prot · GV0927 · 2007-11-20 00:00:00 — Problemet är att det väldigt ofta uppstår konflikter. Till exempel uppstår ofta konflikten om man ska rädda liv eller bevaka gränsen. Här finns det inte klarlagt att det är att rädda liv som går först. Så länge detta inte är klart kan vi inte acceptera det. I fallet med fiskarna som räddade båtflyktingar till livet gjorde de allt enligt sjörätten. Fiskarna räddade dem och återförde dem till den närmaste hamnen, vilket råkade vara en europeisk hamn. Då frågar man sig om Frontex roll inte är att följa sjörätten utan att skicka tillbaka flyktingar oavsett hur medtagna de är. Många drunknar, men det är också många som är näst intill döende när de väl kommer fram. Det är en väldigt lång resa med många strapatser och risk för att de inte får tillräckligt med mat och vatten. Det kan vara kallt och stormigt. Det händer ju väldigt mycket på vägen. Jag hoppas att regeringen vågar ta upp de här frågorna. 29 (m): Först måste jag reagera på att vi skulle bygga högre och högre murar. Hela Europasamarbetet för oss som är för ett Europasamarbete handlar faktiskt om att riva murar och skapa ett mer gränslöst . Det som händer är att vi öppnar dörrarna för de nya medlemsstaterna att vara med i ett mer gränslöst . Däremot är det inte så att vi har helt fri arbetskraftsinvandring och att det finns regler. Frontex har därför skapats för att hjälpa medlemsstaterna vid yttre gräns. Och det finns regler och en ordning för det, precis som jag svarade på de frågor som ställdes i interpellationen. Jag tror att det är viktigt att man har ordning på detta och att man arbetar med det. Det är spännande detta med arbetskraftsinvandring. När man lyssnar på blir man lite nyfiken på om nu kommer att stödja de förslag till ökade möjligheter till arbetskraftsinvandring som regeringen har aviserat. Det handlar ju om att vi inte har den typen av regler , och det gör att människor som söker av det skälet avvisas från att komma in i vårt land eller i . Där finns det en hel del att göra eftersom vi behöver de insatser som de kan bidra med. Jag tror att det var som tog upp att här arbetar man med hemliga riskanalyser. Frontex analyser bygger på öppna källor, rapporter från olika organisationer, medieuppgifter. Man tar även in sekretessbelagd information och alla möjliga olika fakta. Det omfattar bland annat de rutter och tillvägagångssätt som används av de kriminella nätverk som utnyttjar människor och som ägnar sig åt människosmuggling. Det är inte möjligt att exakt avslöja och ha full offentlighet när det gäller den kunskap man har om detta, för det skulle utnyttjas av de cyniska brottslingar som förstör livet för människor. Det är skälet till att det inte är offentlighet fullt ut. Men när man deltar i operativa insatser inom Frontex eller Rabit har man naturligtvis full tillgång till informationen och kan vara med i analysen och också planera det arbete som ska utföras. Vi ser detta som ett operativt samarbete och det är polisen som avgör. När det gäller om det är obligatoriskt att vara med för det var också med i en diskussionsvända här är det så att i Frontex operationer får polisen själv bestämma. Om de känner att det är något som de har att bidra med gäller reglerna, och man är med i arbetet där. När det däremot gäller Rabit är man tvingad att ha personal som kan användas eftersom man då har så snabba ledtider för att kunna rycka ut i besvärliga situationer. Därför har man ganska noggranna förordningar och regelverk för vad som gäller för dem som arbetar med detta. Där måste man anmäla deltagande redan innan. Det är alltså en viss skillnad mellan dessa arbeten. Som sagt finns det egentligen inget onödigt hemlighetsmakeri i detta, utan man arbetar på ett ganska traditionellt polisiärt sätt. Det är fler poliser som arbetar med detta, de som arbetar med det har högre utbildning och man försöker att få bättre och bättre regelverk. Det är otroligt viktigt. Och vi har hög svansföring i diskussionerna om att se till att Frontex verkligen har ett mervärde och är till människors hjälp och inte till för att mota undan människor. När det gäller frågan om gränskontroll är samma sak som att hålla människor utanför handlar det om fri invandring eller reglerad invandring, och jag har inte märkt att någon i den här har varit för en helt fri och öppen invandring. 30 (): Att göra det här till en debatt om huruvida man är för fri invandring eller för Frontex är väl ändå att förenkla diskussionen ganska avsevärt. Att i det här sammanhanget lyfta fram arbetskraftsinvandring är fullständigt irrelevant. Det vi diskuterar nu är möjligheten att söka sig till EU och få rätt att söka asyl. De provokationerna eller sidospåren tänker jag inte falla för. Detsamma gäller det första nu angivna påståendet av justitieministern att det här handlar om huruvida man är för eller för EU eller inte. Inte heller den lilla falluckan tror jag att jag ska falla i. Låt oss återgå till huvudfrågan. Här har , under socialdemokratisk och under borgerlig regering, under ett stort antal år byggt murarna runt högre, alltså gjort det svårare för människor att komma hit och söka asyl. Det är inget som jag står här och hittar på. är ett sådant exempel, Dublinförordningen är ett sådant exempel och transportörsansvaret är ett sådant exempel. Och det kan man inte bara bortse från därför att man som justitieminister plötsligt i talarstol inte vill kännas vid att det parti man representerar har bidragit till att just bygga dessa murar högre och göra det allt svårare för människor att komma hit och i stället hänvisa dem till människosmugglare. är det människosmugglare som gör sina operationer i vinstsyfte, ibland är det människor som hjälper andra därför att man faktiskt ser att människor har ett behov av hjälp. Det här kallar justitieministern för omänskligt. Omänskligt är väl snarare beskrivningen av den politik som driver människorna i händerna på människosmugglare. Så kom det ändå fram : Vi kan inte välja att vara med i Rabitinsatser eller inte. Det betyder alltså, om jag förstår det rätt, att nu har inträtt i ett samarbete där vi inte kan avgöra i vilka Rabitinsatser vi kommer att medverka. Om de följer de regleringar som vi tycker borde gälla, om man får rätten till asyl i de sammanhangen eller inte, om UNHCR är representerat eller inte, om det är militär personal från andra länder som medverkar eller inte i alla fall på den punkten fick vi ett klargörande, men det gör inte saken bättre. 31 (m): Jag skulle aldrig drömma om att försöka bygga falluckor, . Men det är ett relevant ställningstagande att bestämma sig för om man vill ha fri invandring eller om man vill ha en reglerad invandring. Väljer man reglerad invandring måste man på ett eller annat sätt reglera den och se till att man upprätthåller regelverken. När det gäller EU:s yttre gräns har man kommit fram till att det finns en del problem. Därför har man skaffat sig en gemensam institution, resurs eller ett instrument, som är Frontex, för vissa typer av uppgifter när medlemsstaterna inte klarar av det som de borde klara av. Vi måste hålla noga koll på hur det fungerar. Jag försökte i mitt svar redovisa de grundläggande regelverk som gäller för detta, och det är inget märkvärdigt med det. Sedan är det så, som jag också påpekade när det gäller gränskontroll till sjöss, att det finns en del oklarheter. Det gäller inte det exempel som tog upp om fiskarna, för det var ett annat ärende. Men det finns oklarheter. Därför har man tillsatt en kommitté för att reda ut oklarheter. Där deltar därför att vi tycker att det är viktigt att få klarlagt vad som ska gälla. Vi tycker också att det är viktigt att se till att gränskontrollanterna får ordentlig utbildning, inte minst när det gäller asylrätt och annat. Dock är inte asylfrågorna något som prövas av Frontex, utan det är de nationella myndigheternas eget ansvar. Jag vet inte om tog det som en nyhet att vi inte kan välja om vi ska delta i Rabitinsatser. Det är i vart fall ingenting som har hemlighållits. Men som jag påpekade finns det noggranna regler för hur detta ska gå till. Vi har möjlighet, om vi deltar i en sådan insats, att påverka uppläggningen av densamma så att den verkligen i de extrema situationer där den kan användas fungerar till människors hjälp och inte någonting annat. Avsikten är att vi ska ha regelverk som fungerar också i förhållande till verkligheten. Vi ska leva upp till internationella konventioner om människors fri- och rättigheter. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2007/08:117 om hantering av underhållsstöd vid utmätning 32 (m): LiseLotte har frågat mig hur jag avser att göra hanteringen av underhållsstöd vid utmätning mer rättvis i förhållande till hanteringen av underhållsbidrag och därigenom underlätta för människor att själva återbetala underhållsstöd till i stället för att tvingas söka socialbidrag. Reglerna om underhåll syftar först och främst till att säkerställa att det barn som är berättigat till bidrag också får det. Det finns skillnader mellan underhållsbidrag och underhållsstöd. Underhållsbidrag betalas direkt av den ena föräldern till den andra. Om den som betalar har löneutmätning för andra skulder får han eller hon förbehålla sig ett belopp för betalningen av underhållsbidraget. På det sättet säkerställs det att betalningarna av underhåll till barnet fortsätter som vanligt trots utmätningen. Den som inte betalar underhåll utan i stället låter betala underhållsstöd, vilket sedan återkrävs av den bidragsskyldige föräldern, får däremot inte tillgodoräkna sig beloppet vid en utmätningssituation. Eftersom barnet redan är garanterat underhåll genom underhållsstödet har det inte ansetts finnas skäl att göra någon skillnad på den fordringen i förhållande till andra statliga fordringar. Lagstiftningen kan därmed sägas premiera den som betalar underhållsbidrag direkt till den andre föräldern genom att underhållsbidragets storlek då tillåts påverka förbehållsbeloppets storlek. En effekt av den nuvarande lagstiftningen är alltså att det är förmånligare att betala sina underhållsbidrag själv i stället för att utnyttja som förmedlare. Det kan vara positivt att lagstiftningen på det här sättet har en handlingsdirigerande funktion. En förutsättning är dock att de skillnader som finns mellan systemen för underhållsbidrag och underhållsstöd är kända för de människor som är berörda. I annat fall riskerar reglerna att leda till att bidragsskyldiga skuldsätts i onödan. Ett sätt att komma till rätta med eventuella problem vore att säkerställa att underhållsskyldiga får tillräcklig information om reglerna. Jag kan nämna att bland annat arbetar med att förbättra informationen. Vidare överväger regeringen en översyn av utsökningsbalken och särskilt frågorna om gäldenärernas situation vid löneutmätning. Jag kan dock inte nu ange någon exakt tidpunkt för när en sådan utredning kan tillsättas. Syftet med en översyn är att göra utsökningsförfarandet effektivare och mera rättssäkert och att säkerställa att det finns ett tillräckligt socialt skydd. I det sammanhanget är det naturligt att också frågan om förbehållsbelopp ses över. 33 (): Först vill jag tacka ministern för svaret på min interpellation. Som vi kunde höra av svaret tycker ministern att dagens förfarande kan försvaras och att det är riktigt. I allmänna råd framgår det med all tydlighet att ett barn inte anses ha bättre rätt till förälderns lön än det kreditinstitut där föräldern har en skuld. Företaget med en fordran på föräldern prioriteras framför försörjningen av barnet. Det är någonting som jag kan tycka är orättvist och fel eftersom vi i många andra sammanhang talar om barnets bästa. Det här är inte för barnets bästa. tar inte, och ska inte ta, hänsyn till föräldrarnas kostnader för underhållsstöd eller kostnader som uppstår i samband med umgänge med barnet när förbehållsbeloppet räknas ut. allmänna råd ser ut som de gör på grund av en ändring i företrädesordningen i utsökningsbalken . Jag tycker att det är märkligt att ett mobil- och telefonföretag som står utanför mataffären och prånglar ut telefonabonnemang har större rätt till abonnentens lön än hans eller hennes barn. Utsökningsbalken är då kreditmarknaden såg helt annorlunda ut än . praxis gör att flera underhållsskyldiga föräldrar inte har möjlighet att betala tillbaka underhållsstöd till , varpå skulden växer. Nya skulder leder till nya svårigheter, till exempel kan man inte bli beviljad skuldsanering. Det finns också exempel på umgängesföräldrar som inte kan eller frivilligt avstår från att träffa sina barn då de helt enkelt inte har råd. Det finns inga pengar att betala de extrakostnader som umgänget med barnet innebär. Det kan röra sig om allt från resekostnader till att ta med sig barnet på bio. I praktiken kan i och för sig ensamstående umgängesföräldrar ansöka om socialbidrag när förbehållsbeloppet understiger riksnormen. Men avslår ofta ansökningar om bistånd till underhållsstöd och umgängeskostnader. Det är inte heller alla umgängesföräldrar som är föremål för utmätning som känner till sina rättigheter. Där kan jag hålla med ministern om att det behövs mycket mer kunskap i frågorna. Det är långt ifrån alla som har fått avslag på sin ansökan som orkar gå vidare med ett överklagande för att eventuellt få rätt i länsrätten. Den viktigaste frågan för mig är om det verkligen är rimligt att umgängesföräldern som är föremål för utmätning ska behöva söka socialbidrag för att försörja sina barn. I många fall skulle säkert föräldern betala kostnaderna själv om bara kostnaden täcktes av förbehållsbeloppet. För mig är det självklart att ingen människa ska behöva avstå från att träffa sina barn på grund av att han eller hon inte har råd. Lika självklart är det att återbetalning av underhållsstöd till inte får bli en ny skuldfälla för den som redan är utsatt för utmätning. Därför bör räkna med underhållsstöd i förbehållsbeloppet, precis som man gör med underhållsbidrag som betalas direkt till den förälder där barnet bor utan inblandning. Regeringen talar ofta om att man ska leva på sin lön och inte vara bidragsberoende. I de fall som jag precis har tagit upp har personen en lön men tvingas ändå söka socialbidrag på grund av, som jag menar, brister i lagstiftningen. Det är motsägelsefullt. Det skulle vara intressant att höra vad justitieministern har att säga om saken. 34 (): LiseLotte ställer frågor om hantering av underhållsstöd vid utmätning. Justitieministern har redogjort för de regler som gäller i sitt anförande, men jag vill ändå framhålla att ett väsentligt skäl för den ordning vi har är att det är ett prioriterat ändamål när en förälder gör rätt för sig genom att betala underhållsbidrag till ett barn. Om har betalat underhållsstöd i stället för det underhåll föräldern borde ha betalat har i varje fall barnet hållits skadeslöst. Frågan gäller företrädesordningen mellan olika fordringar vid utmätning. Det är riktigt att en lagändring trädde i kraft . , före , hade en fordran som avsåg återbetalningsskyldighet för underhållsstöd samma företrädesrätt som en fordran på underhållsbidrag. En fordran som gäller utbetalt underhållsstöd är en statlig fordran. Att en sådan fordran hade företrädesrätt framför andra statliga fordringar ifrågasattes eftersom det för ett barns försörjning saknar betydelse om staten har bättre företrädesrätt för fordringar avseende återbetalningsskyldighet för underhållsstöd än för andra statliga fordringar eftersom medel för barnets försörjning tryggas genom utbetalning av underhållsstöd. Det ansågs också principiellt lämpligare att låta fordringar på utbetalt underhållsstöd jämställas med statens andra fordringar. föreslog därför att företrädesrätten skulle ändras, något som hade föreslagit i en skrivelse till regeringen. Det var den tidigare socialdemokratiska regeringen, där LiseLotte parti ingick i regeringsunderlaget, som därför föreslog att statliga fordringar avseende återbetalningsskyldighet för underhållsstöd vid löneutmätning inte längre skulle ges företräde. Jag anser att det är en rimlig ordning. Vad gäller då i en utmätningssituation? gör utmätning för skulder i en viss ordning. För det första sker utmätning för underhållsbidrag. För det andra, vilket är ett undantag, görs utmätning för konkursbos fordran på lön. Det kan vi i princip glömma i detta sammanhang. Sedan kommer skatter, böter, underhållsstöd och andra statliga fordringar och övriga skulder, till exempel bankskulder och tv-avgifter. Det betyder att om en person har skatte- och underhållsskulder så har övriga fordringsägare små möjligheter att få betalt. När det sedan gäller den kommunala sidan av den påstådda problematiken som LiseLotte tar upp kan jag konstatera att det inte finns utrymme för betalning av sådana skulder som talar om i den av fastställda riksnormen för försörjningsstöd. Att någon som frivilligt försätter sig i situationen att han eller hon betalar statliga skulder framför att köpa mat tillfälligt i en akut situation kan få försörjningsstöd för att slippa svälta är en annan sak. Jag kan inte förstå hur LiseLotte kan påstå att det med gällande ordning kan bli så att skattepengar går till att finansiera finansbolagens vinster. 35 (m): har ytterligare redovisat vad som gäller på området. Jag kan instämma i det. Det är orimligt att påstå att man skulle låta privata skulder gå före en vettig ekonomi för den som är betalningsskyldig. Det finns en ganska noga genomtänkt ordning för hur skulder prioriteras för den som ska ha en utmätning. Påståendet att gäldenärer söker socialbidrag och att skattepengar därigenom finansierar vinster hos finansbolag är inte heller korrekt. Normalt kan man inte få socialbidrag som man är föremål för en löneutmätning. Reglerna om förbehåll syftar till att man ska ha kvar pengar för sina vanliga levnadsomkostnader. Skulle det inträffa att någon under löneutmätning får socialbidrag kan man ändå inte säga att skattepengar finansierar finansbolag. Eftersom statliga fordringar har bättre rätt än privata så måste de betalas innan några andra borgenärer kan tillgodoses. Det är inte korrekt i argumentationen. Föräldrar som har barn som de ska betala för på det ena eller andra sättet har en mycket besvärlig situation. Det som är olyckligt, och det var jag inne på i mitt ursprungssvar, är naturligtvis om man inte kan reglerna ordentligt och inte ser skillnaderna mellan underhållsbidrag och underhållsstöd som så noga har reglerats. Det finns ett syfte med skillnaden. Man har i ansett att det är en fördel om föräldrarna kommer överens om vad som ska betalas och sköter det själva i förhållande till att man låter hantera det hela. Det finns många skäl för det ställningstagandet. Över tid kan det naturligtvis vara så att det finns enstaka föräldrar, kanske många, som inte känner till reglerna och därför tycker att det blir konstigt och ojämnt och inte riktigt förstår hur de ska hantera sin ekonomi och vad som faktiskt gäller. Därför är det mycket bra att funderar över bättre information till berörda. Det jag sade om att vi ska se över utsökningsrätten är också viktigt. Det kommer att kräva en utredning som jag inte riktigt har kunnat prioritera , men det handlar om att se över situationen vid löneutmätning, till exempel frågor om förbehållsbelopp. Jag tror att det är oerhört angeläget att man i det tittar på de normkonflikter som finns mellan den familjerättsliga och socialrättsliga regleringen å den ena sidan och utsökningsrätten å den andra, exempelvis när det gäller umgängeskostnader. Det finns ett antal ganska knepiga frågor som man behöver analysera i en sådan utredning. Jag vågar inte ge besked om när denna utredning kan komma till stånd. Det viktiga är att vi får bättre information till föräldrarna så att de vet vad som gäller. I övrigt tycker jag att reglerna är ganska väl motiverade och rimliga. 36 (): Jag tackar ministern för hennes inlägg. Jag tackar också för juristkursen. Detta behöver inte vara bara en diskussion om att läsa lagen. Lagen handlar också om hur man ska tolka saker och hur man uppfattar saker. Det är mycket tydligt att det finns en skillnad mellan högerns och min syn. I högerns argumentation har alla, som förälder eller som vilken person som helst, lika möjlighet att välja hur man i sådan här situation vill handskas med sina skulder, vill klara av umgänget med sina barn och så vidare. Så är det inte . Det finns många föräldrar, i många fall handlar det om pappor, som är i en mycket utsatt situation. Det finns en förening som heter Insolvens där många av dessa pappor, och även mammor för den delen, är medlemmar och kan vittna om många fall där det inte alls fungerar så exemplariskt som det verkar göra i justitieministerns och Antis värld. Det är inte så. Föräldrar som har umgängesrätt med sina barn måste tyvärr ibland avstå från att träffa sina barn för att de inte har råd. Man har velat göra rätt för sig, och då finns det inte pengar för umgänge med barnen. Det är mycket sorgligt. I förarbetena till lagen föreskrivs att beloppen för utmätning ska ligga över riksnormen för ekonomiskt bistånd. Det är för att individen och inte samhället ska bära kostnaderna för individens skulder. I verkligheten är det så att får man detta stöd från , som är svårt att få, för att klara umgänget med sina barn är det inte så att direkt har betalat kreditbolagens skuld. Men i förlängningen blir det så att man har fått hjälp att betala de pengarna. Det kan man diskutera. Det är också sagt att en person som har löneutmätning ska få behålla egna pengar till sitt uppehälle. Gäldenären ska inte löneutmätas så hårt att hon eller han ska behöva söka socialbidrag för sin försörjning. Men tyvärr sker det , och jag tycker att regeringens linje är mycket motsägelsefull. Här finns personer som skulle klara av sin situation och inte behöva söka bidrag om reglerna såg annorlunda ut. I verkligheten är det så, precis som jag sade tidigare, att bland familjer med löneutmätning hamnar ensamstående barnfamiljer med tonårsbarn och ensamstående umgängesföräldrar , tvärtemot syftet med lagen, under riksnormen för kommunalt ekonomiskt bistånd. I svaret och i sitt förra inlägg sade ministern också att lagstiftningen kan sägas premiera den som betalar underhållsbidrag direkt till den andre föräldern genom att underhållsbidragets storlek då tillåts påverka förbehållsbeloppets storlek. Men för att få ta del av premieringen krävs att föräldrarna är överens. Jag anser inte att det är lagstiftarnas sak att premiera den ena skilsmässouppgörelsen framför den andra. Vidare sägs i svaret att det kan vara positivt att lagstiftningen på detta sätt har en handlingsdirigerande funktion. Positivt för vem, undrar jag. Är det för de barn som inte får träffa sin pappa för att han inte har råd eller för den mamma som måste be om hjälp för att ha råd att leva drägligt den vecka hon har barnen? 37 (): Jag återkommer till LiseLotte fråga om det är rimligt att kommunala skattemedel går till finansbolagens vinster. Jag kan konstatera att jag har svårt att se när denna situation kan uppkomma. Det skulle i så fall innebära om man är återbetalningsskyldig för underhållsstöd att man har betalat hela den skulden eftersom vi har en företrädesordning som gäller. Om det av någon anledning skulle vara så att företrädesordningen inte har fått genomslag när har gjort en utmätning kan man överklaga beslut till tingsrätten. Så måste det självklart vara i en rättsstat. Man kan inte ge sken av att vi har regler och sedan inte tillämpa dem. De regler som finns ska tillämpas, och det finns en tanke med dem. Sedan försöker LiseLotte rädda situationen genom att föra in en mängd andra frågor. Att det är svårt för utsatta föräldrar och att det finns en problematik i många avseenden är inte så svårt att instämma i. Det är klart att det finns det. Den praktiska verkligheten är i många fall väldigt svår för personer som har en hög skuldsättning. Det är svårt att få livet att gå ihop.