prot · GU09107 · 2007-05-15 00:00:00 — Vi har också aviserat att vi vill slå samman de olika diskrimineringsombudsmännen i en myndighet. Inte sällan är det, om jag får kalla det för det, multidiskriminering som ligger bakom, och det måste vi naturligtvis motarbeta. För det fjärde måste vi också arbeta vidare med olika typer av subventionerade anställningar. Jag såg en uppgift, men jag kan inte svära på dess exakthet, att ungefär en tredjedel av de funktionshindrade som finns på arbetsmarknaden har någon typ av subventionerad anställning. Det ligger någonstans där. frågar i sin interpellation hur Ams ska kunna fullgöra sin uppgift inom ramen för detta. Först och främst konstaterar jag att Ams är en sektorsmyndighet, och har som en sådan ett särskilt ansvar för att de nationella målen för handikappolitiken uppfylls inom arbetsmarknadspolitikens område. Regeringen har i regleringsbrevet till Ams framhållit att det är ett viktigt delmål att korta arbetslöshetstiderna för dem som står allra längst ifrån arbetsmarknaden. För mig handlar det om att stärka den enskilde, att öka kunskaperna hos både arbetsgivare och arbetstagare, och om att kompensera för hindren för arbete som nedsatt arbetsförmåga på grund av funktionshinder kan utgöra. finns det under budgetposten 22:4 Lönebidrag och m.m. Det betyder 59 000 platser med lönebidrag, knappt 17 500 årsanställda inom samt ytterligare ett antal utvecklings- och trygghetsanställningar där Ams bestämmer antalet. Det finns också såväl bidrag till arbetsbiträde som bidrag till personligt hjälpmedel på arbetsplatsen att tillgå. Jag ska återkomma och fortsätta resonera mer om detta i nästa inlägg. 57 (): undertecknade äldre- och folkhälsominister konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Den innebär en ny form av skydd för funktionshindrade även i . Den slår fast ett antal vägledande principer som rätten till icke-diskriminering, jämlikhet, oberoende, delaktighet och lika möjligheter. Att ha ett arbete är en viktig del av livet som många funktionshindrade nekas . Regeringen borde med kraft verka för att skapa förutsättningar för att människor med funktionshinder ska ha samma livsvillkor som andra människor. Ett steg på vägen är att regeringen kan skapa förutsättningar att nå sitt eget arbetsmarknadspolitiska mål att få ut arbetssökande på arbetsmarknaden genom individuellt utformade åtgärder. Men för detta krävs resurser så att arbetsförmedlarna kan göra ett bra jobb. Precis innan debatten ajournerades för gruppmötena tidigare ställde jag en fråga till ministern med anledning av alla dem som av olika skäl får stopp på jobb som de har blivit lovade. Stoppet av anställningsstöd har effekter för funktionshindrade. Stoppet innebär att arbetsförmedlarna inte kan fatta beslut om några arbetsprövningar ute hos företagen, vilket innebär att det blir svårt för arbetsförmedlaren att utreda arbetsförmågan hos sökande och matcha sökande mot rätt jobb. Arbetsgivarna vill också ofta pröva arbetsförmågan innan anställningen. Arbetsförmedlaren kan heller inte lägga en arbetsprövning hos inför en eventuell anställning. Arbetsförmedlingen brukar kunna lägga en arbetsprövning inför en lönebidragsanställning för att kunna bestämma rätt nivå på bidraget i relation till arbetsförmågan. Det är ingen tvekan om att detta stopp är ett slag mot arbetssökande med funktionshinder. När jag har varit ute på en rad arbetsförmedlingar och hört efter vilka som är de stora bekymren har detta problem uppmärksammats, inte minst i . Precis som jag skriver i interpellationen kan en arbetsförmedlare ha mellan 100 och 150 personer som är funktionshindrade och behöver hjälp. Då hjälper det inte att man utökar antalet lönebidrag. Jag tycker att det är bra, men man måste också ge resurser till arbetsförmedlingen att kunna möta framtiden för den funktionshindrade. Det är här det brister. Arbetsförmedlingen måste ges resurser för detta. Eller är det så att man inte litar på arbetsförmedlingens förmåga och möjligheter att göra dessa matchningar? Det är en komplicerad arbetsuppgift. Den tar tid för att det ofta är mycket komplikationer i samband med detta arbete. är det två frågor som ministern bör svara på. Vad säger vi till dem som inte klarar av detta? Och hur är det, litar ministern på arbetsmarknadens förmåga att klara detta och på förmedlarna som jobbar med dessa frågor? 