prot · GU0973 · 2007-03-13 00:00:00 — Mina frågor var nämligen vilka åtgärder migrationsministern planerar att vidta för att stärka det svenska flyktingmottagandet, vilka åtgärder migrationsministern planerar att vidta så att alla kommuner kan ta sitt ansvar för flyktingmottagandet och om migrationsministern planerar att öka det ekonomiska stödet för boende, utbildning och arbete till de kommuner som tar emot nya flyktingar. Jag ska naturligtvis ändå tacka för svaret det hör saken till. Jag kan möjligen se ett svar i den meningen att man nu ska utreda de här frågorna. Men verkligheten tränger sig på , och det gäller faktiskt att hela regeringen ser vad som pågår i samhället. Jag kan i det här svaret, till skillnad från en del tidigare interpellationssvar på den här frågan, se att det finns en viss senkommen insikt hos regeringen om att problemen nu börjar bli stora. Men det är väldigt sent. Det har faktiskt gått närmare sedan den nya regeringen tillträdde. Vi kan konstatera att man var väldigt snabb att tala om att man skulle föra en annan integrations- och flyktingpolitik än den tidigare socialdemokratiska regeringen. Det var man väldigt snabb att säga. Men vad gör man? Inte mycket nytt, mer än att avveckla och se till att arbetsmarknadsmyndigheten som ska ha ansvar för det här området i fortsättningen får mindre resurser. Det är vad man gör. Uppgifter från och om hur det ser ut visar att flyktingmottagandet kommer att öka kraftigt . Man bedömer att 40 000 människor kommer att söka asyl i och att det behövs 30 000 platser i våra kommuner för att ta hand om alla dessa människor. har avtal om 16 000 platser , alltså lite drygt hälften. Det behövs ytterligare insatser. Det är också så att ungefär 70 kommuner har avstått från att teckna avtal om flyktingmottagande också . Det är stora kommuner runt framför allt storstadsområdena, kommuner som utanför med nästan 70 000 invånare. Det finns även en del mindre kommuner utanför som har sagt nej till att teckna avtal. På samma sätt är det i och i . Vi kommer att återkomma till detta under interpellationsdebatten. Det är förvånande att se i interpellationssvaret att nu ska arbeta aktivt med att lösa den här frågan. Men, kära vänner, ska det läggas ned. Vet inte ministern att man på just nu packar sina lådor och söker nya jobb? Det kommer inte att vara en organisation som kommer att arbeta för att få fram nya platser för flyktingmottagandet, till alla de familjer som behöver någonstans att bo. Det är dags att handla innan det är . 97 (): Tack för svaret som jag äntligen fick. Jag måste säga att jag är något irriterad över den långa tidsutdräkten. Jag har fått tre olika besked och har stuvat om i kalendern för att kunna ta emot svaret. Jag hoppas att det inte är på det sättet som regeringen tänker hantera sådana här viktiga frågor framöver. Det finns en positiv effekt av att det har tagit tid från det att jag skrev interpellationen, som berodde på den oro jag kände för de tydliga signaler om att antalet asylsökande skulle öka kraftigt. Jag såg att situationen i min egen hemstad var högst ansträngd redan då. besökte jag tillsammans med mina socialdemokratiska riksdagskolleger i allt som har med flyktingmottagning i att göra. Vi har varit på myndigheter, boenden och kommunala instanser och vi har träffat alla former av invandrarföreningar. Vi har också träffat asylsökande, både som hade kommit dagen innan och som hade varit här . Situationen är långt allvarligare än vad jag misstänkte när jag skrev interpellationen. Sanningen är att det som kallas fritt val till boende i de allra flesta fall är ett omänskligt utnyttjande av människor. Det är svarta kontrakt och det kan innebära att man måste bo på nattbussen. Människor far faktiskt riktigt illa. Det är omöjliga förutsättningar för alla kommunala instanser som ska försöka ge de asylsökande en bra start här i att komma i gång på ett planerat och bra sätt. Det här gör mig riktigt, riktigt orolig. Väldigt många som kommer