prot · GU0948 · 2007-01-16 00:00:00 — Det ena är att vi har en bra lösning på gång när det gäller barnomsorgspeng, som efter föräldrapenningtiden ger möjlighet för far- och morföräldrar eller för den delen andra att erbjuda barnomsorgspeng som skapar valfriheten där. Men just föräldrapenningtiden har ju inrättats för att ge föräldrarna möjligheten att finnas till hands för sina barn och ge barnen möjligheten att knyta an till sina föräldrar i den lilla värld som finns då. Föräldrar är inte utbytbara, inte ens mot far- och morföräldrar. Jag tror att det är en invändning som kan vara värd att tänka över. Sedan kan man undra vilken signal det skickar eller vad det leder till på arbetsmarknaden om småbarnsföräldrar har möjlighet att överlåta detta. Det är mer en fråga. har vi trots allt kommit så långt att för de allra flesta personer som har ett arbete är det accepterat det är okej gentemot arbetskamrater, arbetsgivare och så vidare att man är hemma om man har små barn. Om det blir en valmöjlighet där man kanske i stället överlåter det här på mormor och morfar eller farmor och farfar kan det vara så att det uppstår ett tryck som gör att föräldrar väljer på ett annat sätt än det som man egentligen skulle önska. Det kan vara något att fundera på. Jag är vän av flexibilitet, valfrihet och möjligheter för enskilda familjer att kunna bestämma så mycket som möjligt. Jag är självfallet beredd att lyssna på ytterligare argument i ett samtal om hur vi får ett så bra och barnvänligt samhälle som vi kan skapa med politiska medel. Politiken har en roll att spela. Ytterst handlar det naturligtvis om att föräldrarna spelar sin roll på bästa möjliga sätt. 66 (): Det är en tuff värld för dagens unga, både när det gäller att vara barn och förälder. De alarmerande rapporterna duggar tätt. Precis den här tanken kom väl upp när lämnade ifrån sig uppgiften att föräldrar faktiskt inte tog ut . Barnen fick inte det de behövde. Tanken är givetvis inte att byta ut föräldrarna och att mor- eller farföräldrar, faster eller vem det är ska komma och ta ut stora delar av föräldraledigheten. Utan det gäller just den del som börjar bli svår för en del i arbetslivet. Jag håller inte riktigt med socialministern. Jag tycker att det är en vinst att man ute på arbetsmarknaden inte har ett dugg aning om att jag, medelålders tant, faktiskt skulle kunna ta två månaders mormorledigt, som det blir i mitt fall. Det tycker jag bara är bra. Det har alltså kommit flera rapporter . Det gäller detta som också pratade om, nämligen rapporter om att mängder av antidepressiva preparat skrivs ut till unga. Man förtidspensionerar till och med unga för depression . Det finns alltså flera rapporter. , , presenterade delar av hjärnforskaren och professorn vid forskning som bland annat handlar om könsidentitet. Det här är oerhört laddat. Hon kommer med påståenden som vi är livrädda för. Jag ska läsa upp en liten del, men jag rekommenderar er att ta del av detta. Hela hennes forskning kommer i bokform. Hon skriver: Om den ökande andelen stresskänsliga ungdomar och vuxna med psykiska problem i dagens samhälle kan ha ett samband med frånvaron av hemmavarande föräldrar och kroppskontakt med mamman är det allvarligt. är mamman särskilt viktig, säger . Mammans ompysslande ger barnets hjärna en sensorisk stimulans som frisätter serotonin. Serotoninet i sin tur sätter i gång en kedjereaktion som stärker den så kallade HPA-axeln och gör barnet tåligare för påfrestningar som vuxen, alltså hämmar utvecklingen av stress och kronisk stress till och med. Hon fortsätter: Pappaledigheten kan tas ut tillsammans med mamman om det gäller riktigt små barn eller efter det att barnet har fyllt . Hon påpekar att det givetvis är individuellt. Om mamman till exempel är sjuk är pappans eller någons i barnets nära nätverk insats också betydelsefull. understryker att internationella utvecklingsforskare är helt eniga om detta. Herr talman och socialministern! Låt oss för en kort sekund tänka oss att det som har forskat fram och som jag precis läste upp är sant. Då får vi börja tänka utifrån vad människor behöver, och samhället får formas efter vad vi behöver och inte, precis som just , tvärtom. En liten del av lösningen kan vara en ändring av detta och en öppning av föräldraförsäkringen som ger möjlighet för barnets nära nätverk att ta del av de dagar som annars fryser inne. 67 (): Jag vill nog inte helt släppa tankarna från om hur man skulle kunna vidga nätverket kring barnen. Jag tycker att far- och morföräldrars insatser skulle kunna göras mycket lättare att hantera. Jag har ett exempel på detta. När vår fjärde barnbarnspojk skulle födas tog jag faktiskt morfarledigt från riksdagsarbetet . Det förväntades vara en ganska besvärlig förlossning, så jag kände att jag behövde stötta storebror. Det kunde jag göra tack vare att jag var riksdagsledamot och kunde sitta hemma med dator och telefon och någorlunda fungera i alla fall. Men hade jag haft ett annat jobb hade det varit betydligt svårare att göra just denna insats i barnomsorgen. Socialministern säger att barnomsorgspengen är en lösning på frågan. Det kan den ju vara. Men kan man omvandla den till att också gälla far- och morföräldrar? Det är många reflexioner i ett viktigt ärende. Det handlar till syvende och sist om att våra barn och deras föräldrar ska ha det så bra som möjligt i samhället. Ministern har sagt i en att bra reformer ska komma så snabbt som möjligt. Vi hoppas att det ska hända någonting på det här området . 68 Socialminister (): Just det, bra reformer ska komma så snabbt som möjligt. Om jag inte var riktigt tydlig vill jag förtydliga att barnomsorgspengen, som är tänkt att presenteras för att skapa en ökad valfrihet när det gäller barnomsorgen, inte ersätter föräldrapenningstiden. Föräldrapenningstiden kommer först, och sedan kan barnomsorgspengen ta över. Där kan far- och morföräldrar förstås vara möjliga utförare, men det väljer familjen själv. Jag håller naturligtvis med om en del av de beskrivningar som har gjorts om att alla barn inte mår väl i dagens . Det finns för lite tid för kontakt mellan vuxna och barn och mellan vuxna och ungdomar. Det skapar en otrygghet där vuxenvärlden retirerar och inte finns som det stöd som många barn och ungdomar skulle behöva. Jag tror att vi är flera som skulle kunna hålla med om ungefär den ordalydelsen. Men den här interpellationen berör om man kan förändra föräldraförsäkringen på ett sådant sätt att den bättre än stöder föräldrarna att utföra sin uppgift. tog upp föräldrars roll och mammans roll. Om man för skulle anta att detta var sant kan slutsatsen av det knappast bli att man ska överlåta föräldraförsäkringen till mormor och morfar. I så fall skulle slutsatsen bli att man skulle ha den knuten till föräldrarna. Man får kanske bestämma sig för vilken slutsats man ska dra. Jag anser att den svenska föräldraförsäkringen i allt väsentligt fungerar väl. Den har oerhörda kvaliteter. Den skapar en valfrihet och en möjlighet för människor att med i stort sett bibehållen inkomst ta ledigt från jobbet för att tillbringa tid tillsammans med den nytillkomne. Jag tror att den spelar en väldigt stor roll. Den är svår att tänka bort den ska inte tänkas bort men jag vill se till så att vi får ett större mått av valfrihet för tiden efter föräldrapenningen, så att det inte blir ett tvärt hopp och att det bara finns två alternativ: att föräldern är hemma eller att vi sedan har en barnomsorg. Det ska finnas flera möjligheter och en större valmöjlighet också efter föräldraförsäkringstidens utgång för att man ska kunna hitta den form som passar just den egna familjen och barnen bäst. 69 (): Jag kan förstå om jag blandar eller rör ihop det här lite, för det här är ett väldigt vitt begrepp. Jag har ju jobbat med det här och med de här ungdomarna som terapeut och också följt och funderat på det hon vågat lämna ifrån sig. Att jag blandar in henne nu beror på att jag vet att även det nära släktnätverket också klarar av att ge barnet detta. Slutsatsen blir för mig att i stället för att dagarna fryser inne för det lilla barnet så hamnar barnet antingen i barnomsorg eller kanske hos någon dagmamma, och det var alltså det som var vinsten. Jag förstår att man kan fundera över om far- och morföräldrar nu ska ta över barnomsorgen, men det här är en helt annan sak. Om jag som mormor eller du, när du blir morfar tar ut ledighet så innebär det också att jag åtar mig något . Det betyder inte att jag passar mitt barnbarn , utan jag åtar mig att ta hand om barnet, förmodligen i barnets hemmiljö, under kanske en, två eller upp till någon månad. Det går givetvis att reglera. 70 Socialminister (): Eftersom jag bara har söner skulle jag bli oerhört förbluffad om jag blev morfar! Men det var en parentetisk kommentar. Jag tror att vi behöver grubbla vidare omkring det här. Jag är naturligtvis helt öppen för att diskutera sätt att förändra om vi tror att det leder till en förbättring för föräldrarnas möjligheter att ge sina barn en riktigt trygg uppväxt. Det tror jag är bra för vårt land. Det är bra i de små sammanhangen men också bra i de större sammanhangen om vi växer upp som trygga människor. Tack för den här debatten, och tack för alla goda inlägg. Överläggningen var härmed avslutad. 16 § Svar på interpellation 2006/07:114 om introduktion av nyanlända invandrare 71 Integrations- och jämställdhetsminister (): har frågat mig vilka åtgärder som jag avser att vidta för att säkerställa en förbättrad kvalitet i de kommunala introduktionsprogrammen samt vilka åtgärder som jag avser att vidta för att förbättra uppföljningen och utvärderingen av den kommunala introduktionen . Snabbt inträde på arbetsmarknaden är en nyckel till integration. Här finns, som anger, brister . Hur nyanländas introduktion utformas är av central betydelse för att flera personer, snabbare än , ska få jobb. Tidiga kontakter med arbetslivet, snabb bedömning av yrkeskunskaper och undervisning i svenska parallellt med praktik eller arbete är tre viktiga utgångspunkter. Ytterst handlar det om att flera ska få jobb. Nystartsjobben är ett viktigt instrument för att stimulera till att personer som har svårigheter att få ett reguljärt arbete får anställning. Invandrare som deltar i introduktionen är en av målgrupperna. Regeringen har vidare för avsikt att återkomma med åtgärder för att ytterligare påskynda arbetsmarknadsinträdet för nyanlända invandrare, till exempel lärlingsintroduktion. har fått ett uppdrag att bedriva en försöksverksamhet i tre län med syftet att hitta arbetssätt som avsevärt förkortar arbetsmarknadsinträdet för nyanlända invandrare. Denna försöksverksamhet ska utvärderas vetenskapligt. Det är också viktigt att öka möjligheterna för andra aktörer än att bidra till att förbättra arbetsmarknadspolitikens resultat. Regeringen har uppdragit till Ams att mer aktivt använda kompletterande aktörer i syfte att förbättra matchningen på arbetsmarknaden och motverka utanförskap. En avrapportering av dessa uppdrag ska lämnas till regeringen , alltså . Men detta är inte tillräckligt. Det är också viktigt att stärka de ekonomiska incitamenten för att påskynda inträdet på arbetsmarknaden. Incitament behövs för den enskilde, för kommunerna och för arbetsgivarna. Jag anser att flyktingmottagandet och introduktionen behöver reformeras. I detta ingår även ett behov av att se över den statliga ersättningen till kommunerna. Jag avser att ta initiativ till en sådan översyn. Ett annat viktigt inslag är validering, där regeringen avser att återkomma med förslag. För att förbättra underlaget för framtida reformer måste uppföljningar och utvärderingar av hög kvalitet ges en mer framskjuten plats. Detta gäller alla insatser som syftar till en snabbare introduktion för nyanlända invandrare. Det finns flera kvalificerade institutioner som kan genomföra de utvärderingar som är nödvändiga. När det gäller uppföljningar anser jag att det är sektorsmyndigheterna och kommunerna som har ansvar för att dessa genomförs regelbundet. Avslutningsvis kan jag försäkra att regeringen kommer att lägga ned stor kraft på att se till att insatserna för nyanlända invandrare effektiviseras med syftet att åstadkomma en snabbare etablering på arbetsmarknaden och i samhället i övrigt. 72 (): Jag vill tacka integrationsministern för svaret. I regeringsförklaringen fanns följande formulering: Utöver den i behövs det ingen särpolitik för invandrare, utan en politik som frigör människors inneboende kraft och bryter det utanförskap som har fått fotfäste i . Det är kloka ord! Här slogs fast att det är just som det kan behöva finnas en särskild politik för den som kommer till från ett annat land och kanske har flytt från förföljelse och krig. Det är just som jag tror är så viktiga. Ju snabbare kontakt med arbetsmarknaden, desto mindre risk att längre fram hamna i utanförskap. Därför är jag glad över svaret och de signaler som integrationsministern nu ger. har de svenska kommunerna haft ansvaret för den introduktion som flyktingar och andra invandrare har rätt till när de fått uppehållstillstånd. har många miljarder betalats ut från staten till kommunerna för omkostnader, boende och introduktionssysselsättningar men också till själva introduktionen. Trots att alla dessa miljarder betalats ut finns det väldigt lite utvärdering på vetenskaplig grund. Vi ser att efter introduktionen står fortfarande väldigt många utanför den svenska arbetsmarknaden. vet vi alltså egentligen inte i vilken utsträckning de personer som fått introduktionen har haft nytta av den. Vi vet helt enkelt väldigt lite om ifall de varit effektiva. Det enda vi tror oss veta utifrån den begränsade forskning som ändå skett är att arbetsmarknadskontakter och praktik är bra. Men det är ungefär vad vi vet. Därför är jag glad, herr talman, att integrationsministern nu så tydligt säger att utvärderingar av hög kvalitet ska ges en framskjuten plats. Det borde ha stått högt på agendan hos den förra regeringen, men det gjorde tyvärr inte det. Utanförskapet växte i stället. Det är inte så att vi är okunniga om den kommunala introduktionen. Genom de uppföljningar som gjorts vet vi en hel del i allmänhet om dem. Vi vet att få får en relevant kontakt med arbetsmarknaden. Vi vet att introduktionen skiljer sig väldigt mycket åt mellan kommuner men också mellan kvinnor och män. För knappt hälften av kvinnorna finns det exempelvis ingen samverkan mellan kommun och arbetsförmedling. Kvinnor har också mindre tid i introduktion. Vi vet att sfi är bra på många platser men betydligt sämre på andra. Vi vet att alldeles för få får introduktion på heltid, vilket naturligtvis också gör att tiden i introduktion blir väldigt lång i många kommuner alldeles för lång. Vi vet att det finns brister, och vi ser dem tydligt. säger integrationsministern att flyktingmottagandet och introduktionen behöver reformeras. Utifrån de brister som jag nämnt kan jag inte annat än hålla med. Jag skulle därför vilja fråga på vilket sätt, och åt vilket håll, den reformeringen skulle kunna ske. Vad har integrationsministern för visioner för detta? Jag skulle också önska att integrationsministern utvecklade vad som menas med att sektorsmyndigheterna och kommunerna ska ansvara för uppföljningen. 73 Integrations- och jämställdhetsminister (): Som säger är vi överens om den problembeskrivning som finns och att de introduktionsprogram vi har inte fungerar tillfredsställande. Det är väl det som gjort att till exempel försöksverksamhet med och Ams tillkommit, alltså just för att få en lite närmare koppling till arbetsmarknaden. Som jag sade behöver vi en större översyn av introduktionsprogrammen. Jag kan inte säga exakt vad de ska innehålla, men inriktningen är att vi behöver introduktionsprogram som har närmare koppling till arbetsmarknaden så att människor inte blir bidragsberoende efter de som dagens introduktionspeng gäller. Vi behöver introduktionsprogram som har inbyggda incitament både för individen, kommunerna och andra aktörer, om de nu är arbetsgivare eller myndigheter, för att så fort som möjligt få ut människorna i arbetslivet. Vi behöver fråga varje person som kommer till vårt land vad de har med sig i bagaget, vad det är de vill, vilken inriktning de har, så att de får vara med och planera för sin framtid. Det gör vi alldeles för lite. Vi behöver också hitta metoder för hur vi fångar in alla i introduktionen eller för något slags stöd och hjälp för att komma in på arbetsmarknaden. är det enbart flyktingar, det vill säga asylflyktingar, som fångas in i dessa introduktionsprogram, däremot inte till exempel anhöriginvandrare. Även de behöver denna typ av stöd och hjälp för att komma ut på arbetsmarknaden. Regeringen kommer att göra allt vad den kan, och jag vill att utredaren ska tillsättas snabbt. Ärendet håller på att beredas i . Jag vet att har goda erfarenheter på det här området och jag välkomnar kontakter med henne även fortsättningsvis just för att kunna ta del av hennes erfarenheter. Utgångspunkten för oss båda är att människor så snabbt som möjligt måste komma ut i arbete. Det handlar också om egenmakt, och egenmakt kan man inte få om man inte kan försörja sig själv. kan människor exempelvis inte bestämma var de ska bo. Jag ser problem i . Jag ser problem i . Människor söker sig dit och det uppstår trångboddhet. Dessa människor skulle inte bo trångt om de hade en egen försörjning. Jag tror inte att vare sig eller skulle ha problem med att många söker sig till just dessa städer om människorna kom in i arbete så fort som möjligt. Det finns en stor potential hos de nya som kommer till . Den potentialen måste tillvaratas på olika sätt. Vi misslyckas med det . Det är min och regeringens avsikt att vi ska bli bättre på det. Översynen kommer att vara av stort värde. Med den förra, socialdemokratiska, regeringen handlade det alldeles för mycket om att testa verksamheter i stället för att gå till botten med det som var problemet. Vi har utrett en mängd mål med integrationen, men inte hur vi sedan implementerar politiken för att den ska fungera ordentligt. Det är det vi ska göra . 74 (): Jag är glad över att den nya regeringen har ett jobbperspektiv och till exempel tar med de nyanlända i nystartsjobben samt funderar på att titta på frågan om lärlingsintroduktion. Jag tror att man i det reformarbete som integrationsministern först talade om även behöver se över roll i det hela. Processen måste nämligen börja mycket tidigare än sedan man fått uppehållstillstånd. Oavsett vad man kommer fram till och hur det hela ska organiseras framöver vill jag skicka med ministern något som jag tror måste ligga till grund för arbetet, nämligen en tydlig politisk inriktning som handlar om tron på individen, precis som nämnts, men också tydliga krav. I de nationella målen för introduktionen sägs klart och tydligt att det är individen själv som ska ansvara för sin introduktion något som jag tror att väldigt många skulle vilja göra alltså att individen själv tar ett större ansvar. Men i hur många kommuner sker detta? I vill vi välvilligt ta hand om alla som kommer från ett annat land, men människor har en egen förmåga och kraft, och därför kan vi också ställa krav. När jag fördjupat mig i denna fråga har jag sett en stark attityd som inte går att få in i statistiska modeller, nämligen ett ta-hand-om-perspektiv eller socialtjänstperspektiv. På papperet kan man se att kommunerna gått ifrån det perspektivet och säger att de nu har en jobblinje, men trots det möter man detta socialtjänstperspektiv. Det lyser rakt igenom. Om vi ska få någon förändring tror jag att attityden om en tydlig politisk inriktning måste komma till stånd. Kommunerna har fått stor makt, och vissa kommuner har klarat det. Andra har misslyckats. En flykting, eller anhörig som kommer , har rätt till introduktion. Man har inte alltid önskemål om vart man ska komma. En del har det och andra inte. På ett sätt kan man säga att slumpen avgjort vilken introduktion man fått. Om man haft tur har man kommit till en kommun där det fungerar väldigt bra, och man har snabbt kommit ut på arbetsmarknaden. Har man haft otur har man hamnat i en kommun som haft fullt med tomma lägenheter men inte ett enda jobb och en dålig introduktion. Så får det inte vara. Jag ser fram emot att integrationsministern nu tar tag i dessa frågor. Jag förväntar mig bra utvärderingar samt förslag till en bra organisation och struktur som ger alla nyanlända goda förutsättningar. Jag vill tacka för diskussionen och kan lova att jag nogsamt kommer att följa utvecklingen. 75 Integrations- och jämställdhetsminister (): Jag vill passa på att tacka . Låt mig avsluta med att säga att jag tror att vi har ett stort problem i . Det handlar om att vi aldrig egentligen lyckats uppfylla de rättigheter som vi menar att enskilda människor har. När man inte lyckas med det då har man också svårt att ställa krav på den enskilda personen. Vi måste alltså styra in på att rättigheterna ska finnas där de kan uppfyllas, och när de inte uppfylls måste någonting hända. Då kan vi också tryggt ställa krav på den enskilda personen. Jag tror att det behövs. Jag behöver som individ i ett samhälle känna att det ställs krav på mig eftersom det finns en tro på att jag kan och vill. Den känslan måste vi förmedla ut i samhället. Vi ska också se till att styrningen blir bättre på det här området. Överläggningen var härmed avslutad. 17 § Svar på interpellation 2006/07:122 om könsdiskriminerande reklam 76 Integrations- och jämställdhetsminister (): har frågat mig vad jag avser att göra för att motverka den könsdiskriminerande reklamens negativa konsekvenser för jämställdhetsarbetet samt vad jag avser att göra åt att företag kan använda sig av reklam som är grovt kränkande för kvinnor och män utan att drabbas av någon sanktion. Som nämner har en utredning tillsatts för att se över frågan om könsdiskriminerande reklam. Uppdraget är att kartlägga utvecklingen och omfattningen av könsdiskriminerande reklam i och lämna förslag till hur lagstiftning mot sådan reklam skulle kunna utformas, samt redovisa för- och nackdelar med dessa förslag. Utredaren ska även se över andra möjligheter att komma till rätta med könsdiskriminerande reklam, till exempel genom näringslivets egna självreglerande organ. Regeringens avsikt är att låta utredningen slutföra sitt uppdrag för att därefter ta ställning till de analyser och förslag man kommer fram till. 77 (): Jag vill tacka statsrådet för svaret på interpellationen. Jag är dock inte speciellt nöjd med det. Det är ett av de kortaste interpellationssvar jag sett sedan jag blev riksdagsledamot. Det kan naturligtvis finnas olika skäl till det. Ministern har många ansvarsområden, det har varit ledigheter och andra viktiga saker måste göras. Jag är dock lite orolig för att det är ett svar som visar ministerns något begränsade intresse för just jämställdhetsfrågor i relation till andra saker. I annat fall tycker jag att ministern hade kunnat prestera en tydligare politisk viljeinriktning i den viktiga frågan om könsdiskriminerande reklam. Det är förvisso positivt att ministern så tydligt framhåller att utredningen kommer att bli av just för att kartlägga omfattningen av könsdiskriminerande reklam samt hur en kommande lagstiftning skulle kunna se ut. tycker jag att ministern lite grann gömmer sig bakom det svaret och vill inte utveckla regeringens ambitioner när det gäller att i det korta perspektivet agera mot den könsdiskriminerande reklamen. Det är två delar i detta. Dels finns den könsdiskriminerande reklamen, och den har att göra med jämställdhet och med könsmaktsordningen i samhället. Dels finns den schabloniserande reklamen, som naturligtvis också förstärker den könsdiskriminerande reklamen och är negativ för jämställdhetsutvecklingen i samhället. Ministern var själv med i en debatt på , där ministern redovisade den schabloniserande marknadsföringen och beteendet i när det gällde lucia.