58 (): Ministern sade att man ska göra fyra saker. En av dem innebär ett samarbete mellan och arbetsförmedlingen. avbryter nu en pågående rehabilitering för att det inte finns pengar och resurser. Arbetsförmedlingen har, vilket vi redan har konstaterat, dragit i handbromsen. Detta kommer säkerligen att leda till en ökad uppmärksamhet kring funktionshindrade, vilket ministern också var inne på för detta är faktiskt diskriminerande mot de funktionshindrade. Låt mig gå tillbaka till det jag frågade ministern tidigare. Vad vill ministern egentligen? Vill ministern att arbetsförmedlare som inte har några resurser ska prioritera, eller vill man ha en egen politik att prioritera? Till exempel är man ganska klar och tydlig både när det gäller förmögenhetsskatten och fastighetsskatten. Där har man visat vad man vill. Vill man verkligen inkludera funktionshindrade på arbetsmarknaden? Det är en fråga som jag tycker att vi borde få svar på här. Vill man det, och hur vill man det i så fall? Det hoppas jag att jag kan få svar på av ministern. 59 (): Det blir många frågor och många infallsvinklar, men det är ju så att gruppen arbetssökande oavsett om man har ett funktionshinder eller inte är ganska mångfacetterad. Jag är väldigt intresserad av att höra arbetsmarknadsminister utveckla sina tankar lite grann om åtgärder och hur han ser på just kvinnor med funktionshinder och deras möjligheter att få råd, stöd och matchning av arbetsförmedlingen och arbetsförmedlare i en alltmer krympande budget. När det gäller jämställdheten tror jag att man måste våga hålla fanan högt och verkligen ta på sig jämställdhetsglasögonen, för tyvärr är det till exempel så att de allra flesta nystartsjobben går till män. Inga speciella åtgärder har ni tänkt på när det gäller att göra någonting åt att det är mest och flest kvinnor som jobbar deltid. Det vore väldigt tragiskt om den borgerliga regeringen i detta läge inte har någon plan, tanke eller några åtgärder för hur man ska kunna stötta och hjälpa kvinnor med funktionshinder. har man sett att denna grupp faktiskt har ökat. Då man kan lägga till procentsatser hit och dit kan man säga att det faktiskt är en ökning med för denna grupp. Jag ser fram emot att höra arbetsmarknadsminister utveckla sina tankar om just kvinnor med funktionshinder och deras situation på arbetsmarknaden. 60 Arbetsmarknadsminister (): Jag ska försöka hantera alla frågorna på en gång. Det stopp som talar om är naturligtvis förberedelser för övergången till jobb- och utvecklingsgarantin som kommer . Den ska spegla vår ambitionsnivå: att jobba mest med och hjälpa dem mest som befinner sig längst ifrån arbetsmarknaden. Där kommer det att finnas utrymme för det som efterlyser, nämligen den typ av åtgärder som syftar till att hjälpa just de funktionshindrade. Jag vill återigen påminna om att det är 31 000 fler platser jämfört med höstbudgeten inom ramen för jobb- och utvecklingsgarantin. Vad säger vi till de funktionshindrade? Ja, vi säger just att det kommer att finnas ett sådant utrymme. Vi säger att det finns under posten Lönebidrag och m.m. Vi säger att vi ska jobba vidare med diskrimineringslagstiftningen, som omfattar bland annat dem som har ett funktionshinder, just för att leva upp till de vi har skrivit på. Vi säger att vi lägger 9,8 miljarder brutto på jobb- och utvecklingsgarantin. Vi säger att vi ska försöka jobba vidare med den rehabröra som är efterlämnad. Jag skulle vilja fortsätta med retoriska fråga om vad jag vill. Det är jätteenkelt! Jag vill att alla som vill och kan vara med på arbetsmarknaden ska ha en möjlighet att vara det. De som har funktionshinder av olika slag