prot · GU09105 · 2007-05-11 00:00:00 — Det tyska ordförandeskapet har fått i uppdrag att lägga fram en rapport i frågan till Europeiska rådets möte . Ordförandeskapet lägger stor vikt vid att söka en gemensam grund hos medlemsstaterna för att föra frågan vidare, och samtal pågår nu som bäst mellan ordförandeskapet och samtliga medlemsländer. Den utgångspunkt i diskussionerna är det breda stöd som finns för innehållet i det konstitutionella fördraget. Det stödet delas också av majoriteten i . De kompromisser och lösningar som nåddes av förhandlingar är på det hela taget väl avvägda och balanserade. Därför är det regeringens uppfattning att balansen och helhetslösningen i det liggande förslaget bör upprätthållas, och att innehållet i sak inte bör öppnas för nya förhandlingar. Den idé som presenteras av det tyska ordförandeskapet innebär att det nya fördraget får formen av ett ändringsfördrag som ersätter gällande fördrag bara i de delar som är nya. Så stora delar som möjligt av lösningarna i det nya konstitutionella fördraget kan bevaras genom ett ändringsfördrag, men texter som har symbolisk betydelse kan tas bort. Det är viktigt att ett nytt fördrag kommer på plats för att göra beslutsfattandet mer demokratiskt och effektivt, öka insynen och dessutom säkra den fortsatta utvidgningen av unionen. har därför aviserat att vi kan acceptera formen av ett ändringsfördrag, och mycket talar för att en sådan kompromiss kan accepteras brett av de övriga medlemsstaterna. Den positionen förankras också i . Så till försvarspolitiken. I artikel 41:2 i det konstitutionella fördraget står att den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken ska omfatta den gradvisa utformningen av unionens gemensamma försvarspolitik. Det kommer att leda till ett gemensamt försvar, när med enhällighet har beslutat detta. Det konstitutionella fördraget förutsätter alltså fullständig enighet bland medlemsländerna om ett gemensamt försvar ska bli aktuellt. En liknande formulering finns i det nuvarande . Jag vill också understryka att det konstitutionella fördraget liksom de fördrag som gäller nu slår fast principen att antalet ledamöter i kommissionen ska vara lägre än antalet medlemsstater. Det innebär att platserna i kommissionen ska rotera mellan medborgare från alla medlemsstater. Varje land ska i det avseendet behandlas lika, oavsett storlek. Frågan om en ordförande för , en EU-president, avgjordes i slutförhandlingarna av det konstitutionella fördraget, och regeringen ser inga skäl att rubba balansen i fördragets innehåll genom att ta upp den frågan till nya förhandlingar. Slutligen, fru talman, vill jag påpeka att har ett mycket viktigt uppdrag för att garantera respekten för EG-rätten och uttolkningen av dess innehåll. Denna roll för domstolen ska självfallet inte ändras. Jag delar inte syn på domstolen som att den utövar makt på medlemsstaternas bekostnad. EU är ett samarbete mellan 27 självständiga stater. I vissa frågor har vi valt att utöva beslutsfattandet gemensamt i frågor som angår oss alla och där vårt agerande tillsammans är starkare än det vi kan förmå på egen hand. Med innehållet i det konstitutionella fördraget på plats ökar dessutom rollen för både nationella parlament och , vilket leder till förbättrad insyn och ökad demokrati i EU-samarbetet. Då , som framställt interpellationen, anmält att han var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav tredje vice talmannen att i stället fick delta i överläggningen. 49 (): Interpellationsdebatten har tyvärr dragit ut så sitter nu i en debatt i förstakammarsalen om just EU, tillsammans med talmannen och andra prominenta personer. Man diskuterar just framtiden i EU. Det är lite förvirrande vad som egentligen är regeringens åsikter. Regeringen gick till val på ett smalare men vassare EU. Det var en viktig utgångspunkt. Frågan är om man verkligen kan se att det här är smalare men vassare. Jag tycker inte det. Det finns en rad punkter i sakfrågorna i fördraget som är intressanta och som faktiskt gör att EU får mer att säga till om. EU:s makt ökar med det nya fördraget. Vi vet att två medlemsstater i EU, och , har sagt nej till förslaget i folkomröstningar. Strategin är nu att man gör en del kosmetiska ändringar och sedan lägger fram samma förslag igen och då tror man att folk ska säga ja. Är det inte att underskatta folks förmåga att förstå vad EU håller på med? EU är inte berett att på en enda punkt förflytta en position. Det måste ju finnas orsaker till att medlemsstater har sagt nej till det liggande förslaget. Man öppnar nu för en diskussion om innehållet. Borde inte då ta tillfället i akt och föra fram synpunkter, inte minst det som borgerliga politiker förde fram under den förra mandatperioden? Det gäller till exempel frågan om EU-president. Det var ingen borgerlig politiker i som egentligen ville ha det. Man ser det som att man ökar EU:s makt. EU närmar sig allt mer att bli en stat med en EU-president. Det finns förslag om kommissionen, som vi diskuterade mycket i denna kammare under den förra mandatperioden. Vi slog fast att det borde vara så att varje medlemsland i EU ska ha en egen kommissionär. säger man att det inte kommer att fungera när EU växer. EU är ju 27 medlemsländer. Det finns 27 EU-kommissionärer. På vilket sätt fungerar det inte ? Det fungerar alldeles utmärkt. Jag tror inte att det skulle försvåras, även om EU skulle utvidgas med ett par stater och det blev ett par EU-kommissionärer till. Det är viktigt för förståelsen hos folket i de enskilda länderna att man har en person i som förvisso inte ska vara politiskt styrd, men som man ändå kan identifiera EU med. Det gör till exempel många svenskar när det gäller , som är den svenska EU-kommissionären. Jag tror att det är viktigt om man ska behålla någon sorts demokratisk legitimitet för EU. Regeringen borde ta tillfället i akt och försöka lyfta upp frågorna i diskussionerna med det tyska ordförandeskapet om ett eventuellt förändrat fördrag. Man måste ta tillfället i akt och föra fram dessa synpunkter. Är det kanske så att andra länder ska föra fram synpunkter på vad som skulle kunna förändras i EU-konstitutionen? Jag undrar om bara ska sitta på åskådarläktaren och säga: Ni får bestämma hur EU:s framtid ska se ut. Vi har inga synpunkter. Vi är helt nöjda med det som förhandlades fram . Vi har inga nya synpunkter alls. Vi accepterar det som var innan. Jag tycker att det är fegt att ha den inställningen till EU-samarbetet. Jag tycker inte att andra länder ska lägga fram förslag på hur EU:s framtid ska se ut. Det ska göras gemensamt. Det är ju det som EU ska vara en gemenskap. 50 Statsrådet (): Det är glädjande att tycker att ska vara aktivt och pådrivande i EU. Det är ju därför vi är medlemmar i . Ju mer aktiva och pådrivande man kan vara, desto bättre kan man naturligtvis påverka. Vi försöker göra det. Det finns en rad exempel på att har drivit på i många sakfrågor. Det gäller och klimatfrågorna till exempel. Det kan vi återkomma till. Fördraget är ett viktigt redskap för att kunna leverera resultat. Ambitionen var att kunna fatta beslut i ett alltmer utvidgat EU i en situation med frågor där många medborgare i känner att EU måste kunna fatta beslut. Det handlar om miljö och sådant som rör migration, polissamarbete, utrikespolitik och så vidare. Det fanns också ett behov av att få en tydlighet i hur beslut fattas. Det ledde efter en öppen process fram till det här konstitutionella fördraget. Det var naturligtvis inte perfekt i alla delar, men det var en hygglig kompromiss som den förra regeringen sade sig stödja, med stöd från samtliga borgerliga partier som sitter i regeringen. Jag vet att och hans parti hade invändningar då precis som . Den här positionen har gjort att vi har sällat oss till de 18 länder som har ratificerat och tycker att det här är bra. Det är inte defensivt; det är offensivt. Vi tycker att det var en mängd viktiga reformer som kom igenom som ökade demokratin, insynen, de nationella parlamentens inflytande och, inte minst, medborgarnas ställning. Därför tyckte vi att vi vill bevara det som vi lyckades åstadkomma. och röstade nej, som sade. Då har man ställt frågan till dem: Vad vill ni förändra? Mycket av det som finns tyckte ju de också var bra. De framför allt har haft processer i sina länder och förankrat detta på olika sätt och haft samtal i sina parlament. Man verkar kunna landa i positionen att detta är rimligt. Det är fortfarande lite tidigt att säga vad vill ha. De har också uttryckt sitt stöd för ett mindre fördrag ett minifördrag, har sagt. Det verkar vara i den här linjen. En del länder väldigt få har under resans gång rest frågan om specifika paragrafer som bör omförhandlas. En förkrossande majoritet har sagt att man inte vill öppna detta. Då blir det en ask. Då tar varje land fram sin hobbyhäst. Resultatet blir att vi får väldigt långdragna förhandlingar, säkert framöver. Jag är övertygad om att det inte kommer att gynna små länder eller position. Därför har vi värnat om helheten. Om man värnar om helheten och säger att ingen annan får ändra blir det konstigt om säger att ingen annan får ändra, men vi vill gärna tycka något. Ett 20-tal länder har avhållit sig från att komma med förslag. Det kommer att bli fler fördragsändringar. EU:s historia är full av fördragsändringar. Men just nu känns det viktigt att få igenom detta. Och det verkar som om man tar en nedbantad version. Man tar bort symboler som flagga, hymn och motto. Man kallar det inte konstitution, utan man gör det till en traditionell fördragsändring eftersom detta är någonting som några av länderna har varit emot. Sedan diskuteras ett fåtal tillägg. Och det som det verkar finnas enighet om är att det blir någonting på klimat- och miljöområdet. Sedan diskuteras några andra frågor, men vi har inte riktigt landat där. Regeringen konsulterar regelbundet såväl som det sammansatta utskottet där sitter, så han vet hur läget är. sitter alltså inte på åskådarplats, utan vi slår vakt om väldigt viktiga demokratiska reformer som vi tror kan stärka EU:s handlingskraft. Vi vill att detta ska komma på plats nu naturligtvis inte till vilket pris som helst därför att en annan väldigt viktig fråga som har stöd i riksdag, också hos , tror jag, är att vi vill att EU när man är redo ska kunna ta in fler medlemsländer. Det är väldigt svårt med att göra det. Det öppnar för att man gör en del institutionella förändringar som inte är beroende av att vi stannar vid 27 medlemsländer. 51 (): säger två saker. Å ena sidan ska det vara som det har varit; det är utgångspunkten i konstitutionen. Å andra sidan säger hon själv att vi måste diskutera mindre ändringar och att det krävs mindre reformer för att alla ska acceptera det. Jag antar att hon syftar på och som har haft folkomröstningar där man har sagt nej till det. Där måste man nu gå igenom texten. Och det finns förslag på att ta bort vissa saker. Det som har nämnts är och lite andra kosmetiska saker. Men jag uppfattar ändå att det nu tydligen finns en diskussion bilateralt mellan länderna om att det kanske krävs andra mindre reformer. säger själv att det kanske ska vara någonting om miljö- och energifrågan. Men då är vi ju inne och ändrar på sakfrågorna och maktförhållandena. Hur mycket makt ska ligga på EU respektive de nationella staterna? Hur ska frågorna avgöras? Då är man inne och petar på de konkreta sakfrågorna. Då måste vi här i kammaren få veta vilka andra punkter som tas upp. Det duger inte att man hänvisar till att det finns ett sammansatt utskott i där detta diskuteras bakom stängda dörrar. Det måste ut till allmänheten för diskussion. Vilka förändringar är på gång i EU-samarbetet när det gäller konstitutionen? Är det bara kosmetiska saker, eller är det som EU-ministern antyder, nämligen att det också kan finnas andra sakfrågor som vi måste titta på. Då måste vi ha en debatt om detta. Då för vi från fram att vi tycker att det är viktigt att titta på formuleringar som gäller 41.2 om att vi ska ha ett gemensamt försvar. Är det verkligen rätt formulerat som det står i konstitutionen att den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken ska omfatta en gradvis utformning av unionens gemensamma försvarspolitik? Det kommer att leda till ett gemensamt försvar. Är det egentligen rätt formulerat och som vi vill ha det från svensk sida när vi diskuterar EU:s roll i världen? Är det inte så att denna formulering tvärtom kan bidra till en gradvis upprustning av försvarspolitiken och militariseringen ur ett globalt perspektiv? Det finns också artikel 41.3 att medlemsstaterna ska åta sig att gradvis förbättra sin militära förmåga. Vart tog nedrustningen vägen, det som vi har kämpat för så länge? Vi kämpade för att få bort muren och konflikten mellan öst och väst. Det är det som det handlar om, alltså den gradvisa nedrustningen. Och skrivs det in i fördraget att det ska vara en gradvis upprustning av den militära förmågan. Är det rätt formulerat ur ett svenskt perspektiv? Är det så vi tror att freden ska bevaras i att ha ett gemensamt försvar? Det är dessa sakfrågor i konstitutionen som måste diskuteras. Det kan vara så att det finns andra medlemsstater som också tittar på dessa formuleringar . Har EU-ministern kontakter med de 26 andra länderna för att diskutera möjliga förändringar i sakfrågorna eftersom det nu tydligen är så att man är inne och tittar på sakfrågorna och inte bara på de kosmetiska frågorna? I så fall tycker jag att det ska redovisas här i också, så att vi kan ha en öppen debatt. Den nya regeringen har ju sagt att öppenheten är det viktigaste när det gäller EU-samarbetet och att vi måste ha en diskussion om EU:s framtid. Men varför lägger man då locket på och kör bilaterala förhandlingar med bara ordförandelandet och inte talar om vad som är på gång och vilka förändringar som vi från svensk sida vill se och vilka förändringar som regeringen vill se? Därför måste vi från föra fram att vi ser dessa förändringar som viktiga. Vi kan diskutera EU-medlemskapet, men är vi konstruktiva och försöker se förändringar när det gäller hur vi skulle kunna få ett bättre europeiskt samarbete i fråga om konstitutionen. Det är dessa frågor som vi måste ha svar på för att kunna föra en seriös diskussion om EU:s framtid. 52 Statsrådet (): Det finns ingen konspiration, . Det pågår inte någonting hemligt bakom lyckta dörrar som alla utom och är delaktiga i. Det som händer är att har fått i uppdrag att undersöka bland länderna hur långt man kan komma, och om man kan presentera ett slags skelett, ett slags utkast, ett mandat, som det sedan blir en regeringskonferens om. Och den regeringskonferensen kan man eventuellt besluta om till toppmötet i midsommarhelgen. Och den regeringskonferensen kommer naturligtvis att involvera riksdag på det sätt som är brukligt och som har lång och konstruktiv erfarenhet av. Det som händer är att vi har ett fördrag, en konstitution eller vad man väljer att kalla det, som har tagits fram på ett väldigt bra sätt. Vi hade naturligtvis stora ambitioner om att försöka specificera vad EU ska göra, hur det ska göras och hur det ska kunna öppnas upp och förtydligas. Jag tycker att vi nådde en bra bit på väg i den konstitution som man enades om 2005. Jag är säker på att hade kunnat skriva en annan version och att jag också hade kunnat skriva en annan version. Men detta var ändå ett bra förslag. Det är så långt som vi kan komma . Läget är inte att man ska börja om från början och gå in i varje sakfråga och försöka ha ett nytt konvent. Det ska man inte göra . Det kanske man kan göra . är det inte så. handlar det om att göra ett antal väldigt konkreta institutionella reformer för att möjliggöra att EU ska kunna fungera och för att möjliggöra en utvidgning för att öka demokratin, insynen och tydligheten och för att kunna fatta effektiva beslut inom ett antal områden där vi vet genom vetenskapliga undersökningar att medborgarna förväntar sig att det fattas beslut. Därför står vi kvar med denna institutionella del. Därför har och en förkrossande majoritet av de andra medlemsländerna känt att det nu är de institutionella frågorna som ska räddas. Vi öppnar inte det kapitlet eftersom det kommer att leda till en lång och segdragen diskussion som kan ta och som inte för oss vidare. Sedan har det kommit fram några frågor. De handlar bland annat om att ta bort dessa symboler, vilket vi har redovisat. Sedan finns det från några medlemsländer uttryck om att man kanske mot bakgrund av vad som har hänt inom klimat- och energiområdet ska uppdatera EU, vilket jag tror att är positivt inställd till. Om det ska i juridisk form eller bara som något slags politisk markering, att detta är ett viktigt framtida uppdrag, är inte riktigt klart . Sedan har det i några medlemsländer cirkulerat några andra förslag som mer är av karaktären politiska markeringar. Inför det franska presidentvalet förde fram tankar om ett socialt protokoll. Detta specificerades aldrig, och det lades aldrig fram något konkret förslag till tyskarna, och det finns inget sådant förslag och vad ett sådant skulle kunna innebära. Vi har inte känt att det nu är läge att föra en stor och bred diskussion om EU:s säkerhetspolitiska uppdrag och så vidare. Det kan komma senare på ordinarie rådsmöten och i den procedur som finns inom EU och naturligtvis i bred diskussion med svenska folket och i och så vidare. handlar det om de institutionella frågorna, och vi vill försöka bevara dem i så stor utsträckning som möjligt. Man måste alltså skilja detta från konventsprocessen som var en process. Den var bra. är det en annan där vi ska försöka rädda detta och försöka göra det inom rimliga tidsramar, inte minst för att vi vill se till att EU kan fortsätta att fungera och kunna fatta beslut på ett ännu mer effektivt sätt och för att möjliggöra utvidgningen. Vi är oroliga för att detta ska bli en process som drar ut väldigt mycket . Det skulle kunna få dåliga konsekvenser för EU-samarbetet. Det är detta som det handlar om. 53 (): När man kräver öppenhet i EU-samarbetet för att få veta hur förhållandena är och vilka positioner som olika EU-länder intar, beskylls man för att vara konspiratorisk. Jag tycker att det är lite dålig stil. Jag tror nämligen att både jag och EU-minister är överens om att det behövs en öppenhet och en större diskussion om EU:s framtid. Det är inte konspiration. Till och med , EU-kommissionär sade i en debatt , då var med, att det nya förhandlingssätt som det tyska ordförandeskapet har skapat är lite problematiskt genom att man har bilaterala samtal med de olika länderna, där man inte vet vilka synpunkter som de andra medlemsländerna för fram. Jag hoppas att inte tycker att är konspiratorisk när hon uttalar något sådant. Vi måste ta det här på allvar. Jag frågar ärligt: Vilken diskussion förs om det kommer att bli några sakändringar i konstitutionen? Det har ni själva öppnat för genom att säga att vi kanske ska lägga till någonting om klimat- och energipunkterna. Det finns kanske andra frågor som det finns diskussioner om som också måste lyftas fram. Finns det kontakter med , och om det finns andra punkter som man måste titta på för att nå en bred uppgörelse om detta och framför allt för att få medborgarna i EU att tycka att det är bra ändringar? Det är viktigt med folkomröstningar just för att få ett godkännande från medborgarna om att EU är på rätt väg. Det är lite dumt att försöka undvika folkomröstningar och säga att det bara är kosmetiska ändringar och att det inte är så stora saker som ska göras. Jag tycker att det är lite dumt. var det en diskussion om tolv frågor som det tyska ordförandeskapet har ställt till . Vad har svarat? Vad har andra länder svarat? Var finns möjligheterna att hitta ändringar? Jag tycker till exempel inte att frågan om att varje land ska ha en EU-kommissionär är för mycket att lyfta fram i diskussionen. Jag tror att det är väldigt viktigt för EU:s framtid. 54 Statsrådet (): Vi är helt överens om att öppenheten är bra. Öppenheten är generellt bra och viktig. Den kan öka betydligt inom EU. Jag har själv jobbat med att försöka åstadkomma detta. Med förslaget till fördrag som diskuteras ökar också öppenheten, till exempel inom rådet. Tydligheten när det gäller budgeten, att man för över hela budgeten till , ökar synligheten i jordbrukspolitiken, som utgör nästan hälften. Det ökar öppenheten och gör att besluten kommer ut i en större offentlighet. Det tycker jag är bra. De två förändringarna är inte okontroversiella bland medlemsländerna. Om vi tar upp och vill ändra antalet kommissionärer kommer det att finnas andra länder som vill ändra på den punkten eller minska och andra nationella parlaments makt. Alla de här punkterna är kontroversiella på något sätt i något land. Risken är att det nästan inte blir kvar någonting alls. Vi tycker att de här framgångarna ändå är så pass viktiga att de är värda att försvara och att vi kan leva med den helhetskonstruktion som detta utgör. Det har också varit det ställningstagande i den förra som den här har konfirmerat. Vi försöker att hålla informerad så mycket det är möjligt. Inget annat land är så öppet med detta som just . Vi har sett till att det sammansatta utskottet har fått tillgång till enkäten. Vi har diskuterat hur vi ska svara. Statssekreterare var i går tror jag, eller om det var i förrgår i utskottet och redovisade diskussionerna. Vi har inte inblick i exakt hur de andra länderna har lämnat in sina enkäter; det är ingen offentlig handling. En del av de här frågorna är mycket känsliga. De för sina samtal nationellt. Naturligtvis för vi samtal med de länder som vi tror är allierade i vissa frågor. Klimatfrågorna är inte kontroversiella, men det gäller till exempel formuleringen om ett socialt , som vi inte tycker är på sin plats; den är för luddig. Det finns en diskussion om man ska föra in Köpenhamnskriterierna också. Där har vi förhållit oss skeptiska inte till Köpenhamnskriterierna naturligtvis, utan till att föra in dem. Vi försöker att vara så öppna som möjligt i frågan. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2006/07:506 om flyttande 55 Statsrådet (): har frågat mig om jag kommer att ta initiativ för att ska sluta med sitt flyttande och bara ha en ort för sina möten. har också frågat om beslut om att det ska göras en officiell studie av miljökostnaderna på grund av den nuvarande situationen har stöd av de 27 medlemsstaternas regeringar. Det är inte en bra lösning att har sitt säte på en plats men sammanträder även på en annan. Ordningen är kostsam, opraktisk och inte minst negativ för bilden av EU. Vi skulle gärna se en utveckling där denna ordning förenklas eller avskaffas. Tyvärr verkar det vara uteslutet att de 27 medlemsländerna på kort sikt skulle kunna enas om att alltid ska sammanträda i . Det har fattats beslut om att ska göra en officiell studie som även ska omfatta de miljömässiga kostnader som det innebär att ha möten på två olika orter. Det är positivt att en sådan studie görs. I debatten om miljöpåverkan och klimatutsläpp är det viktigt att få kunskap om de miljökostnader som följer av politiska beslut. Men frågan har inte varit föremål för diskussion mellan EU:s medlemsstater. 56 (): Jag tackar statsrådet så mycket för svaret, men det var kortfattat. Jag hade förväntat mig en längre och utförligare redovisning, eftersom jag vet att statsrådet har varit mycket engagerad i frågan om säten. Parlamentet har 785 ledamöter. Det finns egentligen tre säten. I finns huvudkontoret, där man har möten . I har man fyradagarsmöten en gång . Det finns också ett sekretariat i , men det används inte längre, eftersom det är för litet för att rymma 785 ledamöter. Frågan är om det egentligen är lämpligt att man ska kuska runt på detta sätt. Man har smällt upp miljardbyggen för parlamentet i både och , nybyggda för att rymma fler ledamöter efter en utvidgning av EU. Det handlar om miljardbelopp. Och så ska man flytta . Är det rimligt? Det tycker varken jag eller . tog när hon var EU-parlamentariker initiativet till en namninsamling på webben för att få slut på detta.