prot · GU0991 · 2007-04-16 00:00:00 — Men det är i alla fall så att vi stöder detta arbete, för det är viktigt för att förhindra ett upprepande. Det är samma sak här. Arbetet i den kommer att pågå . Om man där kommer fram till att det begicks folkmord i juridisk bemärkelse och åtalar personer för detta får det mycket allvarliga konsekvenser och måste leda till mycket allvarliga åtgärder. Men i detta ligger också respekten för denna process, att inte föregripa, att inte undergräva, att inte förändra förutsättningarna. I interpellationssvaret försöker jag förklara den folkrättsliga delen av detta. Jag bedömer att den är absolut central för framtiden. Vi måste från det internationella samfundets sida både utkräva ansvaret och visa att vi tar det på allvar för att förhindra att det inträffar igen. Det var syftet med Rwandatribunalen och det var syftet med Jugoslavientribunalen. Det är förhoppningsvis det som den ska åstadkomma. Men skyldigheten att ingripa har ingenting med detta att göra. Skyldigheten att ingripa kommer ur lidandet och de problem som finns. Det är därför vi agerar med största kraft, stort engagemang och betydande både politiska och pekuniära insatser för att göra det vi kan, inte bara för , utan också för södra och fredsarbetet där. Konflikten riskerar att sprida sig i regionen i mycket stor omfattning. Jag är alldeles övertygad om att vi kommer att få åtskilliga anledningar att återkomma till detta. 69 (): Jag har sagt det tidigare och det förtjänar att sägas en gång till: Det skriftliga svaret är en mycket klok, genomarbetad och bra produkt från det svenska . Men det gör att utrikesministern kan gömma sig bakom de juridiska termerna. Utrikesministern använder en juridisk beskrivning av någonting som är politik. Den moderatledda regeringen har bytt fot i synen på jag säger inte att man har ändrat sitt handlande hur man ska definiera det som skedde och fortfarande sker i . Då var det folkmord. Då pratade utrikespolitiska företrädare om en moralisk kompass och ett moraliskt ansvar. är det ett lidande och ingenting mer, någonting som en internationell brottmålsdomstol får ansvara för. Denna debatt är viktig för mig, liksom den vi hade tidigare. Det vi har fått se är att vi har en utrikesminister som är väldigt vag när det gäller vad som egentligen skett och om det fanns nog någon form av folkrättsligt stöd för Irakinvasionen. Utrikesministern väljer aktivt att inte kalla det som sker i norra i för folkmord. Det är uppenbart för var och en som ser, läser eller hör debatten att det har skett en förändring i utrikespolitiken. För oss socialdemokrater var och är det som skedde och sker i ett folkmord. Invasionen av var folkrättsligt vidrig. Det är en socialdemokratisk ståndpunkt. Vi var tydliga i regeringsställning och vi är lika tydliga i opposition. 70 Utrikesminister (): Om jag förstår rätt anser hon att jag och regeringen har rätt i sak. Hon kallar interpellationssvaret klokt och genomarbetat och ansluter sig till det, såvitt jag förstår. Men det är fel politik i alla fall. Om det är inrikespolitiken eller utrikespolitiken det är fel på kan vi lämna därhän. För mig är det faktiskt så att skyldigheten att ingripa, skyldigheten att hjälpa och skyldigheten till konfliktlösning inte har någonting med den juridiska definitionen att göra. Ty följande skulle jag helst vilja att vi inte förde denna diskussion. Vi såg vad som inträffade och försökte göra så mycket vi över huvud taget kunde. Gjorde vi tillräckligt 20032004? Jag vet inte. Förmodligen gjorde vi inte det. Det säger jag utan att rikta något anklagande pekfinger mot den dåvarande . Jag kan rikta det anklagande pekfingret mot världssamfundet i dess helhet. Det nya som har inträffat är att vi har börjat bygga upp institutioner för att ställa ansvariga till svars för brott som definieras enligt folkrätten. Det kan vara krigsförbrytelser, brott mot mänskligheten eller i allra yttersta fall folkmord jämförbara med det som upplevde genom Förintelsen. Jag tycker att det är viktigt att stödja de institutionerna, att stödja det arbetet, att inte underminera dem. Det är möjligt att detta är en folkrättsligt alltför strikt inställning, men jag tror att den i sak långsiktigt är oerhört viktig för att vi ska kunna bekämpa folkmord . Det är det det handlar om. Vi kan inte återuppväcka de döda i , men vi kan möjligtvis förhindra att fler dör annorstädes i världen. Då handlar det om att bygga folkrätten och att bygga de internationella institutionerna. Det är det som säger är rätt i sak. Och det är faktiskt rätt i sak. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellationerna 2006/07:367 och 378 om situationen i 71 Utrikesminister (): har frågat om avser att uppmana och dess allierade att avbryta ockupationen av och vilka initiativ som regeringen kommer att ta för att fördöma brott mot de mänskliga rättigheterna begångna av den irakiska regimen. har frågat hur kommer att agera för att världssamfundet aktivt ska bidra till en utveckling mot fred och demokrati i . Jag väljer att besvara de två interpellationerna i ett sammanhang. antog enhälligt resolution . Denna resolution fastslog att ockupationen skulle upphöra genom att då skulle överta fullt ansvar över landet. På uppmaning av den irakiska interimsregeringen beslöts även om ett nytt mandat för den multinationella styrka som tidigare upprättats genom resolution . Själva överförandet av makten skedde . Det är sålunda inte korrekt att hävda att är ockuperat. Närvaron i av och den multinationella styrkan grundar sig alltså på den irakiska regeringens uttryckliga begäran. Dess närvaro förlängdes senast genom säkerhetsrådets resolution . Detta mandat sträcker sig fram till . Det formella irakiska övertagandet av ansvaret för säkerheten från och dess allierade har inletts men kommer att ta tid eftersom den irakiska kapaciteten är låg och utmaningarna stora. Den ser med oro på utvecklingen i , med en förvärrad säkerhetssituation och ett våld med tydliga sekteristiska förtecken. Den irakiska regeringen har ett ansvar för att garantera lag och ordning och verka för en försoningsprocess som minskar våldet och förbättrar livsbetingelserna för befolkningen. Den irakiska regeringen har också ett ansvar för att möta de humanitära behoven hos de ca 1,9 miljoner internflyktingarna i . Europeiska unionen och för en regelbunden politisk dialog med den irakiska regeringen. Vi diskuterar den irakiska regeringens ansvar och prioriteringar. Där ingår även den irakiska regeringens skyldigheter att respektera och upprätthålla respekten för de mänskliga rättigheterna. Bland de frågor vi berör märks också hur det internationella samfundet kan bistå ansträngningarna för att skapa ett fredligt, demokratiskt och stabilt . Jag hade möjlighet att tala om detta med utrikesminister vid hans besök i slutet av . Jag har också vid upprepade tillfällen uppmanat den irakiska regeringen att avskaffa dödsstraffet. Det är centralt att regeringen, trots det svåra säkerhetsläget, gör sitt yttersta för att upprätthålla respekt för mänskliga rättigheter och på så vis även stärka sin egen legitimitet. Kvinnors rättigheter och deltagande i det konfliktlösande och statsbyggande arbetet är av största vikt. Regeringen är aktiv för att bidra till att öka världssamfundets engagemang för fred, demokrati och stabilitet i . Här har Europeiska unionen och FN särskilt viktiga roller. Jag välkomnar det initiativ som den irakiska regeringen tillsammans med FN har lanserat för att skapa ett internationellt partnerskap med . Initiativet, det så kallade International Compact with , ska antas vid en högnivåkonferens . Det stadfäster den irakiska regeringens vision för framtiden och lägger fast nödvändiga mål och åtgärder för de kommande fem åren. Genom Compact ges världssamfundet tillfälle att endossera de prioriteringar som den irakiska regeringen, tillsammans med det nationella parlamentet, har lagt fast. Både det politiska och finansiella internationella