prot · GU0981 · 2007-03-26 00:00:00 — Jag vill minnas att tog upp idrottssatsningen. Jag hoppas att det ändå har framgått att den är given och att det till och med också innebär mer pengar framöver till idrotten, även om det blir i någon annan form och med färre pekpinnar till idrottsrörelsen. Inte minst RF uppskattar det. Sedan var det frågan om Access. Vi hade länge kritiserat att man hade valt att satsa på tillfälliga, mer publikfriande åtgärder. Fri entré är en sådan åtgärd. Men behoven var stora. Det är lätt för att stå här, efter det att man har förlorat valet, och säga att de skulle ha satsat ytterligare och kanske permanentat. Det är lätt att säga, men det fanns inte med som någon form av vallöfte under valrörelsen. Däremot har vi talat om att det är viktigt att värna kulturarvet. Det kommer vi också att göra. Men i vilken form och hur? Även har i allra högsta grad varit med om de diskussioner som alltid föregår budgetar och vet att det är något som tar tid. Man kanske inte berättar för sina riksdagskolleger exakt vad som pågår och hur resonemangen går. Även där får jag vänta och hoppas på lite mer tålamod. Det pågår ett intensivt arbete, och syftet är att vi har på oss stärka kulturen. Det har varit givet för oss redan från början. Det framgår också tydligt i den regeringsförklaring som lästes upp . 122 i (s): Det nämndes inte tidigare, men hade vi något som kallades och som var en betydande satsning på vård av museihandlingar. Det är det som står som en förebild för det hela, och det här är en fortsättning på den sysselsättningsåtgärden. Vad gäller ansökningskriterier ser jag det här som ett ytterst seriöst projekt. Det man prioriterade var oerhört konkret: Åtgärder som syftar till att tillgängliggöra berörda samlingar, föremål och arkivalier ska prioriteras. Projekt som ger hög sysselsättningseffekt ska prioriteras. Projekt som främjar samverkan mellan olika kulturinstitutioner ska också beaktas. Det är konkreta och strikta ansökningskriterier. Jag anser att det här är viktiga jobb. Anser kulturministern att Accessjobben är viktiga jobb? Ministern nämnde i förbifarten att det hade varit en diskussion mellan och departementet. När vi gjorde ett besök på hade de en hel del att säga även till den nya regeringen. Det hade alltså inte skett någon större förändring. Men det är inte det dagens diskussion gäller, även om jag kan säga att även har fått sitt tillägg av Accessmedel för att synliggöra idrottshistorien. Tack för debatten! 123 (): Jag tror inte att vi ska göra det så enkelt som att säga att jag sade att kulturministern var passiv och oengagerad. Det tycker jag inte. Jag tycker att svaret var passivt och oengagerat. Eftersom jag vet hur engagerad kulturministern kan vara tolkade jag det som att det här inte var en fråga som detta engagemang kanaliseras till. Jag kanske tolkade det som ett förebud om att det här är på väg att försvinna. Jag hade hoppats att kulturministern i sitt inlägg därefter skulle ta chansen att dementera den oro som jag känner, genom att uttrycka något engagemang för det vi här talar om. Uppemot 1 000 människor bedriver produktivt viktigt arbete med långsiktig verkan för att göra kulturarvet tillgängligt. Det gäller våra arkiv, inte minst för våra släktforskare, som via nätet kommer att kunna komma till arkiven i stället för att resa till . i och sitta på kontorstid och forska i papperen. Det gäller alla hembygdsföreningar, som kan göra saker som de annars inte hade kunnat. Det finns inte ett ord av glädje, inte ett ord av stolthet över vad vi gemensamt har åstadkommit på det här området. Jag tolkar det som ett förebud om att kulturministern kanske inte ens kommer yrka det här i budgeten, att det är ett område som kulturministern inte tycker att det är värt att slåss för. Jag hade hoppats på någon sorts engagemang i det här. Det fick jag inte, utan i stället var det nya utfall mot fri-entré-reformen. Fortsätt gärna med det! Varje gång hon gör det får vi några nya röster. Får jag påminna om att om ni vill förlänga det här och gör det i budgeten kommer att fatta beslut om det omkring . Därefter ska läsa ansökningar. Ni måste ge besked tidigare, om ni inte ska hamna i samma läge som ni har gjort med och , att besluten kommer . Vi är vana vid det, men jag trodde inte att det var ett exempel som ni avsåg att göra till mönster. 