prot · GU0959 · 2007-02-13 00:00:00 — Det kan man däremot inte säga om arbete. står här i talarstolen och tycker att det är viktigt att förstärka tillsynen. Ja, det tycker vi också. Det är därför vi låter uppdraget ligga kvar. Dessa 131 miljoner handlar inte alltid om den sociala barn- och ungdomsvården. Det var ju en bredare arbetsmarknadspolitisk satsning som handlade om ett stort traineeprogram på länsstyrelserna vilket skulle underlätta generationsskiftet. Det som handlade om den sociala barn- och ungdomsvårdens tillsyn ligger kvar oförändrat. Detta var en tillfällig satsning som den förra regeringen gjorde. Det vi har sett som angeläget i väntan på är att lägga extra resurser också . Därför tillför vi extra , just för att veta att vi har en tillfredsställande tillsyn över den sociala barn- och ungdomsvården. Det som gör mig bekymrad är att saker hänt så långsamt och i så liten utsträckning. Här står i talarstolen och tycker att statistiken och kunskapen om barn som far illa har varit otillräcklig. Ja, men varför gjordes då ingenting? sade 2002, som tillträdde som socialtjänstminister, att kunskaperna om den sociala barn- och ungdomsvården behövde öka och att basfakta saknades på nationell nivå. satt men hann inte få fram något förslag som kunde stärka detta. En utredning tillsattes men det kom inget förslag, ingen proposition, ingen förändring för de barn som far illa. Det är viktigt att tala om det man gör. Men det är också viktigt att faktiskt kunna erkänna det man inte har gjort, de många tillfällen som man försuttit och försummat. För oss är en väl fungerande tillsyn en prioriterad fråga. Det är därför vi låter uppdraget ligga kvar oförändrat. Det är därför det fortsatt ligger 65 miljoner i budgeten. Det är därför vi också tillför extra resurser . Min fråga till , när jag tittar på Socialdemokraternas budgetförslag, är hur man har tänkt sig fortsättningen efter 2007. 37 (): har varit i opposition nästan hela livet, så jag förstår att det är svårt för henne att anpassa sig till en situation där hon måste ta ansvar för sina egna beslut. Att skära ned på tillsynen totalt sett i länsstyrelserna är inte mitt beslut. Mitt beslut var att ta fram pengar för att kunna förstärka tillsynen . Det första gör när hon kliver in genom dörrar är att skära ned detta. Ta ansvar för det! Du är i regeringsställning , , inte i opposition. Ta ansvar för dina beslut! Jag tror att det var så enkelt att förlorade sin första budgetförhandling. Här anslår vi 10 miljoner ytterligare till tillsynen, säger hon. Man skulle gärna ha velat följa den förhandling som hon måste ha haft med sin finansminister. kliver in till på och säger: Hej, jag vill ha mer pengar till den sociala barn- och ungdomsvården, för det har jag lovat överallt där jag har varit. Inte minst gjorde hon det på det Rädda Barnen-seminarium i som vi var på tillsammans . Och så säger : Nej, det blir inga pengar till den sociala barn- och ungdomsvården. Men du, vi kan göra så här: Vi skär ned på länsstyrelserna, och sedan lägger vi tillbaka och kallar det för satsning. Okej, så gör vi, säger , och så kommer hon ut. Inte nog med att hon då inte har fått ut ett enda öre till den sociala barn- och ungdomsvården; hon har dessutom blivit avplockad . Och så försöker hon få det att framstå som en framgång. Det här märks i verksamheten, . Jag ringde runt till några landshövdingar . Så gott som samtliga länsstyrelser gör sig nu av med personal, antingen via avtalspensioner eller via rena uppsägningar. När vi hade tagit fram dessa 130 miljoner såg vi till att genomföra nyrekryteringar. Det var ett hundratal personer som skulle nyrekryteras. , när har ansvar för tillsynen, säger man i stället upp folk. minskar man personalen på länsstyrelserna. Varför var det viktigt att stärka tillsynen? Jo, därför att barnen själva sade att det var viktigt. Alla som till exempel intervjuade som hade varit placerade på olika ställen sade: Kontrollera mer! Vi har alla varit på ställen där saker och ting inte