prot · GU0988 · 2007-04-11 00:00:00 — Det är mycket vi borde ändra på, men i princip är professionen ute i skolan väldigt duktig och gör ett jättebra jobb. Då är frågan: Lyckas vi politiskt förtroendevalda hålla fingrarna från att detaljklottra i deras arbete? Eller är det så att vi i vår välvilja att göra verkligheten ännu bättre inte kan låta bli att gå in och detaljstyra ett och annat och oftast för mycket? Det är det jag tycker att jag ser i mycket av yttrandena. handlar yttrandena från majoritetens sida väldigt mycket om att det kommer att komma förslag och propositioner från regeringen. Men jag ser också tendenser som gör mig orolig. Det handlar framför allt om mångfalden och demokratisynen. Det handlar om att när man en gång har fått makten att styra genom att få majoriteten av folket i allmänna val så är det väldigt svårt att hålla händerna i styr och inte detaljstyra. Det handlar om att våga behålla den målstyrning som jag tycker att kan vara stolt över. Vi kan också se i internationella jämförelser att den är ganska unik. var inne på det i sitt anförande. Att behålla den målstyrningen är ju ett stort ansvar. Då förvånar det mig att den alliansregering och majoritet som annars, i oppositionsroll, har hyllat mångfalden väldigt mycket nu avstyrker en hel del av de mångfaldsskapande motionerna. Man vill egentligen inte prata om att avskaffa timplan eller om prov i årskurs 3 som redan har nämnts. Jag själv har varit väldigt kritisk till hur det inskränker den pedagogiska mångfalden i skolan. Jag kan inte låta bli att i det fallet referera till ett undervisningsråd på som deltog i radions Studio Ett : tror att de här kraven på vad eleverna minst ska kunna får stor betydelse där lärarna inte särskilt har brytt sig om att jobba efter målen att sträva mot, som anges i kursplanen. Jag tycker att det är ganska intressant. Citatet säger egentligen att de här proven inte behövs om man kan få lärarna att jobba på det sätt som redan anges i kursplanen. De ger alltså inget nytt. Snarare är det så att vi har en dålig arbetsledning som inte klarar av att få det gjort som redan har beslutats för sedan. Det är det man borde jobba med i stället för att inskränka den mångfald som faktiskt har varit spännande i , att målen har satts till årskurs 9 och inte till årskurs 3. Det finns också andra delar som jag vill lyfta fram. Jag skulle vilja utvidga mångfalden i stället för att inskränka den. Även kommunala skolor kunde få del av samma mångfald som vi har inom friskolerörelsen. På det sättet skulle det spira mer. Vi skulle egentligen överlämna mer frihet till vår profession, till lärarna och även till eleverna, för att därigenom kunna skapa en tydlig målstyrning. Sedan ska man ha uppföljning i stället för att detaljstyra målstyrningen som nuvarande majoritet verkar vara inne på. Förutom mångfaldsbiten, timplan, prov och sådana saker som man borde kunna utvidga, är det också demokratibiten. Vi har varit inne på det tidigare i åtskilliga debatter när det gäller lokala styrelser, elevinflytande, där den nuvarande majoriteten också avstyrker motioner som vill utvidga respektive förlänga försöksverksamheter med lokala styrelser som har varit väldigt framgångsrika utan att egentligen kunna förklara varför. Rätten till överklagande av betyg är en annan rättssäkerhetsfråga som har drivit länge och som båda lärarorganisationerna stod bakom i betänkande, liksom stöd till elevinflytande. Det är de här två bitarna, mångfald och demokrati, som jag är orolig för. Det verkar som om de borgerliga partierna har svängt från att till stor del ha stöttat sådana saker till att när man äntligen får vara med och bestämma, när man äntligen kommer fram till köttgrytan, plötsligt inte vilja ha dem längre. Det förvånar mig en del att man inte har modet att låta mångfalden spira och låta fantasin och kraften hos våra pedagoger och våra elever utvecklas till det vi behöver. Det är också så att den här mångfalden aldrig kan tvingas fram. Den kan aldrig tvingas fram genom dekret eller andra saker. Den kan möjliggöras. Men detaljstyrning brukar snarare förstöra än öka den. Det är väl det som är kontentan i mitt anförande. Jag skulle vilja se en skola i som utvecklade detta, demokrati, delaktighet, mångfald och naturligtvis uppföljning, men inte detaljreglering. Det är det som motioner under det här avsnittet handlar om. 191 (): Det är många inom skolans värld som gör ett fantastiskt arbete. Vi har väldigt många både duktiga och väldigt engagerade lärare runt om i landet som brinner av iver för att lyfta och lära eleven och även lyfta hela skolan som man arbetar i. Många skolor fungerar också bra. Men tyvärr ser det inte lika bra ut runt om i hela landet. Vi har inte en likvärdighet bland landets skolor, varken i skolorna eller mellan skolorna. Vi vet också att var fjärde elev tar sig igenom utan att klara de mål som vi har satt upp att de ska nå. Vi vet att en av fyra inte klarar sig igenom gymnasieskolan , trots att den bara ska ta . Många elever, lärare och föräldrar upplever oroligheter i skolan som ett stort problem. Den nya regeringen har haft och har framför sig ett antal utmaningar att ta tag i och också se till att göra någonting åt. Den tidigare regeringens melodi när det gällde var tyvärr väldigt mycket att laga och lappa i efterhand. Det var en av de stora melodier man använde sig av. Man kunde inte tänka sig att ha särskilt stora krav eller någon tydlig uppföljning, utan en av de viktigare sakerna var att hellre ta igen det på gymnasieskolan eller att öka det individuella programmet. Den politiken är totalt förkastlig för eleverna i skolan. Den är inte hållbar i längden. Den politiken har också bland annat lett till att vi har fått den ökade kunskapssegregering som vi har i vårt lands skolor. Den har lett till att vi har halkat efter kunskapsmässigt både jämfört med oss själva och jämfört med andra länder. Därför tycker jag att det borde ha gett något dålig smak när vi hörde den tidigare skolministern prata om hur bra allting egentligen var, hur hemsk den nya regeringens politik är och vad den kan komma att ge i utslagning, segregering och annat. Är det någonting som ger utslagning, är det någonting som ger kunskapssegregering är det att inte ge tydliga möjligheter och uppbackning tidigt och att man har en uppföljning som går hand i hand. Det behövs krafttag i skolan. Det är också därför som skol- och utbildningsområdet är ett av de områden som regeringen satsar allra mest på. Det är också därför som vi stärker resursmässigt men också stärker möjligheterna och redskapen i skolan och i utbildningen. Vi ger lärarna delar av de specifika redskap som de behöver i sitt dagliga arbete. Vi inriktar oss på tidiga insatser kopplat till en bra utvärdering så att alla elever får stöd och hjälp som de behöver och som man också har rätt att få. I regeringens arbete med skolan ligger fokus på en skola med kunskap, en skola där eleverna kan lyckas, en skola där eleverna mår bra och där de får det stöd och den hjälp de behöver för att kunna uppnå de mål som vi sätter. Det är en skola som sätter elevens individuella kunskapsutveckling i fokus, vilket är oerhört viktigt om vi ska få en skola där alla elever, var och en av dem, får en ärlig chans att lyckas. Jag är övertygad om att det är i början av skoltiden som de stora insatserna ska komma och inte i slutet av skoltiden. Här börjar ju den nuvarande regeringen i rätt ände. Det är som de mesta insatserna ska läggas, tidiga insatser, stöd och hjälp och en bra utvärdering. Att satsa tidigt på eleverna är viktigast för att minska utanförskapet och kunskapssegregeringen. Det är och regeringens absoluta uppfattning, och det är också en av grundpelarna i vår skolpolitik, inte att laga och lappa i efterhand. Tidiga insatser och en bra utvärdering ska som sagt gå hand i hand. Det utvecklas också just nu tydliga mål i årskurs 3. Vi har också kopplat nationella prov till det som gör att vi verkligen kan se att alla elever hänger med från början, vilket är oerhört viktigt. I och med att vi får de tidigare kunskapsmålen blir det också tydligt i början var man ska ge möjligheter till stöd och hjälp som behövs så att inte eleverna halkar efter och slås ut . Vi återinför också speciallärarna för att ytterligare stärka arbetet med eleverna så att de får den stöttning som de behöver. Vi sjösätter också den hittills största lärarfortbildningssatsningen någonsin, på . Det verkar som om en av de tidigare talarna hade missat det i budgeten. Men är avsatta till lärarfortbildning så att fler lärare får möjlighet att fortbilda sig, höja kompetensen inom bland annat läs- och skrivutveckling. Obehöriga lärare ska också kunna få del av resurserna för att få sin utbildningskompetens. Det här är väldigt viktigt för att stärka kvaliteten i skolan, men framför allt också för att stärka elevernas chanser från början, eftersom vi vet hur oerhört viktigt det är att man får med sig språket redan från början. Vi satsar också på åtgärdsprogram mot mobbning. Vi vet att alldeles för många barn utsätts för mobbning och kränkande behandling av olika slag, vilket är oacceptabelt. Just nu tar man fram forskningsbaserade åtgärdsprogram så att skolorna ska ha något att stötta sig mot i sitt dagliga arbete. Det är också en hel del utredningar på gång. Bland annat vet vi att det sker en översyn av skollagen, som beräknas slutredovisas i slutet av det här året. Det sker en översyn av grundskolornas mål och uppföljningssystem. En ny betygsskala utreds. Lika villkor för fristående skolor och många andra saker utreds. Det kommer också att göras en översyn av lärarutbildningen. Flera av dessa konkreta delar kommer vi att ta upp i debatter i kammaren senare i vår. Det är många reservationer i betänkandet, men det var ändå lite spännande att läsa Socialdemokraternas särskilda yttranden. I vissa av dem går Socialdemokraterna några steg åt regeringens håll. Det gäller till exempel fortbildning av lärare. Man säger tydligt att det behöver göras en storsatsning på bland annat läs- och skrivutveckling precis det som regeringen nu genomför. Man pratar om betygen. Även den nya partiledaren säger att det är bra med flera steg i betygen och att de kan ges tidigare. I ett särskilt yttrande tas frågan om rapport om olovlig frånvaro upp och även frågan om att flytta mobbare. Det kan vara fråga om olika steg. Det ska bli spännande att höra om mål i årskurs 3 är viktigt. Socialdemokraterna tar upp utslagning, och i en reservation framgår det att man absolut inte kan godta att barn inte får tillräckliga kunskaper i skolan. Det är precis det som den nuvarande regeringen försöker att komma åt. Vi får kanske en del intressanta debatter framöver. Jag vill avslutningsvis yrka bifall till förslaget i betänkandet. 192 () replik: Låt oss redogöra för vår politik, , så får ni redogöra för er politik. Satsning på fortbildning av lärare för de tidiga åldrarna är en av de saker som ingick i vårt valmanifest. Det finns tydligt uttryckt. Det är inte något som har kommit i samband med ett yttrande. Det har varit diskussioner men också förslag som har tagits fram av den förra socialdemokratiska regeringen om hur man ska åstadkomma studiero och trygghet. En del av detta kommer till för att förverkligas, och det är bra även om vi inte delar samma övertro på att detta ska lösa allt. Jag har tre frågor till . Den första frågan gäller att den nya regeringen har aviserat att de individuella utvecklingsplanerna ska tas bort. Det är ett instrument, ett verktyg, för utveckling som ska följa alla barn som börjar i den svenska . Delar den uppfattningen? Tycker att de individuella utvecklingsplanerna, som just har syftet att fånga upp varje barns utveckling, är ett verktyg för dialog mellan hem och skola? Delar skolministerns uppfattning att de ska avvecklas? Den andra frågan gäller att det är lätt att stå här och slå sig för bröstet och säga att man ska satsa 2 miljarder på fortbildning av lärare. Faktum är att det mest konkreta vallöftet från den sittande regeringen var att skulle satsas under det här året på fortbildning av lärare för de yngre åldrarna. När kommer pengarna? Vi har ännu inte sett dem. Den tredje frågan gäller på vilket sätt barn som är sex blir bättre av att betygssättas med hjälp av en sjugradig betygsskala? Kan du förklara det, ? 193 () replik: Om man, som , ska prata om ett klasskiktat samhälle kan man fundera på vad som egentligen ger ett klasskiktat samhälle. Är det en låt-gå-skola vi kan ta igen det någon annan gång någon annanstans? Eller är det en skola som tidigt vill ha ögonen på varenda enskild elev? Det här gäller både insatser men också en tydlig utvärdering. Det är den politiken som vi för. Vi kallar det för ramar och kramar i skolan. Det gäller både insatser och utvärdering. De ska gå i hand i hand. En av delarna för att koppla ihop insats och utvärdering gäller att ha mål för årskurs 3. Då kan man se att varenda elev kan följa med i skolan. Om någon elev inte gör det ska extra resurser sättas in. En del i detta är de individuella utvecklingsplanerna. De är viktiga. De ska inte bara titta framåt utan också bakåt. Då går det att se vad som har hänt och vad som ska utvecklas vidare. Det ska gå att se både bakåt och framåt i planen. Vad gäller satsningen på fortbildning av lärare vet jag inte vad har tittat på. I budgeten satsas det 350 miljoner, 750 miljoner och 2009 950 miljoner. kommer en redovisning av hur detta ska genomföras. Vad gäller betygen har vi sagt att det som kommer att förmedlas och genomföras är betyg från årskurs 6. Just nu pågår en betygsutredning. Vi har gett direktiv om att det ska vara fem betygssteg för godkänt. Vi tycker fortfarande att det är viktigt med tidiga insatser men också med en bra utvärdering. Ingen elev ska gå i utan att ha fått det stöd och den hjälp eleven behöver. 194 () replik: Den ambitionen delas nog av alla ledamöter i denna riksdag. Det är engagerade människor som vill väl. Sedan kan vi vara oense om hur vi ska komma fram. Jag fick intressanta svar, även om jag inte till fullo kan säga att de var helt tydliga. Jag återupprepar de frågor jag känner att jag inte fick något svar på. På vilket sätt blir sexsju-åriga barn bättre av att betygssättas? Visst kallas det för betygsliknande omdömen, men er främsta företrädare i utbildningspolitiken, skolminister , har sagt att det inte ska vara förbjudet att använda den vanliga betygsskalan. har ni tänkt er en sjuskalig betygsskala. Det måste innebära att sjuåringar ska betygssättas sjufalt. På vilket sätt blir sexsju-åringar bättre av att bli godkända A, B, C, D eller vad det nu är? På vilket sätt blir de bättre? Den andra frågan jag vill återkomma till är om jag kan tolka svar som att de individuella utvecklingsplanerna visst ska finnas kvar. Jag kan förstå att en regering vill ändra dem i den riktning man själv tror på. Jag delar inte den uppfattningen, men jag kan respektera den. Men kommer planerna att finnas som ett obligatorium, en rättighet, för samtliga elever i svenska ? Kan jag uppfatta det som att de kommer att vara kvar? Hur går det ihop med att skolministern säger att de i det kommande skollagsarbetet ska försvinna? Den tredje frågan gäller att inte försöka blanda ihop korten. Förutom den satsning som ni har pratat om, fortbildning av lärare, var både , vår nuvarande utbildningsminister, och , vår nuvarande skolminister, väldigt tydliga inför valet. skulle satsas på fortbildning av lärare för de yngre åldrarna. Fortbildningen skulle handla om att läsa, skriva och räkna. Vi har inte sett till pengarna. När kommer de? 195 () replik: Spring inte ifrån verklighetsbilden för skolan. Spring inte ifrån ditt eget ansvar som före detta skolminister och representant för det parti som har styrt landet och därmed också skolpolitiken . Vad har den politiken gett? Den politiken har gett en större utslagning i svensk skola än vi har sett på . Den har gett ett jämfört med vårt eget land och andra länder sjunkande kunskapsresultat i skolan. Spring inte ifrån det ansvaret. , regeringen och försöker se till att ingen elev ska gå osynlig i , som den kunde i och Socialdemokraternas skola, utan att någon tog tag i och hjälpte och stöttade eleven. Det är fråga om tidiga insatser men också en bra utvärdering. De måste gå hand i hand. Ni mäktade inte med det, orkade inte eller ens ville ta tag i det. Därför är det osmakligt av en före detta minister som bär det ansvaret att säga att det inte finns några problem utan att man ska fortsätta med den gamla typen av politik. Spring inte ifrån det ansvaret. Det vi gör , och som finns i budgeten, är bland annat en storsatsning på fortbildning. Det är regeringens politik. Det här året är det 350 miljoner, och det kommer att börja . Det är en fortbildning. Kommunerna tar sitt ansvar, men staten ger en extrapeng för att kunna stärka lärarna i deras arbete med bland annat läs- och skrivutveckling. Vi vet hur viktigt det är att eleverna får med sig tillräckliga kunskaper, så att vi inte får den utslagning som den tidigare regeringens skolpolitik gav. 196 () replik: Jag vill först korrigera ett yrkande. Jag sade att jag ville yrka bifall till reservation 51, men det vill jag inte. Jag yrkar bifall till reservation 52. Jag kommer att uppehålla mig lite vid fortsättningen på det förra anförandet, när det handlar om insatserna. pratade mycket om verkligheten. Jag tror att vi alla har sett verkligheten i skolan, och vi väljer ibland att beskriva den lite olika. Den verklighet jag ser, både när jag själv har jobbat i skolan och när jag besöker skolorna , är att lärare säger att de förslag som regeringen har inte är de verktyg som de behöver för att eleverna ska nå kunskapsmålen. Jag hörde inte att fick svar om på vilket sätt betyg kommer att öka kunskaperna bland eleverna. Vilket pedagogiskt värde har betygen? Vilket pedagogiskt värde har de nationella proven? På vilket sätt ökar vi kunskaperna genom disciplinära åtgärder? Det behövs insatser i skolan. Den uppfattningen delar jag. Jag tycker inte att skolan är perfekt som den är , men jag tänker inte måla den så svart som , den borgerliga regeringen och majoriteten försöker göra. Det behövs mindre grupper. Det behövs fler lärare för att kunna ha de mindre grupperna. Det behövs stimulans för läsande, inte bara utbildning i läsande och skrivande utan även stimulans till exempel genom att ha öppna skolbibliotek med skolbibliotekarier som kan stimulera till läsande. Vi behöver en resursfördelning som är efter behov och inte per skalle. 197 () replik: Jag vet inte riktigt vad menade i början om att inte stå och prata om verkligheten. Men det är ju verkligheten som vi har att utgå ifrån. Verkligheten i skolan ser ut på ett visst sätt, och det är den som vi vill förbättra och ge möjligheter att förbättra. Det är i alla fall det som jag och regeringen utgår ifrån. I många skolor fungerar det väldigt bra, och många lärare och skolledare gör ett fantastiskt arbete. Men tyvärr fungerar det inte överallt, och det ser väldigt olika ut. Det är också just likvärdigheten och lika möjligheter att lyckas som vi vill förstärka för varje enskild elev. Det är det vi vill komma åt med många olika delar och typer av insatser. Jag tror inte att det finns en människa som säger att om vi bara hade hundra betygssteg och inte gjorde någonting annat skulle skolan bli bättre. Det handlar om att ha olika typer av insatser, olika typer av utvärderingsinstrument. Det är betygen, som är väldigt viktiga, eftersom vi vet att det oftast tyvärr, kan man säga är när betygen kommer som det blir en väldigt rak kommunikation. Då reagerar föräldrarna också: Varför har ingen sagt någonting tidigare? Varför har ingen gjort någonting tidigare? får jag som elev besked om hur jag ligger till. Därför vill vi också att betygen ska komma i årskurs 6 och att det ska vara en större skala än vad det är . Det är fortfarande oerhört viktigt att ha utvecklingssamtalen. De spelar en väldigt viktig roll. Att ha den typen av kommunikation, att ha en tydlig, bra och rak kommunikation med hemmet är också A och O. Det ser vi i de skolor som fungerar bra. Det är två saker: Man har en väldigt bra och tydlig skolledning, och man har en bra kommunikation med eleverna och med hemmen. Det är de som lyckas väldigt väl. Det är viktigt att ha olika delar som komplement. Betygen enskilt är inte det viktigaste de är en del av flera. 198 () replik: Jag sade att vi nog ser väldigt olika verkligheter. Jag menade inte att man inte ska stå och prata om verkligheten, för det är självklart. Men jag tror att vi ser den lite olika. Jag ser den inte riktigt så nattsvart som ministern oftast brukar se den. Men självklart ser jag att det finns behov. Det jag möter ute på skolor när jag träffar både lärare, skolledare och elever är att de insatser som man väntar på inte handlar om betyg, inte handlar om disciplinära befogenheter. Det handlar om att de mycket väl vet vilken typ av stöd och hjälp deras elever behöver men att de inte kan ge dem det därför att de är för få och inte har specialpedagoger. Jag har varit på många skolor där man bara har en specialpedagog på hela skolan, och det är naturligtvis inte möjligt för den specialpedagogen att befinna sig i klassrummen, där han borde finnas. får vi inget svar på frågan: Vilket pedagogiskt värde har betygen? På vilket sätt uppnår man kunskap genom betyg? På vilket sätt uppnår man kunskap genom nationella prov i årskurs 3? Det har vi fortfarande inte fått svar på. Eleverna kan uppnå kunskap genom att ha engagerade lärare, som känner att de inte behöver kompromissa i sin undervisning. 199 () replik: Det finns en del som tror på en skola där vi inte skulle behöva ha några mål eller där vi inte skulle behöva ha några hållplatser, där man säger hit kan man nå. Jag tror inte på den typen av skola. Jag tror på en skola där man har både stöttning och en tydlig utvärdering. Därför är betygen, som jag ser det, en bra, tydlig och rak utvärdering. Det är ingen som har kommit på något bättre system. Men det ska givetvis också vara en bra kommunikation, som ett komplement till den individuella utvecklingsplanen och till utvecklingssamtalen. Jag tycker att den kompotten är väldigt bra. Precis som säger ser bra pedagoger direkt vilka elever som behöver extra stöd och hjälp och vilken typ av stöd och hjälp de behöver, en del för att gå lite fortare fram och andra för att kunna komma igen eller gå lite djupare in i olika ämnen. Det är väldigt viktigt att vi för det första tillåter den individuella möjligheten i en mer flexibel skola på det sättet och för det andra stöttar. får kommunerna mer pengar över i sina kommunpåsar. Vi drar i gång en speciallärarutbildning igen, och vi satsar väldigt stort på en lärarfortbildning som ska vara en stöttning ute i skolorna, plus att de som inte har en pedagogisk utbildning ska kunna få det extra. De resurserna lägger vi därför att vi vet att nyckeln i skolan handlar om pedagoger och bra pedagoger. Dem ska vi också se till att stötta och stärka. 200 () replik: nämnde på slutet i det förra replikskiftet orden individuella möjligheter och flexibel skola. Det fick mig att lystra till, för då kände jag plötsligt igen politik, som jag följde och tyckte var väldigt bra. Det som gör mig orolig , förutom alla andra detaljer som har avhandlats och som jag inte vill upprepa, är frågan om alternativa pedagogiker, framför allt Waldorfpedagogiken. Man kan konstatera att ett obligatoriskt nationellt prov i årskurs 3 är en likriktning av svensk skolpedagogik utan dess like. Den pedagogik som man släppte fri för i och med Lpo 94 återkallas till en likriktning. Då undrar jag: Kan verkligen inte tänka sig att vi har olika möjligheter här? Jag pratar inte om att minska kraven, men kanske att vara flexibel när det gäller uppföljningsmöjligheterna. Sedan kan man ha olika åsikter om nationella prov generellt och så vidare. Jag menar att det måste finnas alternativ. Det måste finnas möjligheter att ha olika pedagogiska modeller inom svenskt skolväsende även . 201 () replik: