prot · GV0942 · 2007-12-12 00:00:00 — Det nya finansieringssystemet för a-kassan bygger ju på samma osolidariska princip: Ju högre arbetslöshet en kassa har bland sina medlemmar desto mer ska kassan betala till staten. I budgetpropositionen står det att syftet med detta är att stärka drivkrafterna för arbetstagarorganisationer att vara ansvarsfulla i löneförhandlingarna. För den som till äventyrs lyssnar på detta och inte är van att läsa budgetpropositioner kan jag berätta att det i klarspråk betyder att om man är arbetslös ska man ta ansvar för det själv och vara beredd att sänka sin lön för att kunna få ett jobb. De yrkesgrupper som är allra hårdast drabbade av arbetslöshet ska alltså själva bära kostnaderna för sin egen situation. Jag menar att regeringen här väldigt öppet har redovisat att det faktiskt är en låglönemarknad man vill skapa av sin så kallade jobbpolitik. För är det här en helt förkastlig politik. Vi anser inte att arbetslösheten ska bekämpas genom att tryggheten urholkas för sjuka och arbetslösa, genom att lönerna sänks och genom att arbetsvillkor och arbetsmiljö försämras. Vi anser att arbetslösheten ska bekämpas genom en klok ekonomisk politik som skapar förutsättningar för nya jobb och genom en arbetsmarknadspolitik som ger människor det stöd och den hjälp de behöver för att kunna hitta ett nytt jobb. Att stödja människor att hitta ett nytt jobb och rusta arbetskraften för att kunna komma ut på arbetsmarknaden är regeringen provocerande ointresserad av. som det enligt SCB finns 274 000 öppet arbetslösa duggar rapporterna tätt om brist på arbetskraft med rätt yrkeskunskaper. Både Ams och ett flertal arbetsgivare, framför allt inom industrin, vittnar om att betydligt fler skulle kunna få ett jobb om det bara satsades på utbildning av de arbetssökande. I detta läge väljer regeringen att halvera antalet arbetsmarknadsutbildningar. Det är faktiskt helt obegripligt att man så lättvindigt sjabblar bort en historisk chans för så många arbetslösa att med hjälp av en arbetsmarknadsutbildning nu få möjlighet att ta de jobb som finns utlysta, som finns att ta, men som ingen kan ta därför att det saknas personer med rätt utbildning. Varför i all världen vill regeringen inte satsa på det som alla inblandade anser vara den absolut viktigaste insatsen för att kunna matcha de arbetssökande mot de lediga jobb som faktiskt finns? Det enda rimliga i ett sådant läge är att i stället satsa mer på arbetsmarknadsutbildningar. Det är vad vi i föreslår i vår budget tillsammans med fler och mer riktade anställningsstöd och program för dem som står allra längst från arbetsmarknaden. som arbetstillfällena fortsätter att strömma till har nämligen allt fler fastnat i långvarig arbetslöshet, och det har blivit svårare än tidigare för funktionshindrade, för långtidssjukskrivna och för unga utan arbetslivserfarenhet att få ett jobb därför att regeringens sänkta ersättningar och hårdare krav och kontroll av de arbetslösa inte har fungerat för dessa människor. Vilka klantskallar som helst skulle kunna redovisa en minskning av arbetslösheten motsvarande den som vi nu ser. Det vore en bedrift att misslyckas med det i nuvarande konjunkturläge. Men för att verkligen komma åt det stora utanförskap som arbetslöshet och ohälsa skapar och bereda alla människor en plats i arbetslivet krävs mer än bara flax med konjunkturen. Det kräver krafttag mot arbetsmiljöproblem, så att man förebygger ohälsa. Det kräver tryggare anställningsvillkor, så att människor inte slungas ut och in i arbetslöshet. Det kräver ökat inflytande för de anställda på arbetsplatserna. Det kräver en starkare ställning för de fackliga organisationerna så att de kan tillvarata de anställdas rättigheter. Det kräver en aktiv arbetsmarknadspolitik som skapar förutsättningar för var och en att faktiskt hitta sin plats i arbetslivet. Det är med stor bedrövelse som jag konstaterar att regeringen med denna budget i alla avseenden går i rakt motsatt riktning med sin politik och fortsätter att ägna sig åt att sparka på dem som ligger och som i själva verket skulle behöva ett handtag för att komma upp. I detta anförande instämde och (båda v). 