prot · GU0979 · 2007-03-21 00:00:00 — Sjukvård är visserligen dyrt med ett kvartalsekonomiskt landstingsbudgettänkande. Men sjukdom är alltid dyrare än sjukvård för såväl individ som samhälle. Som moderat vill jag därför med kraft värja mig mot denna typ av regionala excesser av socialistiska experiment där man överför en parlamentarisk samsyn på en solidariskt finansierad hälso- och sjukvård och en seriös prioriteringsdiskussion till kortsiktiga besparingar och till och med ransoneringar i vår viktigaste välfärdssektor. Men jag inser också att detta är en ofrånkomlig konsekvens av en ineffektiv högskattepolitik som sätter bidragsberoende framför att man ska vara frisk och ha ett arbete och en egen försörjning. 117 vice talman (): Det jag tänkte prata om handlar om assisterad befruktning, och det är en fråga som flera av ledamöterna har debatterat . Enligt lagen får gifta, sambor samt lesbiska par genomgå insemination. Och enligt lagen får ensamma kvinnor adoptera. Av den anledningen tycker jag att det känns väldigt ologiskt att man säger att ensamma kvinnor inte får genomgå en insemination om de vill skaffa ett barn. Var ligger logiken? Det talas väldigt ofta i debatten om att barnen behöver både en mor och en far. Om det debatterade och jag, som sagt, i radion . Visst behövs det en mor och en far för att det ska bli ett barn, och det är klart att det kan vara önskvärt att barnet får växa upp i den relationen. Men vi vet att det ofta inte ser ut på det sättet i verkligheten. Vi har väldigt många olika slags familjer. Jag behöver inte räkna upp dem, för det har bland annat beskrivit så föredömligt . Vi vet också att väldigt många barn som har fötts i en parrelation sedan växer upp med en förälder. Det är faktiskt inte ovanligt. Det finns barn som föds i en parrelation med en far och en mor, men efter en skilsmässa eller efter det att man har gått ifrån varandra av olika anledningar är det bara den ena som har ansvaret för barnet. Blir då det barnet olyckligt? Nej, jag tror faktiskt inte det. Det får ju de bästa möjligheter i världen i alla fall. Speciellt gäller detta de kvinnor som gärna vill genomgå en insemination. De har naturligtvis tänkt igenom den här situationen oändligt noggrant innan de fattar detta beslut. Det är naturligtvis extra svårt i , eftersom man inte ens har tillstånd att genomgå en insemination. Man måste fatta ett beslut. Är jag mogen att skaffa ett eget biologiskt barn? Och är jag mogen att tvingas fara till ett annat land för att genomgå den inseminationen? Som sagt: Jag ser inte logiken i att man inte ska kunna få genomgå en insemination. Som jag ser det är det inte föräldrarnas antal som avgör huruvida ett barn får en god uppväxt det avgör lika lite som deras kön. Det är kärlek, ärlighet, respekt, omtanke och trygga och stabila uppväxtförhållanden som är grundstenarna för ett barn. Först blev jag lite bekymrad när jag hörde att det här inte kommer att gå igenom i utskottet. Men när jag läser betänkandet ser jag att det står: När det gäller ensamståendes tillgång till assisterad befruktning förutsätter utskottet att regeringen noga följer frågan och återkommer till om regeringen finner det motiverat. Det är så lustigt att höra i debatten hur olika man kan tolka en skrivning. Jag tolkar den med glädje, med positivt tänkande. Det sunda förnuftet kommer ju att råda i departementet. Man kommer att se över hur det här kommer att bli för människorna, och man kommer att tillåta att ensamma kvinnor ska få genomgå en insemination. Det är en rättvisefråga av allra högsta grad. Av den anledningen har jag skrivit den här motionen. Jag har inga yrkanden, men, som sagt, min förhoppning är att sunda förnuftet ska råda. 118 (): Jag vill ta upp det förhållandet att vi har elva motioner från ledamöter i sex av kammarens sju partier som tar upp jämställdhetsperspektiven i sjukvården. har talat om grundproblemet, nämligen att kvinnor har sämre behandlingsförhållanden än vad män har. Det är en solidaritetsfråga, en rättvisefråga och en fråga om tillit. Jag har väckt en motion där jag har begärt att regeringen ska ge en samlad redovisning av hur målet om en jämställd vård har nåtts och vilka ytterligare insatser som kan behövas. Utskottet arbetade med frågan i samband med . Regeringen, genom de folkpartistiska ledamöterna, har ställt sig bakom ett beslut om att ge 90 miljoner till för arbetsliv och socialvetenskap för att initiera ett forskningsprogram om kvinnors hälsa. Det är mycket bra, men det är ett komplext förhållande. Vad är det som gör att det i den kliniska situationen blir skillnader? Om man kan se, om man kan förstå, kan man handla på ett bättre sätt. Utskottet föreslår med anledning av de elva motionerna från sex av kammarens sju partier en skrivning som går ut på att utskottet förutsätter att alla berörda aktivt arbetar vidare med dessa frågor. Min erfarenhet från att ha varit statsråd, kommunalman och så vidare är att det här inte är en skrivning som är i klass med ett så komplext förhållande. Det finns olika huvudmän. Staten är uppdelad i olika myndigheter. Där finns behandling och vård, undervisning och forskning. Den här skrivningen är alltför bred för att någon ska ta till sig ansvaret sjukvårdshuvudmännen, kommunerna, opinionsbildningen. Nej, jag är väl medveten om att och regeringen inte handlägger allt inom vårdområdet, men att komma till med en redovisning innebär att det blir ett tvång på en seriös hantering i , i myndigheterna samt samråd med kommuner och landsting. Redan redovisningen till kammaren och debatten här, proposition, skrivelse, eller vad det kan vara, skulle innebära att vi inte bara handlar utan också förstår vad det är vi kan åstadkomma med våra handlingar. Jag tycker att den föreslagna skrivningen från majoriteten är svag. Den är inte i klass med det som krävs i ett sådant stort problemområde. Jag anser att reservation 19 bättre omhändertar det samhällsproblem som det här handlar om. Om inte majoriteten går upp och tar en replik och säger att man ändrar sig, kommer jag att vilja yrka bifall till reservation 19. I detta anförande instämde , , , , och (alla s). 119 () replik: Herr talman och före detta herr talman! Det känns konstigt att ta replik på . har varit en utomordentlig talman, och jag har haft stor respekt för honom. Jag ska ändå säga att från och alliansens sida garanterar jag att denna fråga är jätteviktig. har vi inte ännu hunnit ta upp alla frågor i departementet, men den här frågan är synnerligen angelägen. Jag måste få ställa en fråga till . Socialdemokraterna, med stöd av och , har haft regeringsmakten . Varför lyckades man inte under den tiden att lösa problemet? Vi står inför ett antal utmaningar. Föreningen har arbetat oerhört bra med att det går att förebygga all livmoderhalscancer genom att vaccinera unga tjejer . Det har kommit fram i debatten. Personligen tror jag men det gäller bara kvinnor att det är ett sätt att visa att kvinnornas situation och kvinnosjukdomar ska prioriteras och fokuseras. När har tittat på om detta är ett bra sätt att agera på, lovar jag att vi självklart ska lägga fram propositioner. har ett tillsynsansvar. Det är ett stort ansvar att visa att alla människor, oavsett om de är kvinnor eller män, ska få rätt behandling för sina åkommor oavsett vad det kostar. 120 () replik: Jag är glad över att jag får ta kammarens uppmärksamhet i anspråk även om jag är kammarens talman. På några punkter vill jag göra det. Det här är en stor social frågeställning, och den är värd att vi i väljer rätt form för vårt arbete fast vi är medvetna om hur samhällsorganisationen är med alla sina aktörer. Jag tror att det är rätt att använda som forum för ett arbete inom , myndigheter och så vidare. Jag är glad att nu säger att det kommer en proposition om detta. Jag tar det som en framgång för det som ligger i reservation 19. 121 () replik: Jag kan inte här säga om de olika frågorna ska mynna ut i en direkt proposition, men vi ska ta upp dem och använda oss av den kunskap som finns. Det gäller inte minst den verksamhet som sker för att förebygga livmoderhalscancer. Den känns oerhört angelägen. mycket väl vet är det svårt att komma ut med kunskap i alla delar av sjukvården och verksamheten. Vi har kämpat mycket med en del frågor, och det tar sådan tid att få ut kunskapen så att alla kan ta del av den. Jag lovar att jag ska göra allt för att lyfta upp frågorna om jämställd vård. Det kan jag garantera. 122 FINN () replik: Jag delar helt synpunkter i sak, men jag vill göra en reflexion. I mitt anförande lyfte jag fram frågan om prioriteringsarbetet. Bland de tre huvudprinciperna i den etiska plattformen är den överordnade principen människovärdesprincipen. Den tidigare regeringen gav ett uppdrag till som ska redovisas . Jag inväntar naturligtvis med spänning vad det kommer att utmynna i. Så här förtydligade man sig i uppdraget vad gäller människovärdesprincipen: Det relevanta vid prioriteringar är att människovärdet inte är knutet till människors personliga egenskaper eller funktioner i samhället såsom begåvning, social ställning, inkomst, hälsotillstånd, ålder etcetera utan till själva existensen. Där kan man naturligtvis lägga in könet. Det är klokt och intressant att avvakta vad resultatet blir från det är ändå det uppdrag den tidigare regeringen har givit än att just nu i ett motionsbetänkande med kraft hävda att ärendet ska avgöras. 123 () replik: Jag tycker att det är positivt att Finn går så långt och är inne på att det ska komma en redovisning till . Jag tror att i ett sådant komplext förhållande är viktig. Det framtvingar, låt vara , många månader kanske, med arbete i regeringen och i myndigheter, en hälsning så att sådana här komplexa mål uppnås. Jag hoppas att Finn säger att det säkert är naturligt att regeringen i någon form, i skrivelse eller proposition, kommer till kammaren med en redovisning, till exempel . 124 () replik: Jag vill understryka att det är en oerhört viktig fråga. Jag vet inte om hörde det, men jag sade i mitt anförande att vi behöver en mer jämställd vård. Jag beskrev att vi inte har en situation som vi kan vara till freds med. Det är många steg som behöver tas för att intensifiera det arbetet. Man ser det väldigt tydligt just inom vård- och omsorgssektorn. Jag vill påstå att socialutskottet, med både tidigare och nuvarande majoritet, har tagit upp, drivit på och krävt besked från såväl regeringar som och Kommuner och Landsting och sagt att det arbetet måste noga följas. Vi har ett jättestort område vård och omsorg men dock begränsat. Jag förstår absolut att vi är överens om att jämställdhetsarbetet är så mycket bredare. Det gäller hela samhället, och det gäller alla nivåer. Jag utgår från att det ingår i jobbet för vår jämställdhetsminister, , att återkomma med helheterna till . Jag vill bara för min del säga att jag instämmer i att detta är ett prioriterat område som ska följas och granskas. Och debatt ska föras här i kammaren. Jag delar den uppfattningen. 125 () replik: När jag hörde tala för utskottsmajoriteten skrev jag på mitt lilla papper så här om anförandet: Viljan finns, men ganska runt. Om jag får läsa några rader ur den socialdemokratiska reservationen kommer man där in på vad jag tycker ska vara bra utgångspunkter: Enligt vår mening är det av oerhört stor betydelse att de kunskaper som samlas in omsätts i konkret handling för att uppnå en mer jämställd vård. Regeringen bör ge en samlad redovisning av hur målet om en jämställd vård har nåtts och vilka ytterligare insatser som kan behövas. Enligt vår mening bör regeringen även återkomma till med förslag på åtgärder för att minska skillnaderna inom hälso- och sjukvård samt socialtjänst på grund av kön. Vidare bör en utredning tillsättas med uppgift att ta fram könskonsekvensanalyser av reformer som rör vårdgarantin, läkemedel, fritt vårdval och arbetet med att ta fram prioriteringslistor. När man ser det tycker jag att man kan se framför sig hur värdefullt det skulle kunna bli med ett ordentligt arbete som har till syfte att från början tillgodose ett tillkännagivande från . Min erfarenhet från när jag var statsråd är att jag försökte läsa betänkanden, läsa brödtexter och så vidare och ta dem till mig. var det lite ensamt på departementet, när politikern läste och läste in. Inom tjänstemannasystemet är man inte alltid riktigt van vid hur dialogen regeringriksdag går till. Nog hade det varit bra att i en så här stor och komplicerad fråga vara tydlig med ett tillkännagivande om att regeringen ska komma tillbaka med en bedömning av det slag som vi efterfrågar. 