prot · GU0970 · 2007-03-01 00:00:00 — Och det uppdrag som den socialdemokratiska regeringen gav till kommittén Aktionsgruppen för barnkultur med direktiv att göra en bred översyn av barns och ungas möjlighet till kulturengagemang och till eget skapande och att lämna förslag på hur barnkulturens ställning kunde stärkas var ju ett led i det här arbetet. För att dessutom sätta fokus på frågan om barns och ungas rätt till kultur beslöt också den socialdemokratiska regeringen att barnkultur skulle vara temat . överlämnade Aktionsgruppen för barnkultur sitt slutbetänkande till den dåvarande kulturministern, och utifrån deras analys och förslag påbörjades arbetet för att nå det övergripande målet att långsiktigt stärka kulturens ställning just med hänsyn till barn och ungdomar. Äldre ungdomar, , kanske ända upp till , är en grupp som missgynnas. Det belyser i sin . Och när vi socialdemokrater får rapporter utifrån betänkanden som vi själva har begärt eller på områden som vi vill belysa extra tar vi dem till oss, och så använder vi dem i vårt arbete. För att då understryka att barnkulturåret också i allra högsta grad skulle involvera ungdomar i den här åldersgruppen, som jag pratar om, beslutade man att året skulle heta Ung kultur 07. Utifrån det här fick en rad myndigheter och kulturinstitutioner sedan i uppdrag att medverka . Kommuner, landsting, organisationer och det fria kulturlivet inbjöds att medverka. gavs i uppdrag att samordna insatserna , bland annat genom att främja nätverk på barnkulturområdet, föra dialog med de aktörer som medverkar och sprida kunskaper och erfarenhet i syfte att just stärka barns och ungdomars kultur. Vi vet att den borgerliga regeringen ställde in barnkulturåret genom det förslag som fanns i höstbudgeten . Man kan å barns och ungas vägnar bara beklaga den borgerliga regeringens beslut. Det är mycket engagemang och stor kunskap i hela som inte tas till vara. Man kan ha synpunkter på temaår, men de ingår ju, vill jag lova, alltid i en större helhet. De lämnar naturligtvis avtryck både före och efter det speciella året. Så jobbar alla myndigheter. De flesta myndigheter och institutioner välkomnade också det här året. Vad har den borgerliga regeringen då kommit med i stället? Vad vill den borgerliga regeringen med barn- och ungdomskulturen? Tänker man ta vara på all den kunskap som har tagits fram? I det här betänkandet finns också motioner som tar upp viktiga frågeställningar som bland annat HBT-kompetens i kulturlivet, jämställd kultur samt kultur och hälsa. Vi har i vårt särskilda yttrande just när det gäller kultur och hälsa påtalat kulturens betydelse i arbetslivet. Det tas också upp i en m-motion. Det tycker jag är väldigt glädjande. Jag hoppas att vi kommer att få se resultat av det. Närheten till kultur och möjligheten till kulturkonsumtion som en del i vardagen har många positiva effekter för såväl den enskilde som för samarbetsklimatet på arbetsplatsen. Jag vill understryka betydelsen av arbetsplatsbibliotek, inte minst utifrån den senaste tidens rapporter om att vi läser allt färre böcker i . Den borgerliga regeringen gör nu tydliga kulturpolitiska omvärderingar. Det har vi sett. Det gäller svenska folkets tillgång till sina museer, stödet till En bok för alla som är under analys, förändringar i a-kassan som försämrar kulturarbetarnas ekonomiska villkor, hanteringen av momsavdraget, för att ta några exempel. Det här är dessutom åtgärder som i allra högsta grad påverkar barns och ungdomars möjlighet att ta del av kulturen. När det gäller entrén till museerna för ungdomar såg vi att den gruppen ungdomar var den som hade missgynnats. När det gäller momspengarna till Cirkus Cirkörs verksamhet säger de där att det är just verksamheten i skolorna som man får minska på och ta bort. Det pratas mycket om hur viktig kulturen är. Men vad vill den borgerliga regeringen med kulturen och det vi debatterar , ungas kultur? Det vi har sett är inte så imponerande. Eller är ni stolta över det som har hänt? Ska vi förvänta oss mer av den sorten? Eller vad är det vi kan förvänta oss? Jag ser med spänning fram emot detta. I detta anförande instämde , i , och (alla s). 