prot · GV0932 · 2007-11-28 00:00:00 — bedömer att det underlag regeringen har tagit fram inför beslut inte är tillräckligt heltäckande för att ska kunna bedöma förutsättningarna för försäljning. dokumentation uppfyller inte de krav på dokumentation som uttalat. En sådan svidande kritik borde resultera i eftertanke, men utförsäljningsminister försvarade sig med att beredningen visst var gjord, i högeralliansens valmanifest inför valet . Därmed gick förberedelserna för försäljning vidare, och frågan om bemyndigande pressades igenom i utan de utlovade analyserna från budgetpropositionen . skapas ett utförsäljningsråd med med förflutet i som chef, ett råd med ledamöter från de statliga bolagens konkurrenter. De ska tala om vad som är bäst för skattebetalarna. Sedan kommer Carnegieaffären. , som länge varit rådgivare åt regeringen, får lämna. Forseke får lämna ordförandeskapet hur är ovisst. Det föreligger två versioner, en från Forseke själv som säger direkt i medierna att var ledsen när hon lämnade och en version från att han visat handlingskraft och tvingat Forseke lämna uppdraget. Hur som helst rasade utförsäljningsorganisationen samman. Inte heller resulterade det i att regeringen stannade upp, utan utförsäljningsprocessen ska gå vidare. presenterar Synovate en undersökning, beställd av fackförbundet , om högeralliansens säljplaner för sex statliga bolag. Det visar sig att har förtroende för regeringens hantering av utförsäljningen. nådde oss en ny undersökning, som säger att sex av tio skulle rösta nej om det var en omröstning om utförsäljning. Vi har haft många debatter om utförsäljningen , och under i stort sett alla debatter har regeringspartierna hävdat att ni har ett folkligt mandat och stöd för försäljningen. Det som förvånar är klarsynta kommentar till den första undersökningen i . säger så här: Aldrig populärt att sälja statens ägodelar. Delar ni regeringspartier uppfattning, eller vad är det som driver er att mot folkviljan sälja svenska folkets egendom? Ni har möjlighet att dela finansmarknadsministerns uppfattning och rösta på reservation 1 från s och v och ta tillbaka försäljningsbemyndigandet. I reservation 6 tar vi upp frågan om ersättning till ledande befattningshavare i statliga företag. 2003 avskaffade den socialdemokratiska regeringen möjligheten till bonusavtal för den verkställande ledningen i de statliga företagen. Kritiken mot vd-bonusarna var omfattande, inte minst från den dåvarande oppositionen alltså de nuvarande regeringspartierna. Bonussystem för ledningen är inga bra system. De är alldeles för lätta att manipulera. Två av våra största företagsskandaler handlar om just detta. Det är därför med stor förvåning vi nu ser att regeringen har aviserat att nya riktlinjer för ersättningar till bolagsledningar ska komma, där det kan ingå bonussystem. Vi socialdemokrater anser tillsammans med Vänstern och att det är fel med bonusar till företagsledningarna. Ersättningarna ska vara tydliga, kontrollerbara och försvarbara. Självfallet står vi bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservationerna 1 och 6. 55 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna 1 och 6, men jag står givetvis bakom också den andra reservationen från . Jag anser att de utförsäljningsbemyndiganden som gav regeringen bör återtas och att den pågående utförsäljningsprocessen omgående bör avbrytas. De beslut fattade var felaktiga redan då. Utvecklingen därefter och det sätt på vilket utförsäljningsprocessen har skötts har tydligt klargjort hur ansvarslöst regeringen har agerat. Detta är inget annat än en ren vanvettsaffär. De statliga företagen är i flera fall framgångsrika, och de representerar stora värden som försiktigt kan beräknas till . Detta medför ett stort ansvar och ställer krav på en långsiktig och professionell förvaltning för att säkerställa tillväxten och därmed sysselsättningen. deklarerade alliansen att man skulle sälja ut sex namngivna bolag som försiktigt värderades till . Detta skulle innebära att 50 miljarder skulle genereras i intäkt till statskassan. avyttrade staten motsvarande av aktierna i . Valet av tidpunkt för att sälja berodde bland annat på att aktiekursen var den högsta och att den låg över aktieanalytikernas konsensusvärdering. Dessutom ville regeringen minska exponeringen för värdeminskningar. Vi vet alla att kursen fastställdes till per aktie. Enligt aktiekurserna i står Sonera i nästan per aktie. Den genomförda utförsäljningen av de av aktierna i kostade enligt börsanalytikerna skattebetalarna . Dessutom föregrep försäljningen Post- och utredning av accessnätets framtid. Än är det oklart hur regeringen ska lösa problemen med åtkomst till detta nät. Om försäljningen hade skett skulle intäkterna ha stannat någonstans runt . har det snart gått , och det saknas fortfarande för att man ska nå det budgetmål som regeringen och har fastställt . Detta är en analys som man verkligen kan ifrågasätta. Det är också det som är det stora problemet. Problemet är inte att regeringen har gjort en dålig affär. Det kan alla göra. Som jag ser det är problemet att regeringen försöker få de bedömningar man gör att framstå som vetenskapliga när det gäller när och hur man ska sälja och till vilket pris. Det är ju bara bedömningar som man gör, och de råd man ger är inget annat än spekulationer, givetvis. De spekulationerna kommer att stå svenska skattebetalare dyrt. var ytterligare ett framgångsrikt år för de statliga företagen, och utdelningen till statskassan blev därigenom också den högsta någonsin, , vilket motsvarar en ökning . De aktuella utförsäljningarna är alltså en dålig affär för staten. Inga som helst ekonomiska eller rationella grunder varför utförsäljningen hastigt måste genomföras har anförts av regeringen. Det enda jag har hört är att staten inte ska äga. Med all sannolikhet kommer försäljningarna om de genomförs att bli en väldigt dyr affär för skattebetalarna. Låt mig citera : har gett kapitalismen ett ansikte. Han tar det svenska folkets tillgångar och rear ut dem till kapitalstarka investerare. Statliga mjölkkor konfiskeras till förmån för privata vinstintressen. Dessutom har regeringen fortfarande inte redogjort för utförsäljningarnas konsekvenser för de berörda marknaderna, jobben eller statsfinanserna. I stället hänvisar man till sitt valmanifest och det folkliga mandat som man påstår att man har för utförsäljningen. Men det är knappast så. Enligt opinionsmätningar säger svenska folket starkt nej till utförsäljningsplanerna. Regeringens syn på det statliga ägandet av företag präglas av en ideologisk låsning, och regeringens agerande riskerar att medföra stora förluster för svenska folket, som ytterst är ägare till de statliga företagen. Den andra delen i regeringens hantering av utförsäljningen är det sätt på vilket riksdagsbeslutet genomdrevs . Redan innan fattade beslut om utförsäljningspropositionen konstaterade riksrevisorn att regeringen bröt mot grundlagens beredningskrav, bland annat med hänvisning till att regeringen inte bemödat sig om att inhämta synpunkter från myndigheter med expertkunskap, till exempel och . Riksrevisorns rapport är en fullständigt unik kritik. Redan då borde regeringen ha stoppat utförsäljningsplanerna och försett med ett fullgott beslutsunderlag. Det är det minsta man kan kräva innan man ska fatta beslut i kammaren. Men i stället kritiserade regeringen riksrevisorn och drev utan ytterligare underlag igenom förslaget i . I efterhand har de borgerliga ledamöterna i bekräftat riksrevisorns mycket kraftiga kritik av regeringens beredning av utförsäljningspropositionen. En enig styrelse konstaterar dessutom att regeringen inte heller har gjort någon genomgång av för- och nackdelar med en utförsäljning av respektive bolag, som utlovades i budgetpropositionen . Hela hanteringen av utförsäljningen präglas av brist på öppenhet, insyn och dialog. I stället har regeringen valt att hemlighålla, mörklägga och driva fram processen så fort som möjligt och till varje pris. Det