stödet till förutses i fortsättningen ta sin utgångspunkt i Compact. Den irakiska regeringen betonar tydligt sitt ägarskap över landets utveckling. Detta välkomnar och uppmuntrar jag. Vi, det internationella samfundet, ska stödja på vägen mot demokrati och stabilitet. Vi måste ha tålamod som vi ställer krav på den att respektera de grundläggande mänskliga rättigheterna. Genom ett bistånd från den europeiska kommissionen om till är EU en viktig partner till . verkar för ett fördjupat politiskt engagemang av EU i med stor vikt på regional dialog och förbättrad respekt för mänskliga rättigheter. Institutionsbyggande och grundläggande rättssäkerhet är avgörande. Som ett led i detta bidrar bland annat till EU:s gemensamma rättsstatsinsats Eujust lex som syftar till att utbilda domare, poliser och andra befattningshavare inom rättsstatsområdet. Dessutom har aktivt drivit en diskussion om hur Europeiska unionen i rådande säkerhetsläge kan arbeta med irakiska myndigheter för att stärka de mänskliga rättigheterna. En viktig komponent i relationen mellan och är också de förhandlingar som äger rum om ett handels- och samarbetsavtal med . är en betydande givare till FN:s arbete med återuppbyggnad och humanitärt bistånd i och i närregionen för att underlätta mottagandet av irakiska flyktingar. önskar förbättra förutsättningarna för FN att kunna verka i landet och bidrar därför dessutom till den internationella styrka som skyddar FN:s personal. Centralt för att öka FN:s stöd till den politiska processen och återuppbyggnaden av landet är att öka säkerheten för personalen. Låt mig påminna om att EU gemensamt står för av finansieringen för FN:s återuppbyggnadsarbete i . stöder särskilt det irakiska planeringsministeriets arbete med att utarbeta strukturer för att samordna irakiska prioriteringar med internationellt stöd. Denna koordinering ökar den irakiska regeringens möjlighet att prioritera och finansiera viktiga investeringar. Den stärker också det internationella samfundets förtroende för att bidra till det irakiska samhällsbygget och en fredlig utveckling. På så sätt tar sitt ansvar för framväxten av det demokratiska . 72 (): , på lördagens morgon, exploderade ytterligare en bomb i staden . Den exploderade vid en busshållplats från den för shiamuslimer heliga imamen helgedom. En sjukhuskälla angav antalet döda till minst 56. Många av offren var kvinnor och barn. Jag vill inleda med att tacka utrikesministern för svaret. Hur kunde vi hamna här, i den spiral av våld som vi nu ser i ? Hur tar vi oss ur den situation som befinner sig i? Vad kan världssamfundet göra för att underlätta detta? Jag tror att vi för att över huvud taget kunna hantera frågan måste ha förståelse för hur vi hamnade där vi hamnat. Det blev ett krig, trots att det fanns en massiv opinion mot det. Jag minns själv att jag läste att 10 miljoner människor gick ut och demonstrerade mot kriget mot . Vi samlades på olika ställen i 600 länder i världen. I gick 1 miljon människor ut. Berlusconi fick där till och med påven mot sig. I var högerledaren helt isolerad i sitt parlament. I , och fylldes gatorna med 3 miljoner demonstranter. I gick fler människor ut än självaste den dag då slut firades. I samlades den största demonstrationen i den stadens historia. Också i såg vi massiva protester mot kriget. Det folkrättsvidriga kriget utbröt , inte bara mot världssamfundets vilja utan också mot FN:s uttryckliga vilja och mot vapeninspektörernas vilja. De leddes av svensken . Krigshetsarna ville ha krig till varje pris. Först var det kopplingarna till som var orsaken. Sedan handlade det om massförstörelsevapen, och sist men inte minst om oerhörda grymhet. Grym var han, . Det står bortom några som helst tvivel. Men allt annat har visat sig vara falsk propaganda. Kriget är så fruktansvärt och blev så långvarigt som vi fruktade. Lite talar för att det ska bli bättre just . har 2 miljoner människor flytt landet, främst till och . Vi har lika många på flykt i landet. 