172 () replik: Jag kan börja med att säga att jag instämmer i väldigt mycket av den kritik som riktar mot alliansregeringens kulturpolitik. Den har ju kännetecknats av en hel del floppar. Men orsaken till att jag begär replik är historieskrivningen när det gäller föregående mandatperiods samarbete. tar upp att det är den socialdemokratiska regeringen som tillsatte barnkulturaktionsgruppen. Det var faktiskt så att vi hade ett samarbete s, v och mp. Vi hade ett 121-punktsprogram, där vi samverkade i just de här frågorna. Jag vill inte ta åt mig äran för något, men jag vill absolut och bestämt framhålla att det var fler partier som var involverade i den här frågan än enbart den socialdemokratiska regeringen. 173 () replik: Jag satt inte i kulturutskottet under förra mandatperioden. Självklart, det är inga svårigheter för mig eller för oss socialdemokrater att bjuda på det. Det är helt okej. Vi jobbade tillsammans på många områden. Jag har inte historien före mig, men det är helt okej. Det köper vi. 174 () replik: Köp- och säljsystem. Det här handlade ju inte bara om kulturutskottet, utan vi hade ett samarbetsprogram, 121-punktsprogrammet som vi kallade det för. Det var ett samarbete som vi hade skrivit under på mellan dessa tre partier. Det handlade inte bara om kulturutskottet. Jag är inte långsint av mig, men jag tycker att det är viktigt att man klarlägger de faktiska förhållandena. Så jag hoppas att vi får höra det nästa gång från talarstolen. 175 (): Vi ska ta ställning till ett par motioner från den allmänna motionstiden. Det finns några motioner som jag vill yrka bifall till. Det är motion Kr237 som handlar om feministisk handlingsplan för jämställd kultur och Kr306 som handlar om kultur för lika värde gällande homosexuella, bisexuella och transpersoner. Vidare vill jag framhålla motion Kr246 som handlar om kultur och hälsa. Det är en motion som lyfter något mycket viktigt, menar vi i de gröna. Det är en motion som är skriven av en moderat men som dessvärre inte blev tillstyrkt av alliansen i kulturutskottet. Att satsningar på kultur är samhällsekonomiskt lönsamma och ger många positiva effekter även utanför kulturområdet tror jag att de flesta som lyssnar på debatten instämmer i. Förutom att kultur har ett värde i sig är kulturen en skaparkraft som är avgörande för samhällets utveckling och även en viktig komponent i den hållbara tillväxten. Kulturupplevelser har inte bara ett egenvärde utan har också förebyggande och läkande effekt, visar ju många studier. Forskningen visar också att kultur har en avgörande betydelse för folkhälsan och måste därför även ses som ett verktyg i arbetet med att sänka ohälsotalen. Utifrån det resonemanget vill jag läsa ur rapporten från , Kultur och hälsa, : Kunskapen om kulturens betydelse för hälsa har ökat. slutbetänkande Hälsa på lika villkor slår fast att det finns vetenskapligt stöd för att kulturaktiviteter kan vara ett värdefullt komplement till rehabilitering och behandling. Nationell och internationell forskning visar att deltagande i kulturella aktiviteter även kan vara hälsofrämjande. Det finns således både ekonomiska och mänskliga vinster att göra genom att satsa på kultur och genom att se kopplingen mellan kultur och hälsa. Motionären tar upp projektet i vården och vården som kultur som har bedrivit som ett mycket lyckat exempel. Det instämmer jag helt i. Jag vill också passa på att peka på en annan verksamhet som vänder sig till barn och ungdomar, för som bekant ökar den psykiska ohälsan även i den gruppen. Det är viktigt att uppmärksamma barns och ungdomars behov så att de inte far illa. Circonova som verksamheten heter är en del av landstings hälsofrämjande arbete bland barn och unga, en hälsopedagogisk verksamhet i nära samarbete med skolor och kommuner i länet. Verksamheter som Circonova borde vara en