prot · GU09123 · 2007-06-11 00:00:00 — Det är det statsråd under vars område respektive bolag ligger som har ansvar för detta. Och näringsministern har ett övergripande ansvar för detta. 31 (): Jag har aldrig sagt att någonting går för långsamt. Jag har bara pekat på kärnan i mitt resonemang och försöker jämföra det som jag anser vara ohederlig kampanj och stabila överord i valrörelsen med den verklighet som utvecklar sig. Jag kan konstatera att det har tillsatts en stor mängd generaldirektörer, tjänster som inte har utannonserats. Regeringen har också utsett en stor mängd borgerliga politiker. Jag tycker också att ni har gett en något skev och vinklad bild av hur utnämningspolitiken gick till under den socialdemokratiska regeringsperioden. Om de som utsågs under inte var kompetenta borde du ha sett till att de hade blivit avskedade. Men så har det inte varit. Därför faller resonemanget om att kompetens har fått stå tillbaka för partibok. Jag tycker att det är viktigt att redovisa sådana saker också. När man kommer i regeringsställning blir verkligheten mer nyanserad, mer grå och mer svårhanterlig. Och kanske man skulle kunna kosta på sig att erkänna att det var ett och annat som sades en gång som inte är riktigt så enkelt och som kanske inte stämmer riktigt med verkligheten. Jag förutsätter att har ett utmärkt samarbete med de generaldirektörer och andra som Socialdemokraterna utsåg och att han också har respekt för att de har ett stort yrkeskunnande och man därför inte har behövt göra några justeringar i sammanhanget. Slutligen har jag sammanträffat med som har blivit landshövding i . Den tjänsten utannonserades inte, men jag tror att detta var ett bra val. Jag tycker att hon verkar vara en gedigen och kompetent kvinna. 32 (): Jag vill bara för protokollets och lyssnarnas skull säga att inte är utnämnd av regeringen, utan han är vald av . Jag vill bara säga detta så att uppgift inte får stå oemotsagd. Det är gemensamt, inklusive , som har valt honom. 33 Statsrådet (): Jag tycker att det har varit en intressant och belysande debatt om utnämningspolitiken och dess behov av reformering. Jag kan hålla med om att valrörelser ofta har en dynamik. Men när man sedan ska genomföra saker och ting är det ofta en mer komplicerad verklighet som dyker upp. Det tror jag gäller alla partier. Jag vill inte säga att utnämningspolitiken utgör något stort undantag från den reservationen. Men, som sagt, det sker saker och ting. Jag hoppas att vi kommer att kunna permanenta försöket med annonsering av statliga chefsjobb framöver. Men vi måste förbehålla oss rätten att också ha kompletterande rekryteringsmetoder när den verksamheten blir mer och mer allmän. Jag tror att det kommer att behövas en reformering av det faktum att inte bara statliga personakter för anställda är offentliga handlingar. Detta gäller faktiskt hela den offentliga sektorn. Det gäller inom vården, inom skolan, på nivå och på landstingsnivå. Där har inte denna problematik uppmärksammats särskilt mycket. Och det kanske inte är någon problematik just . Men vi kommer att ha en ökande kamp om arbetskraften, inte minst när vi nu ser den demografiska utvecklingen och när vi ska attrahera unga människor och andra att söka anställning inom offentlig sektor. Vi måste se till att vi ger de absolut bästa förutsättningarna för dem som vill vara anställda i vår viktiga offentliga sektor framöver. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellationerna 2006/07:593, 598, 597, 599, 612, 623 och 633 om konsekvensanalyser inför utförsäljningar av statliga bolag 34 Statsrådet (): , , , , och har i interpellationer ställt frågor kring förslaget om försäljning av vissa statligt ägda företag. Gemensamt för interpellationerna är att interpellanterna ställer olika hypotetiska och detaljerade frågor kring vad som kommer att hända med olika företags verksamhet när en försäljning har skett. Regeringen fullföljer nu alliansens löfte till väljarna genom vårt arbete med att minska det statliga ägandet i sex namngivna företag. Vi gör detta därför att vi är övertygade om att det är bra för vårt gemensamma folkhushåll. Vi menar att det inte är statens uppgift att driva företag på konkurrensutsatta marknader. Vi vill i stället använda våra gemensamma resurser för att skapa förutsättningar för en god och hållbar välfärd. Genom att minska det statliga ägandet skapas en tydligare rollfördelning mellan privat och offentligt ägande, där staten ger privata företag goda förutsättningar att konkurrera på lika villkor utan att driva egna konkurrerande företag. Statens främsta näringspolitiska uppgift är att ange ramar och regelsystem för näringslivets verksamhet och bidra till att skapa förutsättningar för långsiktig tillväxt. Vår uppfattning är att ett privatägt företag har bättre utvecklingsmöjligheter än ett statligt ägt, bland annat genom att det lättare kan erhålla kapital för en expansion. Staten måste som ägare väga varje kapitaltillskott till ett företag mot angelägna satsningar på välfärdstjänster såsom sjukvård och utbildning samt omsorgen om barn och gamla. Detta gör att staten kan ha större svårigheter att tillföra kapital för expansion än ägare som kan finansiera sin verksamhet på kapitalmarknaden. Ett minskat statligt ägande i ett företag har ofta varit gynnsamt för det berörda företaget. Effektiviteten har ökat, lönsamheten har förbättrats och investeringarna har ökat. Regeringens bedömning är att försäljningar av statligt ägda företag också bidrar till en starkare sysselsättningsutveckling i de företag och branscher som berörs. Därmed bidrar en minskning av det statliga ägandet även till att uppnå regeringens övergripande mål om fler arbetstillfällen och ett minskat utanförskap. tar i sin interpellation upp frågan om försäljning ska ske till högsta möjliga pris eller om andra hänsyn ska tas samt om vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkra att huvudkontor, forskning och utvecklig i de aktuell företagen även framöver finns kvar i . I den framlagda propositionen säger vi att regeringen kommer att pröva olika affärsmöjligheter för att hitta det alternativ som vid en samlad bedömning bedöms vara det mest affärsmässiga. Detta är vad budgetlagen kräver. Om vi inte hade för avsikt att följa budgetlagen skulle vi ha förelagt förslag om att avvika från densamma. Var ett företag har sitt huvudkontor och bedriver sin verksamhet är något som styrelsen beslutar om. Jag är övertygad om att denna regerings näringspolitik ger så goda förutsättningar för utvecklingen inom dessa företag och näringslivet i övrigt att förutsättningarna för företagsledningar att verka i vårt land blir bättre . Jag är inte orolig för att försäljningar av några företag skulle vara negativt för företagsklimatet, tvärtom. Om staten som ägare skulle föreskriva att till exempel utländska ägare till dessa företag eller andra företag inte skulle vara möjligt skulle detta strida mot ett antal internationella åtaganden som gjort. Några interpellanter tar upp frågan om regeringen avser att ställa krav på en köpare att vederbörande ska upprätthålla viss verksamhet eller viss sysselsättning. Den frågan är det omöjligt för mig att besvara eftersom regeringen inte har tagit ställning till vare sig hur, när eller till vem vart och ett av de aktuella företagen ska säljas. Även denna typ av krav vid en försäljning kan strida mot internationella åtaganden om dessa skulle kunna påverka prisbilden. Under vissa förutsättningar finns det möjlighet att inom affärsmässighetens ramar uttrycka önskemål eller ställa vissa typer av krav på framtida ägare. Regeringen kommer att agera på ett ansvarsfullt sätt och i enlighet med vad som utgör marknadsmässiga krav på samma sätt som en privat säljare skulle göra vid företagsförsäljningar av det här slaget. I vissa interpellationer tas frågan om sysselsättningen i respektive företag upp. Staten som ägare saknar möjligheter att genom företagsägande ge sysselsättningsstöd. Det gjorde andra regeringar , men det går inte längre, bland annat efter medlemskapet i EU. Jag kan också konstatera att sysselsättningen i de statligt ägda företagen är en fråga för respektive företags ledning. Till som frågar om konkurrensen på bolånemarknaden vill jag säga att jag besvarade en interpellation av i den frågan , och jag ber att få hänvisa till det svar jag lämnade då. Förre näringsministern upprepar i sin interpellation frågeställningen om konsekvensanalyser som togs upp av i en interpellation som jag besvarade här i kammaren så sent som . Svaret finns att läsa i riksdagsprotokollet, men jag kan upprepa huvudpunkten här. Jag sade då följande: Regeringen lämnade propositionen Försäljning av vissa statligt ägda företag till . Av den framgår att regeringen gjort bedömningen att en försäljningsprocess för sex av de statligt ägda företagen nu kan inledas. Regeringens motiv för förslaget framgår av propositionen. Regeringen säger också i propositionen att vi kommer att rapportera om försäljningarna till i kommande skrivelser, rapporter och budgetpropositioner. Jag vill därtill understryka att alla dessa företag verkar på en marknad som är helt kommersiell och som därmed präglas av fritt tillträde och fri konkurrens. Regeringen anser därför att det inte finns något skäl för staten att fortsätta äga dessa företag. Så stod det alltså i mitt svar till . Att inför en försäljning av ett företag göra en analys av hur företaget kommer att utvecklas i en annan ägares händer är omöjligt. På samma sätt är det omöjligt att med säkerhet förutsäga hur ett företag eller en aktiekurs kommer att utvecklas . Att äga företag är att ta risker. Marknader kan utvecklas olika och det allmänna konjunkturläget kan förändras. Min och regeringens syn är att det inte är statens uppgift att riskera skattemedel genom att ha stora investeringar i företag. Regeringen vill inte använda våra gemensamma resurser till att spekulera på börsen genom att äga stora poster i enskilda företag. Det kan finnas skilda uppfattningar om det här. Det finns de som tycker det är helt rimligt att investera skattebetalarnas medel i en riskfylld företagsverksamhet. Jag vill hellre skapa förutsättningar för en hållbar välfärd genom att minska statsskulden och skapa utrymme för statens kärnverksamheter inom sjukvård, utbildning och omsorgen om barn och gamla. Detta är skiljelinjen i svensk politik och bakgrunden till att vi anser att statens företagsägande bör minskas. Jag vill erinra om att interpellationssvar ska vara , och det tog . Det är lagreglerat . Därför vore det bra med en begränsning nästa gång. 36 (): Jag har ställt en interpellation till statsrådet om riskerna att tappar huvudkontor och därmed också forskning och utveckling i de sex statliga företag som regeringen avser att avyttra. Dessa sex företag är välmående företag som har utvecklats. Värdestegringen har varit hög, och de är oerhört välskötta. Enligt budgetlagen finns det bara en möjlighet vid en försäljning. Det är som ett anbudsförfarande. Man gör upp affären med den som vill betala högsta pris. Då lägger man sig inte i vad köparen vill göra med sitt nyförvärv, om han vill flytta det någon annanstans, var han vill förlägga forskning och utveckling och så vidare. Det är uppenbarligen den linjen som regeringen har valt, fast man försöker dölja det bakom någonting som kallas affärsmässighet. Den andra vägen är att det går att träffa avtalsöverenskommelser även om det är väldigt luddigt. Vi har frågat , och man kan träffa sådana här avtal, men det kommer att få betydelse för priset. I takt med att man ställer villkor försämras priset, och då kan regeringen uppenbarligen inte följa budgetlagen. Det hade varit annorlunda om regeringen i sin proposition hade sagt att man vill göra den här försäljningen på bästa möjliga sätt för nuvarande ägare, skattebetalarna, svenska folket. Men det har man inte gjort, utan det är uppenbarligen så att det är högsta pris som gäller. Därmed kan detta få stora konsekvenser. Vi har ställt frågan på det här sättet och fått olika svar. De har i alla fall varit väldigt diffusa. kanske inte uppmärksammar den här faran på grund av att det är vi i oppositionen som säger det. Han struntar också i vad säger. Men han borde kanske lita på sitt eget omdöme. Jag har därför roat mig med att i digra protokoll titta på vad som har sagts tillbaka i tiden. Jag kan citera själv från debatten om den ekonomiska vårpropositionen 2005. Han sade: Om vi tittar på de 20 största börsnoterade koncernerna i landet ser vi att de har skapat 300 000 nya jobb i utlandet. har de avvecklat 25 000 jobb i . Prognoserna från och deras enkäter tyder på att ytterligare kanske upp till 500 000 industrijobb kommer att flytta ut . Det är en mycket allvarlig utveckling. Om det inte räcker kan jag citera partikollegan från näringsutskottets debatt om vissa näringspolitiska frågor . Jag hinner inte sammanfatta det, men det är på samma tema och jag kan återkomma till det längre fram. 37 (): Jag ska förstås tacka för svaret, även om det enligt mig väcker fler frågor än ger svar. Jag uppfattar att det är dagsformen som avgör vad försäljningens inkomster ska användas till. I detta svar handlar det om avbetalning på statsskulden. I andra sammanhang har vi hört statsrådet tala om vägar och infrastruktur. I en sen debatt i var det visst äldreomsorgen som skulle finansieras med hjälp av statliga bolag. Det kanske rent av blir så att utförsäljningen ska vara med och betala ofinansierade skattesänkningar som regeringen ägnar sig åt för att den tiondel av vår befolkning som redan är rikast ska bli ännu rikare! Jag har ställt frågor med anledning av att ca 300 personer jobbar på i . Statsrådet har i svaret beskrivit att det är omöjligt att förutse vad som händer när man säljer . Men tidigare, i ett svar , sade statsrådet att en noggrann analys av bland annat sysselsättningseffekten ska göras. I detta svar står det dock på s. 3 att det är omöjligt. svarar fyra storbanker för av marknaden. Sannolikheten att uppnå ökad konkurrens genom en försäljning är enligt min uppfattning väldigt liten. Och sannolikheten att en försäljning skulle innebära oförändrat antal eller fler anställda är ju ännu mindre! Jag befarar att vi i får räkna med att en försäljning av innebär betydligt färre anställda. Statsrådet meddelar vidare att det inte går att svara på frågan om man tänker ställa krav på sysselsättning vid försäljning. Då återstår frågan att besvara: Vilka krav kommer regeringen att ställa på köparna? Generaldirektör sade vid den utfrågning som näringsutskottet hade angående utförsäljningarna att operationen, det vill säga utförsäljningen, ska vara till nytta för konsumenten och leda till väl fungerande marknader och en stärkt konkurrens. lär det inte finnas någonting som tyder på att en försäljning av skulle leda till lägre koncentration på marknaden när det gäller bostadslån. Frågan återstår alltså. Vilka krav kommer regeringen att ställa på köpare av ? 38 (): I dagens kan man läsa: Sälj ut för bättre vård. Det är fyra kamrater i alliansen som har skrivit ett debattinlägg. I slutet av artikeln skriver man följande: I senaste valet sökte alliansen stöd för att minska det statliga ägandet. Vi fick folkets förtroende att genomföra det. lever vi upp till ansvaret och förverkligar vad vi lovat. En liknande formulering kan man också se i det gemensamma svar som vi har fått från ministern, men det finns en sak som jag finner mycket märklig. Jag har nämligen lusläst alliansens valmanifest jag tycker att det är vikigt att veta vilka frågor motståndarna går till val på och vad jag har kunnat utläsa står det inte ett ord om utförsäljning av de här sex statliga företagen. Jag kan alltså inte låta bli att fundera lite grann över hur trovärdig man är när man i ett svar på våra interpellationer skriver att man nu genomför det man lovade väljarna, precis som det står i debattartikeln. Någonting annat som också kan kännas lite förvånande , utifrån perspektivet att tro på långsiktiga beslut, är när alliansen väljer och ministern säger att man ska använda pengarna till att betala av på statsskulden för att på det sättet få mer omsorg för barnen och våra äldre. Det är lite grann att utnyttja svenska folket och få dem att tro att vi får mycket bättre barnomsorg och äldreomsorg om vi bara säljer våra statliga företag och får en engångssumma att använda till att betala av på statsskulden. I verkligheten är det så att ett långsiktigt ägande av våra statliga företag faktiskt ger goda intäkter till staten som sedan kan genereras och användas till exempelvis välfärd inom barn- och äldreomsorgen. För att ta ett exempel har staten från våra statliga företag fått . För att den som eventuellt läser protokollet eller tittar på tv ska få en bild av hur mycket pengar det kan handla om för detta med miljarder är inte så lätt kan jag berätta att det som vi betalar ut från statens sida i barnbidrag handlar om ca 25 miljarder. Då kan man få en liten bild av vilka intäkter det faktiskt är som vi kommer att gå miste om . Vi känner fortfarande en stor oro över det sätt på vilket man nu börjar en utförsäljning av sex statliga företag utan att ha gjort någon form av konsekvensanalys, alltså en analys av vad som kommer att hända långsiktigt. Därför är det oerhört förvånande, tycker jag som själv kommer från det privata näringslivet, att ministern bland annat påstår att det är omöjligt att inför en försäljning av ett företag göra en analys av hur företaget kommer att utvecklas i en annan ägares händer. Det är klart att man aldrig kan sia om framtiden, men om jag skulle vara köpare av något av dessa företag skulle jag självklart göra en ekonomisk analys av företagets utveckling. 39 (): Det är ingen tvekan efter morgonens debatt men inte heller efter den långa diskussion som vi har haft om att detta är en process som man måste rikta mycket skarp kritik mot när det gäller hur regeringen har hanterat den. Det är statliga bolag som sammantaget är värda . handlar det om utförsäljningar för och en ansvarslöshet som är remarkabel! Den lilla proposition på 16 sidor som kom till bord innehöll ingen analys, men debatten har ändå bidragit till analysen. Det har konstaterats av väldigt många att det är en mycket dålig affär. En del beräkningar tyder på att det långsiktigt minskar de offentliga finanserna med . Det är lika mycket som 50 000 anställda i vård och omsorg. Detta sker på grund av att man säljer mycket fina tillgångar som avkastar mycket fina inkomster och ökar i värde. Och det gör man av ideologiska skäl. Man riskerar att skada bolagens utveckling. Är man så ideologiskt förblindad som går man ju framåt även om det visar sig att detta skadar både bolagens utveckling och konkurrensen på marknaden där bolagen verkar. , ett bolag som har genererat allt lägre räntor till hushållen, är ett sådant exempel. Man har kunnat tjäna tack vare att denna pigga konkurrent har drivit de stora bankerna framför sig. Sonera, ett av viktigaste företag, är ett annat exempel. Den svenske industrialisten har varnat för att man om man går med på en sådan här ideologiskt motiverad utförsäljning riskerar att stå utan kraftfulla huvudägare i . Det kan vara mycket kortsiktiga aktörer som får greppet om bolaget. Styckning, kortsiktiga vinster och flytt av huvudkontor kan mycket väl bli resultatet i slutändan. Vi har också själva processen. Vi sade från början att detta bara är ideologiskt motiverat. Regeringen vägrar att föra en argumentation och visa en analys av varför man ska göra dessa massiva utförsäljningar. Processen har sannerligen visat detta. Det började med att den ansvariga chefen på hoppade av och sade att man inte kunde ta ansvar för medborgarnas förmögenhet under de villkor som rådde. En proposition utan några som helst konsekvensanalyser lades fram, trots att detta utlovades . Ett enigt näringsutskott begärde att få se analyserna; vi begärde alltså ut handlingarna från regeringen. Regeringen vägrade att lämna ut dem. Varför man vägrade att lämna ut handlingarna avslöjades när , som fått titta på handlingarna, upptäckte att det inte fanns några konsekvensanalyser. Benhård kritik riktades mot regeringen, och det sades att de inte ens följt grundlagen. Under processens gång såldes en stor del av Sonera ut. När satt och resonerade om hur man skulle se till att kopparnäten kunde finnas kvar som en viktig del av infrastrukturen, gärna i statlig ägo, såldes det ut. Upprorsledaren på den borgerliga kanten, riksdagsledamot i näringsutskottet, hoppade av justeringen av utskottet, när pressen var så hård. Vi har alltså en process som möter benhård kritik och som av oberoende institutioner som sägs vara mot grundlagen. Då hävdar att analyserna klarades av i valrörelsen. Men går tillbaka även till dessa argument och säger i sin granskning att det inte heller i de dokumenten görs någon analys av varför dessa sex bolag ska säljas. Det är en ansvarslös hantering, så fullständigt ideologiskt styrd att man är beredd att orsaka medborgarna ekonomisk skada. Det finns skäl att rikta mycket stark kritik mot statsrådet. 40 (): Jag har som ny riksdagsledamot fått lära mig att man ibland får svar man kanske inte alltid gillar på interpellationer. får man svar på interpellationer man inte har ställt. I svar står det: Gemensamt för interpellationerna är att interpellanterna ställer olika hypotetiska och detaljerade frågor kring vad som kommer att hända med olika företags verksamhet när en försäljning har skett. I min fråga, fru talman, står det: Avser statsrådet att vidta några åtgärder med anledning av oklarheter kring regeringens agerande inför försäljningen av vissa statligt ägda bolag? Varför har jag då ställt denna fråga? Jo, svarar näringsminister på en interpellation från om vilka konsekvensanalyser som hade gjorts inför propositionen att regeringen har gjort analysen att dessa sex bolag ska säljas. Därför att de inte tycker att staten ska äga bolag, utan det finns andra på den kommersiella marknaden som kan sköta dessa bolag mycket bättre. Jag menar att detta inte var någon konsekvensanalys. Däremot svarar : Låt mig också säga att varje företag som finns på listan över dem som är till salu är föremål för en mycket noggrann analys vad gäller den effekt ett ägarskifte får för den marknad som företaget arbetar på. Det gäller framför allt Sonera men också de två bankföretagen . Dessutom handlar det om effekterna på sysselsättningen. Vi håller på att analysera alla dessa frågor innan det blir aktuellt att genomföra transaktioner. Två statsråd i samma regering kommer till olika slutsatser och svarar därför olika på frågan om det går att göra en konsekvensanalys före försäljning eller ej därav mitt missnöje, fru talman. I svar, som jag uppfattar inte är ett svar till mig utan till andra interpellanter, står det: Att inför en försäljning av ett företag göra en analys av hur företaget kommer att utvecklas i en annan ägares händer är omöjligt. På samma sätt är det omöjligt att med säkerhet förutsäga hur ett företag eller en aktiekurs kommer att utvecklas . Att äga företag är att ta risker. Marknader kan utvecklas olika och det allmänna konjunkturläget kan förändras. Här kommer alltså ett nytt svar från , kanske mer i linje med det sade, men absolut inte i linje med det svar han har gett mig tidigare. Då blir min fråga: Hur kan man med tvärsäkerhet veta att det blir bättre för företagen att komma ut på marknaden och inte ha ett statligt ägande? Man säger ju att det inte går att göra en analys vad gäller sysselsättningen och heller inte av vad det får för konsekvenser. Jag tycker att regeringens svar via visar att man inte är konsekvent. Det enda som är konsekvent är det säger, och därför ska hon hedras. Hon säger att dessa sex bolag ska säljas, för vi i regeringen tycker inte att staten ska äga bolag.