prot · GU0991 · 2007-04-16 00:00:00 — Men han nämner inte och det är väl talande för den här regeringens Irakpolitik ett av de mest avgörande skälen till att situationen är så allvarlig som den är i , nämligen de amerikanska bombningarna, de omfattande amerikanska bombningarna bland annat med utarmat uran. Vi vet att det innebär att även om skulle lämna landet kommer irakier att dö i cancer och cancerrelaterade sjukdomar framöver. Det lidandet kommer att fortsätta. ställde tidigare den klassiska fråga vi får från högern när det gäller : eller ? Valet är inte det. Världen är inte svart-vit. Det finns inte bara två alternativ. Det vet också mycket väl. Vi i är stolta över att vi konsekvent har lyft upp brotten mot de mänskliga rättigheterna i . Vi gjorde det när var allierad med . Vi gjorde det när han hamnade i konflikt med . Vi fortsätter att göra det med den regim som sitter i . Frågan är om hela borgerligheten kan säga att de haft samma konsekventa linje när det gäller . Det har snarare varit så att man har följt konjunkturen i förhållandet mellan och . Jag vill avsluta med att fråga Bildt om den okritiska syn på ockupationen som han börjar bli tämligen ensam om: Börjar det inte kännas väldigt ensamt, , att så oreserverat stödja den amerikanska ockupationen? 77 (): Jag begärde ordet när frågade och om de hade föredragit status quo, där hade suttit kvar som diktator. var lite inne på det i sitt anförande. undandrog sig den debatten han tyckte kanske att den var lite för låg. Jag kan förstå lite grann, men någonstans tycker jag inte att utrikesministern skulle slippa undan att naglas fast med den typen av argumentation i en så här viktig fråga när man försöker hantera det här som en seriös debatt genom att ställa sina motståndare till svars. Trots att i sitt anförande mycket tydligt konstaterar att diktatur är någonting som han i mycket starka ordalag fördömer jag kommer inte ihåg det exakta ordvalet försöker smeta ned och med . När det gäller den här taktiken att agera är det viktigt att ta vid där beskriver hur konjunkturen för stödet för har skilt sig . har stött både med vapen och med ekonomi och politiskt i angreppskrig mot , ett krig som man nu själv förbjude kanske kommer att försöka återuppta. Där , deras tidigare följeslagare, inte riktigt rådde på den iranska krigsmakten kommer den amerikanska krigsmakten att försöka ta över och starta ytterligare en kedja med våld där civila, oskyldiga människor drabbas. När jag säger detta vill jag understryka att jag inte stöder den iranska regimen. Jag stöder inte att den iranska regimen skaffar sig kärnvapen. För att förekomma att utrikesministern försöker påstå detta om mig vill jag säga att jag är mycket kritisk både till den iranska regimens hållning när det gäller mänskliga rättigheter och demokrati och till att man har ett kärnprogram som eventuellt kan syfta till att man skaffar sig kärnvapen. Inom parentes kan jag säga att jag är lika kritisk mot det israeliska kärnvapenprogrammet. Det kan väl vara viktigt att nämna det för att få lite balans i den här debatten. Min fråga till utrikesministern är den som avstod från att ställa: Vilka fler regimer ska bomba? 78 Utrikesminister (): Jag är inte medveten om att har bombat några regimer eller avser att bomba några regimer. Den typen av torgdebatter tror jag att vi ska föra på torget, och kan gärna delta i den, men det är inte värdigt en diskussion som denna. Världen består inte alltid av de val som vi vill att den ska göra. Den fråga vi måste ställa är: Hade det varit bättre eller sämre om hade suttit kvar? Jag säger inte att eller ville ha kvar . Det har jag inte sagt. Men det är kanske som var det reella alternativet. Är det bättre eller sämre ? Jag vet inte, men vi ska ha respekt och en viss ödmjukhet inför en komplicerad historisk verklighet. har diktaturen i fallit. Det var en diktatur som utvecklade till brutal fulländning men som har rötter ända tillbaka till det att sattes upp . Det har utlöst spänningar mellan olika befolkningsgrupper som byggts upp . Vi hade alla önskat att detta hade gått att lösa på ett mera fredligt sätt. Jag är personligen övertygad om att det fanns steg i politiken som kunde ha utformats på ett långt bättre sätt än vad som har varit fallet och som möjligen åtminstone förhoppningsvis hade gett en lugnare och stabilare utveckling, även om man förstås aldrig kan vara säker. säger att han nu ser risken för en balkanisering av situationen. Jag kan hålla med om det. Det kan inte uteslutas. Vi ska erinra oss att och sattes upp ur spillrorna av det sönderfallande osmanska imperiet och med samma mångnationella mosaik som det har visat sig svårt att infoga i den moderna nationalstaten, som vissa uppfattar som en tvångströja. Då har man försökt finna konstitutionella, politiska lösningar som inom ramen för, i det irakiska fallet, bevarad territoriell integritet ger de olika befolkningsgrupperna möjlighet att forma sitt liv i enlighet med sina önskningar. beklagar sig över det irakiska rättsväsendet. Jag har alls ingen anledning att invända mot den beskrivning som han ger. Jag skulle önska att det fanns en metod eller mekanism som gjorde det möjligt att ur ruinerna av diktaturer över åstadkomma ett fungerande rättsväsende. Om de mekanismerna finns har jag ännu inte sett dem. Kan de uppfinnas ska vi stödja dem med en gång. Detta tar dessvärre sin tid. Det kan vi beklaga. I detta ligger också en skyldighet för oss att hjälpa till, och det gör vi. hjälper till med utbildningen av domare, poliser och rättsväsende. Det är begränsat; kanske skulle vi göra mera. Men ett rättsväsende är väldigt viktigt. Det kommer att ta tid. Detta går tyvärr inte över . Det har vi sett i många andra länder. Det innebär inte att vi inte har en skyldighet att hjälpa till, för det har vi, och det ska vi göra. Till slut vill jag nämna utrikesminister , som tyckte att det var illa att jag hade talat väl om. Det fanns personer som kämpade nästan hela sitt liv mot diktatorn , ibland med fara för sitt eget liv. De personerna kan ha svårt att hantera den situation som råder . Men vi ska ge dem det stöd vi kan. Det fanns demokrater i . De finns fortfarande. Han är en av dem. Då ska vi även i svåra situationer ge honom vårt stöd. Det är inte fel att tala väl om demokrater. 79 (): Vi kommer ingen vart här. Precis som min kollega konstaterade valde jag att inte ta upp frågan om det skulle ha varit bättre eller sämre med . Jag uppfattar det precis som en torgdebatt. Men det blev ett sätt för att glida undan frågan om rätt och fel och i stället tala om bättre eller sämre. Var det rätt eller fel? En hel värld ställde sig upp. 10 miljoner protesterade. FN-inspektörerna sade att det var fel. Det är också viktigt att vi har en utrikesminister som står fast vid att det var fel. Men tyvärr känner vi historia på den här punkten. Det finns inte en gnutta självkritik . Han väljer inte att resonera om läget och om våra amerikanska vänners upptrappning. Med Bush i spetsen har man nu beslutat att skicka dit 21 000 militärer till. Vad kan det tillföra en konflikt som redan nu riskerar att balkaniseras och som eskalerar enligt alla som betraktar det som händer där. passar på dessa frågor också. Detta sätt att hantera situationen, och att man uttrycker sig så, skadar anseende djupt. I längden skadar det vår förmåga att hjälpa dem som lider i våldets och krigets . Detta, menar jag, är ett brott i vår historiska tradition, där har stått upp för de utsatta länderna och för de folk som förtrycks, antingen de har förtryckts av öst eller väst, av kommunism eller kapitalism. Som litet land har vi ändå hävdat befolkningens rätt. Med Bildt i spetsen har man nu brutit denna stolta historiska tradition. 