3 200 amerikanska soldater har dött och nästan 150 brittiska soldater. har mellan 61 000 och 67 000 civila dödats enligt hemsidan Body . Av dessa har nästan 35 000 dött enligt FN 94 personer per dag. Precis som vi sade då blev det. Kriget drabbade ett folk som redan lidit mycket, ett folk som under många decennier hade förtryckts och kontrollerats av , ett folk som redan hade tvingats uthärda flera fruktansvärda krig, ett folk som på grund av omvärldens sanktioner länge hade levt i nöd och fattigdom. efteråt är det säkert många som undrar: Vad säger de som då hetsade till krig nu? Finns det någon gnutta självkritik? Vad säger om händelserna kring eller innehållet i de skadeståndsanspråk som finns i , offentliggjorda av den amerikanska medborgarrättsrörelsen ? För att kunna påverka den situation som befinner sig i nu måste vi också stå stadigt i hur vi ser på orsaken till att vi hamnade där vi hamnade. 73 HANS (): Jag får börja med att tacka utrikesministern för svaret. Jag har frågat utrikesministern om avser att uppmana och dess allierade att avbryta ockupationen av . Det är en naturlig fråga att ställa. Sedan den amerikanska invasionen inleddes har drygt fyra miljoner irakier drivits på flykt. Så många som 650 000 irakier kan ha mördats som en följd av ockupationen. Exakt hur många irakier som har dödats vet vi inte. Till skillnad från de utländska trupper som stupar orkar ingen längre räkna de irakier som med sina liv får betala för ekonomiska och säkerhetspolitiska intressen. Men en sak vet vi, och en sak kan vi vara säkra på: Den USA-ledda ockupationen är en av vår tids mest omfattande humanitära katastrofer. Det våld vi ser i sker inte trots den utländska närvaron utan i stor utsträckning tack vare den utländska närvaron. rapporterar att av de 1 666 bomber som sprängdes i riktades mot ockupationsmakten, mot de irakiska säkerhetsstyrkorna och mot de civila. Förtryck föder desperation ockupation föder motstånd. Vi ser en eskalering av våldet i med en kraftigt negativ våldsspiral. Det är en utveckling som och dess allierade har det avgörande ansvaret för. menar att inte är ockuperat eftersom de utländska trupperna finns i landet på regeringens begäran. Formellt har alldeles rätt. Men sedan finns det också en verklighet på marken i , och den ser annorlunda ut. Visst skedde en formell maktöverföring 2004, men den reella maktöverföringen till det irakiska folket väntar vi fortfarande på. skulle inte vara möjlig utan starka militära närvaro. Regeringen saknar därför i mångt och mycket legitimitet. Genom sin kraftiga militära närvaro i landet kan sätta upp tydliga ramar för vad den irakiska regeringen kan och inte kan göra. Det visar inte minst den nya oljelag som trumfat igenom. Jag tror inte att ens verkligen menar att under rådande omständigheter på allvar kan ifrågasätta den amerikanska närvaron i landet. Att då tala om den irakiska regeringens ägandeskap för landets utveckling känns i sammanhanget som oerhört verklighetsfrämmande. Enligt regeringens utrikespolitiska deklaration ska vara en röst för fred, frihet och försoning. Men frågan är hur många, om någon, irakier som hör denna svenska röst. I samma utrikespolitiska deklaration nämndes inte med ett enda ord de omfattande brott mot de mänskliga rättigheterna som regimen i är ansvarig för. I Bildts svar blir denna röst för fred, frihet och försoning ett kort stycke allmänt hållna plattityder om mänskliga rättigheter. Det är nästan så att man frågar sig om det är ett standardsvar från UD. Det enda konkreta exempel som ges där regeringen har engagerat sig är frågan om dödsstraffet i . De omfattande och grova brotten mot de mänskliga rättigheterna som utförts av de utländska trupperna och av den egna regeringen i form av tortyr, försvinnanden och utomrättsliga avrättningar säger man inte ett ord om. Varför är du så tyst, , om brotten mot de mänskliga rättigheterna i ? Är det det här som är den transatlantiska länken, det vill säga att blunda och tystna när och dess allierade kränker mänskliga rättigheter? 