prot · GU0964 · 2007-02-21 00:00:00 — 1 § Aktuell debatt: Statliga bolag 1 (): Regeringen vill sälja ut statliga företag till ett värde om , men sannolikt ännu mer, . Den första försäljningslistan har presenterats: Sonera, Nordea, OMX, , och Vin & Sprit. Men regeringen har deklarerat att det bara är början. Målet är att alla företag som verkar på konkurrensutsatta marknader ska säljas ut. När jag ser hur utförsäljningsminister agerar sedan han blev utnämnd blir jag djupt bekymrad. Man kan dock inte klaga på entusiasmen. Statsrådet gör en tidig höstturné bland landets riskkapitalbolag där han förkunnar att han har någonting att sälja. Det är klart att många hoppas på att göra stora affärer. Det som bekymrar mig är att det verkar vara en ideologisk blindhet som leder regeringen i dess agerande och att detta riskerar att leda till mycket okloka beslut. För det första riskerar regeringens utförsäljningar att bli en mycket dålig affär för medborgarna. Att använda försäljningsintäkter på 150 miljarder till att betala av på statsskulden kommer att leda till minskade räntekostnader för staten på . Men de bolag som är aktuella för utförsäljning gav i utdelningar till staten. blir det kanske . För det andra riskerar regeringens kortsiktiga agerande bolagens utveckling, och skadar därmed . Den statliga företagsgruppen är en tillgång för . har lett till sänkta räntor för hushållen. Nordea är oerhört viktigt för attraktionskraft som finanscentrum i norra . Sonera är ett nyckelföretag för attraktionskraft som ett viktigt telekomland i världen. Det är viktigt med en debatt om detta i riksdag innan utförsäljningarna kommer i gång! 2 Statsrådet (): Låt mig inleda med ett tack till Socialdemokraterna och som har tagit initiativet till denna debatt. Det är självklart att motiven för försäljning av statliga företag är viktiga att skärskåda för alla partier och för den allmänhet som ju faktiskt är synonym med ägarna till de här fina, statliga företagen. Jag ska strax redogöra för motiven bakom regeringens avsikter i detta hänseende. Men först vill jag påminna om var i processen vi befinner oss. I budgetpropositionen redogjorde regeringen för avsikten att minska ägandet i de statligt ägda bolagen. beräknas försäljningsinkomsterna uppgå till ca . Det är mer än prognosen ekonomiska vårproposition som bland andra stod bakom. Den socialdemokratiska regeringen hade alltså planer på att sälja aktier i statliga företag till ett värde om . Sådana planer har man aviserat under, om jag minns rätt, det . Därmed, , är ni också uppe runt 150 miljarder om man skulle addera siffrorna. Detta kan naturligtvis tolkas som en gradskillnad snarare än en artskillnad mellan våra olika regeringar. Vilka tillgångar den förra regeringen tänkte avyttra kanske vi kan komma till klarhet i under debatten. Fanns det till exempel långt framskridna planer på att avyttra Vin & Sprit? Var en strategisk tillgång? har gjort uttalanden om motsatsen. Om försäljningen av något eller några av de nu aktuella företagen skulle kunna genomföras i bred enighet vore det en väldig fördel för företagen och inte minst för de anställda. Det finns ingen anledning att ha större oenighet än nödvändigt. De beräknade försäljningsinkomsterna på 50 miljarder ska inte tas helt bokstavligt. Målsättningen om sammanlagt är ungefärlig och betyder alltså inte att vi tänker sälja för exakt . Det kan bli avsevärt mer eller betydligt mindre ett enstaka år. Vi kommer inte att pruta för att hålla intäkterna inom i förväg fastställda ramar. Den tidigare regeringen har ju faktiskt införskaffat bemyndigande att helt avyttra innehavet i statens aktier i de börsnoterade företagen , och . För de helägda företagen , Vin & Sprit och krävs ett bemyndigande från . Regeringen har aviserat att den tänker lämna en proposition till , men jag kan redan nu säga att mina planer och min förhoppning är att det ska kunna ske betydligt snarare än så. Jag räknar med att i förslaget kunna beskriva den tänkta försäljningsprocessen. Den