80 HANS (): Jag vill börja med detsamma som började med, nämligen med att tacka för hans bidrag till torgmötesretoriken i den här kammaren. Man skulle kunna fortsätta på samma linje och fråga sig om borgerligheten i tyckte att det var värt priset att 650 000 irakier skulle dödas för att skulle försvinna. Men jag väljer att inte ställa den frågan, för jag vill inte lägga mig på den nivån. Vi har diskuterat mycket om historien här. Jag tror att det är helt avgörande att vi också diskuterar framåt och talar om framtiden. Hur ska man kunna bygga fred i ? Hur ska vi ge det irakiska folket dess frihet? En avgörande del är att man synliggör förtrycket. Man synliggör de kränkningar av mänskliga rättigheter som pågår i . har haft gott om tid på sig att beskriva problemen i . Men det blir allmänt hållna attityder som man kan återanvända om och om igen, debatt efter debatt om land efter land. Jag är inte nöjd med det engagemanget. Nej, , det är inte fel att tala väl om demokrater. Men det är fel att tala väl om dem som försvarar brott mot mänskliga rättigheter och kränkningar av demokratin. Det är precis vad Zebari gör. Om ett fredligt i frihet ska kunna byggas krävs det att och villkorslöst lämnar landet. Därför är frågan, även till de socialdemokrater som är med i debatten: Ställer ni er bakom kravet att och villkorslöst ska lämna ? Vad tycker vår regering nu när till och med en majoritet i kongressen i säger att man måste upprätta en snabb tidsplan för när ska lämna ? Kommer att stödja ett amerikanskt tillbakadragande, eller kommer han att fortsätta sitt oreserverade stöd? 81 (): Utrikesministern säger att det här inlägget inte är värdigt. , säger jag då. Då gick budskapet hem. Utrikesministern har förstått. Det var liksom det som var min lilla poäng med mitt inlägg. Jag tycker att det är viktigt att vi för en sådan här seriös debatt på ett seriöst sätt, och så långt får jag väl säga att den här debatten åtminstone har gett något resultat. Annars handlar det om det här med den dubbla bokföringen, att man på något sätt måste försöka att döma alla efter samma måttstock. Och har man måttstocken att man ställer krav på mänskliga rättigheter och att man ställer krav på folkrätt är det klart att det måste gälla alla. Då måste det gälla i alla situationer. Det är just för att sådana här situationer och konflikter är så komplicerade och det får sådana fruktansvärda konsekvenser om man bryter mot de här principerna som man måste hålla tungan rätt i mun. Då är det väldigt viktigt att man dömer, så att säga, varje regim efter samma måttstock, att man bedömer de amerikanska agerandena i strid mot folkrätten på samma sätt som man bedömer de sovjetiska agerandena, , i strid mot folkrätten eller tidigare och kommande konflikter. Det är viktigt att vi behåller det här perspektivet, att vi inte har en dubbel bokföring. Det är viktigt att vi hanterar kärnvapenprogram med samma kritiska hållning som ett israeliskt kärnvapenprogram, att vi kritiserar brott mot folkrätten i på samma sätt som vi kritiserar brott mot folkrätten i alla andra länder, inklusive och , för den delen. 82 Utrikesminister (): vill inte föra en diskussion om bättre eller sämre. Han vill föra en diskussion om rätt eller fel, 2003. Om det kan jag bara säga: Det är fel debatt. Den diskussionen förde vi i denna kammare för sedan. Han har ställt en interpellation och en fråga till mig om vad vi ska göra för att aktivt bidra till utveckling mot fred och demokrati i . Den har jag svarat på. Det var en framåtsyftande fråga, och jag har redogjort för den inställning i denna del. Jag har inte hört någonting om vad han vill göra över huvud taget. Hela hans diskussion är bara tillbakablickande. har rätt såtillvida att vi inte bara kan diskutera bakåt, även om vi kan göra det på det sätt som jag gjorde, ända över 2003 och framåt, om hur vi har hamnat där vi har hamnat. Vi måste också diskutera framtiden. Då har vi Compact, där en stor ministerkonferens kommer att samlas och där kommer att vara representerat för att se vad vi kan göra mer för att hjälpa till med institutionsbyggande, för att hjälpa till med rättsväsendet och för att stödja oberoende