140 (): Vi var ganska många som lyssnade på årets mottagare av , före detta vicepresident och klimatpanels ordförande , när de talade i andrakammarsal. Deras budskap var solklart: Vi måste agera för att förhindra klimatförändringarna som hotar jorden. sade att vi har möjligheten att vara den generation som gör skillnad. Låt oss anta denna utmaning. har länge drivit på i klimatfrågan. Stora reformer genomfördes under den förra mandatperioden, bland annat skatteväxlingen, som lotsade igenom, med höjda energi- och klimatskatter som skatten sänktes för låg- och medelinkomsttagare. Skatteväxlingen bidrar kraftigt till övergången från olja till biobränslen. Svensk skogsråvara ses som en mycket värdefull naturresurs. Svensk bioenergiteknik går på export, och nya jobb skapas i energi- och miljöteknikföretag. En aktiv klimatpolitik skapar nya jobb, och det är nya jobb som vi behöver. Framför allt i inom den privata sektorn men också inom den offentliga sektorn måste vi skapa förutsättningar för att det skapas nya jobb, som vi antar den största utmaningen som vi politiker står inför, nämligen att förhindra en klimatkatastrof. Den utmaningen måste vi ta. Men detta ställer också krav på att samhället tar ansvar. Samhället måste ställa upp med nödvändig trygghet i denna omställning. Enskilda människor ska inte behöva drabbas skoningslöst när ett företag går omkull, för företag kommer att försvinna i denna framtida politik som nya företag skapas. Men för att detta ska fungera måste det finnas trygghet, trygghet så att en enskild person kan gå från ett arbete till ett annat. Det kräver omskolning, det kräver yrkesutbildning, och det kräver att samhället ställer upp för denna utmaning för framtiden och att vi underlättar den matchning som kommer att behövas för personer som ska gå mellan olika arbeten. Detta kräver ansvar från oss. Jag anser att regeringens politik i dessa frågor kapitalt har misslyckats. Det finns ingen trygghet för arbetslösa längre. Människor känner sig otrygga. De vågar inte gå från ett jobb till ett annat. Folk är rädda för att bli arbetslösa, framför allt beroende på att förutsättningarna för att gå vidare är sämre. Det har genomförts sänkningar i a-kassan nivån har sänkts kraftigt som kvalifikationsreglerna när det gäller att få vara kvar och kunna få del av a-kassan kraftigt har försämrats. Detta är ingen bra utgångspunkt för att möta klimatförändringarna och skapa trygghet för människor. Det är tydligt var regeringen står i dessa frågor, nämligen att arbetslösa är lata och att sjuka bara fuskar. grundsyn är precis den motsatta. Människor vill vara med och delta i samhället. Människor som står utanför arbetsmarknaden behöver stöd, kompletterande utbildning och omskolning för att komma vidare och komma tillbaka till arbetslivet. Människor som är sjuka behöver rehabilitering, vård och omsorg för att återigen kunna kliva in på arbetsmarknaden. befinner sig på toppen av en högkonjunktur, eller är kanske på väg från toppen. Det finns mängder av yrken som är bristyrken. Industrin kräver bland annat, som det stod i i går, att jobben blir fler. Men skapas det flaskhalsar överallt. Det handlar om civilingenjörer på bygg- och anläggning, distriktssköterskor, elmontörer och så vidare. Det behövs omskolning. vet vi att närmare en miljon människor inte har ett arbete . Många av dem skulle kunna ta ett jobb, på hel- eller deltid, för att komma tillbaka och vara med i den omställning som sker. I det läget är det därför ytterst oansvarigt att dra ned på åtgärdsprogrammen i en sådan omfattning som regeringen föreslår. Om inte mycket aktiva åtgärder sätts in för att klara människor i den gruppen riskerar många som står utanför arbetsmarknaden att aldrig komma tillbaka. Är det den politiken som vi vill ha? Nej, absolut inte. Regeringen gör ett stort misstag här. föreslår därför att de flesta platserna behålls i arbetsmarknadsprogrammen. Jag måste erkänna att inte alla Ams program är de bästa. Men väldigt många är också lyckade. De som hör av sig till oss politiker är ofta de som inte har varit nöjda med Amsutbildningen. Men finns det tusentals som faktiskt klarar att gå en Amsutbildning och få ett nytt jobb. Därför måste vi fortsätta att jobba med att få bättre Amsplatser och bättre coachning på individnivå än som har funnits . tror på denna politik. En annan sak som regeringen nu drar ned på är ett stöd till nyföretagande starta-eget-programmet. Man drar ned väldigt mycket på det anslaget . Det är ett av de bästa projekten som har funnits i Ams regi, att människor ska kunna skapa ett eget företag och själva bestämma över arbetstider, vad de vill göra och lyckas med detta. Detta borde vi stödja, inte minst därför att det har varit så lyckosamt. Men detta anslag drar regeringen nu ned på väldigt mycket. vill behålla anslaget. Regeringen drar också ned på ersättningsnivåerna för dem som ska delta i regeringens jobb- och utvecklingsgaranti. menar att det är dags att öka ersättningen i stället. Det är orimligt att människor som deltar i aktiviteter som syftar till att bryta arbetslösheten får mindre inkomster än när de är arbetslösa. Det kan inte vara rimligt. Vi från föreslår därför att människor som har a-kassa och deltar i jobb- och utvecklingsgarantin ska vara berättigade till en ersättning på av tidigare dagsförtjänst. hade jag en interpellationsdebatt med arbetsmarknadsministern gällande rätten att begränsa sökområdet när man söker jobb. Det förslag som finns om en förändring är totalt fel. Vi kan inte tvinga människor att fullständigt bryta upp från familj och hem för att få ett jobb. Det måste finnas någon anständighet. eller månaderna ska man kunna söka jobb enbart i sitt närområde just för att rädda familjen. Hur familjen sedan ser ut är en annan historia. Parrelationer kan man kanske också tala om. Jag tror att regeringen är helt fel ute, i alla fall när det gäller den biten. Sedan kommer vi till punkten om att regeringen vill försämra för deltidsstämplande, deltidsarbetslösa. Tillsammans med Socialdemokraterna och Vänstern har vi en reservation om det. Vi i anser att det är fel att begränsa denna möjlighet. Med all tydlighet klargör vi att regeringen anser att löntagarna ska betala arbetsgivarnas ovilja att anställa på heltid. Det finns många olika sätt att försöka få arbetsgivare att anställa på heltid. Men ett förslag som lägger hela bördan på den enskilda arbetstagaren är inte rätt politik. Det måste också finnas ett ansvar för arbetsgivaren när det gäller att se till att framför allt de kvinnor som jobbar på deltid kommer upp till heltid. Ansvaret måste delas. Den politik som förs att hela ansvaret ska läggas på den enskilda löntagaren är inte rätt. Dessutom är det ett stort slag mot jämställdheten just därför att de flesta som stämplar upp från deltid till heltid är kvinnor. Ojämställdheten i regeringens politik är tydlig. Jag vill också lyfta fram ett favoritämne för folkpartisterna, nämligen förslag om friåret. Jag tror att det är väldigt viktigt att det skapas en möjlighet för den anställde att ta ett friår det kan också kallas för någonting annat eller i alla fall en liten paus från det arbete man har för att pröva på ett nytt jobb eller för att förebygga ohälsa. Ett sådant förslag kan se ut på många olika sätt. förslag är friåret som visat sig vara väldigt bra för dem som tagit det. Det har också skapat möjligheter för personer som varit arbetslösa att gå in på den anställdes plats ett tag och därmed få in en fot på arbetsmarknaden. En sådan politik borde få fortsätta. Vi föreslår därför att friåret återinförs. Vi behöver en politik för lika rättigheter. Jobbet för att motverka diskriminering i samhället måste fortsätta. har lyckosamt lyft fram antidiskrimineringsarbetet och har varit med och bildat antidiskrimineringsbyråer