124 Kulturminister (): Det hjälper nog inte om jag kränger av mig skinnet för att göra nöjd. Han kommer ändå inte att tycka att jag är tillräckligt engagerad. Jag kan bara säga att jag värnar kulturarvet. Det kommer jag att fortsätta att göra. Jag vet, , eftersom vi talade om det tidigare, att det är väldigt viktiga jobb som har gjorts. De har varit önskade väldigt länge, från såväl arkiv och museer som bibliotek. Det finns också önskemål om att man på olika sätt ska fortsätta. Men på vilket sätt, hur eller när vet vi ännu inte. Det är därför, även om det är väldigt tråkigt att säga det, som vi måste vänta in en utvärdering. Men det är trots allt det vi gör, för att veta att vi satsar pengarna, skattebetalarnas pengar, på rätt områden. Det är därför vi väntar in den utvärdering som gör av hur det ser ut och var behoven finns, för att kanske också göra mer stabila satsningar än bara tillfälliga. Det här var ingenting annat än ett löfte som gällde 2006 och 2007, och det är sektorn mycket väl medveten om. Men att vi ska värna kulturarvet är givet. Överläggningen var härmed avslutad. 20 § Svar på interpellationerna 2006/07:377 och 403 om försämringar i skolan 125 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att försäkra mig om att skolorna inte tvingas minska antalet anställda lärare och annan skolpersonal. har frågat mig vilka initiativ jag tänker ta för att skolorna ska tillföras mer resurser. Jag har valt att besvara båda interpellationerna i ett sammanhang. har jag presenterat de första stegen i regeringens omläggning av svensk skolpolitik. För det första ska betyg ges från årskurs 6, och nationella prov i ämnena svenska och matematik ska införas i årskurs 3. Syftet är att skolan ska kunna upptäcka och hjälpa de elever som halkar efter. Med tidigare och tydligare utvärdering bedömer jag att fler kommer att klara skolans kunskapsmål. För det andra ska arbetsron förbättras. Ingen kan lära sig någonting i ett stökigt klassrum. Regeringen har därför föreslagit att lärarnas befogenheter ska förtydligas, till exempel att lärarna ska kunna omhänderta störande föremål och att skolan ska kunna flytta elever i gäng som mobbar eller stör ordningen. satsas dessutom på att ta fram, och sprida, forskningsbaserade åtgärdsprogram mot mobbning. Ingen ska behöva vara rädd för att gå till skolan. För det tredje ska yrkesutbildningarna lyftas. Var tredje 20-åring saknar gymnasieutbildning. Om ska överleva i den globala konkurrensen måste avhoppen från gymnasiet minska. Regeringen kommer därför att föreslå en omfattande reform av gymnasieskolan. Sist, men inte minst, har regeringen tagit initiativ till den största satsningen på lärarfortbildning sedan skolan kommunaliserades. Som framgår är skolan ett av regeringens prioriterade områden. I den nya regeringens första budgetproposition ökade det allmänna statsbidraget till kommunerna med . Det berodde delvis på att flera riktade statsbidrag lades in i det generella, men en ansenlig del av de 10 miljarderna är en ren höjning. Utöver detta satsas mer än på insatser som främjar utveckling av skolan. Det är en ökning med . Förutom lärarfortbildning ingår bland annat satsningar på funktionshindrade elever och åtgärder mot mobbning. Den borgerliga alliansen gick till val på att förbättra den svenska skolan. Det löftet infrias . Regeringens inriktning är att lyfta kunskapen. 