har släktingar, har band till och en del andra städer. De säger i det första samtalet när de söker asyl att de fixar sin adress själva. har de inte fått någon som helst information om vad det innebär, vilka risker de tar och vad det kan komma att betyda, inte minst när familjen kommer på plats, för barnen. Det är både för den asylsökande och för kommunen en helt ohållbar situation. Man skulle kunna säga att och Malmös nuvarande invandrarbefolkning har kunnat välja mycket EBO fram till , men är faktiskt bägaren fylld. I stort sett alla irakiska föreningar i som vi träffade sade samma sak: Sätt stopp för EBO om det inte finns ett ordentligt förstahandskontrakt så att familjen eller den enskilde kan bo under ordnade förhållanden. Annars kommer det att bli en omöjlig situation, inte minst för de irakier som redan är här och är på väg att etablera sig och som helt plötsligt måste dela sin lägenhet med flera. Än värre finns det en massa ockrare som hyr ut del i rum för svart för att flyktingar ska ha någonstans att bo. Det innebär att de skuldsätter sig och hamnar i en väldigt svår situation redan i början när de kommer hit. Stoppa inte huvudet i sanden! Ska vi klara den här ansträngningen och det måste vi göra, för flyktingpolitiken måste vara värdig måste regeringen börja regera och inte komma med sådana svepande formuleringar som finns i interpellationssvaret om det fria valet och så vidare. Det måste till många fler kommuner som tar fullt ansvar, och EBO-reformen måste förändras så att människor kan bo i eget boende bara om de har ett eget kontrakt. 98 (): Haukaur reste för att nå . Han tog sig hela vägen från norra , har kurdiskt påbrå och fyller . Vi träffades på ett boende för asylsökande ensamkommande barn. Här bor ytterligare 20-talet barn. Han är ett av drygt 80 barn som finns i bara . De har kommit från , och . Nästan ingen kommun vill ta emot dem. väntar de i , , och . , Aujan, Abdisalam, Bahman, , och är en del av människorna bakom statistiken. De är en del av de flyktingar från främst våldets men också från som hittat ända upp hit till . Vi träffade dem i stadsdelen . En del av dem hade fått sitt uppehållstillstånd. Andra hade precis sökt det, som Bahman och Eiman. I gruppen fanns elektriker, verkstadsingenjörer och studenter. Det som förenade dem var den svåra bostadssituationen. Det var ett gemensamt bekymmer. Extremen bodde på camping med sin familj. har barnen fått gå i kyla för att komma till toaletten. Det här är två bilder som jag vill förmedla till integrationsministern från veckan som har gått och de besök vi har gjort: de ensamkommande barnen och bostadssituationen. Det är två uttryck för att det inte fungerar som vi vill just . Till väntas en flyktingtillströmning som vi inte sett . Jag vill inte diskutera den generella arbetsmarknadspolitiken, utbildningspolitiken och integrationspolitiken utan den akuta situation som vi har här och . Jag tar gärna den andra debatten med Sabuni vid andra tillfällen, men handlar det om det akuta läget det här året och . Det man har gjort är att man fattat beslut om att lägga ned , och det kunde inte komma sämre än just . Därefter har regeringen försökt att visa handlingskraft. Sabuni kallade till presskonferens . Jag anade desperation, för när man lyssnade på presskonferensen var det mer som var otydligt än tydligt. Vi fick inga tydliga besked om hur mycket resurser den nya organisationen ska få. Hur mycket mer får länsstyrelserna, Ams och ? Vi fick inte heller något konkret besked om de förstärkningar som kommunerna eventuellt skulle kunna behöva för det här. Det är en akut situation i , , och många andra kommuner. Det enda vi fick veta var att det blir en ny utredning. Samma minister som sagt här att hon vet vad som ska göras och att det är bättre att handla än att tillsätta utredningar, skjuter nu frågan framför sig innan hon tar tag i den konkreta situation som finns . Ministern säger att det inte finns någon oenighet vad gäller alla kommuners ansvar för att ta emot flyktingar. Hon ger inga svar här. Visst, det finns 233 kommuner som har tecknat avtal. Många av dem har fått förfrågan om att ta emot fler flyktingar än . De säger nej. Vi har ett 70-tal som fortsätter att sätta nej. Det vi har sett är migrationsminister som ställer ut utställningsmontrar på kommunkonferens och vill komma till för att uppmuntra kommuner att ta emot flyktingar. Snälla, det får vara slut på de politiska jippona och pajaskonsterna! Det är dags att börja regera och ta tag i den akuta situation som vi har . 