behöver verkligen vår hjälp på olika sätt och vis för att ta sig in. Men utgångspunkten måste vara, inte att se funktionshindret i första rummet, utan att se möjligheten. Det här är en tillgång. Det här är personer som råkar ha en stol med stora hjul på, en rullstol, snarare än en stol med små hjul på, en kontorsstol, som somliga av oss andra har. Det ska inte spela någon som helst roll. Det måste vara vår utgångspunkt, och den åsikten tror jag vi delar, så där ska vi inte behöva slå in öppna dörrar. Jag är ledsen att jag inte hann svara på fråga i mitt förra inlägg. Tillfällena är så korta. Det är till och med ännu värre än vad berättar, tycker jag. När man ser statistiken över och utvecklingen av funktionshindrades arbetslöshet kan man konstatera följande: Totalt sett ökade arbetslösheten bland funktionshindrade från år 2004. Det är den senaste siffran, nedbrutet, som vi har. Bland funktionshindrade kvinnor ökade arbetslösheten från till . Det var en väldigt olycklig utveckling. Det tror jag att vi kan vara överens om. Då måste vi som sagt försöka göra en lång rad saker. Då är jag tillbaka vid de fyra punkterna, som jag naturligtvis kan repetera. Jag tror att det i väldigt hög grad handlar om uppmärksamhet. Jag konstaterar att arbetsmarknadens parter har ett råd för integration på arbetsmarknaden. Det är utmärkt, tycker jag. Det är väldigt bra om man tillsammans jobbar med att lyfta fram informationsmaterial och pratar med arbetsgivare för att få bort olika typer av vad det nu kan vara för blindfolds eller hinder i vägen olika typer av tendenser till diskriminering eller vad det nu kan vara. Men det finns ingenting liknande när det gäller funktionshindrade. Det tycker jag är lite synd. Det finns några tendenser till detta, men jag tycker nog att man skulle kunna göra mer på det området, och det skulle jag välkomna. Det handlar naturligtvis också om att vi som företrädare pratar om de här frågorna. Det ska inte spela någon roll vilken storlek på hjulen man har på sin stol som en bildlig referens. Sedan har vi hela utvecklingen av och arbetsförmedlingen. Där måste vi jobba mer. Men jag konstaterar att förvaltningskostnaderna för uppgår till lite . Det är ungefär en halv miljard mer än utfallet . Därför torde man, tycker jag, inom ramen för anslaget, tillsammans med det sektorsansvar som Ams har, ha möjligheter att genomföra de åtgärder som faller på Ams ansvar. Jag menar därför att både och farhågor och oro är omhändertagna. Jag vill gärna återkomma till intressanta diskussion om kvinnor med funktionshinder i mitt nästa inlägg. Det är värt en särskild uppmärksamhet. 61 (): Det är ingen tvekan om att man ska se de funktionshindrade som en tillgång på arbetsmarknaden, men det är väl också så att funktionshindrade behöver mer intensivt stöd för att ta sig ut på arbetsmarknaden. Regeringen säger sig prioritera arbetslinjen, men gäller det verkligen alla? Regeringens arbetsmarknadspolitik saknar konkreta förslag för att förbättra sysselsättningssituationen och minska utanförskapet för personer med funktionshinder. Mer pengar till lönebidrag och ökade resurser till är bra, men det är inte tillräckligt för att öka sysselsättningen för personer med funktionshinder. Det behövs verktyg. Det behövs folk. Det behövs mänsklighet för att klara av att se till att de får den hjälp de behöver, och det behövs också hjälp för arbetsgivarsidan för att man ska kunna ta emot dessa. Det är det här som inte ges. Stoppet av anställningsstöd har effekter för funktionshindrade. Stoppet innebär att arbetsförmedlarna inte kan fatta beslut om några arbetsprövningar ute hos företagen och eventuellt upprätta så kallade praktikavtal. Det här innebär att det blir svårt för arbetsförmedlarna att utreda arbetsförmågan hos sökande och matcha sökande mot rätt jobb. Här står ord emot ord, men det är ingen tvekan om att det här stoppet påverkar. Ger man inte medel till arbetsförmedlingen, och ger man inte förtroende för att man ska kunna lösa dessa frågor och jobba vidare med dem i en positiv anda, då blir effekten att den som är längst borta från arbetsmarknaden, nämligen den som har ett funktionshinder, är den som drabbas. Det finns ett flertal exempel på just detta: Människor som har varit ute i åtgärd. Man har till exempel skaffat sig ett datakörkort och ser det jättepositivt. äntligen ska man få sitt jobb! Det är klart och uppdukat för att arbetet ska kunna träda in och så får man ett telefonsamtal: Tyvärr, det är stopp. Det är ett hån mot de funktionshindrade. 