126 () replik: Om vi läser brödtexten i det här betänkandet ser vi att det står beskrivet vad som pågår i och . Det är sådant som , via framför allt socialutskottet, har varit pådrivande för att få fram. Det räcker inte, och vi ska noga följa det arbetet. Jag tror att vi i utskottet är överens om att vi noga ska följa det här och agera på lämpligt sätt så att vi i kommande betänkanden kan vara fylligare i den redovisning som vi kan ge till . 127 () replik: Jag är tacksam och tillfredsställd med den deklaration som utskottets ordförande nu gör om hur den här frågeställningen kan gå vidare. Jag ser fram emot att utskottet på det här sättet verkligen ser på betydelsen av en samlad redovisning, en samlad debatt och ett ställningstagande i detta stora och mycket komplexa samhällsproblem som jämställdhet mellan män och kvinnor inom vården är. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2006/07:UbU6 Studiestöd. 128 (): Vi ska diskutera frågan om studiestöd, en fråga som är viktig ur många olika aspekter. För det första krävs det ett bra och generöst studiestöd för att alla ska ha samma möjligheter i livet. Vi socialdemokrater anser att alla människor är lika mycket värda, men vi föds med olika förutsättningar. Dina föräldrars storlek på plånbok, din etniska bakgrund, om du är kvinna eller har ett funktionshinder ska inte avgöra din framtid. För oss socialdemokrater är det viktigt att det förs en politik där alla får möjlighet att förverkliga sina drömmar, utvecklas och få bättre möjligheter på arbetsmarknaden. Tillgång till bildning och kunskap är viktig för den enskilde men också avgörande för vårt lands utveckling. Med en kunnig befolkning står vi också som nation starka i konkurrensen. Allt fler jobb kräver en högskoleexamen. Allt färre jobb finns för dem som inte fått del av någon utbildning utöver . Utmaningen för ett kunskapssamhälle som ligger i att både bredda kunskapen så att fler får del av den och göra strategiska val för att kunna ligga i utvecklingens spets på viktiga forskningsområden. Utbildningsklyftor måste minskas och motverkas, inte ökas. Men med den borgerliga regeringens politik verkar man vilja göra precis tvärtom. Detta förslag innebär att de som står längst från arbetsmarknaden, med en låg utbildningsnivå och ofta lågt självförtroende får det ännu svårare att ta steget att slutföra sin gymnasieutbildning och våga läsa vidare, kanske på högskolan eller en kvalificerad yrkesutbildning. Detta förslag innebär att 350 000 studenter varken kommer att få en bättre ekonomisk situation eller mer trygghet under sin studietid med en borgerlig regering detta tillsammans med en politik där regeringen skurit ned en tredjedel av komvux, minskat möjligheterna för unga att läsa på högskolan och vill införa en gymnasieskola där färre ungdomar får med sig en högskolebehörighet. Jag vill därför för Socialdemokraterna yrka bifall till reservationerna 2 och 5. Det är viktigt att alla människor ges möjlighet till återkommande kompetensutveckling och fortsatt lärande genom hela livet. Att ha tillgång till kunskap och möjlighet att förvärva ny är viktigt på en alltmer kunskapskrävande arbetsmarknad. Både för den enskilde och för vårt lands utveckling behöver vi stödja de människor som står längst från arbetsmarknaden och har låg utbildningsnivå. orkade inte bry sig om skolan, hoppade av i gymnasiet men inser att han inte får något jobb