fungerade riktigt som de skulle. Det kunde vara hem för vård och boende, institutionsboende eller familjehem. Precis så sade de. av länsstyrelsernas totala budget gick till social tillsyn. Det var bakgrunden till hela vår satsning, den som skär ned. Vi anslog 2006 och 2007. Ni drar ned detta med 2007, och resten av pengarna ska ni ta 2008. Men uppdraget för länsstyrelserna ligger ju kvar, säger då . Ja, uppdraget ligger kvar, men pengarna drar ni tillbaka. Svara på frågorna: Varför var det så viktigt för dig att få skära ned på länsstyrelsernas resurser? Och när kommer den handlingsplan som skisseras i det här betänkandet? När kommer handlingsplanen, , som du i din oppositionsroll var så angelägen om att den skulle komma? är det att leverera. 38 Statsrådet (): Vi har hört berätta sagor här. Låt mig ta en annan saga. Det kanske är som sade när han talade med någon som inte alls hörde eller lyssnade på vad han sade: Det kan bero på att han har lite ludd i öronen. Kanske är det så med också eftersom han inte förstår det jag säger. Uppdraget ligger kvar på länsstyrelserna. De 131 miljoner som tillsattes var också en större arbetsmarknadspolitisk satsning som gjordes inför valet. Det handlade naturligtvis för sittande regering om att dölja så mycket av arbetslösheten som möjligt, att få så många som möjligt att inte skylta i tabellerna. Det var en större arbetsmarknadspolitisk satsning, men den varade bara . Vi har låtit den del som handlade om den sociala barn- och ungdomsvården ligga kvar intakt. Jag säger det igen; jag kan säga det upprepade gånger. Den delen är intakt. Det uppdraget ligger kvar. Tillsynen av den sociala barn- och ungdomsvården ska ske i precis samma utsträckning som . Det är alltså ingen nedrustning. läser alldeles fel i tabellerna om han påstår detta. Uppdraget ligger kvar, och det är precis det som bland annat de ska användas till. Visst kan det vara så att man skär ned på personalen, men inte på det här området. Det är väldigt tydligt i instruktionen. Har inte länsstyrelserna uppfattat det är det att gå och läsa budgeten. Jag tror att kanske inte ställde frågan om det var personal som sysslade just med den sociala barn- och ungdomsvården som lämnade länsstyrelserna. Det sades nämligen ingenting om detta i kommentar. Här står nu och säger: När kommer handlingsplanen? När kommer handlingsplanen? Jag tycker att jag har levererat en hel del redan, , . Men det inte levererade under sina , trots upprepade uppmaningar från diverse instanser, ska vi nu försöka göra bättre. revisorer påpekade att det saknades ett statligt engagemang för att utveckla familjehemsvården. kom inte till skott. sade 2001 att tillsynen av HVB behövde förstärkas. kom inte till skott. påpekade att kunskaperna behövde öka. kom inte till skott. hade på sig, och så lite åstadkom han! Då går det an att stå här, med ett sådant snigelbagage, och säga att nu måste man leverera. Ja, , det här är en angelägen fråga för mig. Jag kommer att leverera så fort det bara är möjligt. Men ska inte stå här och slå sig för bröstet och tycka att det går långsamt. Jag skulle vilja säga att vi har jobbat på väldigt mycket. Jag säger också att den utredning som är gjord, Källan till en chans, ska användas och användas väl. Om detta ska vi återkomma i propositionsform till , självklart. Men var lite försiktig med orden och tala inte så mycket om långsamhet! Med det har med sig i bagaget skulle jag vara ganska försiktig med den typen av ord. 39 (): är tillbaka i sin oppositionsroll. Jag har förståelse för att saker och ting kan gå långsamt, men det behöver inte gå bakåt. Det första gör när hon kliver in på är att skära ned på resurserna till länsstyrelserna. Det är tillsynen. Men när vi två före valet debatterade frågan i försökte hon övertrumfa allt vad Socialdemokraterna sade. Då skulle tillsynen förstärkas, då skulle man satsa de här pengarna och då skulle man dessutom se till att leverera Källan till en chans. Vi gick till val på ett förslag om att genomföra