på flera ställen i landet. Vi vill att den politiken ska fortsätta. Vi välkomnar regeringens förslag om att till de integrationspolitiska målen lägga en punkt om ett samhälle fritt från diskriminering. Tyvärr saknas konkreta förslag i politiken som innebär att man lever upp till föreslagna mål. Målet i sig tycker är positivt. anser att det är viktigt att alla kommuner solidariskt delar det nationella ansvaret för flyktingmottagandet. Vi i blir alltmer bekymrade över dagens situation där ett fåtal kommuner tar emot allt fler flyktingar medan andra kommuner inte tar emot en enda flykting. Det är självklart att dessa kommuner ser svårigheter med att ansvara för hela flyktingmottagning. Vi tror inte att denna situation är bra för den enskilda flyktingen som kommer till . Vi anser att det är viktigt att anlända flyktingar så snabbt som möjligt ges chansen att bli aktiva och respekterade i det svenska samhället. Då är det mycket viktigt att underlätta inträdet på arbetsmarknaden. Vi tror inte på regeringens metod med individbaserade stimulansersättningar. I stället vill vi att fler kommuner ska stimuleras till flyktingmottagande genom ett ökat bidrag till kommunerna för att uppmuntra dessa. finns det inga medel i regeringens budget för detta, vilket vi djupt beklagar eftersom vi har ett ansvar för att allt fler kommuner delar på detta gemensamma solidariska ansvar. När det gäller arbetsmiljöfrågorna drog regeringen ned ganska mycket . Det handlar här om 50 miljoner, vilket inneburit att 100 tjänster avvecklats på myndigheten. I denna budgetproposition fortsätter regeringen att dra ned med ytterligare . Vi i tror att det är helt fel politik. Vi tror att det behövs mer pengar till arbetsmiljöfrågorna. Vi måste uppmuntra företagen till att ta ett större ansvar för arbetsmiljöfrågorna detta för att personer inte ska bli utbrända, inte ska utsättas för olyckor i arbetet och så vidare. För detta behövs det ett ordentligt arbete. Vi i föreslår att minst 150 nya tjänster inrättas på detta område just för att främja ett systematiskt arbetsmiljöarbete. Också i fråga om jämställdhetsarbetet är det väldigt mycket som vi saknar i regeringens förslag. Lika lön för lika jobb borde vara en självklarhet. Några extra resurser för att se till att företagen faktiskt arbetar med detta och lever upp till lagen finns tyvärr inte. Mäns våld mot kvinnor är också ett stort område för vilket det saknas ekonomiska resurser i budgeten. Det har kommit ett förslag till handlingsplan, men vi anser inte att det är tillräckligt. I vår budget har vi lagt till pengar till särskilda jämställdhetsåtgärder. Tyvärr verkar utskottet inte tillstyrka det, vilket jag beklagar. Som en sista punkt vill jag lyfta fram det sociala företagandet. Vi var många som var på ett seminarium som handlade om sociala företag och om hur viktiga de är i samhället. Som ett komplement till den privata och den offentliga sektorn behövs det fler sociala företag. Detta kan också vara ett väldigt effektivt sätt att få in personer som står långt från arbetsmarknaden så att de känner att de är nyttiga i samhället och får delta i arbetslivet på sina villkor. Vi har därför en reservation, reservation 15 om sociala företag, som jag yrkar bifall till. I reservationen säger vi att vi anser att det är viktigt att tydliggöra företagandet som ett instrument inom arbetsmarknadspolitiken. Även om inte bifaller detta förslag hoppas jag att regeringen tar till sig detta med sociala företag och att man ökar här och jobbar tydligare med detta än vad som varit fallet. Vi har mycket att lära av många länder i EU inom detta område när det gäller att också få in EU-politiken under detta utskott. När det gäller själva budgeten deltar inte vi i beslutet. Vi har ett särskilt yttrande. Jag vill ändå yrka bifall till reservation 1 som Socialdemokraterna, har gemensamt och som gäller deltidsarbetslösa. 141 (): av socialdemokratiskt styre uppfattas varje förändring som vi gör som ett fel, som att vi bryter en norm. Men klart är att vi måste våga förändra för att människor ska få en chans att komma tillbaka. Allt annat vore ett svek. Syftet med alliansens politik är att lägga grunden för en långsiktigt sund ekonomisk utveckling, skapa utrymme för välfärd samt öka makten för enskilda och familjer i deras vardag. Bara genom att bryta utanförskapet och skapa nya jobb i fler och växande företag kan välfärden säkras. Våra förslag i denna budget är ytterligare steg för att göra det mer lönsamt att arbeta, ännu enklare att anställa och ännu mer attraktivt att starta och driva företag. Det går en stor skiljelinje mellan oss i alliansen och den splittrade vänsteroppositionen. Vi vill göra det mer lönsamt att arbeta. Oppositionen vill göra det mer lönsamt att inte arbeta. Vi sänker skatterna för dem som tjänar minst. Oppositionen vill höja ersättningarna för dem som tjänar mest. av vänsterpolitik gav det orättvisa resultatet att människor hamnade utanför. Färre fick jobb trots av god ekonomisk tillväxt, och klyftorna ökade markant. Detta drabbade särskilt unga, kvinnor och dem med utländsk bakgrund. Det fanns en grupp som blev mindre fattig och det var ensamstående män med barn. En sak har det splittrade vänstergänget i alla fall gemensamt de har inte några nya idéer om hur fler ska få riktiga nya jobb. Socialdemokraterna vill med sin gamla politik lösa de nuvarande problemen. Det är en återställare som bara kan bli en rejäl baksmälla. Man vill höja a-kassan, höja taket och förlänga tiden för ersättning. Det är åtgärder som visat att de inte får tillbaka människor eller tillräckligt ökar rörligheten. Man vill att fler ska vara i åtgärder, något som tidigare låst ute människor från att ta jobb i en högkonjunktur, precis som vi har . Man vill att det ska vara mer kvar av lönen men att det bara ska gälla miljardärerna, inte dem som tjänar minst. Det gör att steget från bidrag till lön åter skulle minska, och incitament till jobb tappas. Alla som tjänar ska betraktas som höginkomsttagare enligt Socialdemokraterna, och det är de som ska betala återställarkalaset. Vill inte Socialdemokraterna att LO-hushållen ska kunna leva på sin lön? däremot tror att arbetslösheten bäst löses genom att fler anställs i offentlig sektor. Men om det vore alternativet på allvar, , varför inte anställa alla arbetslösa där? Eller har verkligheten kommit i kapp? föreslås bara 150 000 jobb till skillnad från vallöftets 200 000. Om Vänstern dessutom menade allvar med sin oro om låglönejobb borde de ha avsatt pengar för att räcka till anständiga löner. Så är ju inte fallet. Hur ska Socialdemokraterna på allvar kunna regera med ett parti som vill återskapa planekonomin och skapa 150 000 låglönejobb i offentlig sektor, vilket särskilt kommer att drabba kvinnorna? för sin del avvisar centrala delar av vår politik. I stället vill även de betala för att människor ska ta ledigt eller jobba lite mindre. Som ett steg i att göra det mindre lönsamt att arbeta vill införa en marginalskatt för alla som arbetar och tjänar eller mer. Tillsammans med mina alliansvänner delar vi upp dagens debatt så att den ska bli tydlig utifrån flera perspektiv. Utgiftsområdena 13, som handlar om arbetsmarknad, och 14, som handlar bland annat om arbetsliv, omfattar 63 miljarder. Det motsvarar per person som är faktiskt sysselsatt, alltså nästan en månadslön efter skatt . Det kostar att ha människor arbetslösa på fler än ett vis. Jag tänkte börja med politikområdet arbetsmarknadspolitik. Det är glädjande att omvandlingen av till den nya myndigheten fortgår som planerat. blir det än mer tydligt fokus på en effektiv matchningsprocess mellan arbetssökande och arbetsgivare. Arbetsförmedlarna är, , glada över det, i alla fall de som vi har träffat. När det gäller arbetslöshetsförsäkringen går vi vidare med förslag så att den inte blir en långvarig försörjning som motverkar arbetslinjen. Vi ser även att vår sammantagna politik nu ger resultat. Sysselsättningen ökar