126 (): De borgerliga partierna lovade i valrörelsen att se till att fick fler jobb och att skolan skulle få en hög prioritet, en stor satsning och högre kvalitet . Jobben har inte regeringen haft några större bekymmer med, för den tidigare regeringen hade sett till att genom en god ekonomisk politik och en långvarig högkonjunktur förse landet med ett växande antal jobb. Det enda som den borgerliga regeringen har gjort på den punkten är väl att bromsa jobbutvecklingen på sina håll, bland annat i skolan. Jag är förvånad över att vi nu får rapporter från många kommuner i landet, bland annat från min hemkommun, , om att det visar sig att det blir färre lärare anställda därför att de borgerliga majoriteterna inte anslår tillräckligt mycket pengar för de pris- och löneökningar som förväntas komma och som belastar skolans kostnader. En undersökning gjord i visar att det kommer att handla om ungefär 400 färre lärare. Det innebär att en del skolor kanske till och med tvingas säga upp lärare . Då kan man ställa frågan: Vad var löftet att ordna fler jobb värt när det gäller lärarna? Det blir ju färre jobb. Och inte får eleverna någon högre kvalitet om det i fortsättningen blir färre lärare. Under den förra mandatperioden och , alltså , såg Socialdemokraterna till att det anställdes 15 000 fler lärare via ett särskilt riktat statsbidrag till kommunerna. Det har lagts in i den allmänna potten, och det kan finnas starka skäl för det, men frågan är vad det finns för garanti för att kommunerna använder dessa nya pengar till att anställa lärare. Det är uppenbarligen så att man i inte tänker anställa några fler lärare. Där tänker man banta skolorganisationen, och det blir färre lärare. I stadsdel efter stadsdel i som jag besöker upptäcker jag att de planerar för färre lärare till höstterminen. Det är så på många andra håll också. Detta gäller uppenbart inte bara i . Det finns andra kommuner som har genomfört skattesänkningar och planerar framtida skattesänkningar. De tänker förmodligen använda regeringens statsbidrag. Det statsbidrag som var tänkt att användas för nya arbetstillfällen, bland annat i skolan, kommer i många kommuner att användas till skattesänkningar nu när det inte finns någon som helst garanti. I det svar som har lämnat talas det om helt andra saker än om det som min interpellation handlar om, nämligen hur regeringen kan garantera att vi får fler lärare och mer anställd personal i skolorna . Regeringen har uppenbarligen ingen som helst utfästelse, garantimöjlighet eller möjlighet att säga att det kommer att bli fler lärare i fortsättningen. Det är väl därför utelämnar det i interpellationssvaret. Det mest intressanta med interpellationssvaret är det som inte står i svaret, det vill säga att regeringen inte kan garantera att det blir fler lärare. Då är löftet från valrörelsen att det skulle bli fler jobb även i skolan och att eleverna därmed skulle få en bättre utbildning ingenting värt. Att i interpellationssvaret tala om lärarutbildning är väl bra och intressant, men det påverkar inte direkt den här höstens, nästa hösts eller följande hösts skolarbete. Det är ett långsiktigt projekt. Men det är en realitet att många av våra skolor kommer att ha färre lärare än de hade , innevarande läsår. Det är ett resultat av den nya regeringens politik där man inte har försäkrat sig om att skolorna kommer att få mer resurser och fler personer som jobbar i skolan. Inte minst drabbas de kommuner som har många friskolor. Dessa har oftast en högre andel icke behöriga lärare. Andelen blir i fortsättningen ännu högre när just den typen av kommuner drabbas av stora nedskärningar på skolans område. 127 (): Jag får väl tacka för svaret men knappast för dess innehåll. I valrörelsen och även efter har vi hört av den borgerliga majoriteten, inte minst i , att nu ska vi satsa på skolan. Tvärtemot allt detta fagra tal är verkligheten den att man i och på flera håll får minskade resurser. Det var knappast vad borgerligheten gick till val på och än mindre det som skolministern, som var aktiv i , sade på detta område. Skolan flyttas över från stadsdelsförvaltningarna och stadsdelsnämnderna och läggs centralt. Därmed blir det lokala inflytandet mindre, och den lokala kännedomen om elevernas situation, möjligheter och särarter försvåras, inte minst i . Utrymmet för skolans verksamhet krymps genom att man lägger stora besparingar på stadsdelarna, vilket drabbar skolorna. Stadsdelsnämnderna har beordrats besparingar som ska genomföras på administrationen, och det går naturligtvis ut över skolan. Det leder till en mängd stora resursförsämringar i skolan. Låt mig ta några exempel från stadsdelen i som jag har berört i min interpellation. Åsö gymnasium har fått i minskade anslag, som alla kostnader har ökat. Konsekvenserna blir att skolan måste ta in fler elever för att få in mer i skolpeng. Det innebär att skolan troligen måste göra större klasser, med allt vad det innebär av försämrad kvalitet för både lärare och elever. Eleverna har svårt att synas i skolan , vilket är ett av våra stora bekymmer. Stress är en uttalad faktor. Att då göra större klasser är absolut inte att satsa på skolan, som man sade att man skulle i valrörelsen. Ett annat exempel är som har tvingats att dra ned på syoverksamheten. har skolan beslutat att endast elever med icke godkända betyg ska få studievägledning. Alla andra får klara sig själva. Det sänder märkliga signaler till föräldrar, elever och lärare. Sorteringsskolan är ett faktum. I projektet på har man fått avslag på sin ansökan om studieresa. Det är en studieresa som har varit ett viktigt inslag i undervisningen. Den borgerliga majoriteten föreslog att barnen skulle sälja kokosbollar i stället. Det krävs nog många, ja åtskilliga, kokosbollar för att man ska ha möjlighet att se till att resan kommer till stånd. Den spridda uppfattningen i skolorna i är att man blir av med lärar- och kringresurser. Ingen tycks uppleva att borgarna gör den skolsatsning som man så länge har skrutit och pratat om. Det är naturligtvis mycket oroväckande för lärarna som inte känner att man satsar på dem, och det är oroväckande för eleverna och för samhället i dess helhet. 128 (): Jag måste säga att i likhet med blir jag lite förvånad över det svar som skolministern lämnar. Han svarar på allt annat än det som har frågat, nämligen hur ska vi se till att det finns tillräckligt med resurspersoner och lärare i våra skolor så att eleverna får den hjälp och det stöd som de behöver för att fullfölja inte bara utan också gymnasieskolan och att det finns hjälp och stöd för dem som vill ha möjligheten att skaffa sig en högskoleutbildning. Skolministern svarade en massa som handlar om allt från hårdare tag till att ge betyg tidigare. En del av detta har till och med vi lagt fram förslag om, och det finns goda möjligheter att vi kan komma överens för att ge den svenska skolan goda förutsättningar. Men vi får aldrig glömma att det i grund och botten ändå är så att det inte räcker med att prata om att beslagta mobiler eller att betygssätta barn tidigare. Den grundläggande förutsättningen är naturligtvis att det finns någon i klassrummet som tar sig an eleverna en bra lärare, en god pedagog, en bra elevhälsopersonal så att vi får en bra utveckling i den svenska skolan. Inte hjälper det särskilt mycket med ökade befogenheter för lärarna om det inte ens finns en lärare i klassrummet. Det riskerar att bli så , när det riktade statsbidragets tid är till ända. Vi hör rapporter från och andra håll om att personalstyrkan i skolan skärs ned. Vad är då skolministerns svar på hur man ska möta detta? Det enda svar jag har hört tidigare, när skolministern har pratat om resurser i skolan, har varit att den svenska skolans problem inte är att den inte har resurser, för det har den. Med den synen är detta inget större bekymmer. Men jag tror att det kan riskera att bli det. Det räcker inte att betygssätta och att beslagta mobiltelefoner. Vi måste se till att satsa på den svenska skolan så att det finns goda pedagoger som tar sig an eleverna, både de som har lätt för sig och, kanske framför allt, de som har det tuffast och inte kan få hjälp hemifrån. För dem är det extra viktigt att det finns tillräckligt med personal. Den förra regeringen hade ju ett program för att öka antalet anställda i den svenska skolan och lyckades också väldigt väl med detta. Men riskerar utvecklingen att backa därför att vi har fått en skolminister som verkar prioritera allt annat än det som ändå är den viktigaste resursen för elevernas lärande, nämligen den svenska lärarkåren, den personal som finns i våra skolor. Skolministern anför ändå att man gör vissa satsningar men glömmer då att föra fram att , som leds av och inte minst skolminister , faktiskt var väldigt tydligt inför valet. Man lämnade fram ett antal väldigt tydliga vallöften, ett program som skulle infrias man hade intagit . är nu intaget. Men vad har det blivit av det hundradagarsprogram som man lade fram? En av de tydligaste punkterna handlade just om satsningar på skolan. Det handlade om att man skulle satsa på de lägre åldrarna i skolan, inte minst när det handlar om att kunna läsa, skriva och räkna. Av detta har vi ingenting sett, och snart har det gått valet. När kommer de satsningar som ni var så oerhört tydliga med att lova i valrörelsen, ? 129 Statsrådet (): Några av de påståenden som görs av i allt väsentligt men också av om olika siffror och satsningar, dels generellt, dels i , skulle jag ändå vilja att ni granskade något. 15 000 nya lärare påstod hade anställts . Det är märkligt, för ser inte dem i så fall. Man har just avlevererat en rapport. Det finns inga 15 000 nya lärare. Det finns 5 000 nya tjänster som tillkommit de senaste sex sju åren, Wärnerssonpengarna har löpt, och nästan alla har fyllts upp av obehöriga lärare. Kan inte redovisa var de 15 000 kommer ifrån? Vad stöder han det påståendet på? Det står i både den skriftliga interpellationen och han sade det i debatten med mig. Varifrån kommer de 15 000, ? Nämn gärna det! ser dem inte i varje fall. Dessutom påstås att det sker nedskärningar i skolor, underförstått att de borgerliga skär ned. Då är två saker intressanta. Först och främst tror jag inte att har studerat detta. Jag tror att det bygger på den banditkalkyl som lade fram i . Jag tycker att jag ser att interpellationen bygger på den. Men den har man delvis fått backa från, därför att underlaget är mycket magert. För det första satsar den nya majoriteten läsårsvis, det vill säga att det sker en stor nysatsning inför det kommande läsåret. Skolan arbetar läsårsvis. Men rapporten bygger på den budgetnivå som löpte som var. Ni räknar inte in den budgetsatsning som sker med kommande sommar. Det är en ganska stor satsning. Om det, för det andra, vore så att Socialdemokraterna i , med som ordförande, var så oroliga blir man nyfiken och går in och läser Socialdemokraternas oppositionsbudget i . Vad föreslår Socialdemokraterna? Jo, man röstar emot den här satsningen. Socialdemokraterna i föreslår en lägre budget för och gymnasiet för kommande läsår än den borgerliga majoriteten gör. Om ni är så oroliga, varför gör ni så? Varför skär ni ned på skolan i , ? Jag skulle nog läsa brev som kom på avvägar. Det skulle jag läsa om jag var socialdemokrat. Han skrev att en av de stora orsakerna till valförlusten var skolpolitiken. Jag skulle läsa debattartikel i . Hon skriver att en av de stora orsakerna till Socialdemokraternas valförlust var skolpolitiken. Där tror jag att ni har mycket att fundera över snarare än den banditkalkyl som har lagts fram i av Socialdemokraterna. 130 (): När jag hör kommer jag att tänka på det gamla svenska ordspråket: Bättre fly än illa fäkta. Man skulle kunna göra om ordspråket och säga att man kan både fly och illa fäkta, . Jag har frågat två enkla saker. På vilket sätt kan regeringen och garantera att det blir fler lärare i skolor? Jag har inte fått något svar på den frågan. flyr till allt annat: betyg, lärarutbildning, ordningen i klassrummet. Låt oss gärna diskutera det, men det är inte det min interpellation handlar om. Jag konstaterar att det både i det uteblivna svaret på den här punkten i det skriftliga interpellationssvaret och i inlägg är ett faktum att regeringen inte kan garantera några fler lärare. Regeringen är inte i den situationen att den har ett ekonomiskt system och ett statsbidrag till kommunerna som gör det möjligt att ge utfästelser om att det kan bli några fler lärare. Det är en sanning. I blir det 400 färre lärare, och så är det på många andra håll i landet också. Då flyr till historien och säger: Men Socialdemokraterna sade att de skulle ta fram 15 000 fler lärare. Ja, den studie som gjorts visar att det också kom 15 000 fler anställningar för de pengar som utlovades. Sedan var det en realitet att man med minskningar av elevunderlag och allt annat naturligtvis fick ett annat svar totalt. Men det är fråga om de pengar som garanterades kommunerna enbart om de anställde lärare. Det den nya regeringen nu gör är att ge pengar till kommunerna som, i exempelvis, kan användas i första hand till att sänka skatten. Det var väl inte det som och de borgerliga partierna lovade i valrörelsen. Vi ska ge pengar till landets kommuner för att de ska sänka skatten. Där sade man: Vi ska ge pengar till landets kommuner för att de ska anställa fler lärare. står naken här och skäms och säger: Jag kan tyvärr inte lova att det blir fler lärare för vi har inte ett sådant system att kommunerna måste använda de pengar de får av oss för att anställa fler lärare. De kanske gör som i , sänker skatten i stället. Då är min andra fråga lika obesvarad: Om man nu har misslyckats med sitt löfte att skapa fler arbeten, fler lärartjänster, fler anställda inom andra yrkeskategorier i skolan, hur ska man då kunna säga att kvaliteten i skolan ska kunna höjas? Det främsta skälet till att de kan ha en höjd kvalitet är att det finns personal i skolan. Kan man inte garantera det ena kan man inte garantera det andra. I de kommuner som de borgerliga styr, där andelen friskolor bara ökar och ökar, med en stor andel obehöriga lärare, är situationen naturligtvis ännu mer bekymmersam. är en sådan kommun. Varannan skola är friskola och därmed är en mycket stor andel, kanske en växande andel, obehöriga lärare. Detta har och regeringen ingen som helst känsla för. Man känner ingen som helst oro för detta. Man talar om helt andra saker i stället, för att undvika att diskutera det som är huvudfrågan. Varför lovade ni fler lärare i skolan när det visar sig att ni inte kan garantera fler lärare i skolan? Ni har inte lagt fram något förslag, vare sig till eller i något annat sammanhang som innebär att det kan bli fler lärare. Ni har gett allmänna resurser till kommunerna. Men det är ingen som helst garanti för att pengarna går till lärare. Verkligheten visar att de inte heller går till fler lärare, utan de går till andra saker i kommunerna helt enkelt. Det är farligt, , att i en valrörelse lova för mycket och framför allt lova sådant som man inte kan stå för. måste framöver stå här och säga: Jag ber om ursäkt för löftet i valrörelsen om fler lärare. Jag kan tyvärr inte garantera det. På en punkt kan jag ge rätt, det var väl bra att han inte i svaret nämnde det här eftersom det var alldeles uppenbart att det inte gick att genomföra löftet. 131 (): Jag blir något upprörd. Jag tycker att det är obehagligt när säger banditkalkyl för att man ifrågasätter hur pengarna används när de ger mindre resurser till skolor. Det kvarstår ändå att ingen tycker sig uppleva att borgarna gör den skolsatsning som man så länge skröt med, inte minst i valrörelsen. Det blir mindre lärarresurser. Och det är lärare vi behöver ha, lärare som undervisar eleverna, som ger dem kvalitet och inte bryts ned av andra, administrativa uppgifter. Den borgerliga regeringens politik innebär en sorteringsskola där eleverna ska sorteras ut: Du duger. Du duger inte. Du duger med nöd och näppe och kan kanske vara godkänd. Men du duger. Snacka om att skapa stress för eleverna. Det måste vara betydligt fler åtgärder för att förbättra skolan på riktigt än att införa olika sorteringssystem. Jag är övertygad om att lärarna vet vilka elever som behöver extra stöd.