handlingsplanen, och vi hade gjort det om vi hade vunnit valet. Men gick också till val på detta. Hon gick till och med till val på överbudsretorik. Men när man nu läser och försöker hitta förslagen ser man att de inte finns. Jag tror att det är så enkelt som att pengarna är slut. Pengarna saknas, för de har gått till annat. Det blir tydligt när man ser den nya regeringens prioriteringar att det här inte är någon koalitionsregering. Det är en moderatregering. Det är prioriteringar som fått slå igenom. Det är skattesänkningar som har varit viktigast. Det är de som ska levereras . Ni kom till ett dukat bord: stora överskott i statsfinanserna, snabbt fallande arbetslöshet, snabbt fallande kostnader också för sjukskrivningarna. Men det är bara som fått sitta vid bordet och äta upp nästan allt som finns. De är väl nästan inne på desserten, medan ni andra fortfarande kravlar omkring under bordet och letar efter era bestick. Och så säger bara så ska de sociala reformerna komma. Jag tror att de har lurat skjortan av er. Jag tror inte att det kommer att finnas några pengar till sociala reformer framöver. har inte levererat någonting när det gäller den sociala barn- och ungdomsvården. har hon bara levererat nedskärningar av tillsynen av den sociala barn- och ungdomsvården och det borde hon ta ansvar för. 40 Statsrådet (): Otåligheten har ju växt hos . Den otåligheten visade han inte i form av prestation under sin statsrådstid. Vi har möjligtvis bägge lite problem med våra roller därvidlag. Jag är bekymrad över, och det har jag också sett i den tidigare regeringens politik, att man har en sådan hattig syn på vikten av tillsyn. Återigen: Vi står fast vid uppdraget. Uppdraget ska löpa intakt. Jag fick som sagt var ingen utläggning som kunde verifiera att det faktiskt inte är så att just den delen ska fortsätta på . Så jag förstår att den är i trygga händer hos , även om försöker göra politisk retorik av det här. Men det som bekymrar mig är att Socialdemokraterna inte i oppositionsställning heller är beredda att ta ansvar för det här. lägger man visserligen pengar i innevarande års budget, men står det noll kronor. Sedan säger man att man ska lägga . Det är väl inget ansvarsfullt sätt att behandla den här frågan på, att ha den typen av hattighet i sin budgetläggning. Jag tror att det är som blir svaret skyldig. För mig är det här en angelägen fråga. Det är viktigt med tidiga insatser. Det är viktigt att kunna ha ett föräldrastöd. Där tycker jag att den tidigare regeringen inte heller har gett tillräckligt många verktyg för föräldrar och familjer att tidigt kunna få hjälp, stöd och råd in i familjesituationen. Tillsynen är viktig. Dokumentationen av att låta barnen komma till tals som ett av de viktiga perspektiven i utredningen till en chans är mycket viktig, liksom naturligtvis en bättre samordning med skolan och en god hantering av anmälningar som kommer in. Sammantaget är det här en utredning som innehåller många bra förslag. Därför kommer vi att arbeta vidare med dem. Det var ju den andra delen av fråga. Och med den vill jag vara tydlig och säga att här är många viktiga förslag och vi avser att komma tillbaka till med en proposition i frågan. Överläggningen var härmed avslutad. 19 § Svar på interpellation 2006/07:253 om ensamkommande barn 41 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att såväl möta ankomstkommunernas behovssituation som nödvändigheten av att finna ytterligare kommuner som står beredda och villiga att ta emot ensamkommande barn. fråga hänför sig till reformen som innebar att ansvaret för boende och omvårdnad fördes över från till kommunerna gällande ensamkommande asylsökande barn. Antalet ensamkommande barn är väsentligt större än vad som beräknades inför lagändringens ikraftträdande för ett drygt halvår sedan. kom det 820 barn, vilket innebar en dubblering jämfört med de två tidigare åren. Såväl som Kommuner och Landsting har på olika sätt varit i kontakt med samtliga landets kommuner för att få dem att ta sin del av det samlade ansvar som vilar på kommunerna när det gäller ensamkommande barn. har dock inte kunnat teckna överenskommelser med kommunerna i tillräcklig utsträckning. En av förklaringarna är att den stora ökningen av antalet asylsökande barn inleddes som de nya bestämmelserna trädde i kraft. Ett alternativ till frivilliga överkommelser hade varit att lagstiftningsvägen tvinga kommunerna att ta emot barnen, vilket kanske hade gjort det lättare att tillhandahålla platser men knappast varit till gagn för barnens bästa. Vi vill ha kommuner som har både förmågan och viljan att ta emot dessa barn. Regeringen är medveten om de omställningssvårigheter som den kraftiga ökningen av antalet asylsökande medfört. Kommunernas förberedelsetid var därutöver relativt kort. Situationen är, precis som säger, ansträngd i de så kallade ankomstkommunerna. Flera kommuner behöver därför teckna överenskommelser med . De mer permanenta platserna måste bli flera. Regeringen har i detta syfte haft en dialog med Kommuner och Landsting. och har inlett en fördjupad samverkan för att få till stånd en mer enhetlig och samlad information om vad som gäller beträffande boende och ersättningar. Här står barnens bästa i centrum som kommunerna ges bättre planeringsförutsättningar. Regeringen följer fortlöpande upp och utvärderar den statliga ersättningen till kommunerna. Sammantaget vill jag säga att jag har goda förhoppningar om att flera kommuner tecknar överenskommelser och tar sig an de ensamkommande barnen. 42 (): Tack för svaret! Men jag är långt ifrån nöjd med svaret. Jag har , och , ställt frågan kring de ensamkommande barnen till statsrådet, och svaren har i stort sett varit desamma. Regeringen följer nogsamt utvecklingen. Regeringen tittar på situationen, vill bereda situationen, har förhoppningar om att det ska lösa sig. Men det jag är bekymrad över är att vi ser att inströmningen har varit av sådan kraft att flera kommuner som är mottagningskommuner har väldigt stora problem med att ta sig an situationen. Tittar vi på utvecklingen vad gäller kommuner som har tecknat avtal med ser vi att de bara är ett tjugotal. De kan knappast ta hand om de barn som sitter i mottagningskommunerna och skapar den här situationen. Det gör att jag naturligtvis ställer frågan till ministern: åtgärder har man för avsikt att vidta för att påskynda upplösningen av den här situationen? Det kan knappast vara tillfredsställande för barnen att befinna sig i den miljö där de just vistas, i upptagningskommunerna, även om jag vet att mottagningskommunerna gör ett fantastiskt arbete för att möta de krav som man rätteligen kan ställa. Vid ett besök i en av dessa kommuner fick jag beskedet att man vid det tillfället hade 39 barn inskrivna i sin verksamhet. Man ansåg situationen vara väldigt bekymmersam vad gällde barnens hela omsorgssituation, även frågor som gällde de formella delar som ska finnas, godmansförhållandet och annat. kan jag se att samma kommun har ca 50 barn inskrivna i sitt system. Det gör naturligtvis att jag är bekymrad. säger statsrådet att man har haft överläggningar med Kommuner och Landsting. Då är naturligtvis frågeställningen: Vad har Kommuner och Landsting signalerat för krav, för möjligheter, för ställningstaganden för att man ska kunna hitta en lösning i sina kommuner? Jag vet också att , som har fått i uppdrag att ytterligare titta på frågeställningen tillsammans med , har signalerat ett antal förslag och åtgärder till departementet för att komma till rätta med situationen och lättare möta kommunerna. Vi har ett gemensamt ansvar för och synsätt att värnandet av barnen är så viktigt. Vi bör tillsammans hitta en gemensam lösning för att klara ut den allvarliga situation vi befinner oss i. Vi har naturligtvis ett ansvar från och från regeringens sida. Vi har signalerat om starka åtgärder på området. Vi har fattat beslut om överförandet av ansvaret på kommunerna. Vi har också signalerat vår grundsyn på förhållningssättet i frågan. Det är då viktigt att , men också regeringen, lever upp till det ansvarstagande detta innebär. Det är otroligt viktigt att vi hittar en samförståndslösning mellan kommuner och som beslutsfattare så att barnen kan känna trygghet, stabilitet och styrka i den situation de befinner sig i. Det är en trovärdighetsfråga för det centrala systemet, , gentemot kommunerna. För kommunernas del är det viktigt att barnen känner trygghet i sin fortsatta utveckling. 