74 Utrikesminister (): Jag nämnde i mitt interpellationssvar att vi har tagit upp frågorna, inte minst i samtal som jag har haft med den irakiske utrikesministern i samband med hans besök här. Det gäller respekten för mänskliga fri- och rättigheter och också konkreta fall som kan vara aktuella. Jag återvänder till huvudfrågan. Jag vill inte göra vare sig eller orättvisan att säga att det låter som om de tycker att allt hade varit frid och fröjd om vi bara hade låtit sitta kvar i orubbat bo. Det tror jag inte riktigt att ens de tycker. Frågan infinner sig då: Fanns det en annan, en fredligare, väg till regimskifte och till förändring för demokrati, frihet och bestämmande av olika slag i än den som har beträtts? Kanske, kanske inte. Men att låta sitta kvar i orubbat bo med fortsatta sanktioner kan inte ha varit någon lösning. ställde den synnerligen relevanta frågan: Hur kunde vi hamna här? Han tar sin utgångspunkt i de inledande månaderna 2003. Jag tror att det är att göra det hela alldeles för enkelt för sig. sade att förtryck föder desperation och våld. Det tror jag är alldeles rätt. Men det har varit förtryck i ända sedan denna stat upprättades. Det har varit förtryck av en minoritet i olika former, i detta fall en auktoritär, av en gruppering dominerad, regim som med mycket stort våld och mycket stor brutalitet har förtryckt grupperingar som ansett sig vara antingen i majoritet shiamuslimer eller i minoritet med rätten att kräva respekt för sina rättigheter kurderna. Delar av det vi ser är att den tryckkokare som blev av brutalt förtryck har detonerat. Shiamuslimerna känner sig fortfarande förtryckta, trots att de är i majoritet efter de demokratiska valen. De fruktar att det kommer tillbaka en sunnidiktatur. Mycket av det etniskt drivna våld vi ser, inte minst i , handlar till stor del om detta. Sunnimuslimerna känner sig då förtryckta, potentiellt av den shiamajoritet som demokratin nu låter komma till uttryck i det nya , och de tillgriper våld av den anledningen. Framför allt efter bombattentatet i Sāmarrā har vi en situation där det sekteristiska våldet blir alltmer dominerande. Hur tar vi oss ur det? Det måste komma till en historisk, en politisk, en konstitutionell kompromiss mellan de olika ledande grupperingarna i . Shiamuslimerna måste acceptera som den dominerande befolkningsgruppen att det är så. Men i detta ingår också att de fullt ut måste respektera de rättigheter som andra grupperingar har. De som företräder de olika sunnimuslimska grupperingarna måste inse att det icke längre är de som har rätten att styra, ställa och förtrycka på det sätt som vissa av dem, dock inte alls alla, har gjort . Kurderna måste få sina rättigheter respekterade. Det här är inte alls enkelt. Det kommer att ta sin tid. säger att man kan ifrågasätta om den irakiska regeringen är så stark och kan säga ifrån i alla frågor. Så är det alldeles säkert. Betänk att här skulle bildas en regering i ett land som i grunden var förstört av en diktator jag lägger gärna till sanktionerna och med politiker som inte hade rätt att syssla med politik under hela hans levnad, eller som levt i exil, i premiärminister fall i . Det är klart att det tar sin tid innan detta blir en fungerande regering av samma styrka, handlingskraft och reformvilja som den har diskuterat och demonstrerat med anledning av dagens vårproposition. Med detta ville jag ge några bidrag till debatten. 75 (): Jag kan inledningsvis retoriskt ställa frågan till : Vilka andra länder som utövar förtryck kan utrikesministern tänka sig är värda att bomba till demokrati och frihet? Men jag avstår från det. Det mesta är prat när svarar. Det är prat, prat. Det är inte en gnutta självkritik. Med det personliga ansvar som han som tidigare statsminister och utrikesminister ändå har finns det inte en gnutta kritik mot våra vänner på andra sidan för de misstag som också de ibland då och då kan begå. I ett historiskt perspektiv tror jag att den tid vi lever i, med den utrikespolitik vi har, kommer att få historikerna att resa ögonbrynen lite och tänka: Vad var detta för tid egentligen? Jag tycker personligen att vi med vid rodret har mist trovärdighet, inte minst vad gäller situationen i . Det är ett historiskt brott mot den stolta tradition haft på det här området. Det är ändå klädsamt att inser att läget i landet nu är allvarligt. Det finns väldigt få positiva tecken. För bara sedan kunde Röda Korset presentera en ny rapport om det enorma lidandet, som ständigt blir värre. Bara i går kunde vi läsa att lämnar regeringen. Han har stöd av en fjärdedel av parlamentet. Syftet från hans sida är uppenbart, och det är att öka pressen på för att de ska sätta upp en tidtabell för att lämna sina insatser och åtaganden i . Vi har å andra sidan Bush, som begär ytterligare pengar från kongressen, 100 miljarder, för att bekosta kriget både i och i . Både representanthuset och senaten har sagt ja men kopplat besluten till någon form av tidsplan för en amerikansk avslutning av sitt åtagande i . Det är något som Bush förvisso inte accepterar. Bush vill skicka ytterligare trupp till . Det handlar nu om att visa den knutna näven innan man får motståndet till förhandlingsbordet. Vi har en irakisk regering i sönderfall, amerikanska trupper som i allt väsentligt har misslyckats med att upprätthålla säkerhet och stabilitet, som är enormt trött och där allt fler pekar på att det är viktigt att lämna landet . Tyvärr tror jag att vi står på randen till en fullständig balkanisering av situationen i , fast mycket värre. Helvetet är på väg att bryta loss i , för att hänvisa till en tidigare debatt om . Jag tror att de amerikanska styrkorna där tyvärr stjälper mer än hjälper. Jag tror att vi tillsammans i världssamfundet nu måste hjälpas åt att sätta press på våra vänner i så att vi med FN, under FN-flagg, kan ordna situationen där, inte minst med stöd av den irakiska befolkningen. 76 HANS (): Omfattningen när det gäller kränkningar av de mänskliga rättigheterna i är så stor att situationen förtjänar mer än de allmänt hållna plattityder som regeringen kommer med. Det här räcker inte, . Vi hörde dig tidigare målande beskriva situationen och kränkningen av mänskliga rättigheter i . Du saknar ju inte ord, och du saknar inte möjligheter att uttrycka dig. Är det kanske den politiska viljan att lyfta fram kränkningarna av mänskliga rättigheter som saknas den här gången? , Wassan , Zeynab Fadhil och Liqa Qamar är namnen på de fyra irakiska kvinnor som dömdes till döden genom hängning. De har inte träffat sina advokater och inte fått se några bevis. De vet inte ens vad de är anklagade för. Dessa fyra kvinnor är bara ett exempel på godtyckliga rättsväsende. genomfördes 65 avrättningar, många efter rent farsartade rättegångar och på högst oklara grunder. Olagliga gripanden, tortyr, inhuman behandling av fångar och utomrättsliga avrättningar tillhör vardagen i dagens . När utrikesminister besökte försvarade han dessa dödsdomar. Kvinnorna var terrorister, sade han, som hade fått en rättssäker rättegång. Att utländska potentater försvarar brott mot mänskliga rättigheter i sina egna länder tillhör tyvärr inte ovanligheterna. Men det är betydligt mer uppseendeväckande att en svensk utrikesminister skriver hyllningsartiklar i den största morgontidningen till samma potentater. skrev Bildt om Zebari på att vi välkomnar en person som arbetat för en mer demokratisk utveckling för alla delar av sitt land. Om Zebari skulle vara en demokratins förkämpe tror jag att jag och har väldigt olika definitioner av demokrati. I debattartikeln fanns det inte ett enda kommatecken om de brott mot mänskliga rättigheter som utförs av den regim som Zebari representerar. Debattartikeln är bara ytterligare ett exempel på hur regeringen har valt hyllningar när det skulle ha varit mer klädsamt med kritik av regim. beskrev tidigare hur är ett land i ruiner, förstört av många olika anledningar.