ska ske med stor omsorg om de aktuella företagen och inte minst om skattebetalarnas pengar. Hur ska det då gå till? undrar bland annat i sin begäran om denna debatt. Det kan bli fråga om börsnotering, vilket är något som har ägnat sig åt. Det kan bli fråga om försäljning av aktieinnehavet helt eller i delar. Redan noterade aktier kan säljas över börs eller i block. Det kan bli fråga om strukturaffärer i form av samgåenden, och det kan bli fråga om direktförsäljning av vissa verksamheter eller fasta tillgångar. Kort sagt finns möjligheter till en rad olika upplägg beroende på vad som passar det individuella bolaget och vad som exempelvis ter sig tidsmässigt lämpligt. Budgetlagen föreskriver att kraven på affärsmässighet ska följas väldigt noga. Pris är centralt, men andra affärsmässiga faktorer ska också vägas in. Jag tror att det är viktigt när vi har en debatt som denna att påminna sig om något ganska unikt, nämligen att staten är överlägset största ägare av företag. Staten är absolut största ägare av företag! förvaltar 55 företag eller koncerner, av vilka 41 ägs helt och 14 tillsammans med andra. Det finns omkring 190 000 anställda i de här företagen vars sammanlagda värde, tror jag, överstiger förra årets värdering till en hel del. Vi skiljer på statliga företag som arbetar under marknadsmässiga villkor och företag som har särskilda samhällsintressen, till exempel Systembolaget, , och . De företag som är aktuella för försäljning hör inte till företag med särskilda samhällsintressen utan arbetar helt på marknadsmässiga villkor. Det har varit en förutsättning när regeringen har valt ut dem till försäljning. En annan förutsättning för att en försäljning ska vara aktuell är att marknaderna fungerar väl vad gäller konkurrens och möjlighet till inträde på marknaden. Jag bedömer värdet på de här sex företagen som sammanlagt vida överstigande de som regeringen har haft som riktmärke för försäljning . De här företagen har också gått väldigt bra och har mycket goda framtidsutsikter. Det är fina företag, och då undrar någon varför man ska sälja de här fina företagen. har tillkommit av olika skäl. Om vi tittar på uppbyggnaden av infrastrukturen i vårt land är den intimt förknippad med statliga verk som sedan har bolagiserats i starkt motstånd från samma grupp som har begärt den här debatten. som har blivit , som har blivit och är ett par sådana exempel. Andra har kommit till i samband med kriser. Staten har sett sig tvingad att gå in med väldigt stora belopp för att rädda statliga och privata företag och för att omstrukturera branscher. Ett sådant exempel är Svenskt Stål och ett annat är Svenska Varv. Det senare är nu nedlagt efter enorma förluster, medan klarar sig strålande i nya, privata händer. En del av de motiv som har funnits till statligt ägande har försvagats eller helt försvunnit. Och vi är övertygade om att en rad av de statliga företagen skulle utvecklas bättre i andra händer än regeringens. Det finns också en möjlighet eller snarare en risk för regering och riksdag att använda statliga företag för politiska syften. Det var fallet till exempel med försöket att bygga 80 jag vet inte hur mycket mark som finns kvar i från detta försök och andra felsatsningar inom dåvarande Statsföretagskoncernen, eller den oansvariga utlåningskarusell som ledde till att den sedermera helstatliga Nordbanken räddades till priset av många . har väldigt många bra saker och mycket berömvärt gjorts i den bank som heter Nordea och inom andra företag med statligt ägande, och här har skapats mycket stora värden. Men i globaliseringens och den hårdnande internationella konkurrensens tidevarv anser jag att en rad av företagen skulle få mer kraft om de kunde utvecklas utan den hämsko på initiativ, skaparkraft och investeringar som ett statligt ägande ofta utgör. Det finns ett principiellt viktigt motiv till att staten bör dra sig ur en del marknader. Regering och riksdag författar ju genom lagar och förordningar spelreglerna på marknaden. Regeringens