självklar upplevelse för alla barn och ungdomar i hela landet. Dessvärre ser det inte ut på det viset, utan fördelningen av kulturutbudet inom och utanför sjukhusen är mycket ojämn i vårt land. Kulturen borde inte vara en marknadsprodukt utan en del av samhället. En självklar grön linje är att arbeta för att priserna på kultur inte får en selekterande effekt bland barn och ungdomar. Varje människa, oberoende av var hon bor eller vem hon är, ska ha tillgång till kultur. vill att kultur ska vara en självklar del av vården för alla, oberoende av var i man bor. Vi har därför avsatt 25 miljoner i budgeten för hälsofrämjande kultur inom vården, omsorgen och skolan. Vi menar att en sådan viktig fråga inte får prioriteras bort. Vi är förstås medvetna om att är otillräckligt, men det är dock en grundplåt som också landsting och kommuner kan bidra till. Under alla omständigheter är det mer än vad alliansen förmår, även om de ibland låter som om de är beredda att satsa. Avslutningsvis står jag bakom alla våra reservationer och yrkar bifall till reservation 3. 176 (): Jag tänker bemöta en del av de yrkanden som finns i betänkandet och även reservationerna. Först vill jag dock yrka bifall till utskottets förslaget i betänkandet i dess helhet och avslag på samtliga motioner. Jag börjar med ungas kultur. Det skulle vara roligt om vi fick en barnkulturdebatt, för det är ju en väldigt viktig fråga. Frågan är också högt prioriterad, både av regeringen och av oss som företräder majoritetspartierna i utskottet, och kommer så att vara. Vi har en gemensam ambition att stärka ungdomskulturen långsiktigt. Det behövs eftersom det socialdemokratiska maktinnehavet präglades av kortsiktighet och projekttänkande. Ett exempel är just det som tog upp, nämligen barnkulturåret. Där tog man upp detta , och sedan skulle det aldrig mer göra avtryck. Så tänker inte vi i alliansen, utan det ska vara långsiktighet. Ett bevis på denna satsning är att vi redan har stärkt barns och ungdomars möjlighet att ha tillgång till kultur genom de som vi avsatt till de fria scenkonsterna för att öka utbudet av barnkultur. har också fått som ett mål att integrera barnperspektivet i sina verksamheter. Så har inte fallet varit tidigare. ska också redovisa till regeringen hur man har givit bidrag till barnkultur och vilka resultat det gett, detta för att följa upp verksamheten. Det har man inte gjort förut; det har vi inte minst hört när vi haft på besök i utskottet. Dessutom ska analysera vad som fungerar bra och mindre bra i hela vårt land när det gäller olika kulturdelar, bland annat samarbetet skolakultur. Detta arbete ska bilda plattform för alliansregeringens fortsatta utveckling av barnkulturen. Sammanfattningsvis måste jag säga att intentionerna i motion vida överträffas av de ambitioner som regeringen har på området barnkultur, och det är därför vi avstyrker motionen. I två motioner uppmärksammas också HBT-frågor. Regeringens utgångspunkt och det ingår också i de kulturpolitiska målen är att kulturinstitutionerna ska ha största möjliga frihet att själva utveckla sina verksamheter utan pekpinnar från politiskt håll. Utgångspunkten när det gäller kulturpolitisk bidragsgivning är dock självklart att alla människor, även HBT-personer, ska omfattas av kulturen. Jag blir lite förskräckt när jag hör att inte kan se skillnad på barn och HBT-personer. Barn är faktiskt omyndiga. Att jämföra HBT-personer med barn tycker jag nästan är stötande. Men kan säkert få utveckla sina tankar lite bättre om hon så vill. Vi i majoriteten anser att ansvaret för HBT-kultur, om man säger så, fungerar bra som det gör med Arbetets museum och andra museer. Att koncentrera det till tycker inte vi är någon bra idé, och därför avstyrker vi den motionen. Det finns också motioner som tar upp detta med feministisk handlingsplan. Här har vi ju betänkandet Plats på scen som just nu remissbehandlas och bereds på departementet. Vi ser fram emot denna beredning och framtida propositioner på området, för det finns mycket att göra. Om man gjorde som med flera vill är jag orolig att man försinkar detta viktiga arbete. När det gäller den andra delen har ju fått som målsättning att ta fram just det som motionärerna vill, nämligen att man ska ha ett jämställdhets- och mångfaldsperspektiv i sina verksamheter. Den motionen är därmed också tillgodosedd, och därför avstyrker vi den. Därmed, herr talman, har jag bemött de reservationer som finns och tackar för ordet. 