43 Statsrådet (): Först och främst vill jag tacka för interpellationen från . Det ger mig ett bra tillfälle att förklara regeringens strategier på området. Det ska vi vara tacksamma för. Det är viktigt att först och främst konstatera vad som är syftet med den reform som hänvisar till och som fattade beslut om förra året. Syftet var att stärka skyddet för barnen. Det faller tillbaka på samma diskussion som nu vill föra om Kommuner och Landsting. Alla är överens om att kommunerna på grund av sitt ansvar för den sociala barn- och ungdomsvården har den rätta kompetensen för att ta hand om barnen i enlighet med socialtjänstlagen. Det innebär också att vi följer upp den stora tanken bakom reformen, nämligen att renodla roll. Verkets uppgift är att utreda och pröva barnens asylskäl. Kommunernas uppgift är att erbjuda barnen omsorg, boende och möjlighet till skolgång. Det är viktigt att rågången upprätthålls. Antalet asylsökande ensamkommande barn, främst från , fortsätter att ligga på en mycket hög nivå. Tillräckligt många kommuner är inte villiga att teckna överenskommelser med om boende. Detta leder till att många barn än vad som är tänkt blir kvar i ankomstkommunerna. Det var aldrig tanken. Ett problem i sammanhanget är att kommuner som inte har tecknat överenskommelser påtalar problem när det gäller att ta ansvar för barnen såväl före som efter uppehållstillstånd. Det finns ett antal olika instrument som man måste ta i beaktande. Det viktigaste är att skapa förutsättningar för flera permanenta platser. Flera kommuner kommer då också att teckna överenskommelser med , vilket minskar trycket på ankomstkommunerna. Syftet är att successivt slussa barnen ut till andra kommuner än de så kallade ankomstkommunerna. Detta i sin tur handlar om lite olika förutsättningar, men det viktigaste är att skapa förutsättningar för flera permanenta platser. Det innebär bland annat att flera kommuner måste ta sitt ansvar än vad som är fallet . Regeringen har självfallet ett stort ansvar i denna fråga. nämnde roll, och den är naturligtvis central. Det är helt klart så. Men det är regeringen som verkställande makt i riket som har ansvaret att se till att innebörden av reformen som har fattat beslut om också följs upp. Jag faller tillbaka på det jag sade tidigare. Det pågår just nu ett intensivt arbete. Som jag sade inledningsvis i mitt interpellationssvar har samtliga landets kommuner kontaktats av , och dialogen ligger på en högintensiv nivå. Det är regeringens förhoppning att vi successivt ska skaffa fram flera platser. Därmed kommer problemet successivt att lösas. 44 (): Jag förstår att regeringens ambition är att successivt finna en lösning. Men i min interpellation har jag lyft fram den akuta situation vi nu befinner oss i. I fyra av landets kommuner befinner sig ca 270 ensamkommande barn. De sitter fast där på grund av att samtliga rikets kommuner inte solidariskt tar sitt ansvar. Det är för tillfället drygt 20 kommuner som har tecknat avtal eller en överenskommelse i någon form med om att ta emot barn. Jag konstaterar, inte minst när det gäller min hemkommun, att startsträckan för att ta emot ensamkommande barn i organiserad form är lång. Det innebär att det beslut som kommunen fattar och det ställningstagande som kommunen intar kanske kan vara genomfört och i arbete . Situationen är akut inte minst i de ankomstkommuner där det finns många barn. De får där inte den stimulans de behöver för att de ska utvecklas på ett tillfredsställande sätt, och därmed kan vi inte leva upp till våra ambitioner. säger självt