myndigheter ser till att reglerna följs. Men precis som i fotboll bör domaren sköta sitt och inte dubblera som spelare på planen. Att sälja när företagen går bra och skattebetalarna får bra betalt ser vi som en fördel. Vårt syfte är att pengarna oavkortat ska användas till att amortera på statsskulden och därmed minska våra barns och barnbarns skuldbörda. Jag skulle vilja avsluta med att fråga min gode vän : På vilket sätt vill Socialdemokraterna, förutom det överskottsmål för de offentliga finanserna som vi är överens om, minska den skuldbörda som vår generation annars lämnar efter sig, ofattbara drygt? 3 (): Min gode vän , jag ska naturligtvis direkt ta upp handsken. Det handlar ju om ekonomi, som är en väldigt viktig utgångspunkt. När man lyssnar på är det ju så uppenbart att de kloka, rationella, övervägda besluten inte finns där, utan det är 80 som vägleder i hans tänkande. Det är klart att har man tänkandet rotat och ska fatta väldigt viktiga, långsiktiga beslut långt in riskerar man att hamna alldeles snett. När det handlar om statsskulden gäller det att se till att ha offentliga finanser som levererar ett överskott som fortsätter att pressa ned statsskulden. Vi kommer 2010 att nå en statsskuld som omfattar av bnp, en av de starkaste offentliga finanserna i västvärlden. Räknar vi in tillgångarna har vi nettotillgångar som är större än skulderna. Det här ska vi hålla hårt i. Vi kommer noggrant att bevaka att regeringen inte släpper kontrollen över de offentliga finanserna. Men det ni är beredda att göra är att sälja tillgångar som ger mycket goda utdelningar till staten för att betala av på statsskulden. Jag har visat i mitt exempel att det är Ebberöds banks principer som vägleder i det fallet. Den statliga företagsgruppen är en tillgång för . Det är, precis som säger, 190 000 människor som arbetar i helägda eller delägda statliga företag. Värdet är , sannolikt väldigt mycket mer än det. Sammantaget fick vi utdelningar från de statliga bolagen på . Det är ungefär lika mycket som barnbidraget kostar . Här finns bolag som äger väldigt viktig infrastruktur, som , och . Här finns andra bolag som på många olika sätt bidrar till att blir bättre. är ett bolag som antagligen står först på listan för att säljas ut. Det är ett litet bolåneinstitut som vuxit tack vare att man effektivt konkurrerat med storbankerna och erbjudit goda villkor till bolånekunderna. Man har bidragit till att pressa räntemarginalerna genom att ständigt försöka komma med bättre erbjudanden. Man har tagit bort topplån, man har tagit bort extra tillägg på bostadsrättslån så att kundernas fromma sätts i första ledet. Konkurrensen på bolånemarknaden har ökat tack vare . Vi bad räkna på vad detta kan ha inneburit för ett hushåll. För en familj som bor i , som har lånat till en bostadsrätt det är inte ovanligt att man har lånat för att kunna bo innebär den ökade konkurrensen minskade bolånekostnader på . Men är man rotad 80 ser man inte att en försäljning riskerar att minska konkurrensen på bankmarknaden och öka kostnaderna för bolånekunderna. Till slut kommer det att innebära att hushållen får betala för att är ideologiskt övertygad. Nordea har gått igenom flera sammanslagningar med andra viktiga företag i och därmed bildat norra viktigaste bankkoncern, med huvudkontor i . Det har stor betydelse för sysselsättning och utveckling i vår huvudstad. Det är Nordbanken, finska , danska Unibank och norska og Kreditkasse. Under hela har staten varit en huvudägare som bidragit till långsiktig stabilitet och uthållighet så att den banken har kunnat utvecklas så starkt. Den är börsnoterad. Den sköts enligt börsens principer. Men det finns en trygghet i en långsiktighet. Vi vet att det finns flera kortsiktiga intressenter än sådana som är beredda att ha ett långsiktigt perspektiv. Sonera är ett företag som kommer ur de gamla monopolföretagen men som är börsnoterat. Också där har svenska staten varit huvudägare med långsiktigt perspektiv i takt med att bolaget fusionerats med finska Sonera och sedan utvecklats till ett av norra viktigaste telekomföretag, med huvudkontor i och forskning och utveckling här. , tidigare vice ordförande i och en av ledande industrimän, känd för sitt långsiktiga perspektiv på hur man bygger företagande men nesligen sparkad ur där regeringen gått in med stora utrensningar, har varnat för vad som händer när ett företag som Sonera blir ägarlöst. Att hitta stora, industriellt långsiktiga partners är inte lätt för ett sådant företag. Vi ser riskkapitalbolagen flockas. Redan nu har , Cevian, köpt in sig på en liten post och fått vara med och rensa ut hela styrelsen i ett börsbolag, någonting vi aldrig skådat tidigare. När får frågan hur det kommer sig att de här dramatiska utresningarna sker i styrelsen hänvisar han till en konsult. representerar ägandet i ett av viktigaste företag. Vi har förtjänat att få ett svar på frågan hur det kommer sig att detta dramatiska grepp har tagits. Har redan nu det kortsiktiga ägandet fått ett sådant spelrum? De ekonomiska skälen måste reda ut. Varför denna massiva utförsäljning, och hur ser ansvaret ut för bolagens utveckling? Regeringen har ett stort ansvar. Det räcker inte att vara ideologiskt övertygad. Det måste också levereras rationella och kloka argument för detta. I detta anförande instämde , , , , , , , , , , , , , , , i , , , , , , och (alla s). 4 (): När man ska diskutera statliga företag finns det anledning att fundera över varför det ska finnas bolag som ägs av staten. För den marxistiskt skolade är svaret enkelt. Produktionen och överskottet från produktionen ska ägas av folket genom staten. Våra erfarenheter av fullständigt statsägda företag förskräcker. Det finns inga exempel på att den socialistiska ekonomin har lyckats särskilt väl. Även på den andra politiska kanten har det funnits exempel på statliga företag. I det fascistiska formades de första statliga företagen. I var också en betydande mängd av de större företagen i statlig ägo. Även det systemet förskräcker. I var det populärt att hävda att vi skulle ha en blandekonomi. Staten skulle ha ett omfattande statligt ägande och kontroll över de privata företagen. Länge hävdades att ett statligt ägande var en garant för insyn över viktiga samhällssektorer. Det är inte som SSU ville förstatliga bankerna. Under förra mandatperioden lade fram ett förslag på ett ekonomisk-politiskt program där det fanns krav på långtgående förstatligande. Nog lever frågan. Som har nämnts är staten största företagare räknat både i omsättning och i anställda. Det finns totalt ca 200 000 människor anställda i statliga företag. Det ska jämföras med att det finns ungefär 220 000 i den statliga förvaltningen. Totalt utgör de statligt ägda företagen av vårt näringsliv. Vi moderater anser att statens uppgift är att ställa upp reglerna för företag och enskilda och finansiera viktiga välfärdsuppgifter såsom skola, vård och omsorg. Däremot bör stat och kommuner i allmänhet inte utföra sådana uppgifter som vi anser bättre kan utföras inom den privata sektorn. Det finns också problem med statligt ägande som gör att staten ska undvika att driva företag. Ett problem är de dubbla rollerna som uppkommer när staten är både domare, bestämmer reglerna och är en viktig aktör på marknaden. Ett annat problem är svårigheten att upprätthålla rättvisa konkurrensvillkor eftersom de statliga företagen i praktiken agerar med statens beskattningsrätt som eget kapital. Bristande konkurrens har ett pris. Det glömmer vi lätt bort i . Priset betalas i sista ledet av oss konsumenter. Konkurrensen med de privata företagen sker på lika villkor. Den kan tränga ut annan produktion, och företagen upplever konkurrensen som störande. De statliga aktörernas framtida agerande är också osäkert. Hur de ska agera kan förändras över , på valdagen. Långsiktigheten finns inte alltid i de statliga företagen. Därför anser vi att staten ska undvika att äga och driva företag. Det är huvudregeln. får inte avvecklingen av statliga företag vara ett självändamål överordnat alla andra hänsynstaganden. Där finns det skäl för oss att vara självkritiska. Jag har stort förtroende för att regeringen kommer att gå igenom den statliga företagsportföljen och för varje företag fundera över om det finns skäl att behålla eller sälja det. De skäl som fanns när företaget bildades kanske inte längre finns. Därför ska det säljas ut. Vi som tror på marknadsekonomi är övertygade om att privata företag utvecklas bättre än statligt ägda företag. De kan agera friare på kapitalmarknaden och de behöver inte ta politiska hänsyn. Jag tycker att man lite för enkelt bortser från att utförsäljningen ger betydande värden till statskassan som kan användas för välfärdsändamål. Det säkrar välfärden för framtiden. Men omstruktureringen av de statliga företagen måste ske ansvarsfullt. Det är viktigt att vi värnar skattebetalarnas gemensamma tillgångar. Det ska ske i ett läge där marknaden är god och där vi kan få bästa möjliga betalt. huvudskäl mot försäljning av delar av de statliga bolagen tycks närmast vara pekuniära. Staten ska spekulera, tjäna pengar och maximera vinsten. Det är det viktiga. Men framtida vinster diskonteras i försäljningspriserna, och agerandet på marknaden är en allvarlig sak. Det vet vi som köpte aktier i när Socialdemokraterna lät sälja ut aktierna. Vi har förlorat mycket pengar, och vi kommer att förlora pengar . Jag litar helt på att de argument som regeringen för fram är giltiga. Vi kommer att stå bakom den proposition som ska läggas fram. 5 (): Syftet med dagens debatt är enligt dem som begärt debatten att belysa alla de frågor som rör utförsäljning av de statliga företagen. Det är ett lovvärt syfte, och jag välkomnar därför debatten. Men frågan är om syftet är riktigt ärligt menat. Av det jag har hört från och i debatten känns det mer som om syftet är att skapa oro bland de anställda och allmänheten. Vem kan på fullt allvar tro att attraktionskraft som finanscentrum skulle hotas om en av de stora affärsbankerna inte längre skulle ha staten som en av sina ägare? Jag tar inte det på allvar. Jag tar min utgångspunkt i det som jag hoppas är det ärliga syftet. För att belysa de försäljningar regeringen planerar kan vi inte bara diskutera själva försäljningarna, utan vi måste backa tillbaka och diskutera de statliga ägandet. Vad är ägarrollen? Diskussionen måste bottna i själva ägandet. Staten är en stor ägare. Svenska staten äger helt eller delvis 55 aktiebolag. omsatte dessa bolag tillsammans . De hade 188 000190 000 anställda. hade de statliga bolagen ungefär 200 000 anställda. hade antalet anställda minskat med 10 000. Denna personalminskning visar på att statliga bolag utsätts för precis samma kostnadspress och konkurrenstryck som alla andra bolag. Det är inte någon högre form av trygghet att vara anställd i ett statligt ägt företag. Det är inte heller någon mindre form av trygghet. Det är precis samma konkurrenstryck. Det är därför viktigt att reflektera över statens ägarroll. Man kan konstatera att det finns skäl för staten att vara ägare om det är fråga om stora och viktiga naturtillgångar. Därför är det inte aktuellt att sälja ut och . Det försökte Socialdemokraterna påskina under hela valrörelsen det skulle finnas en dold agenda. Men så är det inte. Det finns ingen dold agenda. Vi kan också konstatera att staten som ägare är odynamisk, inte snabbfotad. är det fråga om marknader som ibland förflyttar sig fort. Att antalet anställda minskade med 10 000 är bara ett exempel. Men om staten som ägare skulle behöva pengar till strukturaffärer måste man gå till för att få ett bemyndigande, för att begära de pengarna. Det går inte snabbt. Det skapar en osäkerhet för jobb och utveckling i de här statliga företagen. Eftersom staten är så dominant i näringslivet skapar det en osäkerhet för jobb och utveckling inom stora delar av näringslivet. De sex företag som finns i planen för försäljning är företag som verkar på helt kommersiella marknader. Det finns inget tydligt samhällsuppdrag att äga de företagen. Jag tycker då att det är helt rätt att man som ansvarsfull ägare reflekterar över sin ägarroll och går vidare med en plan att sälja de här företagen. Det handlar då om att ge ett bra pris, att få en god utdelning för aktieägarna, alltså i grund och botten skattebetalarna. Det handlar om att skapa goda utvecklingsmöjligheter för de här företagen. pratar om Ebberöds bank. blev ju aldrig finansminister utan bara skatteminister, och han har uppenbarligen svårt att se båda sidorna han ser bara en sida. Det är självklart att den avkastning som de här företagen ger de går otroligt bra också kommer att spegla priset. Det här kommer att vara en bra affär både för staten och för skattebetalarna. Det är rätt att sälja när företag går bra. Marknader förändras väldigt fort. Skulle det vara rätt att staten tycker att endast den nivå på ägande som vi har är helt riktig, och att vi alltid ska fortsätta att ha den, och inte reflekterar över sin ägarroll? Nej, då skulle staten vara en oansvarig ägare. Om det fanns någon logik i resonemang skulle han i så fall begära att dra tillbaka bemyndigandena om att kunna försälja Sonera och Nordea. Det skulle vara ett logiskt resonemang. Jag har inte hört något sådant förslag, och jag kommer med noggrannhet att följa detta för att se om det kommer ett sådant förslag. Det skulle vara det enda logiska resonemanget, om man verkligen vore ute efter att diskutera syftet och inte bara att skrämmas. 6 (): Som har framgått av den här debatten är staten en väldigt stor företagsägare. Som det presenteras på regeringens hemsida äger man företag från gruvindustri till opera, från fastigheter till spel. Staten är största företagsägare. diskuteras här varför vi ska sälja företag, men vi ska egentligen vända på frågan: Varför ska staten över huvud taget äga dessa företag, och varför ska statlig verksamhet, som ska vara statlig, drivas i bolagsform? Bolagsformen är till för verksamhet som drivs i vinstsyfte i en affärsmässig miljö. Det är svårt, med de krav som statlig verksamhet ställer på öppenhet och insyn, att kombinera det med bolagsformen. I en väl fungerande marknadsekonomi som i den kunde vara ännu bättre fungerande har staten en nyckelroll som den som sätter spelreglerna, vilket redan har belysts här. Det är svårt att kombinera förtroende med att vara en stor aktör ute på marknaden. Konkurrensen snedvrids naturligtvis dessutom när statlig verksamhet som bedrivs i monopolform ändå drivs affärsmässigt och man kan flytta pengar därifrån in i andra bolag som drivs i konkurrens. Medborgarnas pengar används för att subventionera annan verksamhet. Det florerar ett stort missförstånd om att staten skulle vara extra skicklig som företagare. Många andra organ har kritiserat bolagsstyrningen och , för att ta några exempel. Vi behandlar just nu den frågan i näringsutskottet och kommer tillbaka till kammaren . De statliga företag som verkar under marknadsmässiga villkor har också en sämre avkastning än vad näringslivet totalt ligger på som det finns statistik för. Dessutom det är mycket viktigt kommer nästan hälften av den här avkastningen från två bolag, Vin & Sprit och . Vi vet att konkurrenterna tror att man kan bjuda under på grund av dess dominerande ställning, medan kunderna, konsumenterna, tror att bolaget utnyttjar sin dominerande ställning till att ta för mycket betalt. Uppenbarligen är det så att har svårt att få ett förtroende ute på marknaden bland konsumenter och konkurrenter och att staten som ägare har svårt att agera med trovärdighet på denna marknad. hustru får inte ens misstänkas, brukar man säga statens hustru. Den andra stora vinstmaskinen, Vin & Sprit, är nu invecklad i en rättsprocess för att dess medarbetare är åtalade för att ha mutat medarbetarna på ett annat statligt företag. Vi har kunnat läsa att Vin & Sprit får nej av hovrätten. Vin & Sprit får inget stöd av för att sätta stopp för Systembolagets sanktioner. Statligt spritbråk är en annan rubrik.