Per och hans medreservant inne på det så kallade hemlighetsmakeriet om politik. ställningstaganden ska ske offentligt i WTO-sammanhang. Alla utomstående ska kunna diskutera regeringens ståndpunkt i internationella handelsfrågor. Jag undrar igen vad som menas. Det är ju så att driver sina handelsförhandlingar inom WTO som en del av EU-kollektivet. Vi är dessutom medlem individuellt, men våra förhandlingar driver vi som medlem i EU. Det betyder att har en större insyn i de positioner och ställningstaganden som gör i WTO än tidigare genom att måste acceptera och godkänna de positioner som intar. Det sker ju återkommande i , där uppteckningarna är offentliga. Om det är känsliga förhandlingslägen blir det med en viss fördröjning. Vad är det som är hemligt? Jag har aldrig stött på en svensk handelsminister, och jag har hållit på med det här ganska länge, som har försökt att hemlighålla vad egentligen tycker och tänker. Vad skulle vara intresset för att driva denna konspiration gentemot svenska folket att inte tala om vad det är vill i WTO? Vad är det för grund ni har för denna konspiration? Konstitutionellt sett, hur överlever den här konspirationen i den öppna svenska demokratin med sin offentlighetsprincip, sina förankringskrav i och så vidare? Vad menar ni egentligen? Sedan säger reservanten, och det kanske är det mest intressanta, att den position som har i WTO inte har förändrats under Doharundan. Den borde uppdateras, säger . Ja, det kan man tycka. Men den intressanta frågan för oss andra är ju: På vilket sätt vill ni att den ska uppdateras? Vilken är den nya position som ni vill att ska inta? Ni är uppenbarligen inte nöjda med den position som har. Men vilken är då den position som bör inta enligt er mening? Varför har ni inte reserverat er till förmån för en speciell position? Finns det ett svar på frågan vad ni anser att position bör vara i WTO-förhandlingarna, eftersom ni inte är nöjda med dagens position? Det är en fundamental fråga i en riksdagsdebatt 2007. Därefter säger ni i reservation 3 att nuvarande handelsavtal återspeglar den rika världens prioriteringar och är inriktade på ekonomisk tillväxt. Handelsavtalen är väl inriktade på frihandel och inte på ekonomisk tillväxt, men låt gå för det. Men det där är i stort sett gammal skåpmat. Jag undrar alltså: Var finns protektionisterna ? Jo, de finns i . De finns i . Det är inte . , och är de länder som vill tillämpa mer. Det är de som är för ökad frihandel. Och ni säger att det här avtalet återspeglar den rika världens prioriteringar. Det kan ha varit rätt beträffande GATT-avtalen . Men det är det inte . Det är det som är den fantastiska omsvängningen i världsekonomin, att är det de fattiga som är frihandelns vapendragare framför allt. Ni är ju för gamla. Ni är ju bakom. I fråga om de transnationella företagen var det en liten glidning. Jag fattade inte riktigt så därför är det väl bäst att jag frågar. Menar och reservanterna det var som tog upp det, det är därför jag nämner hans namn att barnarbete, extremt låga löner och förbud mot facklig verksamhet är mer förekommande i transnationella företag än i inhemska företag? Så är det ju inte. Man kan tycka att det är dåligt, men det är mindre dåligt i de här företagen. Det är väl undersökt. Det beror naturligtvis på, som tidigare sades här, att det är en helt annan press från hemländernas myndigheter, medier och konsumentorganisationer på att de här företagen ska uppföra sig ordentligt. tog också upp det gamla käcka kravet att inte ska behöva ta bort sina skyddstullar när de öppnar sig för världshandel. De ska liksom själva få behålla tullarna hemma. Det är ju en gammal tanke. De ska så att säga få växa upp bakom skyddstullarna. Sedan ska de montera ned sina tullmurar och öppna sig för världen när de på något sätt har vuxit upp och kommit ur barnaåren eller ungdomsåren. Det där har inte fungerat. Det där har tvärtom fungerat som ett drivhus för inhemska påtryckningsgrupper i jordbrukssektorn och industrisektorn som gör att de här länderna aldrig inför frihandel, för då har man etablerat de här starka särintressena för fortsatt protektionism. Det aktualiserar det som både och tog upp. Man talar om länder, hit och dit och om industriländer. Men det är så att frihandel ändrar inkomstfördelningen inom länderna. Det är klart att ökad frihandel inte gynnar alla i ett u-land. Men det är inte tanken heller. Det är klart att de som var skyddade, till exempel bönder, förlorar om det blir frihandel inom jordbruket. Men konsumenterna vinner ju. Det är den gamla spannmålstullstriden i och en gång till. Man kan inte tala om länder i det här sammanhanget. Det blir så vilseledande. Man måste se på vilka grupper som vinner och förlorar. Vissa producenter förlorar, andra producenter vinner. Konsumenterna vinner i allmänhet. Därför blir diskussionen om att inte ta bort skydd en attack på konsumenterna och på de producenter som skulle ha producerat för konsumenterna men som förnekas detta genom att de här tullmurarna finns. Det var några randanmärkningar till de reservationer som finns. 