99 (): Jag hade egentligen inte tänkt ge mig in i debatten eftersom vi har tre interpellanter. Men när jag nu hör debatten och det interpellationssvar som finns från ministern och regeringen gör det mig något bekymrad. Jag har förstått att fördelningen internt i är sådan att det är integrationsministern som besvarar den här frågan. För skrev jag själv en interpellation om delar av det här området, som då som migrationsminister besvarade. Här i har integrationsfrågorna nu förts från socialförsäkringsutskottet till arbetsmarknadsutskottet. Jag, som är aktiv i socialförsäkringsutskottet, jobbar med migrationspolitiken. Då ser jag naturligtvis både kopplingen och den problemställning som finns på området. Detta har också belysts av två företrädare för socialdemokratin i två av landets större kommuner. När jag har lyssnat till såväl migrationsministern som integrationsministern gör det mig något vilsen. Var står man egentligen politiskt i regeringen när det gäller att ha en politik som klarar att hantera de här frågeställningarna? Det jag har mött från migrationsministern på det här området, som har en omedelbar koppling till integrationsfrågorna, är detta: fick jag svaret att arbete pågår i . Det finns ett samarbete mellan och . Ett av verken ska läggas ned . Ministern sade också att han var hoppfull och trodde på lösningar. Efter detta har jag vid ytterligare fyra tillfällen här i kammaren ställt frågor till migrationsministern frågor som är kopplade till det som berörs av integrationsministern. Jag har då fått likartade svar. har det gått så långt att regeringen tydligen är i ett desperat läge. På ett internt partikonvent går man ut och delar ut flygblad till sina partivänner för att de ska ta ett ansvar för det här politikområdet. Det måste ses som en desperat handling. Har man inte varit trovärdig när man har försökt föra ut budskapet ifrån ifrån regeringen via ut till sina kommuner? Jag upplever en handlingsförlamning som är förödande för det här politikområdet. får vi återigen höra att en utredning om hur invandrare lättare ska komma in på arbetsmarknaden bereds på . Vi har hört det nu . Det är precis samma svar. Vi ser inget resultat. Månaderna går och problemen växer och växer ute i de kommuner som är beredda att ta på sig ett ansvar. Det är bekymmersamt. Jag hade själv kontakt med en av landets större kommuner och dess arbetsmarknadsavdelning för att diskutera hur man såg på problematiken just nu utifrån sin profession. Det gäller hur man ska kunna handleda, vägleda och vara ett stöd för de personer som behöver just det här stödet. De var bekymrade. Den handlingsförlamning som de upplever finns från de centrala myndigheterna och det politiska styrsystemet är sådan att kommunerna inte kommer loss. De kan inte ge det stöd som de har gett därför att de får felaktiga signaler. Det är ett felaktigt signalsystem. Det är så det fungerar. I de verkställande leden som vi har där ute finns inte den kraft som skulle kunna lyfta många av de här individerna. Det finns nämligen inget styrinstrument från den politiska ledningen. Den säger i stället: Bort med det var inte verkningsfullt! Förändra arbetsmarknadspolitiken den är inte verkningsfull, och så vidare. Det är en handlingsförlamning som är förödande. Regeringen har ett krav på sig att komma till beslut. Kom till ett ställningstagande och visa på politik! 