62 Arbetsmarknadsminister (): Ja, det där hånet får nog stå för den förra regeringen, som lät arbetslösheten öka kraftigt bland funktionshindrade under förra mandatperioden. Det var ju precis det som skedde. Vad gjorde ni då? Nej, jag är hemskt ledsen, men vi genomför ett kraftfullt paket om 9,8 miljarder brutto. Det innehåller jobb- och utvecklingsgarantin, vilket innebär 31 000 fler platser , en halv miljard mer i förvaltningsanslag för jämfört med , ökade lönebidrag, fler platser i , sektorsansvar och uppföljning för när det gäller dess del av handikappolitiken. ställde förut frågan: Litar vi på arbetsförmedlingens förmåga? Svaret är ja. Det gör vi. Jag utgår ifrån och är övertygad om att arbetsförmedlingarna tar det ansvar som man har möjlighet att ta och som man har skyldighet att ta enligt regleringsbrevet. Det jag särskilt vill följa upp är trots allt diskussion om kvinnor med funktionshinder. Där finns det anledning, tycker jag, liksom på hela det här området, att följa upp vad som händer och framåt och att se att vi har de verktyg som är bäst för att genomföra och verkställa de mål som vi har gemensamt. Det ska jag fortsätta att följa, och jag ser fram emot idéer, tips och tankegångar som skulle kunna underlätta att det blir bättre än vad det är , för det är inte bra. Det kan jag verkligen hålla med om. Vi måste göra mer. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2006/07:490 om finansieringen av a-kassan 63 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig om jag avser att vidta flera åtgärder förutom införandet av en obligatorisk a-kassa för att säkerställa de inkomster som regeringen budgeterat för. Frågan är ställd mot bakgrund av att antalet medlemmar i arbetslöshetskassorna minskat. Jag vill framhålla att det främsta syftet med att införa en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring är att alla på arbetsmarknaden som uppfyller ett arbetsvillkor ska omfattas av en inkomstrelaterad arbetslöshetsförsäkring. befarar att arbetslöshetskassornas ekonomi kommer att urholkas på grund av det minskade medlemsantalet. Jag vill påtala följande: En arbetslöshetskassa ska ta ut medlemsavgifter för att täcka kassans förvaltningskostnader, betalning av finansieringsavgift och förhöjd finansieringsavgift samt övriga utgifter. Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen får medge att en arbetslöshetskassa betalar finansieringsavgift eller förhöjd finansieringsavgift för dem som är medlemmar men som ännu inte betalat medlemsavgiften. Utöver det vill jag även säga att det är för tidigt att revidera prognosen för den förhöjda finansieringsavgiften. Vi vet inte hur många av dem som ännu inte betalat medlemsavgiften som faktiskt kommer att lämna arbetslöshetskassan. Att arbetslösheten nu är lägre än den bedömning som gjordes i samband med budgetpropositionen leder dessutom till att färre medlemmar än vad som då uppskattades kommer att undantas från den förhöjda finansieringsavgiften. Frågan om det minskade medlemsantalet leder till att statsbudgeten blir underfinansierad måste också besvaras med utgångspunkt från hela statsbudgeten. Finansieringen av arbetslöshetsförsäkringen kommer att till budgetpropositionen ses över i syfte att skapa en tydligare teknisk koppling mellan avgifter och kostnader för arbetslöshet i respektive arbetslöshetskassa. Avsikten med förändringen är inte att höja det samlade avgiftsuttaget. 64 (): Tack för svaret på frågan, arbetsmarknadsministern! När man har följt frågan om a-kasseförsäkringen, som den borgerliga regeringen har genomfört förändringar av, kan man konstatera att det har gjorts ganska slarvigt. Saken har varit dåligt utredd, vilket får konsekvenser , som att regeringen måste tillsätta nya utredningar för att konstatera om man klarar av finansieringen eller inte. Det som visas, och som är anledningen till att jag ställde den här interpellationen, är att antalet medlemmar i a-kassan minskar dramatiskt. De beräkningar som har redovisats tidigare sade att höjningen av medlemsavgiften i a-kassan skulle inbringa 10 miljarder till statskassan. Om nu antalet personer som då skulle vara med och finansiera den här höjningen av avgiften lämnar a-kassan så blir det ju, tycker jag, naturligt att fråga sig om a-kassornas ekonomi riskerar att urholkas. På det har jag fått svaret: Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen får medge att en arbetslöshetskassa betalar finansieringsavgift eller förhöjd finansieringsavgift för dem som är medlemmar men som ännu inte betalat medlemsavgiften. Det tolkar jag som att någon annan ska gå in och betala den avgift som då saknas. Eller betyder det att IAF ska agera som inkasserare av avgiften? Kommer det att ges ett uppdrag till dem att kassera in avgiften från medlemmar som uppenbarligen valt att inte vara med i försäkringen? Det framgår att många människor upplevt att den försäkring som försämrats blivit så dålig att de inte kan få ut något av den. Varför ska de då vara med? Svaret från och regeringen är, herr talman, att eftersom människor tycker att den är dålig måste den göras obligatorisk. Det tycker jag är ett konstigt resonemang. I slutet av svaret säger arbetsmarknadsministern att avsikten med förändringen inte är att höja det samlade avgiftsuttaget. Ska jag tolka det så att regeringen har för avsikt att höja avgiften ytterligare för vissa och sänka den för andra, det vill säga stärka den politik som den moderatledda regeringen genomför och som syftar till att öka inkomstklyftorna mellan människor i . De som redan har det bra ska få det lite bättre, och de som har det dåligt ska få det ännu sämre. Är det så jag ska tolka slutet av svaret? Jag skulle vilja veta lite mer om det. När du, , säger att finansieringen kommer att ses över i budgetpropositionen i syfte att skapa tydligare teknisk koppling, menar du då att ni kommer att ha utrett frågan ? Budgetpropositionen ska läggas fram . Det måste betyda att utredningen ska vara klar . Jag skulle även vilja ha svar på det från arbetsmarknadsministern. 65 Arbetsmarknadsminister (): Det var många saker på en gång. Låt mig börja med obligatoriediskussionen. Jag upprepar det som jag sagt tidigare i denna kammare: Jag tycker inte att det är tillständigt att det, redan innan den nuvarande regeringen tillträdde, fanns över 700 000 löntagare på den svenska arbetsmarknaden som inte hade en arbetslöshetsförsäkring. Det är dumt av två skäl. Det första skälet är naturligtvis att vi har en stor andel på arbetsmarknaden som inte har ett försäkringsskydd över huvud taget. Det tycker jag inte är tillständigt. Det andra skälet är att vi därmed också har en stor andel som inte är med och betalar. Det tycker jag inte heller är tillständigt. Därför vill vi utreda frågan om en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring, dock inte en statlig sådan, vilket jag också varit tydlig med. Vi vill att den grundmodell som vi har ska fortsätta att gälla. Jag förstår att det kan väcka ont blod, men det är så vi vill göra. Jag har ibland dragit parallellen med att om man har en bil och ska köra den måste man ha en trafikförsäkring. Har man ett jobb och ska jobba borde man ha en arbetslöshetsförsäkring. Jag tycker inte att det är alldeles orimligt. När det gäller obligatorieutredningen och dess leverans ska den inte kopplas till den sista punkten jag tar upp i interpellationssvaret, alltså att hitta en mer teknisk koppling mellan avgifter och kostnader. Den ber jag att få återkomma till i höstbudgeten . Det är en fråga som vi nu håller på att bereda. Jag återupprepar: Avsikten är inte att höja det samlade avgiftsuttaget. Vad sedan gäller den ursprungliga delen av interpellationen, alltså den som handlar om ifall reformen är underfinansierad och vad som händer i så fall, upprepar jag, återigen, att det är för tidigt att dra den typen av slutsatser innan vi vet var vi landar. konstaterar jag att om konsumtionen minskar , och momsintäkterna därmed också minskar, höjer man inte per automatik momssatsen. Det är inte så det går till, utan man drar givetvis slutsatser och ser på intäktssidan i budgeten som helhet. Det är så man måste förfara. I grund och botten handlar detta om tre diskussionsfrågor i en och samma: den obligatoriska a-kassan, den tekniska kopplingen till arbetslösheten och, slutligen, frågan om underfinansiering eller inte. Man måste nog skilja på de tre frågorna. 66 (): Jag är inte riktigt säker på att jag fick svar om avsikten med förändringen, om att inte höja det samlade avgiftsuttaget. Arbetsmarknadsministern kanske svarade att det sker en översyn; jag är inte riktigt säker. Utifrån det svar gett blir min fråga: Tror du, arbetsmarknadsminister , att människor kommer att tycka att det är meningsfullt att ha en försäkring som man inte kan ta del av? Om man blir arbetslös men inte får ta del av försäkringen, trots att man tvingas betala till den, säger du ändå att du tror att människor kommer att tycka att det är bra. Det har varit frivilligt att vara med i a-kassan, och säger du att det ska bli ett obligatorium. Vi kan diskutera om det är bra eller dåligt, men hur tror du att människor kommer att uppfatta det? Du vill att den ska vara obligatorisk, men staten ska inte ta över den. Det kan jag tolka på olika sätt. Jag väljer att tolka det enligt följande: Du och regeringen anser att facket ska fortsätta att administrera en a-kassa som kommer att bli så impopulär och så dyr att människor kommer att anse det direkt kränkande att vara med i en sådan a-kassa om du väljer att fortsätta att försämra den på detta sätt. Och facket ska administrera en dålig regeringspolitik. Är det så regeringen har tänkt? Ni säger att det är för tidigt att utreda vad det får för konsekvenser, men när så många människor redan lämnat a-kassan måste det betyda att staten förlorat inkomster. Det borde man på något sätt ta ställning till, för det är fråga om ett stort utflöde. De olika arbetslöshetskassorna redovisar ju hur många människor som väljer att lämna försäkringen, alltså hur många som inte betalar. Då är det konstigt att regeringen säger att det är en budgetteknisk fråga som den får ta ställning . Det kan få ganska stora konsekvenser om försvinner. Jag skulle gärna vilja ha ett förtydligande på den punkten. 67 (): Detta är en intressant debatt som jag tycker att det finns anledning att ha vissa synpunkter på. Vad gäller obligatoriet har ju arbetsmarknadsministerns parti motionerat om det . Jag har inte sett några argument i motionerna för att det skulle gälla omtanken om dem som inte omfattas av försäkringen. Under hela min tid i har den moderata politiken varit att det är upp till var och en att bestämma om man ska vara med eller inte. Det har varit linjen i många försäkringar över huvud taget. Vi har haft diskussioner om bland annat hemförsäkringar, kollektiva lösningar som fackföreningar gjort, och de har notoriskt motarbetats av . säger arbetsmarknadsministern att om man kör bil ska man ha bilförsäkring. Jobbar man ska man ha a-kasseförsäkring. Det ska finnas bestämmelser om det. Är arbetsmarknadsministern då även villig att säga att om man jobbar så ska kollektivavtal gälla? Det har arbetsmarknadsministern sagt, men när det kommer till kritan, och vissa företagare smiter undan, har arbetsmarknadsministern darrat på manschetten. Senast gällde det . Jag tycker att frågan kan förtydligas. Jag vet att arbetsmarknadsministern varit kollektivavtalens vän, åtminstone i ord, men när det kommit till kritan har han darrat på manschetten.