177 () replik: och jag verkar vara helt överens om att barns och ungdomars rätt till kultur är viktig. Det är också den vi ska debattera, och det gör vi gärna. Först måste jag bara göra en kommentar. Som jag sade i mitt anförande hade vi en rad utredningar, rapporter och så vidare som låg och ligger till grund för vår politik, så det var inga kortsiktiga saker. Temaår kan man som sagt diskutera, men temaåret Ung kultur 07 var välplanerat och ingick som ett led i vårt långsiktiga arbete. Jag sitter själv i flera av de myndigheter som fick detta uppdrag. Jag vet att man i en myndighet kan tycka att det känns jobbigt med de olika uppdrag man får, men jag ser också vilket genomslag detta fick. Det var en mängd myndigheter som skulle jobba tillsammans med detta. Det är klart att det skulle ha betydelse. kommer vi till frågan: Vad kommer i stället? Barnkulturen är prioriterad, den är en plattform och det finns ambitioner men hur ser det ut? Vad är alternativet? Jag vill också passa på att fråga : Anser du att en nationell kulturpolitik är viktig? 178 () replik: Jag förstår inte riktigt sista fråga. Hon får gärna upprepa den om hon vill. Vi har gjort andra bedömningar än den socialdemokratiska regeringen när det gäller barnkulturår och valt att satsa på långsiktighet. Det är därför vi har gett i uppdrag att se över hur bidragsgivningen ser ut, hur man kan förbättra de delarna, hur effektiv den är och vad det finns för goda respektive dåliga exempel dels för att vi från en rikshorisont ska kunna göra förändringar, dels för att kommuner ska kunna ta del av andras goda exempel och inte behöva uppfinna hjulet på nytt. Det är bra om vi sprider de goda exemplen. Det är jätteviktigt att ta reda på hur det ser ut och hur vi kan förbättra. Vi har redan gjort flera saker trots att den nuvarande regeringen inte haft möjlighet att genomföra så mycket eftersom den inte har suttit så många månader. De tre exemplen i mitt anförande tycker jag bådar väldigt gott. Det är goda exempel på hur det kommer att fortsätta. Regeringens ambitioner kommer att vida överträffa förslagen i bland annat motion. 179 () replik: Ja, blir man så mycket klokare av detta? Det talas om att satsa på långsiktighet och om att ta fram en rad underlag. Men det arbetet har ju redan gjorts. Jag hoppas att ni tar vara på alla rapporter och alla underlag som inte minst kommittén i fråga, Aktionsgruppen för barnkultur, har tagit fram och att ni tar hand om det arbetet och använder det liksom all kunskap som finns ute på myndigheter. Jag undrar ändå: Vad har man gjort? Vilka tre åtgärder var det fråga om utöver det här med upprioriterat, en plattform och ambitioner? Kan jag lite mer konkret få höra vad som har hänt sedan den borgerliga regeringen tog över just när det gäller barn- och ungdomskulturen? 180 () replik: Under anförande satt jag och reflekterade över att det är första gången vi i en kulturdebatt här i kammaren hör en socialdemokrat som inte är oroad och som inte är rädd för vad som kommer att hända utan som med intresse ser fram emot vad som kan hända. Det glömde jag att nämna i mitt anförande, men det vill jag gärna betona. Tre åtgärder nämnde jag. Om missade dem kan jag upprepa dem. Det var att regeringen har anslagit långsiktigt för den fria scenkonsten detta då riktat till barn och unga och att ska ha som mål att barnperspektivet finns integrerat i alla verksamheter som man har ansvar för och att de ska ta fram den analys som ska bilda en plattform. Jag kan garantera, , att regeringen och vi i utskottet kommer att ta vara på all god kompetens och på alla erfarenheter som framkommit när vi ska forma den fortsatta visionen och de fortsatta åtgärderna när det gäller att ge varje barn var som helst i detta land tillgång till god kultur och möjligheter att själv utveckla sitt kulturskapande. 