100 Integrations- och jämställdhetsminister (): Det råder lite förvirring om vem som svarar på frågorna därför att interpellanterna tenderar att blanda ihop äpplen och päron i sina frågor. ansvarar för flyktingar innan de får uppehållstillstånd. Vi talar om EBO det är ansvar. Men sedan för ni in frågor om introduktion och så vidare. Då hamnar det på mitt ansvar, för då har människorna fått uppehållstillstånd. Det är därför ni kanske inte alltid vet var svaret kommer ifrån. Om ni kan börja separera de här sakerna beroende på exakt vad eller vem det gäller och vilket statsråd ni vill prata med så blir det lättare. Annars får ni nog stå ut med att vi växlar lite mellan oss. Jag menar att det gör är handlingskraftigt. Man kan håna det på olika sätt, men vilka tror ni det är i kommunerna som fattar beslut om att inte ta emot människor att inte ta emot flyktingar som har fått uppehållstillstånd? Tror ni att det är beslut som fattar sig själva? Det är kommunpolitiker, socialdemokrater, moderater och andra, som fattar besluten. Var finns problemet i att vädja till sina kolleger i kommunerna och be dem ta sitt ansvar och vara solidariska med varandra? Det är väl bra! Jag hoppas verkligen att kommer till er kongress och att socialdemokratiska politiker i kommunerna också tar sitt solidariska ansvar. Det är det det handlar om. Det är människor som fattar beslut, och det är människor som måste övertygas om att vi måste ta det gemensamma solidariska ansvaret. jobbar för fullt tills det läggs ned . Jag hoppas verkligen inte att tror att personalen sitter och dricker kaffe . Det är klart att de jobbar! Det är klart att de fortsätter att förhandla. Förhandlingar om avtal med kommunerna pågår , och de kommer att fortsätta att pågå när länsstyrelserna tar över uppdraget att förhandla med kommunerna. Anledningen till att jag väljer länsstyrelserna är att jag tror att det är bättre. En regional myndighet som känner sina kommuner och sina kommunpolitiker har lättare att övertyga om en regional solidaritet än ett verk på nationell nivå som ska förhandla med varje kommun för sig. Tillsammans med kan vi också få veta hur arbetsförhållandena ser ut i kommunerna. Det kommer att bli lättare att samarbeta kommuner emellan. Man kan bo på ett ställe, gå i skolan på ett annat och arbeta på ett tredje. Det kommer att fungera mycket bättre med länsstyrelserna som motor. Jag är inte alls orolig. rosas alltid som det som skulle lösa integrationsproblemen. Men det var väl inte uppgift att göra det? De har förhandlat. Sedan har de placerat människor i kommunerna, och efter det har deras ansvar upphört. De har inte följt utvecklingen när det gäller vart individerna tar vägen och vad som händer med de enskilda personer som de har placerat. Men länsstyrelserna har till uppgift att tillsammans med sakmyndigheter, det vill säga , och , följa upp exakt hur det går med de enskilda personerna under introduktionen. De har det ansvaret. Där har ni ett svar när det gäller den delen av mottagandet och hur det kommer att organiseras. Varifrån kommer då resurser till dessa myndigheter? Det kommer att annonseras i vårpropositionen. Det är svaret. Vårpropositionen läggs snart fram. Där kommer ni att få exakta svar på de frågor som ni ställer om resurser. Självfallet ska det finnas resurser. Det inser vi alla. Det är människor det handlar om. Gör inte alla problem till politiska problem! Ni beskriver olika bilder av vad som händer i med människor som bor i bussar, i tält och allt vad Astudillo nämnde. Alla dessa människor kan bo i anläggningsboende. Det finns ingen som måste bo i en buss. Det är bara att ta kontakt med , så får man bo på anläggningsboende. Men människor söker någonting, och det är detta något som vi kanske hellre ska diskutera än det här att de inte skulle ha tillgång till bostad. 101 (): Återigen får vi tyvärr inte något svar från om hur det här ska gå till. Hur ska flyktingmottagandet bli bättre? säger att kommunerna ska vara solidariska. Det tycker vi också. Problemet är bara det att den diskussionen har funnits , men inte lett fram till någonting. Många kommuner fortsätter år att avstå. Det är framför allt de välsituerade kommunerna i storstadsområdenas ytterområden. Det som integrationsministern inte ser är precis det som vi diskuterade i den integrationspolitiska kommitté som den tidigare regeringen tillsatte och som var med och avvecklade, nämligen: På vilket sätt ska vi kunna föra ett samtal mellan partierna om hur integrationspolitiken ska kunna utformas i landet? Ni har avvisat den möjligheten. Ni har sagt att det ansvaret tar den nya borgerliga regeringen. Vad oppositionen tycker och vad oppositionen kan bidra med struntar ni i. Det tycker jag är en tragedi i sammanhanget. Anklaga inte oss för att politisera integrationsfrågan och integrationspolitiken eller flyktingpolitiken! Det har aldrig socialdemokratin gjort. Men ni har gjort det gång efter annan. Ni har anklagat den socialdemokratiska regeringen för att den har bedrivit en usel integrationspolitik i och skapat höga arbetslöshetstal bland invandrare trots att utvecklingen , när vi har haft en ekonomisk tillväxt, har gjort att man har fått det bättre även om vi inte har tyckt att det har varit tillräckligt bra. Vi har varit inne på, precis som när vi hade en stor flyktinginvandring från före detta , att vi måste skapa bryggor mellan kommuner och rikspolitiker och mellan olika partier för att se vad vi kan åstadkomma gemensamt. Det gjordes då i den dåvarande invandrarpolitiska kommittén. Den var ganska enig om vilka åtgärder som skulle vidtas. En av de åtgärderna var just att samla kompetensen i ett integrationsverk för att stödja integrationspolitiken såväl i kommuner, landsting och stat som hos arbetsgivare, frivilliga organisationer etcetera. Det var uppdraget. Det har ni sopat undan , och så börjar ni prata om länsstyrelserna. Länsstyrelserna har inget alls med detta att göra. Det är en kontrollmyndighet ute i landet. De sysslar inte med integrationspolitik. Det sysslar kommunerna med. Jag vet inte vilka verktyg länsstyrelserna ska ha. Det har ännu inte framkommit något annat än att de ska prata med kommunerna, men det är ju ingen lösning. Det måste finnas verktyg, stimulans och resurser som gör att man kan åstadkomma ett flyktingmottagande i kommunerna. Sedan måste man ställa krav på de kommuner som år med borgerligt styre har vägrat, exempelvis som jag tog upp. har 68 000 invånare och bygger bara bostäder för sina egna invånare och sätter upp murar runt staden i övrigt för andra människor som kommer från andra länder, precis som man gör i . Detta är oerhört oroande för framtiden. Vi kan inte ha den utveckling som vi nu ser framför oss i flera städer där vi får en väldigt stor koncentration av människor som inte hittar någon annanstans att bo än hos sina släktingar eller vänner. Här måste regeringen också gripa in, ta allvarligt på situationen och skapa särskilda boenden under åtminstone tills dessa människor som flyr hit får möjlighet att skaffa sig en egen framtid. 102 (): Jag fick reda på att det var för att jag blandade ihop olika frågor som svaret fick vänta. Jag skriver frågor utifrån den politiska verklighet som jag jobbar i hemma i min stad, och där är det här en jättestor fråga. Förbistringen om var gränslinjerna går är tydligen lika stor på , för jag har fått två datum när har varit beredd att svara på den här frågan. Det blir lite underligt. Men det tillhör mer formalia. Se det så här: I den här interpellationsdebatten blåser vi faktiskt i visselpipan. Vi är riktigt oroade. Det finns bilder på min näthinna från tidigare tillfälle, var inne på det, när vi hade en borgerlig regering och en stor flyktingtillströmning. Då fick man sätta upp tält på leriga potatisåkrar utanför för att klara situationen därför att man inte hade insett att man måste planera och förbereda för mottagandet. Det är den bollen vi ger statsrådet och regeringen: Börja regera och planera för att det kommer väldigt många flyktingar, framför allt från . Det nuvarande systemet att man flyttar in i redan befintliga lägenheter hos redan trångbodda familjer fungerar inte längre. Sedan kan man skuldbelasta dessa asylsökande, som statsrådet gör, men det är ingen lösning. Det är deras barn som får lida för det. Min åsikt är alldeles klar. ska inte godkänna eget boende om man inte kan visa upp ett förstahandskontrakt på en bostad som passar den familjen, annars måste anläggningsboende vara det som gäller. Jag tycker att det borde vara förstahandsalternativet. Det är som jag sade tidigare, att den frågan man direkt ställs inför när man står med kappsäcken och precis har kommit till är: Känner du någon du kan bo hos eller ska vi skicka dig till en anläggning någonstans i ? De allra flesta säger att de har en kusin eller någon annan, och så flyttar de in där. Det är så det går till. Besök gärna verkligheten och titta på den. Det andra i min interpellation handlar om alla kommuners ansvar. Det går att säga att vi är överens. Alla tycker självfallet att alla kommuner ska ställa upp, men de gör inte det. Det är anledningen till min fråga. Jag har ställt exakt samma fråga till det tidigare statsrådet . Det är inte någon nypåkommen diskussion. Då gav sig förresten in i debatten och lovade att med en borgerlig regering skulle staten ta över alla kostnader för flyktingpolitiken. Det är dags att infria det . Det går bra att läsa i protokollet om exakt samma interpellation som vi nu diskuterar. Invånarna i undrar väldigt mycket hur det kan komma sig att de rika kommunerna runt omkring inte kan ta emot en enda flykting. har några av dem ändrat sig och sagt att de kan ta emot 10 eller 25. Det kommer 50 asylsökande till , och rika, välmående, stora kommuner runt omkring säger att de kanske kan ta emot 10 . Det är nästan skrattretande. Vad skulle ha hänt om samma kommuner hade sagt att de fattat beslut i kommunfullmäktige om att äldre med hemtjänstbehov inte får flytta till deras kommun eller att handikappade inte får komma? Det skulle bli en enorm diskussion, men här ska de övertygas med pappfigurer av på ett partimöte. Det är helt absurt. Regeringen har det nationella ansvaret, och regeringen måste faktiskt se till att kommunerna tar det ansvaret. Det är regeringens sak att komma tillbaka till och berätta hur man ska göra för att alla kommuner ska ta sitt ansvar och att de kommuner som har tagit ett jätteansvar nu ska avlastas. 103 (): För det första går inte verkligheten att separera på två departement. Det är den verklighet vi har. Migration och integration går hand i hand. Integrationsministern säger för att jobbar för fullt. Det är en falsk bild. Här har vi en myndighet som ska stänga och som jobbar för fullt. Nej, de packar lådor. De ser sig om och försöker hitta nya jobb. Det är den bild som är verklighet. Sedan säger statsrådet att vi får vänta med att få besked om resurser till vårpropositionen. Det vi fick veta på presskonferensen, Sabuni, var att ni lovade definitivt att det blir en effektivisering av statsapparaten. Det betyder mindre pengar till den organisation som kommer efter nedläggningen av . Där finns ett besked. Men kommunerna, som tar ett solidariskt ansvar för den gemensamma flyktingpolitiken, kan inte vänta. Malmöborna, göteborgarna, med flera kan inte vänta. De pallar inte trycket en gång till. Det känner jag en stor oro för. Sedan säger statsrådet att vi inte ska göra politik av allt detta. På presskonferensen sades: Det är varken kommunen eller staten som tvingar de människorna dit. De väljer att flytta dit själva. Det finns möjligheter till annat. Något sådant sade hon här också. Det är information som ska hjälpa. Låt mig förklara för integrationsministern hur det fungerar. När man söker uppehållstillstånd får man inte reda på något. Sedan när man väl har fått uppehållstillståndet, och här kommer det allvarliga, har man en månad på sig att bestämma sig om sin framtida placering i . Man har en månad på sig, sedan blir det ett definitivt beslut. Man skriver kontrakt med .