prot · GV0912 · 2007-10-18 00:00:00 — Det visar att regeringen åtminstone inser att det knappast är någonting som stärker jämställdheten i landet. När det gäller valfriheten kan man konstatera följande: Vilken valfrihet innebär det att som ung kvinna i övriga europeiska länder inte ha tillgång till vare sig förskola eller fungerande föräldraförsäkring utan bara erbjudas ett vårdnadsbidrag och därmed välja mellan arbete och bidrag? Det är ett ödets ironi att en regering som hyllar arbetslinjen inleder med att som första jämställdhets- och familjepolitiska reform installera ett bidrag för att man inte ska arbeta. Det är ju i princip det som vårdnadsbidraget handlar om. Den undersökning du talar om ställer inte den riktiga frågan. Om man nu inför ett vårdnadsbidrag och det innebär drastiskt minskade resurser till förskolan är man då beredd att stödja ett vårdnadsbidrag? Svaret är nej. Moderna svenska familjer vill ha en förskola och tillgång till den för sina barn. Undersökningen är fel. 184 () replik: Om man ställer arbetslinjen mot familjepolitiken har man missat något väsentligt, . En av de viktigaste arbetsuppgifter som vi har är att ta hand om våra egna barn. Bättre och viktigare arbetsuppgift får man leta efter. säger att hemmafrubidrag så kallar han lite nedlåtande vårdnadsbidraget ska vi inte ha. Däremot är det okej att införa ett bidrag som ger friska tonårspappor möjlighet att vara hemma medan barnen är i skolan och meka med bilen i stället. Är det en bra och framåtsyftande familjepolitik? 185 () replik: Jag kallar det hemmafrubidrag därför att det är precis vad det innebär. I var det som använde kontantstøtte. Det var tack och lov många som inte gjorde det. Det var nästan inga män som gjorde det. Vem klarar sig på ? Hur många ensamstående får möjligheten att använda ett kontantstøtte eller vårdnadsbidrag? Det är väl ingen som klarar sig på den låga inkomsten. Det blir ett hemmafrubidrag för personer som likt har möjligheten att dryga ut familjeinkomsten och låta någon gå ned i arbetstid. Men det är knappast något som bidrar vare sig till jämställdheten eller till möjligheten att kombinera förvärvsarbete eller föräldraskap. Den möjligheten ska vara rimlig och möjlig för alla i detta samhälle och inte bara för dem som har råd. Avveckla inte förskolan. Minska inte resurserna till världens bästa förskola, utan se till att avstå från införandet av ett vårdnadsbidrag. 186 () replik: Jag tror att just vårdnadsbidraget framför allt kommer att debatteras när det gäller familjepolitiken. Det är någonting som stöter väldigt mycket. Här ligger kanske den ideologiska skillnaden mellan det borgerliga blocket och Socialdemokraterna och Vänstern. Enligt s-politik ska samhället bestämma hur politiken ska se ut, vem som ska ha föräldraskapet och var. I vår allianspolitik ska föräldrarna själva få lov att styra detta. Jag tror att det senare är väldigt viktigt. Anledningen är att familjer inte ser lika ut. I en familj kan det vara naturligt att man är hemma hos barnet. Vid något ställe vid mellan blir det en naturlig övergång till en förskola av något slag. blir det en naturlig vidareutveckling till skola och så vidare. Ett annat barn är inte moget för den utvecklingen. Det är bara familjen som själv kan se detta. Då finns den här möjligheten, och det är bra för föräldrarna i . 187 () replik: Det allra mest flexibla vi har är en föräldraförsäkring där du till och med kan använda den för att kunna ta ut ersättning för upp till en åttondel av . Den är flexibel och möjlig för alla. Eftersom inte gav något svar tidigare här kan jag ställa frågan till Staxäng. De som använder vårdnadsbidrag är företrädesvis sannolikt kvinnor om vi ska tro på det norska exemplet. Ska man uppmana dem att utöver de också be sin man betala för att de inte ska missa pensionen? Det är den direkta pensionseffekten som ett användande av vårdnadsbidraget får. Det är inte så i det förslag som ligger att man ens ska kompensera för minskade pensionsinbetalningar. De som kommer att använda vårdnadsbidraget blir de nya fattigpensionärerna. Är det verkligen valfrihet? Det är alla vi andra som kommer att få betala de garantipensioner som dessa kvinnor kommer att bli hänvisade till när de inte getts möjlighet att kombinera förvärvsarbete och föräldraskap. 188 () replik: Föräldrar som står i den situationen går nog inte och funderar på om de får lite mindre pensionspoäng vid något ställe framåt. De kanske står i ett läge där det är väldigt viktigt att hantera den akuta situationen kring barnet. Det kan vara så att barnet inte är moget att gå in i en förskola eller i något annat. Man får lösa den situationen. Då ger den nya möjlighet som allianspolitiken skapar helt andra flexibla möjligheter än det gamla. 189 () replik: Det sista blir obegripligt. Först och främst är föräldrar med barn i den mest akuta situationen föräldrar som har mycket svårt sjuka barn. Tack vare Socialdemokraternas insatser under den förra mandatperioden kunde de få en 80-procentig ersättning för att vara hemma med sitt svårt cancersjuka barn. De var verkligen i behov av en sådan reform. Det första regeringen gjorde när den tillträdde vara att ta bort för de föräldrar som ville vara hemma med sina svårt cancersjuka barn. Vi konstaterar att den reform som ni planerar att genomföra minskar valfriheten och möjligheten för kvinnor att kombinera förvärvsarbete och föräldraskap. 190 (): är ett feministiskt parti, och vår feministiska politik genomsyrar helheten i våra förslag. En feministisk politik kräver en analys av hur makten fördelas mellan könen och på vilket sätt politiska förslag påverkar kvinnor respektive män. Med en feministisk politik förstår vi att allting hänger ihop, vår vardag, våra familjeliv, våra arbeten och så vidare. Temat för den här debatten, familjepolitik och jämställdhet, visar att även högerregeringen förstått att det hänger ihop. Det är tyvärr så att jag och inte har dragit samma slutsatser av hur sammanhangen ser ut. Till skillnad från oss varken vill eller vågar högerregeringen se att det finns en maktordning mellan könen. Vill man inte se den får vi en urvattnad och tandlös politik som saknar förmågan att i grunden förändra. Misstanken finns där att det är just det man inte vill. Man vill inte förändra. Vägrar man att se verkligheten får vi just den politik som högeralliansen för. Det är en politik som utgår från att diskriminering av kvinnor inte är något samhällsproblem. Det är en mängd enskilda missförhållanden där ansvaret för förändring läggs på enskilda män och kvinnor. Är du en deltidsarbetslös kvinna, sorry, skyll dig själv som inte söker och får ett heltidsarbete. Vill vi ha det samhället? Jag vill inte det. I kampen för en jämställd familjepolitik har vi med den här regeringen klivit ett stort steg bakåt. Jag hinner här bara nämna några exempel. I förra debattomgången var frågan om vårdnadsbidrag uppe. Regeringen menar att kvinnor ska lockas att göras beroende av en man för sin försörjning. Som morot ska det vara ett skattefinansierat bidrag för det. Så länge kvinnor förväntas bära huvudansvaret för hem och barn och utför den största delen av obetalt arbete är vårdnadsbidraget en självklar kvinnofälla. Kvinnor har svårt att komma ifatt i arbetslivet efter småbarnsåren. Att då ytterligare förlänga den period då kvinnor kan förväntas vara borta från arbetsmarknaden kommer att öka arbetsgivarens misstänksamhet mot alla kvinnor som arbetskraft och leda till en ökad diskriminering. Jag konstaterar också, som gjorde före mig, att regeringens så kallade arbetslinje inte omfattar kvinnor utan att samhället tvärtom ska finansiera hemmafruar med skattemedel. För ensamstående föräldrar och familjer med låga inkomster innebär inte ett vårdnadsbidrag mer frihet eller möjlighet att välja. Det kommer att vara omöjligt att klara sig på de nålpengar som bidraget innebär. Är det några som skulle behöva mer tid för sig själva och sina barn är det de ensamstående föräldrarna. För dem måste förslaget om ett vårdnadsbidrag vara ett direkt hån. Ändå ska de vara med och betala via kommunalskatten. Det är skattepengar som annars hade kunnat användas till barnomsorgen som alla kan utnyttja. Regeringen har även presenterat en så kallad jämställdhetsbonus. Också här är det skattepengar som ska användas. ska skattebetalarna plötsligt betala per man och månad för att locka män att ta det självklara ansvaret för sina egna barn. Det är slöseri med skattepengar. Dessutom befäster det idén att föräldraskapet är något obligatoriskt för kvinnor medan det för män är ett erbjudande ifall villkoren är tillräckligt förmånliga. Varför reagerar inte ni män på det? Varför står ni pappor inte upp och säger: Vi kan och vill ta hand om våra egna barn utan att vi ska ha en extra betalning för det? Om det nu är så att alliansen verkligen vill att män ska ta ut en större del av föräldraledigheten, varför då inte individualisera försäkringen? Det kostar inte en krona att göra det. Det finansieras helt inom socialförsäkringssystemet och skulle göra de jämlika villkoren i familjen mycket bättre. Borgarnas politik handlar om att män ska uppmuntras att vara pappalediga. Jag tycker i stället att vi ska ställa oss frågan: Tycker vi kvinnor att det är uppmuntrande att belönas med eftersläpning i lönesättning, uppsägning under föräldraledighet och osäkra anställningar för att vi tar vårt föräldraansvar? Regeringen brukar också tala om att politiken ska handla om både piska och morot. I det här fallet handlar det om att rikta piskan mot kvinnorna och ge moroten till männen. I samhället finns en mångfald av familjekonstellationer. arbetar för att alla människor ska känna sig fria att leva som de vill. Ingen ska behöva värderas socialt eller ekonomiskt utifrån en stereotyp familjebild. Familjebegreppet som det används av högerregeringen utgår från att kärnfamiljen, man-kvinna-barn, är . vill komma ifrån denna fastlåsning och i stället tala om att all kärlek ska respekteras och behandlas lika. Under det här riksdagsåret har regeringen en alldeles utmärkt chans att visa att all kärlek är lika mycket värd och att alla människors fria val av kärleksrelationer ska behandlas lika. Så länge äktenskapet är en exklusiv klubb för heterosexuella kommer kärleksförhållanden mellan två personer av samma kön aldrig att möta samma respekt och acceptans som ett förhållande mellan man och kvinna. Jag menar att det är dags att införa en könsneutral äktenskapslagstiftning. Jag och menar också att det är självklart att alla familjer och barn ska omfattas av samma lagar och värderas på samma sätt. 191 Socialminister (): Jag är väldigt glad att det är många deltagare i den här debatten och att vi får en möjlighet att diskutera de här frågorna någorlunda grundligt i en debattrunda under den här allmänpolitiska debatten. Temat för just det här avsnittet är jämställdhet och familjepolitik. har det varit väldigt mycket fokus på familjepolitiken, och den ska vi diskutera. Men jag tänkte ändå säga några saker om jämställdhetsarbetet eftersom regeringen gör en lång rad viktiga saker här. Jämställdhetsbonus kommer vi in på också på andra vägar, men jag tror att det är en viktig reform för att kunna få en bättre fördelning av föräldrapenningtiden mellan män och kvinnor så att män blir mer delaktiga tidigare i barnens uppväxt. Regeringen planerar satsningar på förskolan som kommer att genomföras i syfte att åstadkomma ett förstärkt pedagogiskt innehåll och en kvalitetsförbättring. Regeringen gör satsningar på kvinnors hälsa. Vi satsar väldigt mycket pengar, , på det området för att öka forskningen om kvinnors hälsa. Det handlar om åtgärder inom kultursektorn för att förstärka jämställdheten, bättre stöd till kvinnoorganisationer, ytterligare åtgärder som syftar till att stävja mäns våld mot kvinnor, ytterligare satsningar när det gäller arbetet mot prostitution och människohandel, ytterligare åtgärder för att kvinnor ekonomiskt ska få mer jämförbara villkor med män när det gäller till exempel arbete och företagande och ett viktigt arbete som handlar om jämställdhet i kommuner och landsting, för att nämna några saker. Regeringen har presenterat fyra olika delar när det gäller familjepolitiken. Det handlar om jämställdhetsbonusen som jag redan har antytt. kommer det att presenteras ett förslag när det gäller den tekniska utformningen. Avsikten är att det ska kunna genomföras . Det handlar om vårdnadsbidraget som blir frivilligt för kommunerna att införa. Det svarar mot ett väldigt starkt önskemål hos många barnfamiljer runt om i vårt land. Det handlar om den kvalitetsförstärkning av förskolan som jag redan kort har berört här. Det handlar också om en barnomsorgspeng för att öka valfriheten för småbarnsföräldrar. kommer det rop från oppositionen om att detta är fel och att detta är dåligt, för man vet bättre än småbarnsfamiljer hur barnen ska tas om hand. Man har en mall som man har formulerat och som är lika för alla. Den bortser från att familjer är olika och att barn är olika. Som riksdagsledamot eller kommunalråd vet man bättre än föräldrarna själva vad som ska gälla de enskilda barnen. Jag har ett lite annorlunda synsätt. Jag tror att föräldrar vet sina barns bästa. Jag tycker att det är oerhört viktigt att vi genomför reformer som innebär en ökad valfrihet, en möjlighet för föräldrar att ge en omsorg till sina barn på de villkor som de själva tycker är bäst för just deras barn. Många kommer även fortsättningsvis att använda den kommunala barnomsorgen. Andra kommer att använda andra barnomsorgsalternativ, och en del kommer att stanna hemma något när föräldraförsäkringstiden har gått ut för att ta hand om sina barn själva. En del kommer att gå ned lite grann i arbetstid för att kunna tillbringa tillsammans med sina barn. Jag tycker att det är väldigt viktigt att den valfriheten finns. Att oppositionen inte applåderar det är verkligen ingen överraskning. Man har en annan inriktning. Man vet bäst. Man vet bättre än småbarnsföräldrar, och därmed har man sin lösning klar. Det har framförts en lång rad invändningar här. Få har talat om barnperspektivet, vilket kanske kan tyckas vara rätt betecknande. tog upp exemplet i . kanske skulle vilja vara vänlig att här för kammaren och till protokollet framföra sin uppfattning om vilka beslut man har fattat i om kontantstøtte där. Vi får nu höra att hela världen håller på att rulla tillbaka de här reformerna. Vilka beslut har man fattat i som gör att man har valt en annan väg? Om det skulle vara så att man i något annat land har fattat ett beslut som innebär att man överger ett visst ekonomiskt stöd är frågan ändå: Vilka är det som ska bestämma hur barnomsorgspolitiken ska se ut i ? Är det regeringar i andra länder eller är det svenska folket? Jag tror att alla inser att svaret på den frågan är helt uppenbart. Vi anser att det är svenska folket som ska ha avgörandet i sin hand. Man röstar fram en regering som vill ha valfrihet på det här området. Och nöjer man sig inte med valutslaget kan man luta sig mot opinionsmätning efter opinionsmätning som är entydiga om att man vill ha mer valfrihet på det här området. Jag tror att det är svårt att kringgå för mina motdebattörer. Ett argument som framförs då och då är att man skulle utarma den kommunala barnomsorgen. Det är ett argument som är rätt svårbegripligt. Vi säger att vi ska förstärka den kommunala barnomsorgen. Vi ska ge mer pengar till kommunerna, och vi ska ställa lite strängare krav på vad förskolan ska ge. Det handlar inte om någon utarmning. Jag tror att det behövs en kvalitetsförstärkning. Jag tror att vi har ett problem där vi ser att barngrupper över tiden har ökat i storlek och att den arbetsmiljö som små barn får leva i under ganska många timmar inom barnomsorgen inte är av den art som vi skulle vilja se. Det behövs förstärkningar och förbättringar på det här området. Någon säger då att regeringen talar om att fler måste arbeta. Vi har en arbetslinje, ja, men vi har också fler linjer. Vi har också en barnlinje. Det är viktigt att vi ger våra barn en så trygg uppväxt som möjligt. Då finns det de som säger att den tryggaste uppväxten får de om vi använder den offentliga barnomsorgen. Så kanske det är för en del barn. Jag tror att föräldrarna kan avgöra det. Jag tror också att det finns andra barn som har allergier eller vars föräldrar kommer fram till att de mår bäst av att finnas i den mindre miljön som det egna hemmet kan utgöra. Återigen finns här personer som vet bättre än vad föräldrarna gör och som därmed inte vill öppna den här möjligheten till valfrihet. Vi vill ha en modern barnomsorgspolitik, säger , och det är bra. Men sedan när blev valfrihet omodernt? Jag tycker att valfrihet är ett ganska viktigt inslag i barnomsorgen som gör att det inte bara finns en enda mall utan man kan få välja själv. frågar hur man ska göra med pensionseffekten. Hur blir det eftersom vårdnadsbidraget inte är pensionsgrundande? En fråga som kan ställa sig är: Hur var det i Socialdemokraternas ? De föräldrar som valde att inte utnyttja den kommunala barnomsorgen och som under stora ekonomiska uppoffringar ändå stannade hemma lite längre efter föräldraförsäkringens utgång fick ingenting. De fick noll kronor. Hade de i stället använt den kommunala barnomsorgen hade de subventionerats med kanske . Vad är det för synsätt? Förutom den fråga som jag riktade till och som handlar om och vilka beslut man har fattat där skulle jag vilja ställa frågan om Socialdemokraternas syn på kvoteringen av föräldraförsäkringen. Detta är en fråga som har diskuterats väldigt mycket och som tilldrar sig ett ganska stort intresse av uppenbara skäl för småbarnsföräldrar. I den socialdemokratiska motionen skrivs det: Vi är beredda att utveckla fler förslag baserade på föräldraförsäkringsutredningen för att knyta en större del av föräldraförsäkringen till respektive förälder. Tydligare än så blir det inte, men kanske här kan lämna denna riksdagsprosa och berätta vad Socialdemokraterna vill. Betyder detta att det blir kvotering av föräldraförsäkringen, eller betyder det någonting annat som inte går att utläsa här? Som jag läser riksdagsspråket här tyder jag det som att det kommer att bli kvotering. Dementera gärna på den punkten om det är på något annat sätt ni har tänkt fast ni råkat skriva på detta vis! 192 () replik: Jag tycker att det var mycket ord och lite verkstad i det som här redovisade. Det var mycket allmänt tal om valfrihet och sedan sakfrågor. Socialministern talar om ökande antal barn i barngrupperna. Sanningen är den att det är 5,1 barn per anställd i förskolan, och det är det lägsta värdet . Det är statistik. Har någon annan, egen statistik? I så fall: Redovisa den här och ! Det som betyder något när man pratar om sådana här frågor är reda pengar som kan användas i reell, fungerande och existerande verksamhet. Kommunerna får inte en krona för att kompensera utgifter för vårdnadsbidraget. Att då tala om att man genomför en kvalitetssatsning är inte med sanningen överensstämmande. Jag tycker att du måste konkretisera. Tänker ni satsa pengar riktade till fler personal inom barnomsorgen på samma sätt som vi tidigare gjorde? Annars är inte det som du har sagt mycket värt. 193 Socialminister () replik: Jag konstaterar att är nöjd med barngruppernas storlek runt om i landet. Han redovisar att de är små, och vi ska vara nöjda med detta. Det är inte min uppfattning. Min uppfattning är att vi runt om i landets kommuner måste arbeta vidare för att hålla nere barngruppernas storlek, för det finns stora problem med detta runt om i . Det är en viktig uppgift för att skapa en bra arbetsmiljö för våra barn. frågar om vi kommer att rikta pengar till kommunerna i avsikt att förstärka kvaliteten i förskolan. Svaret på det är ja, det tänker vi göra. Det som jag diskuterade här förut rörde de invändningar som kommer i form av argument att vårdnadsbidraget kommer att försämra kvaliteten inom förskolan. Det är naturligtvis ett felaktigt synsätt. Det kommer det inte att göra, utan kvaliteten i förskolan ska förstärkas och förbättras. 194 () replik: Jag skulle vilja upplysa ministern om att det kan vara bra att lyssna på vad motdebattören säger. Jag har inte sagt att jag är nöjd med barngruppernas storlek. Jag bara säger att din beskrivning var något snäv och felaktig. Jag tycker också att man ska gå vidare precis som man gjorde på tid och satsa riktade pengar för att få ned barngruppernas storlek. Det gjorde vi, och det vill vi fortsätta med. Bara i kommun skulle det kosta extra för kommunen att klara utgiften för de barn vars föräldrar har valt att stå utanför barnomsorgen. Detta tar alltså på de kommunala kassorna, och det drabbar kvaliteten inom förskolan. Det måste ni göra någonting åt om ditt resonemang ska vara trovärdigt. 195 Socialminister () replik: När det gäller resurserna till förskolan lär vi få återkomma till det resonemanget när regeringen kommer att presentera budgeten . När nämner ett belopp som jag inte kan verifiera eftersom jag inte har underlaget jag vet inte om det är rätt eller fel torde detta ändå vara en beskrivning av hur många föräldrar till barn i kommun som inte har tyckt att den kommunala barnomsorgen har passat dem. Väcker det kanske någon tanke om att många barnfamiljer skulle vilja ordna barnomsorgen på ett annat sätt? gör en del det ändå under ganska stora ekonomiska umbäranden. Jag tycker att det är viktigt att fler får den möjligheten. 196 () replik: Socialministern talar om att vi måste se barnperspektivet när vi pratar om vårdnadsbidraget. Då blir min fråga till socialministern: Om man ser barnperspektivet, varför ska man då diskriminera papporna? har vi en delad föräldraförsäkring. Det betyder att mamma och pappa kan dela på föräldraförsäkringen. Båda kan vara hemma under och . Men om vi inför ett vårdnadsbidrag kan det bli som i med tanke på den forskning och det vi vet från vad som har hänt där när de har haft sitt kontantstøtte och av kvinnorna har varit hemma. På det viset ställer vi kvinnorna utanför arbetsmarknaden. Då kan man ju komma till frågan: På vilket sätt ökar detta valfriheten? På vilket sätt får kvinnorna ökad valfrihet på arbetsmarknaden genom införandet av ett vårdnadsbidrag? 197 Socialminister () replik: Livet är mer än arbete. Arbete är viktigt för de allra flesta av oss. Jag tror att för nästan alla som bor i vårt land är det viktigt att ha ett arbete. Men i livet när barn sätts till världen är det många som tycker att de vill kunna tillbringa tillsammans med barnen. Marginalerna för de allra flesta småbarnsföräldrar i vårt land är sådana att det är mycket svårt att göra det efter föräldraförsäkringens utgång. Jag är oerhört fascinerad av detta socialistiska tänkande om att fram till en viss tidpunkt är det någonting som ska stimuleras, uppmuntras och hurras på och det gör vi allesammans att vara hemma tillsammans med barnen genom föräldraförsäkringen. Sedan går det en magisk tidslinje efter vilken det är alldeles förfärligt om människor skulle vilja välja att tillbringa tillsammans med barnen. Det synsättet är för mig väldigt främmande. 198 () replik: Alla vi som är föräldrar vill ha mer tid med våra barn. Det är någonting som vi ständigt går och tänker på. Men på vilket sätt blir det ökad valfrihet för den ensamstående föräldern eller för den ensamstående mamman? Det skulle vara intressant om socialministern kunde ge besked om detta utifrån att man ska leva på . Den andra frågan är: Vilka kommer att välja att ta vårdnadsbidrag? Är det de unga kvinnorna som har valt att studera och ta studielån som kommer att välja att ta vårdnadsbidrag? 199 Socialminister () replik: Det kanske kommer som en överraskning, men om man öppnar för valfrihet väljer folk själva. Man kan inte på förhand säga exakt hur det kommer att bli. Öppnar man för människor att själva fatta sina beslut ligger det i sakens natur att en del väljer detta och en del väljer på ett annat sätt. Vi öppnar en möjlighet; vi skapar ett utrymme för föräldrar att kunna tillbringa tillsammans med sina barn.