organisationer. Palmecentret, för att ta ett konkret exempel, stöder vi för dess arbete inne i . Det handlar om att hjälpa till med allt detta, så svårt som det faktiskt är. Det måste vara det som vi koncentrerar våra ansträngningar på. vill att vi ska kräva att och andra, utgår jag ifrån, ovillkorligen och drar tillbaka alla sina trupper. Det är inte vad den irakiska regeringen begär. Det är inte heller, tror jag, vad Socialdemokraterna vill ska ske, om jag uppfattade vad som sades i den utrikespolitiska diskussionen på denna punkt rätt. Där står isolerad. Jag tror inte att han har så mycket emot det, men det finns anledning att konstatera detta. Sedan ska vi hoppas att irakiska säkerhetsstyrkor kan ta över så snabbt som möjligt, så omfattande som möjligt, att vi kan bygga rättsväsende, att vi kan bygga demokrati, att vi kan få den där konstitutionella kompromissen, som jag tror är alldeles nödvändig för att landet ska kunna stå på egna ben. Och vi ska undvika den här balkaniseringen, som jag medger är en betydande fara. Där ska hjälpa till självständigt och inom ramen för den europeiska unionen och inom ramen för så mycket som vi kan. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2006/07:455 om könsfördelningen bland utnämnda ambassadörer 83 Utrikesminister (): har frågat mig vad jag avser att göra för att könsfördelningen inom UD ska bli jämnare på alla befattningsnivåer. Tjänsterna inom UD, liksom inom den övriga statsförvaltningen, tillsätts på sakliga grunder, såsom förtjänst och skicklighet. UD har självklart intresse av att använda alla tjänstemäns kompetens på bästa sätt. En jämn könsfördelning eftersträvas inom alla befattningskategorier. När det gäller chefsbefattningarna görs urvalet med stöd av utrikesförvaltningens chefspolicy, där kraven och förväntningarna på cheferna klargörs. Till varje befattning kortlistas alltid tre personer. Båda könen är representerade. av cheferna i vår utlandsorganisation är kvinnor. Detta är självfallet inte tillräckligt, och situationen beror till stor del på den kraftigt mansdominerade rekryteringen . är sju av enhetscheferna i hemmaorganisationen kvinnor. Andelen kvinnor bland biträdande enhetscheferna däremot är och bland gruppcheferna . Vi vill se fler kvinnor på chefsposterna och arbetar aktivt för att uppnå vårt långsiktiga mål om kvinnliga chefer. Innan vi är där tar det sannolikt , men förutsättningarna att nå dit är goda eftersom många kompetenta kvinnor redan finns på biträdande- och gruppchefsnivån. Detta i sin tur är resultatet av en medveten satsning på att identifiera och ledarskapsutveckla yngre såväl kvinnor som män i utrikesförvaltningen. 84 (): Till att börja med vill jag tacka utrikesministern för svaret på den här interpellationen. Vissa saker i svaret kan man vara lite tveksam till hur man ska tolka. Självfallet ska tjänster tillsättas utifrån sakliga grunder, kompetens och skicklighet. Men UD är faktiskt en organisation som i någon mån är unik, . Den fullkomligt kryllar av kompetenta anställda, både manliga och kvinnliga sådana. Därför blir det lite slående när man tittar på de tio utnämningar som har gjorts under den borgerliga regeringens tid. Nio av de utnämnda ambassadörerna är män. Således är en kvinna; den matematiken behärskar vi alla. Hur har det kunnat bli så här? Och vad avser regeringen egentligen att göra för att i fortsättningen jobba mot att nå det mål som utrikesministern pekar på i sitt svar, om kvinnliga chefer? Det kommer sannolikt att ta , säger utrikesministern i sitt svar, att nå det målet. Ja, det kommer väl att ta en evighet om det här är kännetecknande för den fortsatta utnämningspolitiken med nio män av tio utnämnda. Det måste ske en förändring. Sedan pekar utrikesministern på att situationen har sin grund i den rekryteringsprocess och rekryteringspolitik som man hade . Man kan då tänka sig tillbaka i tiden. Detta var , ungefär. Vi kan konstatera att styrdes av olika borgerliga regeringar och av olika