här är ett exempellöst tillvägagångssätt, och det är respektlöst mot skattebetalarna och att man på detta sätt hanterar den gemensamma egendom som dessa bolag utgör. Mot bakgrund av den kraftiga kritik som riktats mot regeringens utförsäljning är det enda rimliga att utförsäljningsprocessen avbryts. Det är knappast, herr talman, med den klokes vishet utan snarare med den drucknes envishet som alliansen fortsätter att driva på utförsäljningshysterin. Den tredje fadäsen är den direkta oskicklighet som regeringen och har visat i själva utförsäljningsprocessen. Flera medarbetare till har tvingats avgå. Bland annat lämnade uppdraget som ordförande i för minskat statligt ägande. Och jag tänker på rekryteringen av statssekreterare . Båda har ett förflutet i . Jag vill också kommentera det utförsäljningsråd som regeringen har tillsatt och som reser fler frågetecken än vad det ger svar. Rådet ska ha till uppgift att bidra med utlåtanden om analysfasen och försäljningsprocessen, sägs det. Men det finns bara kompetens från näringsliv och bankväsende i rådet. Viktiga frågor som utförsäljningskonsekvenser för jobben och för statsfinanserna kommer därmed att lämnas utan svar. Men än allvarligare är att utförsäljningsrådets medlemmar i flera fall redan från början har diskvalificerat sig själva. Regeringen bör till lämna åtminstone en redogörelse för utförsäljningsrådets roll. De flesta kvarvarande medlemmar i rådet har intressen i bolag som uppenbart kan vara intresserade av att köpa några av de aktuella bolagen. Och inte gör det saken bättre att den nya ordföranden i rådet för utförsäljningen är stor aktieinnehavare i . Hur denna församling på ett förtroendefullt sätt ska kunna agera som slutlig rådgivare blir därför för mig en gåta. Jag ser att jag pratar lite längre än vad jag hade avsett. Men det här betyder att utförsäljningen kommer att tappa i tempo. Tidspressen ökar ytterligare, och affärsvärlden ser en minister som uppenbarligen inte klarar sin uppgift. Tänkta uppköpare ser naturligtvis det och kommer att sätta pris därefter. Det är inte otänkbart att regeringen hamnar i ett läge där företagen är sålda men där priset på prislappen blev åtskilliga miljarder lägre allt till skada för svensk ekonomi. I stället för att kunna fortsätta ta del av utdelningen från de statliga företagen som bidrar till välfärden säljer regeringen ut viktiga statliga företag till ett lägre pris än nödvändigt. Det har redan skett, och det är endast för att uppfylla ett vallöfte. Regeringen hade fel utgångspunkt, och för som går samlas alltmer grus i utförsäljningsmaskineriet. Det enda rimliga borde vara att hela processen stoppas och att återtar bemyndigandet att sälja ut de aktuella bolagen. 56 PER (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 6 som handlar om ersättning till befattningshavare inom den offentliga sektorn. Vi anser där att bör göra en tydlig markering om att ersättningen till ledande befattningshavare i statliga företag ska vara transparent och tydlig. Regeringen har aviserat att man kommer att besluta om nya riktlinjer för ersättning till befattningshavare. Det innebär med stor sannolikhet att man kommer att öppna för möjlighet till bonusavtal utöver den vanliga ersättningen. Det är någonting som vi starkt ifrågasätter. Vi tycker att det är väldigt tveksamt om statliga företag ytterligare ska späda på den bonushysteri som redan råder i vissa delar av svenskt näringsliv. Staten bör vara en föregångare och ha väldigt tydliga och transparenta ersättningar till sina ledningar i företagen. har i många tidigare debatter deklarerat sin ställning när det gäller ägande av statliga företag. Jag tänker inte uppta tid mer med den frågan, utan jag tänkte mer diskutera vilket ansvar som kommer med ägande. Vi tycker att statligt ägande av företag förutsätter att man har en aktiv ägarroll för att ägandet ska vara legitimt. När staten äger företag måste de företagen vara ledande i omställningen till ett hållbart samhälle och också vara ledande i respekten för mänskliga rättigheter. Statligt ägande och förvaltning måste vara transparent. Målen för verksamheten ska vara ytterst tydliga och utvärderingsbara. Det statliga ägandet måste struktureras på ett sådant sätt att alla relevanta intressenter ges möjlighet att delta i förvaltning och styrning av bolagen. Här brister det väldigt mycket . Styrningen av de statliga bolagen är skamligt dålig. har också i flera granskningar påpekat att de statliga bolagen drivs på ett sådant sätt att styrningen oftast är mycket otydlig, och det är oklart vilka krav som bolagen ska uppfylla genom sin verksamhet. De statliga bolagens årsredovisningar är spretiga och saknar i många fall helt redogörelser för hur bolagen har uppfyllt sina samhällsuppdrag. Vi kan titta på ett specifikt statligt bolag, . Den nästan obefintliga statliga styrningen håller på att snabbt rasera förtroende i klimatfrågan nere i . Om man tittar i egen resultatredovisning ser man att det framkommer skrämmande siffror. Där framgår att produktionen från fossila bränslen , jämfört med , har ökat med . som resten av arbetar för att minska sin klimatpåverkan ökar det helstatligt ägda energibolaget sin fossila produktion på bara . Som om inte det var nog planerar dessutom för utökad brunkolsbrytning i och för nya kraftverk för elproduktion från brunkol, som är det absolut smutsigaste sättet att producera el och värme. Den här brunkolsbrytningen leder dessutom till att man måste flytta byar och att man drar på sig otroligt dålig PR i . Det här drar självklart också ned den svenska staten som är helägare till . Förutom brunkolsanvändning planerar dessutom för nya kraftverk för att elda stenkol, utanför och på flera andra ställen i , som kommer att öka utsläppen av koldioxid radikalt i . är det land i som har mest vindkraft. Det har skett en kraftig utbyggnad av vindkraften som gör att man nu får en bra bit över vindkraft . Det är intressant att titta på hur har agerat på den tyska vindkraftsmarknaden. har ingen som helst produktion av vind-el i . Man kan verkligen ifrågasätta ett bolag som säger att det ska vara nummer ett på miljöområdet men som inte satsar på vindkraft över huvud taget i som har de mest förmånliga reglerna för vindkraftsproduktion. Det är inte bara på den fossila sidan som missköter sig. Även på kärnkraftssidan har man fått svidande kritik i . De två tyska kärnkraftverken Brunsbüttel och Krümmel som äger snabbstoppades på grund av bränder och säkerhetsproblem. Efter det här har det varit en intensiv debatt i om kärnkraften och kärnkraftssäkerhet, och där har varit det bolag som har fått mest kritik och hårdast kritik för sitt säkerhetsarbete. Det ledde till och med till att den tyska chefen för var tvungen att avgå på grund av fadäser som bolaget dragit på sig. Som ytterligare grädde på moset granskas nu i en kartellhärva i . Enligt det tyska konkurrensverket, Bundeskartellamt, har de fyra stora elbolagen på den tyska elmarknaden, varav ett stort är , haft ett kartelliknande samarbete. har gjort razzior mot elbolagen för att få tag på fakta i det här fallet. ledning har enligt den här myndigheten haft hemliga träffar med direktörer i de övriga fyra tyska elbolagen där de har utbytt information om strategier och investeringar. Syftet har varit att behålla makten över marknaden och hålla priserna uppe. Man ska sinsemellan också ha delat upp marknaden för att slippa konkurrens. Jag trodde att vi i den svenska var helt överens om att karteller är någonting som inte ska förekomma. Det ska inte förekomma privat och särskilt inte med statliga bolag. Alla de här exemplen visar att den statliga styrningen av fullständigt har misslyckats, att staten har kapitulerat när det gäller styrningen av . Det är då intressant att titta på hur den nuvarande regeringen agerar och hur man sade att man skulle agera inför valet. I en artikel i sade den nu ansvariga ministern, : Jag kan inte tolerera att statligt ägda investerar i den smutsigaste energiproduktionen vi känner till även om det sker i andra länder. Hon fortsätter i artikeln: Regeringen kan inte vänta sig vårt stöd för en energiöverenskommelse som inte omfattar både forskning och styrning av de statliga företagen för att nå miljömålen. Hur har då och agerat efter att man kommit in i regeringen och också fått ansvariga ministrar både för energisidan och klimatsidan? Svaret är: inte alls. Man har fortsatt med den otydliga styrningen av . kommer det dessutom nya oroande signaler från de borgerliga partierna i näringsutskottet, där man ifrågasätter om man ska styra statliga bolag över huvud taget. Det här är något som är väldigt oroande för om ska ha möjlighet att nå sina klimatmål över huvud taget. Då kommer det att krävas att man har en extremt tydlig styrning från ägarna gentemot de stora energiproducenterna. Man kan också se att i flera rangordningar över företagens etiska arbete har statliga företag hamnat långt ned. Vi tycker att de statliga företagen måste vara föregångare när det gäller värnandet av mänskliga rättigheter och omställningen till ett hållbart samhälle även på den sociala sidan. I stället är det tyvärr ofta tvärtom . Nordea som ju är delägt av den svenska staten hamnar alltid under många av de privata bankerna på listor över hur väl de bedriver etikarbete och det som kallas för corporate social reponsibility. Ett annat exempel är Vin & Sprit som är helägt av staten och som bedriver storskaliga kostsamma reklamkampanjer runt om i världen som strider fullständigt mot de riktlinjer som har ställt upp när det gäller försäljning av alkohol i . har starkt kritiserat statliga bolag för att de antingen helt saknar en global etikpolicy eller för att den policy de har inte på något sätt följs upp och utvärderas. Det gör att företagens representanter riskerar att bryta mot mänskliga rättigheter i länder runt om i världen på ett väldigt allvarligt sätt. Vi tycker att det är dags för den borgerliga regeringen att nu verkligen visa att man menar allvar när man säger att man ska vara en föregångare på klimatområdet, att klimatet är en av de viktigaste frågorna och att man ska respektera de mänskliga rättigheterna. Då ingår det som ett absolut krav att man måste styra de statliga bolagen som är några av de aktörer i den statliga portföljen som har mest påverkan på just mänskliga rättigheter och klimatet. Varför kommer det inga sådana signaler från de borgerliga partierna? 57 (): Vi har haft ganska många debatter om försäljningsprocessen, försäljningsbemyndigande och andra frågor runt statliga bolag . debatterar vi egentligen det som är den andra frågeställningen i första hand. Det är skrivelsen om de statliga företagen, det vill säga framför allt det som handlar om de andra ca 50 företagen som inte har gått in i en process som gäller att de helt eller delvis ska kunna övergå i annan ägo än statlig. Per från höll precis före mig egentligen en lång argumentation för varför det är så problematiskt med staten som ägare till bolag som verkar på konkurrensutsatta marknader, bedriver kommersiell verksamhet och i många fall dessutom i andra länder. Man måste fråga sig om det verkligen är statens uppgift att driva kommersiell verksamhet i konkurrens med andra kommersiella företag och dessutom i andra länder. Mitt svar i grunden på den frågan är nej. Det är utgångspunkten för att jag tycker att det är så viktigt att regeringen nu fullföljer genomlysningen av samtliga statliga företag för att konstatera vilka bolag och verksamheter som långsiktigt ska vara drivna av staten för att de har andra uppgifter än att bara tjäna så mycket pengar som möjligt till ägarna som sedan i sin tur betalar skatt och att bara ge så många jobb som möjligt till dem som kan arbeta i företagen så att även de sedan kan betala in skatt till staten. Det handlar om vilka verksamheter som ska kvarstå långsiktigt i statens regi för att de har andra uppgifter och andra bevekelsegrunder än att vara kommersiell verksamhet. Många utvärderingar, bland annat från , har också visat på brister i styrningen och brister i tydligheten i uppdrag . Det har varit under ledning av de partier, Socialdemokraterna och , som till varje pris vill att staten ska fortsätta att bedriva dessa verksamheter. Jag tycker att det är en bjudande plikt för den sittande regeringen och för alliansen att se till att vi genomför den här genomlysningen och ser till att vi bedriver styrning och uppföljning på ett betydligt bättre sätt än vad som har gjorts. Det sägs här att debatten handlar om huruvida vi ska behålla eller inte behålla bemyndigandet. Det beror på att oppositionen har kommit tillbaka med förslaget att vi ska dra tillbaka bemyndigandet för de tre av staten delägda bolag som den tidigare majoriteten gav regeringen i bemyndigande att helt eller delvis avyttra. visar processen hur oerhört svårt det är att kombinera ägande i börsnoterade företag minoritetsägande i vissa fall med den politiska kulturen och den politiska arbetsformen som kräver öppenhet och långsamhet. Det är väldigt svårt att kombinera exempelvis med Nasdaqbörsens insiderregler. Jag noterar också att man inte kräver att bemyndigandet dras tillbaka för dessa tre bolag utan bara för två av dem. Något argument för varför man väljer att låta det gamla bemyndigandet kvarstå för ett av dem har ingen framfört. Det andra bemyndigandet gäller tre rent kommersiella företag som säljer sprit, handlar med bolån och hyr ut lokaler och butiker till företag. Vår uppfattning är att de här företagen kan behöva en annan ägarstruktur för att på bästa möjliga sätt kunna utvecklas, växa och säkra jobb och intäkter. Det finns mycket som tyder på det . Det pratas om brist på insyn. Det ligger i sakens natur. Det är väldigt svårt att bedriva kommersiellt företagande i den politiska kulturen med de krav på öppenhet och långsamhet som politiken har. Det pratas om ett exempellöst agerande. Jag skulle kunna gå i polemik mot många av de svartblommiga uttryck som används, men exempellöst är det inte. Det är bara att gå tillbaka och titta på hur propositionerna har sett ut för samtliga de försäljningar som har genomförts av den tidigare majoriteten. Väldigt många av dem är KU-anmälda, och KU, som ju har till uppgift att granska om beredningsprocessen i har varit tillfyllest, har i flertalet fall kommit fram till att det inte strider mot beredningstvånget. Vi kan också konstatera att den bristfälliga informationen och den korta handläggningstiden just beror på svårigheten att kombinera kommersiellt företagande med den politiska processen. Beträffande det så kallade budgetmålet om 50 miljarder vill jag bara påpeka att den tidigare majoriteten, Socialdemokraterna med stöd av och , år ut och år in satte upp ett mål om 15 miljarder, oavsett vad det sedan blev i slutet. Jag vill bara påpeka för er att detta inte på något sätt påverkar det finansiella sparandet utan är en siffra som man sätter upp som ett riktvärde men som egentligen inte har någon större betydelse. Man byter en tillgång mot en annan. Den här skrivelsen är i någon mening en form av koncernredovisning och redovisning från ägandet. Jag tycker, som sagt var, att det är väldigt viktigt att vi diskuterar styrningen och förvaltningen av de återstående 50. Jag vill här särskilt lyfta fram vikten av att genomlysningen genomförs och fullföljs så att vart och ett av de här företagen kan få en plan för hur man ska få bästa möjliga förutsättningar att verka, både beträffande de konkurrensutsatta kommersiella delarna så att de ska få de bästa förutsättningarna att växa och när det gäller samhällsuppdragen så att de ska få bästa möjliga förutsättningar att genomföras. Då kan man till exempel inte, som den förra regeringen gjorde, begära stora vinsthemtagningar från Systembolaget som ju inte ska vara ett vinstdrivande företag, för att ta ett exempel. Det är också viktigt att översynen av kapitalstrukturen fullföljs och att vi sedan får en ny modell för hur kapitalöverföringar i förekommande fall ska gå till.