181 PER () replik: Ska vi inte ha frihandel, är inte det det bästa? frågar lite raljant. Jag sade väldigt tydligt i mitt anförande att vi ser frihandeln som en positiv möjlighet. Det är någonting som är positivt både för i-länder och för om det utförs på rätt sätt. Problemet som har är att han tror att frihandel löser alla problem utan några som helst inskränkningar. Min fråga är då: Vad är det som är sämre med ett frihandelsavtal där man dessutom har väldigt tydliga och hårda regelverk mot svältlöner, där man har hårda regelverk mot slavliknande arbetsförhållanden i tredje världen? Är det ett sämre frihandelsavtal? Kommer det att leda till en sämre utveckling för människor i tredje världen, alla de människor som sitter fast i sweatshops i tredje världen och jobbar för rena svältlöner? De kan inte försörja sin familj även om de jobbar och . De människor som jobbar under slavliknande arbetsförhållanden, som blir inlåsta på fabrikerna är det sådan frihandel som vill ha? Är det inte bättre att man, när man träffar frihandelsavtalet, också ser till att sådana här förhållanden inte får finnas? Ska vi offra de människor som sliter med att tillverka produkterna för oss och för framtida välgång för kommande generationer? Är det inte bättre att vi tar med dem nu på tåget, att vi ser till att de människor som arbetar under fruktansvärda omständigheter i tredje världen får bättre förhållanden? Vad är motsättningen? Det är svårt att förstå vad menar. Jag kommer inte att hinna svara på alla frågorna, men vi har de transnationella och inhemska företagen. De inhemska företagen levererar till de transnationella företagen. Det är där som man ofta ser brister. Det är svårt att kontrollera vad de inhemska företagen gör och alla missförhållandena. Det är precis det som det behövs regelverk för. Precis som vi har regelverk för den svenska arbetsmarknaden behövs det regelverk för den internationella arbetsmarknaden med till exempel rätt att ansluta sig till facket. Är emot det? 182 () replik: Jag ska ta fasta på det som är väsentligt i Per fråga. Först och främst är slavliknande förhållanden förbjudet. Det var förbjudet redan i . Extrema löner, sweatshops och svältlöner ska vi inte ha. De ska bort. Men då blir dessa människor arbetslösa. Är det bättre? Det är en lite svår diskussion när man ser att frihandelsrevolutionen har lett till att flera hundra miljoner människor har lyfts ur den absoluta fattigdomen, det vill säga att de har en inkomst på per dag. Vi kan sedan säga att vi inte kan acceptera frihandel med sådana löner, men de löner och inkomster de kan få alternativt är ännu sämre. Låt mig ge ett exempel. För sju var det en stark konsumentopinion i som medförde att ett antal amerikanska klädkedjor som hade tillverkning i lade ned tillverkningen i . Man sade i att man inte skulle köpa de kläderna därför att lönerna för de unga kvinnorna i dessa fabriker var för låga ungefär som Per säger . Jag tror att det var 60 000 unga kvinnor i Dhakaområdet som blev arbetslösa. Var det bättre? 183 PER () replik: Det ställs ofta sådana frågor när det gäller handelspolitik. Det är antingen pest eller kolera, och det är bara att välja. Antingen ska vi ha arbetslöshet eller också ska vi ha svältlöner. Jag tycker inte att man ska behöva välja mellan antingen det ena eller det andra. Vi måste ha ett regelverk som ser till att det varken blir en arbetslöshet som slår ut människor från arbetsmarknaden eller löner som människor inte kan leva på och som skapar misär i de länder produktionen sker. Förhållandet som pekar på, att ställda krav leder till arbetslöshet, beror på att vi inte har några internationella bindande avtal om mänskliga rättigheter eller minimilöner. Om konsumenter i ställer krav på minimilöner flyttar produktionen till något annat ställe med ännu sämre villkor. Det är det vi måste förhindra. som vi har handelsavtal måste vi förhindra att minimilönerna, svältlönerna, uppkommer någonstans i världen. Det är inte bra om de uppstår i eller . Jag tycker inte att man ska behöva göra ett val mellan usla svältlöner eller arbetslöshet. Det tror jag inte att man behöver göra om man i handelsförhandlingarna ställer krav på att värna mänskliga rättigheter, en minimilön som det går att leva på, rätten att ansluta sig till en fackförening och att det inte blir slavliknande arbetsförhållanden. Även om hävdar att dessa arbetsförhållanden inte finns är det uppenbart för de flesta som har följt frågan att de fortfarande finns. 184 () replik: Jo, det finns slavliknande arbetsförhållanden. Jag sade att det är förbjudet i och . Man får avstå att importera från sådana fabriker. Per vill inte behöva välja. Men det är på något sätt att inte våga se sanningen i vitögat, att det finns människor som lever under usla förhållanden och att arbeta i en textilfabrik i eller någon annanstans trots allt är bättre än att gå på gatan. Det handlar inte om att vara prostituerad utan om att leva på gatan och ha fullständigt urusla villkor. Du förstår inte och kan inte leva dig in i den verklighet som finns i många länder där detta framstår som en möjlighet. Varför tror Per att det är som är de starkaste motståndarna mot att införa krav från i-länderna, ställda av de rika, om minimilöner? Jo, därför att ser detta som en protektionistisk åtgärd. I-länderna vill stoppa att konkurrenskraftig tekoexport går till och . De vill tvinga upp minimilönerna så att dessa länder tappar sin konkurrenskraft. Det är därför som är sådana envetna motståndare till sådana von oben-initiativ från i-länderna som Per är en sådan varm anhängare av. 185 () replik: Jag har lyssnat till en lektion om frihandelns och handelns historia i världen och . Det är i och för sig intressant. Jag kommer från en region som har levt i och har sina rötter i världshandeln. Jag är väl medveten om vilken betydelse världshandeln har och att den fungerar så att den är till gagn för alla parter. Jag varnade i mitt anförande för den rapport som har lämnat. Man konstaterar i rapporten att länder söder om är de länder som är minst gynnade av en liberalisering av världshandeln. Det var det jag tog fasta på. Det finns anledning att se upp här och att från svenskt håll driva frågan hårt i förhandlingarna. är för frihandel, men den ska ske på ett rättvist sätt. Det är det jag har hävdat här. Jag börjar förstå lite mer vad ekonomiska politik går ut på. Det är bättre med svältlöner än inga alls. Gäller det även ? 186 () replik: Jag trodde att jag sade att jag diskuterar och . Vi kan diskutera svenska löner i ett annat sammanhang, men kanske inte . Det är riktigt som säger, nämligen att området söder om inte har särskilt mycket att hämta i Dohaförhandlingarna. Det beror på att de inte har mycket att sälja över huvud taget som andra länder vill köpa. Då spelar handelshindren inte någon större roll. De handelshinder som finns i olika preferensavtal är minimala gentemot dessa länder. Men låt oss ta ett exempel där frihandeln skulle kunna spela en potentiellt stor roll, nämligen det vi tidigare hörde nämna om etanol från och . De länderna har naturliga förutsättningar för rörsockerproduktion och etanolexport. Där skulle ökad frihandel spela en stor roll. driver frågan om handel söder om . Men det är att skrapa ännu hårdare i en tom gryta. Problemet är där inte handelspolitiken utan att det över huvud taget måste finnas en inhemsk ekonomi som producerar varor för export. nämnde att handeln ska ske på ett rättvist sätt. Det låter bestickande. Ingen är för orättvisor. Vem är till exempel för ett orättvist skattesystem? Ingen i denna kammare. Men vi tycker olika om skatter. Därför säger det inte så mycket. Jag skulle vilja att förklarade för mig vad som är ett orättvist sätt jämfört med ett rättvist sätt. 187 () replik: Det är ett system där de ingående parterna är överens om att det är bra för båda parterna. Då upplevs det som rättvist. Problemet i förhandlingarna är att vi inte har kommit många millimeter framåt därför att vi tvistar om hur regelsystemet ska utformas. Var och en vaktar ju sin egen vattvälling det är den känslan som vi får. Det innebär att det finns en vinnare och en förlorare. Genom historien man behöver inte gå så förfärligt långt tillbaka i tiden har vi haft en rad av restriktioner när det gäller handel, framför allt på stålsidan.