socialdemokratiska regeringar . Det finns möjligen något slags ironisk rättvisa i att det nu är en företrädare för en borgerlig regering som får stå till svars för i någon mån, kanske, gamla synder vad gäller rekryteringspolitiken på UD. Sedan har jag en konkret fråga. Hur många enheter finns på UD? Det är nog en viktig sakupplysning i sammanhanget när det sägs att det finns sju enhetschefer i hemmaorganisationen som är kvinnor. Om det är många eller få beror naturligtvis på antalet enheter. Det kan ju vara en väldig framgång. Vad vet jag? Men det får vi kanske höra snart. Det är bra att det finns ett konkret mål om kvinnliga chefer och en ambition att jobba långsiktigt för att nå detta mål. Men hur ska det gå till om rekryteringen ska fortsätta att se ut på det här viset nio av tio är män? Jag har i sammanhanget en fråga i kanten. Har regeringen utnämnt några ytterligare ambassadörer efter det att denna interpellation lämnades in? 85 Utrikesminister (): Det finns 25 enheter på UD. Jag är den första att hålla med om att kanske inte är ett mönster av klarhet i alla delar, men det är en separat frågeställning. Det här handlar om en långsiktig utveckling. Det tror jag att och jag är alldeles överens om. Det är möjligt att detta är produkten av en rekrytering som skedde och . var det väl ännu värre. Och jag tror kanske inte att det har så stor betydelse vem som regerade då. För det handlar om en värderingsutveckling i samhället, där vi försöker lyfta fram kvinnor på ett annat sätt än vad som var fallet men också kompetenta yngre män. noterar att nio av tio som har utsetts är män. Så kan det bli här i världen. Betydande delar jag tror hälften var sådant som vi ärvde av den tidigare regeringen. Det tillgår ju så när man utser ambassadörer att först har regeringen sitt ställningstagande. Sedan söker man agremang i det land som de ska komma till. Därefter, när man har fått detta agremang, det vill säga tillstånd, utannonserar man det. Så hälften av ambassadörerna, samtliga män, var beslutade av den tidigare regeringen. Men agremangen kom inte att bli färdiga förrän under denna regering. Vi utannonserade då alla de män på de här positionerna som den tidigare regeringen tidigare hade fattat beslut om. Det är inte säkert att jag lugnar men jag kan i alla fall informera om att det nu pågår en ännu mer omfattande process av personförändringar vad gäller chefsbefattningar inom utrikesförvaltningen. Det kommer att ta sin lilla tid innan detta kan utannonseras av den enkla anledningen att när vi har haft ett ställningstagande till vem vi tycker är lämplig så söker man agremang hos staten i fråga. Staten i fråga måste då ge sitt tillstånd. När de har gett tillståndet och sagt att de tycker att den kvinnan eller mannen är lämplig fattar regeringen det formella beslutet. Först då kan vi utannonsera det. Jag tror att när och ser den lista som kommer ut ur denna process så kommer den här diskussionen att te sig något annorlunda. 86 (): Jag får naturligtvis tacka utrikesministern för den ambition som utrikesministern uttrycker här att långsiktigt åstadkomma en jämnare könsfördelning bland hela personalen inom UD och framför allt också på chefsbefattningar. För det är viktigt att för den rekrytering som sker av unga aspiranter, som kommer att vara de framtida cheferna om några decennier fram i tiden, ge en tydlig signal om att detta är en arbetsplats, en organisation där det just är förtjänst och skicklighet som är det som värderas och som gör att också kvinnor kommer i fråga för de ledande befattningarna. är säkert alldeles utmärkt medveten om situationen vad det gäller rekryteringen till våra högre lärosäten där en majoritet av de som börjar sina utbildningar är kvinnor. Långsiktigt kommer det att påverka situationen i samhället vad det gäller personer som har en examen från en högre utbildning. Det kommer att finnas gott om kvinnor att rekrytera in i inloppet, så att säga, till UD:s tjänstgöringsbana och därmed också en god möjlighet att tillgodose målet om en jämn könsfördelning. Men det förutsätter att det är en tydlig signal från den organisationen vad det gäller tjänstetillsättningen att den som är kvinna och inleder sin bana där också vet att hon kan komma till heders i den organisationen på alla nivåer. Det är en viktig signal. 