och arbetslösheten ligger på sin lägsta nivå . I , som jag har med mig här, står det: Regeringen slår rekord i arbete. Så ser det ut. När efterfrågan på arbetskraft ökar borde mängden arbetsmarknadspolitiska program och insatser minska. Fokus måste ligga på dem som står längst bort. Det är en prioritering som vi har valt. Nystartsjobb, jobb- och utvecklingsgarantin för långtidsarbetslösa, nyfriskjobb för långtidssjukskrivna, en jobbgaranti för långtidsarbetslösa ungdomar och instegsjobb för nyanlända är prioriterade stödinsatser för människor som annars fortfarande riskerar utanförskap. Det finns två viktiga fördelar med våra förslag, till skillnad från oppositionens tidigare åtgärder. De innehåller mer individuellt anpassade åtgärder och kan förväntas att med större precision leda till att den arbetslöses position på arbetsmarknaden förstärks. De leder till riktiga, behövda jobb med avtalsenlig lön. Vi har dessutom utökat antalet lönebidrag med 2 000 platser, och det gäller också drygt 1 000 platser i . Vidare när det gäller politikområdet integration konstaterar vi att den förra regeringens mandatperiod endast lett till blygsamma resultat. De sociala och ekonomiska klyftorna mellan grupper med svensk respektive utländsk bakgrund har förblivit oförändrade eller vidgats . Arbete och egen försörjning är den enskilt viktigaste faktorn för att bryta utanförskapet. Med våra tidigare beslutade insatser för fler i arbete är förutsättningarna goda för integrationspolitiska effekter. Dessutom kommer regeringens kunskapssatsning i skolan att komma dem till del som inte har svenska som modersmål. kommer även ett förslag om en ny diskrimineringslag. Utgiftsområde 14, arbetsliv, omfattar förvisso mindre i pengar men är inte desto mindre angeläget. Arbetsmiljö och övriga arbetsvillkor har stor betydelse för att människor ska kunna och vilja arbeta utifrån sina förutsättningar. Arbetsmiljöarbetat ska förebygga ohälsa och olycksfall men även bidra till att utveckla verksamheter och individer. Regeringen har tagit ett initiativ till ett arbete för att ta fram underlag för hur den framtida arbetsmiljöpolitiken ska utformas. Arbetet kommer att ske i bred samverkan med bland annat arbetsmarknadens parter och andra aktörer på området. Besparingar har gjorts och kommer att genomföras på myndigheter, däribland . Det ger viktiga förutsättningar för att minska den statliga byråkratin och inte minst för att få fler i arbete. Det är viktigt även ur ett hälso- och arbetsmiljöperspektiv. Men allt behöver inte göras som det alltid har gjorts. När det gäller företagshälsovård har den en viktig roll i det förebyggande arbetsmiljöarbetet. Därför är regeringens initiativ och satsning på en utbyggd företagshälsovård och tillhörande utbildning välkommen. Jag tänkte tala lite grann om jämställdhet, som är ett politikområde som vi också behandlar inom utskottet. Det är viktigt att motverka och förändra system som konserverar fördelning av makt och resurser mellan könen. Vi får ett bättre samhälle när män och kvinnor delar makt och inflytande i alla delar av samhällslivet. Regeringen har överlämnat till en handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. Det är en handlingsplan som innehåller 56 åtgärder inom 6 insatsområden. Avslutningsvis, herr talman! Vi står inför en fantastiskt stor utmaning som kan bli vår möjlighet om vi hanterar den rätt. Det gäller vår demografi, den ålderstruktur som finns. Vi blir allt äldre och friskare, vilket gör att livslängden ökar. Detta gör att människor som är i arbetsför ålder måste arbeta som möjligt och efter sin bästa förmåga. Därför är jobblinjen i fokus i allt vi gör. För att bryta den socialdemokratiska norm vi alla har ärvt måste vi sätta fokus på att människor har ett eget ansvar. Vi ska ge dem verktygen för att de ska kunna ta detta ansvar. Det är därför som vi för en politik som ger människor mer makt över sin egen vardag. Därmed yrkar jag bifall till utskottets förslag. 142 () replik: