prot · GU09126 · 2007-06-14 00:00:00 — Den av fastlagda övergripande uppgiften för penningpolitiken är prisstabilitet. bedriver penningpolitiken självständigt. har definierat prisstabilitet som att ökningen av konsumentprisindex skall begränsas till med en tolerans på uppåt och nedåt. Regeringen stöder penningpolitikens inriktning och står bakom inflationsmålet. Så gjorde även och . När vi kommer tillbaka 2010 tror jag att ni också kommer att ställa er bakom det. Jag tar diskussionen om oberoende och självständighet som en parentes. Det intressanta är vem som egentligen ska sätta räntan, , om det inte är en oberoende och självständig riksbank som ska göra det. Vad är bäst för den fulla sysselsättning som du och jag är överens om? Är det att vi har ett instruktionsförbud som förbjuder en moderat finansminister att tala om vad han tycker att penningpolitiken ska göra, eller är det att räntan sätts av riksbanksfullmäktige, där det finns en borgerlig majoritet och moderaten är ordförande? Analogt med ditt resonemang ska väl räntan sättas av riksbanksfullmäktige, som är demokratiskt valt och hämtar sin majoritet ur den rådande majoritet. Det vore intressant om du kunde tänka lite högt om vem som ska sätta räntan och vad som är bäst för den fulla sysselsättningen. 11 () replik: Jag är glad att uppskattar en penningpolitisk debatt. Jag förstod nästan att han skulle ta med sig även den nådiga luntan. Men du vet precis som jag att det där inte är fullt ut socialdemokratisk politik. Det är inte fullt ut politik, och det är inte fullt ut politik. Det är en mix av oss. Vi har fått ta och ge, som man måste göra i ett samarbete. Jag konstaterade att du, Nuder, i ditt inledningsanförande först nämnde huspriserna och därefter arbetslösheten. Jag vet inte om du också påverkas av den normbildning som sker. Jag har också läst en del av det du har sagt och då konstaterat att du är väldigt inriktad på arbetsmarknadens funktionssätt och inte alls i samma utsträckning på efterfrågan på arbete. Om folket har valt en regering ska man ge den regeringen förtroendet att föra den politik som folket har valt, oavsett vilken partifärg det är. För mig är den frågan inte särskiljande på det sättet, utan det är en demokratisk fråga som jag tycker är avgörande. Man har gjort vissa jämförelser mellan domstolarna och penningpolitiken. Det här blir ungefär som om vi skulle säga till domstolarna: Ni ska minska brottsligheten. får ni utforma lagar och döma som ni vill. Det är som utformar lagstiftningen, men här har vi inte gjort så. Vi har bara sagt att det ska vara prisstabilitet. är ett av få länder i världen, faktiskt ett av sju, som har överlåtit till att sätta inflationsmålet. Vi är ett unikum på det sättet, och det tycker jag också är rätt odemokratiskt. Det finns goda exempel runt omkring oss att titta vidare på, där det finns en delvis mer flexibel penningpolitik och där den fulla sysselsättningen inte är överordnad prisstabiliteten. 12 () replik: För att ta det sista först börjar jag med inflationsmålet. Vi har ordningen att fastställer inflationsmålet. Sedan ställer sig riksdag och regering bakom det. Jag ser fram emot att om man ogillar inflationsmålet berättar var det ska ligga. På samma sätt tycker jag att har bevisbördan om vem som egentligen ska sätta räntan om det inte är en oberoende direktion, som inte får ta direktiv från en regering. När det gäller huspriserna måste du ha lyssnat dåligt på vad jag sade. Jag sade att huspriserna inte ska få vara ett självständigt mål för penningpolitiken. Målet för penningpolitiken är, enligt den flexibla inflationsregim som vi nu med preciserar, att stabilisera svängningarna i bland annat produktionen, det vill säga också sysselsättningen. Det är en banbrytande signal som skickar till att den ska ta hänsyn också till svängningar i produktionen. Jag tror att det här är en parentes. Vi kommer att få ge och ta även nästan gång vi kommer tillsammans i regeringsställning. Jag är ganska övertygad att vid nästa tillfälle vi gör en sådan utvärdering kommer även att sluta upp bakom en självständig och oberoende Riksbank. Vid närmare eftertanke tror jag inte att ni tycker att det är bättre för den fulla sysselsättningen att vi låter den borgerliga majoriteten i riksbanksfullmäktige sätta räntan. Det gagnar inte den sak som jag tror att du och jag har gemensam. 13 (): Den svenska penningpolitiken är viktig för oss alla oavsett om vi bor och verkar i , eller . Penningpolitiken har, som jag kommer in på senare, en betydelse för sysselsättningen men fastmer för att skapa långsiktiga förutsättningar för en effektivt fungerande ekonomi och en stabil övergripande ekonomisk utveckling. Begreppet penningpolitik upplevs nog av många människor i vårt samhälle som komplicerat och kanske också svårtillängligt. Just därför, fru talman, är det av central betydelse att den penningpolitiska debatten vitaliseras och breddas . I detta arbete är förmåga till fortsatt öppenhet och transparens oerhört viktiga komponenter. Den svenska är en av de mest öppna centralbankerna i världen. Det tydliggörs av att den beslutade att publicera ledamöternas namn i protokollen från de penningpolitiska mötena. Det är en åtgärd som har fått internationellt erkännande. Vi uppmuntrar en fortsättning av denna process. Jag vill också inledningsvis slå fast vikten av att värna riksbanksreformen särskilt med avseende på oberoende och självständighet. Jag känner stort förtroende för den svenska penningpolitiken och för förmåga att hantera densamma. Utvärderingen av den svenska penningpolitiken har gjorts som ett led i finansutskottets arbete med utvärdering och uppföljning av arbete och omfattar, som sagts, åren 19952005. Utvärderingen koncentrerades kring ett antal frågeställningar. Är övergripande mål rätt utformat? Är inflationsmålet rätt utformat? Har en effektiv och ändamålsenlig kommunikation med omvärlden? Har man rätt verktyg för att nå inflationsmålet? Två oberoende forskare och professorer fick uppdraget. fick vi och alla andra ta del av resultatet. En bred remissomgång, seminarier och utfrågningar ligger till grund för det betänkande vi debatterar här . Rekommendationer till förändringar handlade bland annat om vikten av att förtydliga att tillgångspriser inte är ett självständigt mål för penningpolitiken. bör lämna information om den framtida räntebanan, och inflationsmålets nivå bör inte ändras. Dialogen mellan och bör förbättras. Tiden för finansutskottets utfrågning av riksbankschefen med anledning av inflationsrapporten bör läggas senare än . Man slår också fast att , och inte minst denna plenisal, är en viktig plats för offentliga debatter om penningpolitiken. Man ansåg också bland annat att presumtiva direktionsmedlemmar borde framträda i utfrågningar i innan de utsågs. Utskottet delar många av uppfattningarna som redovisades av Giavazzi och Mishkin. Det gäller inte minst omdömet att den svenska penningpolitiken och tillhör de mest framgångsrika i ett internationellt perspektiv. Vi avvisar dock förslaget om en minskning av antalet ledamöter i direktionen. Vi avvisar också förslaget om minskning av den karenstid som finns för avgångna ledamöter från eftersom bärande skäl för en sådan förändring inte har presenterats. Vi delar uppfattningen att inflationen konsekvent har underskridit inflationsmålet på , vilket sannolikt bidragit till att arbetslösheten varit högre och produktionen varit lägre än vad den annars skulle ha varit. I den processen har bedömningar haft en betydelse. Dessa prognoser delades dock av de flesta andra bedömare, fru talman, vilket är viktigt att framhålla. Det är bra att man arbetar med en tydligare organisation och ledning inom . Organisationsförändringarna måste dock ske i enlighet med regeringsformens och riksbankslagens regler och intentioner. Förslag som går längre måste givetvis underställas nödvändiga förändringar i gällande lag och författning. Debatten om den svenska penningpolitiken ska i ännu högre grad föras i . roll som utvärderare av penningpolitiken och granskare av det uppdrag som delegerats till bör stärkas. dialog med riksbanksfullmäktige bör också stärkas. Erfarenheten av att anlita extern expertis för granskning av penningpolitiken har varit mycket positiv. Vi kommer med all säkerhet att förfara så även . Utskottet betonar att det nuvarande inflationsmålets nivå på med plus minus en procentenhet som toleransintervall har fungerat bra. Vi betonar också vikten av en bred samsyn om inflationsmålets utformning och att den nuvarande ordningen i med att såväl inflationsmål som nivån på målet anges fungerar väl. Det är positivt att numera publicerar sin egen prognos över reporäntans utveckling de kommande tre åren. Jag tror inte att det har någon negativ påverkan på förtroendet för penningpolitiken. Sex partier står bakom betänkandet. Det är ett bra betänkande. Det är ett betänkande som är väl underbyggt. Jag vill avslutningsvis med glädje yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. 14 () replik: Jag tror nog att finansutskottet borde tacka mig för att vi får debattera penningpolitik . Det verkar annars vara en ganska dålig debatt, eftersom alla står och säger ungefär samma sak, eller hur? Jag har några frågor här. I era anföranden talar ni väldigt mycket om ansvarsutkrävande och att vi måste stärka utfrågningarna av . Jag minns också när vice ordförande i riksbanksfullmäktige fick frågan av mig i finansutskottet om hur deras kontroll av direktionens arbete såg ut. Han skrattade och sade: Vad är det vi ska kontrollera när vi inte får ha åsikter om penningpolitiken? Problematikens kärna finns lite grann där. Vi ska utkräva ansvar. Ledamöterna är icke avsättningsbara, vilket man brukar vara i en demokrati. Ansvarsutkrävandet är en grund i svensk representativ demokrati. I detta forum med penningpolitiken och den regim vi har valt fungerar inte det, eftersom ledamöterna är icke avsättningsbara. Jag vet att gillar monarkin. Men någon grundläggande demokratisk faktor borde även ni ha funderat på i detta. Det är nu bara kungen och direktionen i som inte går att avsätta. Jag skulle gärna vilja ha några synpunkter på det från . Jag förstår att gillar det här. Ni är för expertstyre. Ni tycker inte att folkvalda ska ha så stort inflytande, utan experter vet oftast bättre. Därför ska de också fatta beslut i frågor som även är avgörande för människors livsförutsättningar. När man tittar i den penningpolitiska rapporterna ser man att de lösningar som finns där för att hålla inflationen nere är just lösningar som gillar. De går högre upp; det är alltså sådant som inte ska störa arbetsmarknadens funktionssätt. Därför är era lösningar också ett svar på det här, med sänkta nivåer i a-kassan och ökat antal visstidsanställningar till exempel. Jag har alltså full förståelse för att ni gillar det här. Däremot har jag mindre förståelse för Socialdemokraterna ställningstagande. 15 () replik: Den ordning som antogs 1999 har tjänat mycket väl. Vi har haft en låg inflation, vi har haft en bra ekonomisk utveckling och vi har haft en god utveckling på arbetsmarknaden. Det är vi fullständigt eniga om här i kammaren sex partier. När det gäller roll är just självständigheten och oberoendet en grundläggande del av uppdrag och dess förmåga att fungera som den självständiga part som anger de penningpolitiska målen. Det är så vi har avsett att det ska vara. Självständigheten och oberoendet är grundläggande för den här politiken. Det framgår tydligt att och är emot det här. Men frågan är: Vad är alternativet? Var ska inflationsmålet ligga om ni själva ska ange detta? har fått frågan tidigare, och jag tycker att det är dags att avge ett svar . Var bör inflationsmålet ligga enligt ? Jag vill gärna ha ett svar på det. 16 () replik: Ni säger att den här regimen har tjänat väl. Jag säger inte att inte har gjort ett fullgott jobb. Men det finns grundläggande problem. Det här ska vara en av de riksbanker som fungerar bäst i världen, och ändå konstaterar även ni i utvärderingen att detta har lett till att vi har missat tusentals arbetstillfällen. Då funderar man på hur det ser ut runt omkring i världen. Det är konstigt att inte ni ser det här som ett problem. Det är en katastrof för varje individ som har missat ett arbetstillfälle på grund av detta. Jag tycker att det grundläggande problemet i hela resonemanget är att ni avsäger er ert eget ansvar för politiken. Penningpolitiken är politik, som vi här helt överlåter till oavsättbara tjänstemän. Ni frågar: Vad är alternativet? På vilken nivå ska inflationsmålet ligga? Det beror väl på hur det ser ut i samhället i stort. Om vi har en hög arbetslöshet så måste vi kanske göra insatser som kräver ett annat inflationsmål än det vi hade . Det är väl så att verktygen har förändrats beroende på vilken situation i samhället vi har. Det beror på hur maktförhållandena på arbetsmarknaden ser ut, till exempel. Det kan väl inte vara så att arbetstagarna ska vara underordnade. När arbetslösheten kraftigt sjunker kan arbetstagarna ställa berättigade krav på stora löneökningar, trygga anställningar och så vidare. Men då har vi som enligt sitt uppdrag, som ni står bakom, ska motverka detta. Det är ett demokratiskt problem. 17 () replik: Det är svårt att fastslå hur många arbetstillfällen som vi inte har fått på grund av de underskattningar som har gjort. Men frågan är hur många arbetstillfällen vi har fått i och med att vi har haft en stabil ekonomisk utveckling och genom att vi har haft en låg inflation och en trovärdig penningpolitik. Det tycker jag är en viktig fråga i sammanhanget. Penningpolitiken och politiken i övrigt är givetvis två incitament för en god utveckling i ekonomiskt, sysselsättningsmässigt och i övrigt. Vi är eniga, nästan samtliga i den här kammaren, om att penningpolitiken är ett viktigt instrument för att nå en stabil ekonomisk utveckling. Vi är också eniga om medlen för att nå detta. När det gäller politiken i övrigt har det väl framgått att vi är något mindre eniga. Det ska vi debattera . Men jag tycker att det är mycket glädjande att sex partier nu kan sluta upp kring det här betänkandet. Det är ett viktigt betänkande. Det är viktigt för , och det är viktigt för utvecklingen i . 18 PER ÅSLING (c): Penningpolitiken kanske inte är den vanligaste frågan vid landets köksbord. Men den är och förblir den viktigaste frågan för hushållen och för medborgarnas ekonomiska välfärd. När debatterar den förda politiken bör vi också ta utgångspunkt där. Oavsett vilka mål vi sätter upp för och oavsett hur banken väljer att eftersträva dem är och förblir det yttersta målet en god ekonomisk utveckling och en stigande välfärd i vårt land. Därför är den utvärdering som har gjorts av med inflationsmålet glädjande läsning. Det har varit en tioårig framgångshistoria med stabila räntor och en god och uthållig tillväxt. Den breda enigheten i utskottet visar också en bred uppslutning bakom det sätt som utför sitt uppdrag på. Det är i alla avseenden ett gott betyg både åt och åt de politiker som enades bakom dess oberoende ställning. Det förhindrar inte en debatt om verksamhet och de penningpolitiska målen. Tvärtom bidrar en öppen och levande debatt både till ständig förbättring och till en större förståelse och ett stöd för den förda politiken. Bland alla de åtgärder som vi diskuterar finns en fråga som kommer att få större uppmärksamhet än de övriga. Den handlar om ifall har varit alltför försiktig i sina räntebeslut och om detta har betytt sämre ekonomisk utveckling och en högre arbetslöshet än nödvändigt. Jag står naturligtvis bakom utskottets yttrande och instämmer i bedömningen att sett i backspegeln kunde ha bedrivit en mer expansiv politik, som detta också har haft viss inverkan på ekonomisk utveckling och arbetslöshet. Jag vill ändå mana till försiktighet i tolkningen av utvärderingen. Slutsatsen om arbetslösheten är inte på något sätt självklar. Den reservationen gör också författarna till rapporten. Den viktigaste orsaken till att vi har högre arbetslöshet än är inte penningpolitik utan andra faktorer. Att göra till huvudansvarig för det som är ett politiskt ansvar är vare sig rättvist eller framåtsyftande. Det är inte heller självklart att den förda politiken har lett till en sämre ekonomisk utveckling. Till att börja med måste vi konstatera att den förda politiken och fokuseringen på inflationsmålet har varit en förutsättning för den höga och uthålliga tillväxten, och inte en broms. Förmodligen skulle ha kunnat vara bättre på att förutsäga den reala ekonomiska utvecklingen. Analysen hade kunnat vara bättre. Men analys har inte varit dålig. Tvärtom visar utvärderingen att dess prognoser har varit bättre än genomsnittet. Alla tog miste på tillväxtkraften i ekonomin. Det är naturligtvis inte bra, och därför är det ett positivt besked att nu håller på att ytterligare se över sina modeller. De viktigaste slutsatserna i utvärderingen och även i utskottets betänkande kanske finns i de lärdomar som vi i som huvudman för bör dra. Det handlar främst om hur den penningpolitiska debatten ska föras. Jag är helt enig med utskottet om att kammare är det naturliga forumet för denna debatt. Jag delar dessutom utredarna beskrivning när det gäller problematiken i om den verkställande makten eller ministrarna ägnar sig åt att debattera eller kritisera , i synnerhet om syftet är att påverka beslut. En tredje observation handlar om penningpolitikens mål. När utskottet har uttalat sitt stöd för den mer flexibla politik som för är det viktigt att framhålla att det inte handlar om flera jämställda mål. Målet är fortfarande en stabil prisutveckling. Men när banken utformar medlen måste man också ta hänsyn till arbetsmarknad och produktion. Den flexibla politiken handlar om hur prisstabiliteten ska uppnås och inte om det ska göras. Det är lärdomar som de politiska partierna och statsråden, oavsett vilken ministär som sitter, bör ta till sig. Vi bär alla ansvar för möjligheter att bedriva en penningpolitik som gynnar tillväxt och välfärd. Den självständiga arbete med att bevara prisstabiliteten har varit ytterst framgångsrikt. Det har varit så framgångsrikt att vi tillhör den globala elitserien. Frukten av det kommer alla medborgare i vårt land till del genom ökade reallöner, stabila priser och förutsägbara kostnader för våra lån. Det resultat vi uppnått är också något att vara rädd om. Därför välkomnar jag den breda uppslutning bakom målen och instrumenten som dagens debatt visar. Jag yrkar bifall till finansutskottets sexpartiuppgörelse i betänkandet FiU27. 19 (): Penningpolitiken är, som vi har hört tidigare, någonting som påverkar de allra flesta i det här landet. har många människor funderat på om det är dags att binda räntorna eller om man ska avvakta ytterligare något. Det är viktiga politiska beslut som fattas av . När penningpolitiken bestäms av en självständig, oberoende riksbank är det väldigt viktigt att vi i lägger kraft på att utvärdera, kontrollera och granska. har jobbat med detta betänkande om penningpolitiken, och vi får väl säga att vi har lärt oss en hel del. Förmodligen kommer det att innebära att debatterna om penningpolitiken blir vanligare framöver, och vi kanske också blir mer insatta. Jag vill passa på att tacka för att hon har bidragit till att det har blivit en debatt. Det är mycket bra. Jag vill redan så här i början slå fast att det är min och fasta övertygelse att politiken med en självständig och oberoende riksbank är riktig och bra. De förändringar som gjordes av det svenska ramverket är en av huvudförklaringarna till att vi nu kan skörda. I den omläggningen var en självständig, oberoende riksbank ett avgörande sätt att skapa förtroende för svensk ekonomisk politik. Utvärderingen visar också att riksbank tillhör de mest framgångsrika i världen. Det är också och utskottets bedömning. Den förda penningpolitiken har tjänat väl. Men det är klart att inget är så bra att det inte kan bli bättre. I det här fallet handlade det framför allt om prognoserna. Penningpolitiken tar sikte på hur ekonomin utvecklas . Beslut om räntenivån måste därför bygga på prognoser om framtiden. Man ska fundera på konjunkturläge, arbetsutbud, hur arbetsmarknaden fungerar, hur produktiviteten utvecklas, tillgångspriser och mycket annat och göra en bedömning av hur detta förändras och hur det påverkar inflationstrycket. är det framför allt produktivitetsutvecklingen och hur globaliseringen påverkar importpriserna som har varit svårt att förutsäga. De strukturella förändringar som har skett i världsekonomin, ökad globalisering, ny informationsteknik och annat, har gjort att vi producerar mer och smartare. har missat kraften i denna utveckling, och det har också alla andra prognosmakare gjort. Den överraskande starka produktiviteten har i sin tur inneburit att man har underskattat tillväxten och överskattat inflationstrycket i ekonomin. har den globala konkurrensen inneburit att importpriserna hållits nere. Mycket talar nu för att produktivitetsutvecklingen håller på att avta. Det brukar ju vara så när konjunkturen går in i en mognare fas, men vi har ju blivit överraskade . Jag tycker personligen att det är ganska skönt att det inte finns några prognoser om framtiden som stämmer exakt. Det är skönt att man inte i detalj kan förutsäga vad som kommer att hända eller ens . Så länge människan är fri att förändra sin egen vardag är varje prognos om framtiden osäker. Därför finns det all anledning att vara ödmjuk i det här läget. När detta är sagt måste man ändå också säga att vissa felprognoser får större konsekvenser än andra. och utvärderarna konstaterar gemensamt, som vi hört från tidigare talare, att riksbanksdirektionens prognosmissar, som i sin tur innebar att man höll för hög reporäntan , sannolikt lett till högre arbetslöshet och sämre produktion. Det är inga stora fel. Det handlar om tiondelar av procent, men det har fått konsekvenser som berör människor. ska vi dock komma ihåg att vi i detta läge redan hade en rekordlåg ränta. Reporäntan har varit nere på 1 ½ procent. Man måste nog fundera på vad ytterligare en sänkning skulle kunna innebära för realekonomin och om det kanske skulle skapa nya problem, till exempel på tillgångsmarknaderna. Man kan hävda att borde vara bättre än alla andra på att göra just inflationsprognoser, och så är det nog. Därför är det viktigt att nu visar att man tar till sig den kritiken. Det är bra att man har inlett ett arbete med att bättre förstå hur den reala ekonomin och arbetsmarknaden fungerar. I detta sammanhang vill jag lyfta upp några andra granskningar av prognoser som har gjort. När granskade den förra regeringens ekonomiska prognoser kom man fram till följande: Regeringens prognoser skiljer sig dock på en punkt från de andra prognosinstitutens prognoser. Under de år som granskningen avser har regeringen systematiskt redovisat mer optimistiska prognoser för den öppna arbetslösheten. Så skriver riksrevisorerna i sin granskning. Det var kanske anledningen till att det aldrig kommer några tillräckligt kraftfulla jobbåtgärder. Jag tar inte upp detta för att klandra den gamla regeringen utan för att visa att prognosfel är ganska vanliga. Det är inget unikt för just denna utvärdering. Men det får också konsekvenser för den politik som förs. Därför är det viktigt med ödmjukhet och sans och balans även i denna debatt. Utskottet konstaterar, liksom utvärderarna, att öppenhet är viktigt. När delegerar penningpolitiken är det viktigt med insyn och öppenhet. ligger redan bra till i internationella jämförelser. Man är en av de bästa också på detta område. De penningpolitiska rapporterna publiceras kontinuerligt, och där kan var och en läsa vilka bedömningar som görs. öppna utfrågningar är en del av utvärderingen. Det är viktigt att de bibehålls. Protokollen offentliggörs, vilket också är viktigt för öppenheten. Det är bra att detta sker på frivillig basis. har tidigare argumenterat för att det också bör skrivas in i lagen. Jag tycker fortfarande att man bör vara öppen för att överväga en sådan lagstiftning.