25 enheter fick vi klart för oss att det är. Det är en inte alldeles enkel organisation att reda ut. Jag var själv lite osäker på hur olika rubriker skulle värderas. Jag var därför bara säker på 17 enheter. Det är bra att vi har rett ut det. Det innebär, med lite snabb matematik, att av enhetscheferna är kvinnor. Det är naturligtvis en viktig grund för fortsatt rekrytering. Här krävs det en rejäl insats också. Vi kan, som det framgår av svaret, se att bland de biträdande enhetscheferna är till och med kvinnorna i majoritet. Det ger en bild av en verksamhet som man kan se i många olika verksamheter egentligen. På lite lägre positioner, de som gör oerhört värdefulla insatser för verksamheten men som kanske inte alltid är de som står längst fram och syns, är det kvinnor. Det är väldigt ofta de som gör de insatserna. Det är viktigt att de kvinnorna också får möjlighet att ta steget vidare i organisationen, i sin karriär och också nå de högsta befattningarna. Med formuleringen att det sannolikt tar öppnar utrikesministern lite för att något kommer att ske, kanske inte men i alla fall. Hur ska det tolkas? Går det att vara mer konkret när det gäller ? Är det , eller vad ska vi förvänta oss? 87 Utrikesminister (): Jag kan inte exakt säga vad kommer att innebära. Det är beroende på de vakanser som uppstår och de personer som söker. Det förutsätter att de ska söka de befattningar som blir aktuella. Annars fungerar det inte riktigt. Men ambitionen är att nå minst detta. Om det går snabbare tror jag att både och jag blir nöjda, för jag delar helt hans uppfattning att detta är viktigt. Jag tror inte att vi har några problem när det gäller rekryteringen, tvärtom. Den här situationen är ju ungefär den som beskriver när det gäller den högre utbildningen i stort. Det finns många synnerligen meriterade och synnerligen kompetenta kvinnor som tar sig fram inom utrikesförvaltningen. Sedan handlar det om att vi inte kan hamna i en situation där vi åsidosätter krav det tror jag inte menar heller på saklighet och kompetens, det vill säga att vi åsidosätter män som då inte får möjlighet att komma fram. Men det är klart att vi ska försöka lirka detta på ett sätt så att man kommer fram till detta mål så snabbt som möjligt. Jag kan som sagt säga att när vi kommer till totaliteten över de tillsättningar av sändebud som denna regering har haft en möjlighet att ha inflytande över så kommer bilden att bli bättre än den som icke alldeles utan rätt har kritiserat i sin interpellation. 88 (): Av svaret framgår att till varje befattning kortlistas tre personer som det kallas, alltså tre möjliga högst kvalificerade kandidater som finns att välja på i slutändan, tolkar jag det som. Där är båda könen representerade. Till de tio utnämningar som har gjorts skulle det alltså teoretiskt kunna vara så många som 30 som har kortlistats. Det kan naturligtvis vara färre, för de kan vara kortlistade . Det kan man möjligen tänka sig. Går det att säga något om hur många av dessa som har varit kortlistade, kanske en andel eller något sådant, som har varit kvinnor eller är kvinnor? Finns det möjlighet att svara på en sådan fråga? När det gäller att utnämningarna får vara det som är talande, så att säga, noterade jag i något sammanhang att utrikesministern via sin pressekreterare hade sagt: Kom tillbaka och bedöm det här , när vi har en längre tidsrymd att se tillbaka på! Jag kan bara som riksdagsledamot säga: Tack för tipset, utrikesministern! Vi får anledning att diskutera detta fler gånger, tror jag. 89 Utrikesminister (): Jag är alldeles övertygad om att och jag kommer att ha fler tillfällen att diskutera detta.