och vill nu slutföra sin gymnasieutbildning, komma ut på arbetsmarknaden och äntligen kunna flytta hemifrån. För , som har flytt från krigets , har fått uppehållstillstånd men har inte några papper med sig som styrker hennes utbildning i hemlandet, kan komvux bli hennes möjlighet att återfå sin självkänsla och få komma ut i arbetslivet. För dessa personer är tröskeln till studier hög, och om de är hänvisade till studiemedel där större delen är lån är risken att de inte vågar ta det steget. Vi socialdemokrater vill ge människor en andra chans. Vi vill minska trösklarna så att allt fler tar del av kunskap och får möjlighet att komma ut på arbetsmarknaden. Målet är självklart att alla ska gå ut gymnasiet med godkända betyg, men för dem som inte lyckas eller för dem som kommer senare till måste det finnas en andra chans. Vi anser därför att någon form av studiefinansiering, till exempel rekryteringsbidrag, är nödvändigt för att de personer som står långt ifrån arbetsmarknaden med låg utbildningsnivå ska ges möjlighet att slutföra en gymnasieutbildning. Det är en dörr som den borgerliga regeringen nu brutalt slår igen. Vi har en bättre mångfald på högskolan än vi tidigare haft. Av dem som började högskolan hade en arbetarbakgrund, en femtedel är och lika många har barn. Fler än någonsin har haft möjlighet att läsa vidare genom utbyggnad av regionala högskolan, utökandet av antalet platser och satsningar för att minska den sociala snedrekryteringen. Men alla ska också ges förutsättningar att klara sina studier. Vi socialdemokrater såg till att studenter med barn får ett extra ekonomiskt bidrag. Vi höjde tillsammans med och studiemedlets totalbelopp med . är det dock många studenter som inte får sin ekonomi att gå ihop. Många mår dåligt och är stressade. Alla har inte möjlighet att låna av sina föräldrar. Extraarbetet i kassan på kanske gör att man som student försummar sina studier. Högre studier ska inte vara en klassfråga. Men det är just de personerna som har en arbetarbakgrund som vågade ta steget att börja läsa på högskolan som drabbas hårdast. Det är därför nödvändigt att det görs en översyn av studiemedelssystemet i syfte att förbättra studenternas ekonomiska situation. Alla har inte möjlighet att jobba vid sidan av. Vi anser också att det är viktigt för kvaliteten i högre utbildning att studier också är en heltidssysselsättning. Vi beslutade därför i vårt valmanifest att vi skulle höja studiemedlet ytterligare . I den borgerliga alliansens betänkande står att ni vill se över dessa områden. I valrörelsen lovade ni dyrt och heligt att totalbeloppet skulle höjas. Statsminister säger i Agenda att det är några tuffa år för studenterna med makaroner och ketchup, alltså ingen studiemedelshöjning. Läser man ert valmanifest, som är ert löfte till väljarna om vad ni ska göra , står det inte en enda rad om att ni ska höja totalbeloppet. Sveket mot studenterna är ett faktum. Att studera på heltid kräver både tid och kraft. För att studierna inte ska bli lidande och dra ut finns det begränsningar i hur mycket man får tjäna för att få fullt studiestöd. Detta så kallade fribelopp räknas per halvår. Tjänar man för mycket riskerar den studerande att bli återbetalningsskyldig eller att inte få ut hela delen av studiestödet. Vi socialdemokrater anser att fribeloppet bör höjas eftersom vi anser att nivån är för låg. Det gäller framför allt med tanke på att studiemedel inte utbetalas . Väldigt många studenter tvingas då jobba under den tiden för att få sin ekonomi att gå ihop. Fribeloppet bör också räknas per helår och inte som det är per halvår, eftersom det är främst som det extra arbetet sker. Här verkar vi egentligen vara överens. Men den borgerliga regeringen väljer att i stället för att göra förbättringar gömma frågan i en utredning. Den studiesociala situationen för studenterna behöver förbättras. Den typiska genomsnittliga studenten har förändrats. Precis som jag tog upp har inte trygghetssystemen helt anpassat sig efter dagens verklighet. Därför tillsatte den socialdemokratiska regeringen en utredning, Studerande ochtrygghetssystem, som var färdig . Utredningen visade på de brister som finns i studenters trygghetssystem. Det har bland annat lett till att det har beslutats om extra studiebidrag för studenter med barn. Åldersgränsen för rätt till studiemedel höjdes från till . Ett förslag om studier på deltid som kombineras med deltidssjukskrivning lades fram. Vi socialdemokrater röstade emot en parlamentarisk studiesocial utredning som de borgerliga partierna tillsammans med beslutade om i slutet av förra mandatperioden. Det gjorde vi för att vi ser risker med att en ytterligare utredning försenar de förslag som behövs för att även studenterna ska känna trygghet under sin studietid. Vi socialdemokrater vill här tydliggöra vikten av att denna utredning kommer i gång under en snar framtid. Direktiven ska fokusera på lösningar för att förbättra studenternas trygghetssystem och inte på problemen. Avslutningsvis gör detta betänkande från de borgerliga som vi diskuterar här att trösklar höjs, återvändsgränder införs och viktiga frågor göms i utredningar. Vi socialdemokrater anser att behöver ett bra och generöst studiestödssystem som gör det möjligt för alla att få en bra utbildning under hela livet. Det är viktigt för den enskilda personen men också för landets utveckling. I detta anförande instämde Per (). 129 (): Kunskap är en demokratisk rättighet, och högskoleutbildning måste därför vara tillgänglig för alla. För är det en viktig målsättning att bredda rekryteringen till högskolan. En av de viktigaste åtgärderna för att minska den sociala snedrekryteringen är att skapa ett studiestödssystem som ger social och ekonomisk trygghet. hade ett relativt generöst studiestöd, som dessutom genomgick kontinuerliga förbättringar. Detta hade positiva effekter och innebar att den sociala snedrekryteringen vid högskolan minskade. Den utvecklingen har brutits, eftersom studiemedlen har förlorat i värde och inte längre täcker studenters levnadsomkostnader. för privatekonomi har visat att studenter har fått en standardsänkning med inte minst beroende på ökade boendekostnader. I Social rapport konstaterade att antalet fattiga studerande har ökat från till . Siffrorna visar på ett akut behov av en förstärkning av studenters ekonomi. I vårpropositionen höjdes studiemedlen visserligen med vilket givetvis var positivt. Men det är långt ifrån krav, som var en höjning med . Vi står fortfarande fast vid det kravet och föreslog därför i vårt budgetförslag att studiemedlen skulle höjas med . Det avslogs här i kammaren av majoriteten. När besökte utskottet var beskedet tydligt. Ministern bedömer inte frågan som extremt angelägen längre. Det är klart att frågan inte är angelägen för en regering som vill minska vägarna in till en högre utbildning. Med vårt förslag till höjning av studiemedlen hade vi kunnat lösa en akut situation. Men det finns en rad problem med dagens studiemedelssystem som återstår att lösa. Det handlar exempelvis om att höja bidragsdelen i studiemedlen för att ge studerande en möjlighet att påverka sin skuldsättning och den framtida återbetalningen av studiemedlen. Ett annat problem, som är upphov till dagens situation, är att studiemedlen förlorar i värde och att de därför behöver indexregleras på något annat sätt än genom att knytas till prisbasbeloppet. Dessutom är det sociala skyddsnätet för studerande dåligt utvecklat. Frågan om fribeloppet har kommit upp, och kommer säkert också upp i senare inlägg. Jag vill därför uttrycka en viss oro för att detta blir lösningen på studenternas ekonomiska situation. Heltidsstudier ska ses som en heltidssysselsättning. Det är viktigt för kvaliteten men också för en bred rekrytering till högre utbildning. Det är inte acceptabelt att de som själva kan finansiera sina studier är de som har möjligheten att studera. Vi vet att studenten inte är och fri som en fågel och bara kan leva på makaroner och nudlar.