181 () replik: Jag förstår inte varifrån fått att jag har svårt att se skillnaden mellan HBT-personer och barn. Jag tycker inte att jag var så otydlig i det jag sade. Jag sade: Det är bra att man har gett direktivet om att anlägga ett barnperspektiv. Jag är för det. Varför tycker inte att HBT-perspektivet och den kompetensen är viktigt? Om man utgår från det kulturpolitiska mål som tog upp i sitt anförande och som jag avslutade mitt med det här med att verka för att alla får möjlighet till delaktighet i kulturlivet och till kulturupplevelser samt till eget skapande och för att uppnå det målet handlar det naturligtvis även om barn och unga. Men det handlar också om att öka jämställdheten så att vi får en jämnare maktfördelning och ett jämnare inflytande mellan män och kvinnor. Det handlar dessutom om att synliggöra HBT-personerna och om att ha också deras behov för ögonen. Som jag ser det finns det ingen anledning att ställa de här grupperna mot varandra. Jag vill att förklarar för mig vad hon menade med det hon sade. 182 () replik: Ja, det är mycket enkelt för mig som företrädare för alliansen att förklara det. Barn har vi ett särskilt ansvar för. Barnen är vår framtid. Dem ska vi särskilt värna både på nivå och på riksnivå. När det gäller kulturen ska vi se till att först och främst barnen får tillgång till en bra och kvalificerad kultur. Människor med HBT-läggning om jag får uttrycka mig så är ofta vuxna människor, myndiga personer, som själva kan välja. När det gäller kulturinstitutionernas möjligheter att vända sig till olika grupper har de friheten att göra det. Vi ska inte komma med pekpinnar när det gäller att vända sig till olika grupper. Det kan gälla gråhåriga. Det kan också gälla sexuell läggning, hudfärg eller vad det nu är. Den friheten ska man ha. Finns det en efterfrågan kommer olika kulturinstitutioner att vända sig till en sådan publik. , för mig är det alltså väldigt enkelt att se skillnaden och att inse varför det är viktigt att implementera barnperspektivet och att se till att barnkulturen når ut. Men det gäller att ha den konstnärliga friheten när det gäller HBT-området. Det är ingen konst alls. Jag hoppas att mitt svar är klart nog för . 183 () replik: Jag tror att vi får ta en ordentlig debatt om det här med HBT-kompetens, . Men jag tror inte att det i det här replikskiftet finns tid för mig att förklara det så att förstår vad jag menar. Det finns en annan sak som jag skulle vilja ta upp. Egentligen skulle jag kunna säga så här: Det mål som jag redogjorde för handlade om att verka för att alla får en möjlighet. I min värld är alla alla, inte bara en del. Det handlar alltså om alla människor, unga som gamla. Det som allianspartierna oftast tar upp är att det har varit så projektbaserade åtgärder. Men det var väl ett sätt att kunna få i gång en verksamhet, till exempel detta med att utse till ett ungkulturår. Från i där jag deltog vill jag bara förmedla att människorna på den konferensen de som arbetar med sådana här frågor inom skola och förskola och kulturarbetare beklagade att ungkulturåret försvunnit. I fick vi förslaget om att utnämna till ett barnkulturår. Det finns alltså ett starkt önskemål från dem som berörs. Det här uppfattar man också som ett sätt att lyfta fram och synliggöra de här frågorna. Det hela har inte kortsiktig karaktär, utan det är fråga om ett sätt att få i gång en process som i alla fall de som håller på med de här frågorna anammat och stöder till väldigt stor del. 184 () replik: Om det kan glädja kan jag tala om att vi är helt överens om att vi om vi säger alla också menar alla. Så är fallet. Om vill ha ett barnkulturår har de alla möjligheter i det avseendet. Det är bara att så att säga utse, skapa och se till och att låta tusen blommor blomma. I regeringen och alliansen är vi övertygade om att det är långsiktiga åtgärder som är det som ska gälla, inte kortsiktighet och projekttänkande. Det är långsiktighet som vi kommer att jobba med. 185 (): Det var ju bra att också vi gråhåriga blev omnämnda som en kulturgrupp. Jag vill passa på tillfället att betona kopplingen kulturupplevelse, kulturutövning och hälsokompetens. I den allmänna kulturdebatten är ofta effekten av att man kopplar samman kulturutövning och kulturupplevelse, med dess effekt av mental påfyllning och därmed bättre hälsa, underskattad. Därför är det bra att det i utskottets ställningstagande, som presenteras i betänkandet, både förklaras vad som görs och uttrycks ambitioner utifrån de skrivna motionerna om vad man ska göra framgent för att koppla samman kultur och hälsa. Där redogörs för de uppdrag som har, hur de ska arbeta på bredden samt att de även har ett uppdrag att i dialog med de regionala aktörerna ta upp kopplingen mellan kultur och hälsa inför den framtida kulturpolitiken. Det är bra att man nämner folkbildningsorganisationer, regionala kulturinstitutioner med flera som får uppdraget. Jag tror, herr talman, att det är så vi får en kulturpolitik ute på fältet. Vi är inte så många i kammaren och jag är inte heller alldeles säker på att de centrala myndigheternas entusiasm kring projekt av olika slag får den spridning ute på fältet, bland folk, som vi hoppas och som är vår ambition. Det är angelägna områden som tagits upp i ett par motioner. Jag vill därför säga att i det svar som utskottet lämnat, och som majoriteten står bakom, anges uttryckligen kopplingen mellan kultur och hälsa. Därmed anges en riktning på politikområdet som jag tycker väl svarar mot motionerna. Jag vill yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. Slutligen, herr talman, kan jag inte låta bli att reflektera över resonemang kring som något slags politiklösning för att något ska hända. Det är kosmetik. Det är klart att man kan få ett antal centrala myndigheter att ställa upp på konferenser, men det är först när våra barn och barnbarn nås av kulturen ute på fältet som vi kan tala om ungkultur. Innan jag hamnade i hade jag erfarenhet av att vara regionalt ansvarig för kulturverksamhet. Jag upplevde emellanåt en viss hoppighet och fnattighet i form av projektår som kom och avslutades för att därefter följas av nya. De följdes dock sällan av några resurser. I förrgår presenterade utredning. Han använde i något sammanhang begreppet pottklippning. Med det menade han att vi ofta gör ett tankefel centralt i det här landet genom att vi utformar en politik tänkt att fungera likadant överallt i landet, ungefär som när man förr klippte barn efter en liten bunke över huvudet som sedan fick passa bra eller dåligt. , herr talman, tycker jag att övertron på centrala projekt och centralt tänk, liksom bristen på underifrånperspektiv och respekt för att det kan tänkas bra saker såväl i som i , fastän kanske lite olika, präglar debatten. 186 () replik: Jag hade inte tänkt begära replik men lockade mig till det genom att tala om barns och ungas kultur. Häng inte upp er på detta med . Vi kan väl en gång för alla klara ut att det var ett led i en långsiktig aktivitet och i en långsiktig planering. Jag är inte så negativ till speciella temaår. är de oerhört viktiga att ta med. Men låt oss lämna det. Vi är överens om att barn- och ungdomskulturen är viktig, och därför måste jag fråga en sak. Tycker att de tre målen som redogjorde för är framåtsyftande och det som vill med barn- och ungdomskulturen? När det gäller all den kunskap som jag tidigare pratade om, de rapporter och utredningar som gjorts, undrar jag om kommer att driva på för att de ska användas eller om det är något helt nytt som ska göras. Är den gamla kunskapen ingenting värd? 10 miljoner långsiktigt till barn- och ungdomskulturen, och även scenkonsten, är väl inte heller särskilt imponerande. 187 () replik: