prot · GU09132 · 2007-08-16 00:00:00 — Det här är naturligtvis någonting som gäller alla personer, men särskilt dem som är extra utsatta bland dessa. Vi vet att människor med HBT-bakgrund tillhör den gruppen. Där behöver vi på alla politiska nivåer göra vårt yttersta, och vi behöver göra det i samverkan med preventionen. Men jag tror att det här bör ske integrerat och brett över hela fältet, så att det inte blir en liten del som vi så att säga kan legitimera overksamhet med. Det behöver vara någonting som är integrerat i hela hälso- och sjukvårdens, inte minst psykiatrins, förhållningssätt. 71 (): I visar det sig att den självskattade hälsan när man jämför heterosexuella med homo- och bisexuella är ungefär likadan för alla grupper utom för kvinnor som är , där det är så vanligt att man skattar sin egen hälsa som dålig jämfört med heterosexuella. När det gäller psykisk ohälsa är det också skillnad. Där är skillnaden större för alla grupper, men speciellt stora för gruppen kvinnor mellan . Man kan bara gissa vad man skulle ha fått för resultat om man hade inkluderat människor i den här gruppen. vet precis som jag vilka det är som är de stora konsumenterna av sjukvård. Jo, det är kvinnor. Ja, det är män också, men kvinnorna är ännu fler när det gäller sjukvård när man blir äldre. Därför är det oerhört viktigt vad man tar för initiativ. säger att det finns mycket arbete som pågår. Det du har redovisat är allmänna insatser inom sjukvården. Vad är det som pågår som är specifikt när det gäller HBT-personer? Jag har undersökt några av de landsting som ju är huvudmän för sjukvården. I hade man under den tidigare majoriteten alltid med frågan, särskilt i budget- och verksamhetsplaner, där man hade avsatta pengar särskilt för HBT-kompetens inom psykiatrin. Man hade särskilda utbildningar av personaldirektörer i de här frågorna. Man hade särskilda HBT-utbildningar för ungdomsmottagningarna. Man hade utbildningsseminarier om lesbisk hälsa. Man tog flera olika initiativ som inte längre finns i den nya majoriteten i . Det kanske ser annorlunda ut i andra landsting, men jag ser inte att landstingen själva gör särskilt mycket på det området. Därför är det viktigt att regeringen tar initiativ. Jag hoppas att socialministern använder sitt sista inlägg till att svara på frågan: Vad är det för arbete som redan pågår? Socialministern säger också att det finns möjlighet att ta upp HBT-frågan i en rad sammanhang. Kommer du att göra det? 72 Socialminister (): Det jag tänkte på när jag sade att väldigt mycket arbete pågår handlar om några av de saker som jag redovisade i mitt svar. Det handlar om det arbete som rör självmordsprevention. Alltså: Hur arbetar vi fram väl fungerande strategier som blir verklighet? Hur identifierar vi personer som särskilt ligger i riskzonen? Och hur möter vi dessa personer där de finns innan självmordet är ett faktum? Jag tänker också på de frågor som rör lex , som vi varit inne på, så att vi utifrån de analyser som görs kan återföra den kunskap som kan vinnas. Utifrån de tråkiga erfarenheter som vi vunnit måste vi se till att förstärka vården, förstärka patientsäkerheten och höja vårdens kvalitet. Varje gång en person tar livet av sig är det naturligtvis tragiskt, och det får sägas vara ett misslyckande när det sker i nära anslutning till vården. Då har vi inte riktigt lyckats bemöta den enskilda personens problem. Ja, jag kommer naturligtvis att även fortsättningsvis ta upp frågan. Inte minst tror jag att frågan om psykiatrin kommer att vara på tapeten under en lång följd av år. För att kunna återställa det som förlorats och kunna lyfta upp psykiatrin till att bli en sektor där vi kan säga att den nått upp till samma kvalitet som vi i övrigt har inom hälso- och sjukvården krävs ett oerhört tålmodigt arbete av många personer. Och även när vi nått dit kommer vi att ha en hel del kvar att göra. Överläggningen var härmed avslutad. 22 § Svar på interpellation 2006/07:642 om skillnader i strokevården 73 Socialminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att alla medborgare har tillgång till en god strokevård i enlighet med nationella riktlinjer i hela landet. Hon har också frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att kvalitetsregistret Riksstroke ska kunna utvecklas till ett än bättre verktyg för att utveckla strokevården. Det är sjukvårdshuvudmännens ansvar att organisera hälso- och sjukvården så att målet om en god vård kan uppnås. verkar för att de nationella riktlinjerna för vård och behandling i ökad utsträckning ligger till grund för sjukvårdshuvudmännens planering och vårdprogram. Även , , har en viktig roll när det gäller att vetenskapligt utvärdera metoder och sprida evidensbaserad kunskap inom hälso- och sjukvården. Rapporten i kvalitetsjämförelser mellan olika sjukhus och landsting/regioner vänder sig till beslutsfattare på olika nivåer inom hälso- och sjukvården liksom till yrkesverksamma inom strokevården. I rapporten redovisas resultat från sjukhus och kliniker, som en del i ambitionen att öppet redovisa hälso- och sjukvårdens kvalitet. Det är dock viktigt att påpeka att rapporten belyser medicinsk praxis inom strokesjukvården innan de nationella riktlinjerna publicerades. kommer därför att presentera ytterligare uppföljningar av strokesjukvården för att följa tillämpningen och effekterna av de nationella riktlinjerna. Jämförelser är ett viktigt verktyg för att utveckla kvalitet och effektivitet samt minska ogrundade skillnader mellan olika vårdgivare. Patienterna måste kunna lita på att de får den mest effektiva och säkra vården oavsett var de bor eller vårdas. För att förbättra uppföljningen av hälso- och sjukvården krävs god informationsförsörjning, kunskapsbaserade underlag, kvalitetsindikatorer, nationella register av olika slag och verktyg för att få veta vad medborgarna faktiskt tycker om vården. Regeringen har därför vidtagit ett antal åtgärder för att förbättra informationsförsörjningen inom hälso- och sjukvården. Beslut har bland annat fattats om att stärka arbetet med klassifikationer och en enhetlig terminologi, vilka båda är centrala grundförutsättningar för att beskriva och följa upp hälso- och sjukvården. Regeringen har även tagit initiativ till att utveckla ersättningssystem som främjar vårdens innehåll och resultat. Regeringens mål är att skapa en kvalitetsutveckling inom den offentligt finansierade hälso- och sjukvården genom att skapa incitament för att lära av goda exempel och att systematiskt förbättra verksamheten. När vårdpersonalen kan jämföra sig med andra vårdgivare blir det en stark drivkraft att utveckla verksamheten. Det handlar om att omsätta kunskap till konkreta förändringar genom att utveckla arbetssätt, skapa effektiva rutiner och samverkansformer. om strokevården ger ett bra underlag i det pågående arbetet med att se hur uppföljning, öppna jämförelser och kvalitetsregister kan utvecklas ytterligare i syfte att tillhandahålla god vård utifrån behov. 74 (): Jag vill tacka socialministern för svaret. Jag tror att socialministern delar min stora oro över de skillnader som finns i strokevården . Stroke är en av våra största folksjukdomar. får 80 personer stroke, likaså och även dagen därpå. Strokevården är den enskilt största somatiska vården inom svensk sjukvård. Det handlar om 30 000 människor . Stroke är en sjukdom som man tidigare ofta dog av. klarar man sig dessbättre ofta om man kommer på en strokeenhet och om man får trombolys, ifall det är aktuellt, . Det får dock inte alla. Stroke drabbar plötsligt och kommer alltför överraskande, mer överraskande än den kanske behövde ske, skulle jag vilja säga. Vi skulle kunna förebygga mera. Stroke påverkar resten av livet för den som drabbas och dennes anhöriga som kanske måste ändra sin livsföring helt. Vi har oerhört mycket livskvalitet att vinna på att förbättra strokevården. Det gäller både den som drabbas och anhöriga. När det gäller rehabilitering av den som drabbats av stroke är skillnaderna ännu större än inom den direkta vården. I rapporten visas till exempel att endast en tredjedel får tillgång till logoped, trots att nära en fjärdedel av alla patienter drabbas av talsvårigheter. Det är en enskild men oerhört viktig del i rehabiliteringen för att både den drabbade själv och anhöriga ska kunna leva ett bra liv också efter en stroke. Precis som socialministern säger gjordes undersökningarna innan de nationella riktlinjerna kom. har de nationella riktlinjerna kommit. De har funnits och tillämpas förhoppningsvis. Ändå misstänker jag att det trots dessa finns stora skillnader i strokevården. Jag skulle vilja fråga socialministern vad som är skillnaden mellan strokevården och cancervården, för också i cancervården finns upprörande regionala skillnader. Inom ett och samma landsting kan vårdkvaliteten vara olika. Det kan gälla de tidsgränser som erbjuds olika patienter samt exempelvis tillgången till läkemedel. När det gäller cancer har regeringen sagt att man ska ha en nationell cancerplan. Man fattar beslut om att inrätta en sådan som de nationella riktlinjerna för vården kommer ut. När det gäller stroke, som är en annan stor folksjukdom, säger regeringen att riktlinjerna bara funnits och att vi får vänta och se. Vad är skillnaden? 75 (): får någon i stroke. Stroke är den vanligaste orsaken till handikapp hos vuxna. Det kan innebära halvsidig förlamning och talsvårigheter. ställde jag en skriftlig fråga om vården av strokepatienter till dåvarande ministern . Jag gjorde det eftersom jag tagit del av en rapport från . Den rapporten visade att av de insjuknade inte hade fått tillräcklig information om riskerna att bli sjuk på nytt. uppgav att de inte hade fått tillräckligt stöd från sjukvården. av dem som hade högt blodtryck hade inte fått någon behandling för detta, trots att högt blodtryck är den vanligaste riskfaktorn för stroke. svarade då att svensk strokesjukvård vid en internationell jämförelse är av hög kvalitet. Ingen annanstans i världen får så många strokepatienter vård på strokeenhet. har det gått . Jag tror att denna debatt blir ett tillfälle att diskutera dagens läge inom strokevården. Är den på samma nivå som ? Har den försämrats eller förbättrats? Ligger i världstopp fortfarande? Jag har inte tagit del av , men efter att ha läst interpellationssvar tycker jag att regeringen är på rätt väg. Informationsbehovet betonas, de goda exemplen lyfts fram och de viktiga orden uppföljning, öppna jämförelser och kvalitetsregister betonas. Men det finns naturligtvis mycket som behöver bli bättre, inte minst att man tar hänsyn till högt blodtryck som riskfaktor för stroke. mötte jag en man vars hustru drabbats av stroke. Han ifrågasatte inte omhändertagandet i vården. På alla nivåer hade man ställt upp på ett bra sätt. var hon på väg tillbaka till arbetslivet. Han hade en intressant idé som jag gärna vill återge i denna debatt. Han hade diskuterat med medicinska experter som betonat hur viktiga är när någon drabbas av stroke, hur viktigt det är med ett snabbt omhändertagande. Han sade att det finns ett hjälpmedel som bromsar upp sjukdomens förlopp i väntan på ambulans. Det är syrgas. Hans tanke var att likaväl som det finns brandsläckare på arbetsplatser och i samlingslokaler borde det finnas en mindre syrgastub att använda i väntan på ambulansfärd. Man kan tycka att det är en djärv idé, och den kräver naturligtvis en hel del utbildning för den person som ska använda syrgasen, men alla goda tankar bör prövas för att förhindra det lidande som stroke innebär i dagens . 76 Socialminister (): Det här är ett område som naturligtvis påverkas väldigt mycket av livsstilsförändringar, precis som många andra sjukdomar. Det tycks som att vår livsstil leder till att fler drabbas. har vi en positiv utveckling som gör att vi finner och utvecklar nya metoder som används i allt större utsträckning. Det sker en ständig kamp för att försöka få övertaget, så att inte fler och fler drabbas. Det handlar förstås till viss del om sådant som går att förebygga. Både och har gjort kloka inlägg som har belyst många av de aspekter som går att ha på frågan. Men det finns ytterligare några saker att säga. Jag ska besvara frågan som ställde. Regeringen har aviserat en nationell strategi i kampen mot cancer. Jag förstår hennes fråga som varför just cancer, varför inte på strokeområdet? Svaret är väl egentligen att vi rimligen borde ha en samlad strategi på en lång räcka områden. Men låt oss pröva den här metoden, det här angreppssättet just på cancerområdet och fundera på om det är ett angreppssätt som skulle kunna spridas vidare till andra områden. Det här är en del av det som vi skulle kunna kalla för folksjukdomar. Det är något som många av oss har eller löper stor risk att drabbas av. För övrigt vill jag än en gång understryka det som jag sade i mitt inledande svar: Jag är en varm anhängare av öppna jämförelser och utarbetandet av riktlinjer som en metod för att förbättra oss i arbetet. Precis som har sagts här tidigare är snabba insatser en nyckel, men också att göra rätt från början. Vi måste kunna jämföra mellan olika landsting och kliniker, lära av dem som har de allra bästa resultaten och utifrån de kvalitetsrapporteringar vi får utifrån landet arbeta vidare med de riktlinjer som kan sprida de här goda kunskaperna till dem som ännu inte har lyckats åstadkomma så goda resultat. kommande rapporteringar kommer att ha en högre ambition också för värderingar av måluppfyllelsen när det gäller resultaten inom strokesjukvården, med tydligare slutsatser och rekommendationer till stöd för huvudmännens styrning och ledning av verksamheten. Jag tror att det här är en sak, inte den enda, men en väldigt viktig sak som kan komma att spela en stor roll i arbetet för att färre personer ska drabbas och för att de som har drabbats får effektivast möjliga vård. 77 (): Jag tackar socialministern för det öppna sinnet för insatser när det gäller strokevården framöver. Socialministern tar också i sitt svar i inlägget upp vikten av öppna jämförelser och att man systematiskt följer upp vården. Jag delar denna uppfattning. Jag tror att det är otroligt viktigt. Vi har inte alls gjort tillräckligt i . Det finns en väldigt stor potential. Mot den bakgrunden vill jag fråga hur socialministern ser på kvalitetsregistren i allmänhet och Riksstroke i synnerhet. Dess täckningsgrad är på . Det är ett av de bättre kvalitetsregistren när det gäller vilket underlag man har. Jag ställer frågan mot bakgrund av att vi , bara , här i behandlade förslag från som hade granskat stöd till de nationella kvalitetsregistren. var väldigt kritisk och ifrågasatte om staten behövde de nationella kvalitetsregistren för sin styrning av sjukvården. Man sade att de inte följer reglerna för offentlig statistik och att inte behöver informationen för att styra sjukvården. Jag tycker att det var anmärkningsvärt att majoritet inte hade något att invända mot det här synsättet. Kvalitetsregistren är i min värld inte i första hand ett sätt för staten att styra sjukvården och inte i första hand en del av statens offentliga statistik. Kvalitetsregistren är ett av de bästa instrumenten för professionen själv att utveckla verksamheten. De måste ha ett processregister där de följer upp hur vården utvecklas, och det är en mycket stark drivkraft att olika enheter jämför sig med varandra och lär av varandras framgångar och misstag. Jag tror att det vore ett oerhört stort misstag om staten i fortsättningen inte skulle ta ett nationellt ansvar för finansieringen. Staten ger bara en delfinansiering till de nationella kvalitetsregistren, men i förslag finns att regeringen ska se över hela den nationella finansieringen av kvalitetsregistren. majoritet avvisade vårt yrkande på att översynen skulle resultera i att man i någon form också ska ha ett nationellt ansvar för kvalitetsregistren. Jag är orolig för vad som händer om det bara är ett enskilt landsting som ska ansvara för finansieringen av till exempel Riksstroke . Kommer det då att vara 95-procentig täckningsgrad? Den borde egentligen vara 100-procentig. Jag skulle gärna se att socialministern utvecklade hur han ser på öppna jämförelser och kvalitetsuppföljning. Vi delar uppfattningen att det är viktigt. Regeringen ska nu göra den översyn av finansieringen av de nationella kvalitetsregistren som har beställt. Är socialministern beredd att här säga att det i någon form också ska ligga ett nationellt ansvar på staten inte ett helhetsansvar, det måste naturligtvis ligga ett ansvar också på huvudmännen, men ett delansvar för finansieringen och utvecklingen av kvalitetsregistren i allmänhet och Riksstroke i synnerhet? 78 (): Som en blixt från klar himmel så uppfattas ofta stroke. Vägen tillbaka till ett aktivt och meningsfullt liv är både lång och svår. Vi får hoppas att den medicinska forskningen kommer fram till nya mediciner som hjälper till med rehabiliteringen och att man satsar mycket mer på hjärnans sjukdomar. Vi får också hoppas att de riktlinjer som har gett ut ska ge en likvärdig och kunskapsbaserad vård i alla delar av landet. Som sagts här i debatten är det snabba omhändertagandet oerhört viktigt. Det medför mindre lidande, mindre handikapp och lägre dödlighet. 79 Socialminister (): När det gäller kvalitetsregistren är det precis så som säger, att just i fråga om strokeregistret har vi god tillgång till data. Det kan inte sägas på alla områden. Vi pratade tidigare om till exempel psykiatrin, som är sorgligt eftersatt just på detta område, där man av olika skäl inte får in uppgifter på ett vis som skulle kunna bidra till att underlätta analys, bedömning och förbättringar av psykiatrin. Registren fyller ett väldigt viktigt behov och är grunden för det som handlar om öppna jämförelser, och utan dem skulle vi ha förlorat ett väldigt betydelsefullt instrument. Kvalitetsregistren måste finnas, för de är en väldigt viktig faktor när det gäller att utveckla svensk hälso- och sjukvård. Jag tror att vi alla som har deltagit i debatten kan vara överens om det. Jag tycker att staten har ett ansvar för att se till att de finns kvar men är naturligtvis inte dogmatisk när det gäller vem som finansierar det. Men om de försvann tror jag att vi alla skulle vara olyckliga. Registren betyder oerhört mycket för det utvecklingsarbete som ska bedrivas inom svensk hälso- och sjukvård , och det instrumentet ska vi inte avhända oss. 80 (): Tack, socialministern! Jag hoppas att det kommer att resultera i att vi också i fortsättningen säkerställer ett nationellt ansvar för att se till att kvalitetsregistren finns kvar och utvecklas. Det finns väldigt mycket att göra när det gäller utveckling av både befintliga och förhoppningsvis nya kvalitetsregister inom sjukvården. Socialministern sade att stroke är en del av livsstilsförändringar, och det är troligt. Det är också hjärtinfarkt. Det är en liknande problematik som ligger bakom. När det gäller hjärtinfarkt har vi inom sjukvården kommit väldigt mycket längre med det förebyggande. För livsstilsfrågor gäller båda delarna, men inom sjukvården har man kommit mycket längre när det gäller hjärtinfarkt. Jag fick en tankeställare av en artikel i som tog upp just en jämförelse mellan hur många som opereras. Man uppskattar att av dem som drabbas av stroke inte hade drabbats om det gjorts en förebyggande operation, medan bara ungefär en tredjedel av dem får en operation . Om jag gör en jämförelse med hur långt vi har kommit när det gäller att förebygga risken för hjärtinfarkt, med ballongvidgningar och bypassoperationer och annat, tror jag att det finns en hel del att göra vid sidan av det som naturligtvis måste göras i fråga om livsstil och folkhälsa för att förebygga att människor drabbas av hjärt-kärlsjukdomar. Jag skulle gärna vilja att socialministern säger någonting om den här jämförelsen i sitt sista inlägg. Hur ser regeringen på sjukvårdens åtgärder för att förebygga stroke i jämförelse med hur pass långt man har kommit när det gäller hjärtinfarkt? 81 Socialminister (): Det är en väldigt intressant fråga som tar upp. Vi kan konstatera att vi i ligger fantastiskt väl till när det gäller hjärtsjukvården, där vi har många kvalificerade kliniker, läkare och annan personal runt om i vårt land. På strokeområdet har vi inte kommit lika långt, och det kanske inte är så konstigt om vi tänker efter. Man har varit försiktigare med att ge sig på den känsliga hjärnan. Det har varit svårare det ligger på något sätt i sakens natur. Det här understryker väl behovet av forskning på området för att ytterligare kartlägga vad vi kan göra med andra metoder än de som vi har tillgång till och att vi i ska fortsätta att satsa på att vara framgångsrika på det medicinska området. För svensk del har det traditionellt varit ett starkt och betydelsefullt område ur många olika synvinklar. Jag kan inte annat än hålla med. Det finns nog mycket som man kan lära av varandra på det området. Jag vill tacka och för den här diskussionen som jag antar att vi får återkomma till i senare sammanhang. Överläggningen var härmed avslutad. 23 § Svar på interpellation 2006/07:650 om risker med instegsjobb 82 Arbetsmarknadsminister (): Ledamöter, medarbetare, åhörare! Först och främst välkommen tillbaka efter en förhoppningsvis vederkvickande semester! För mig som ansvarig för arbetsmiljöfrågor är det ingen tvekan om att det är en skön semester när man har möjlighet att ladda batterierna inför ett nytt och, hoppas jag, intensivt arbetsår. Med som interpellant vet jag att det kommer att bli så. Jag ser fram emot det. har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att minimera de risker han menar finns med instegsjobben. I interpellationen nämner han att den höga lönesubventionen kan väcka reaktioner, att inlärningen av svenska kan försvåras samt att individer kan låsas in i fel yrke. Jag tror att vi är eniga om att det finns stora problem med integrationen i det svenska samhället. Det gäller inte minst nyanlända invandrares introduktion. Problemen har delvis sin grund i strukturella brister, bland annat i ansvarsfördelningen och samordningen mellan stat och kommun, utformningen av ersättningen till kommunerna samt undervisningen i svenska för invandrare, sfi. Detta har varit känt . Trots det har den tidigare socialdemokratiska regeringen stått handfallen. Vi har kunnat se ett växande utanförskap med delvis etniska förtecken. måste något göras. Regeringen har initierat omfattande utredningsarbeten som rör såväl snabbare arbetsmarknadsetablering för nyanlända flyktingar med flera som sfi. Slutbetänkanden ska lämnas till regeringen . Reformer på grundval av dessa betänkanden är att vänta. Inom ramen för nuvarande system ger dessa incitament för arbetsgivare att anställa, för kommuner att tidigt erbjuda effektiv sfi och för individen att parallellt med sfi-studier söka sig ut på arbetsmarknaden. Vad gäller de konkreta farhågor som ger uttryck för i sin interpellation vill jag säga följande. Det är sant att instegsjobben innebär att staten, under vissa villkor, kraftigt sänker kostnaderna för att anställa nyanlända invandrare. Jag menar att detta är väl motiverat. Den som är nyanländ till och saknar kunskaper i svenska har särskilt svårt att konkurrera på den reguljära arbetsmarknaden. Instegsjobbens konstruktion, med krav på sfi-studier parallellt med arbetet, innebär praktiska utmaningar som en arbetsgivare måste hantera. Min övertygelse är att arbete alltid är bättre än arbetslöshet. Självförsörjning och tillhörighet till en arbetsgemenskap är, menar jag, faktorer som är helt centrala för möjligheterna till god integration. Det gäller också kunskaper i svenska. Alltför få påbörjar sfi. Alltför få når önskvärda resultat. Ett återkommande tema i kritiken har varit att undervisningen ofta saknar koppling till arbetsmarknaden. Instegsjobben innebär i detta perspektiv ett viktigt steg framåt. Det är angeläget att människors utbildning och yrkeskunskaper på bästa möjliga sätt tas till vara i arbetslivet.