i sin skrivelse till kommunerna att om det blir en fördelning så att samtliga kommuner tar emot två tre barn skulle situationen lösas. Men kan vi konstatera att ca 60 kommuner har svarat att de inte är beredda att ta emot ensamkommande barn. Det innebär naturligtvis ett större tryck på övriga kommuner. Då kan vi se att för tillfället finns det endast 20 kommuner som har tecknat avtal. Det är då jag frågar om vilka åtgärder regeringen är beredd att vidta. Jag vet att det har funnits signaler från Kommuner och Landsting i de överläggningar som har genomförts. Det har funnits signaler från om åtgärder i stället för lagstiftning, det vill säga stimulansåtgärder. Det kan handla om ekonomiska stimulansåtgärder men också om att vi gemensamt måste ge signaler om det solidariska ansvar samtliga kommuner i vårt land måste ta. Jag efterlyser fortfarande vilka önskemål Kommuner och Landsting har framställt för att kunna ge signaler om ett mer offensivt förhållningssätt mot kommunerna. Hur tänker statsrådet ta upp de signaler till åtgärder som har givit departementet, både i det korta perspektivet men också i det långa perspektivet? Det korta perspektivet handlar om att lösa situationen för de barn som sitter i ankomstkommunerna. I det långa perspektivet handlar det om att så många människor utan vårdnadshavare far runt i världen, varav många hamnar i . De befinner sig i en situation där de längtar efter trygghet och där vi på olika sätt kanske kan skapa den trygga situationen med hjälp av en mer offensiv och solidarisk hållning från kommunernas sida. Det kan vara fråga om ett mer markerat ställningstagande från statsrådets sida till våra kommuner i det hänseendet. 45 Statsrådet (): ställer frågan om hur regeringen agerar för att fånga upp olika signaler. Det är viktigt att komma ihåg att regeringen självfallet har ett stort ansvar i frågan, inte minst när det gäller att noga följa upp och utvärdera denna viktiga reform som beslutades i bred enighet i denna riksdag. Barnets bästa var den viktigaste utgångspunkten för reformen, och så är det också när den successivt följs upp. Problemet är att tidpunkten för reformens ikraftträdande innebar att kommunernas tid för planering blev relativt kort. Det är viktigt att slå fast det här, inte bara i debatten i kammaren utan närhelst det blir tillfälle till det. Man ska spela med öppna kort i det här sammanhanget. Detta kan ha haft en inverkan på antalet överenskomna platser. Apropå vad säger om den akuta situationen har denna fråga varit aktuell , det vill säga en hel mandatperiod när den förra regeringen innehade regeringsmakten. Kravet på ett skyndsamt genomförande fanns därför också med i bilden redan då. Det var en riksdag som i bred enighet stod bakom beslutet, och det är viktigt att inte glömma bort det i debatten. Den nuvarande majoriteten och den nuvarande oppositionen har ett gemensamt ansvar för det beslut som fattades just därför att enigheten var så bred. Detta faller tillbaka på den fråga som har ställt om vad som kan göras ersättningsmässigt och på annat sätt. Statens ersättningar till kommunerna följs kontinuerligt upp och utvärderas av regeringen. Det gäller såväl ersättningsnivåer som systemet i sig. En ambition jag har som statsråd är att skapa ett mer enhetligt system för boende och ersättningar såväl som efter ett eventuellt uppehållstillstånd. En viktig del i detta utgörs av den fördjupade samverkan som sker mellan och , som också delar detta ansvar kring informationen om boende och ersättningar med landets kommuner. Merparten av kommunerna har, som jag nämnde i mitt förra inlägg, fått förfrågningar om och information kring mottagandet av ensamkommande barn från såväl som Kommuner och Landsting. Dessa parter och gör nu gemensam sak i frågan och kommer, om jag har förstått saken rätt, att på ett mer tydligt sätt att beskriva kommunernas ansvar och vilka ersättningar som gäller i hela kedjan från asylansökan till uppehållstillstånd alternativt avslag på en sådan ansökan.