prot · GU0948 · 2007-01-16 00:00:00 — Av de ca 190 miljoner kvinnor som blir gravida väljer 50 miljoner att göra abort, detta trots att en majoritet av världens kvinnor lever i länder där säkra aborter antingen är förbjudna eller är svårtillgängliga. Många av dessa kvinnor befinner sig naturligtvis i desperata situationer. De är fattiga, har redan för många barn och klarar inte av att ta hand om fler. De kanske är ogifta och riskerar social utfrysning eller till och med stränga straff på grund av sin otrohet eller vad det nu kan vara. Det hänger naturligtvis ihop med synen på kvinnors sexualitet och rätten till sin egen kropp. För andra handlar det helt enkelt om att de bara inte vill ha barn just när de har råkat bli gravida. Oavsett vilka skäl de har anser 50 miljoner kvinnor att det enda raka är att avbryta graviditeten, alltså en majoritet av dem trots att det medför stora risker för legal bestraffning, för deras egen hälsa och till och med för deras liv. Det är inte politikers uppgift att moralisera över människors sexualitet eller ta sig rätten att besluta om och när en enskild kvinna ska föda barn. Kvinnor behöver rätten till abort, annars gör de abort i alla fall, med fasansfulla konsekvenser. Och det är just där som frågan om aborten som en rättighet kommer in. saknar 26 miljoner människor i EU rätten till fri abort. I flera länder, som , och , riskerar både kvinnan och den vårdpersonal som utför aborten stränga straff om de genomför aborter. På ger det till och med livstids fängelse att genomföra en abort. Risken är nu överhängande, inte att den här lagstiftningen luckras upp så att rätten till abort förbättras utan att den förvärras. I flera av de nya medlemsstaterna finns det starka religiösa grupper och partier som helt motsätter sig rätten till abort, och dessa grupper lierar sig nu med katolska kyrkan och extrema kristna grupper i de gamla EU-länderna. I är ett litet extremparti på väg att driva igenom en skärpning av den redan mycket restriktiva abortlagstiftningen. Förslaget är att abort ska totalförbjudas, om så både kvinnan och barnet riskerar att dö om graviditeten fullföljs. , trots att det inte är totalförbjudet, utförs 200 000 illegala aborter i . Tack och lov finns det fortfarande läkare som utför de här aborterna, i strid mot lagen i , därför att man har haft fri abort, och de vet att detta är nödvändigt och att det är det enda rätta att göra. Men om lagen nu skärps ytterligare är risken stor att fler läkare kommer att dra öronen åt sig, av rädsla för konsekvenserna. Det är ju det som är poängen med den nya lagen. riskerar alltså att bli ännu ett land i världen där kvinnor är hänvisade till stålgalgar och glasskärvor för att avsluta oönskade graviditeter. Jag måste återigen fråga socialministern om han verkligen menar att detta är en utveckling som tänker åse med armarna i kors. 55 (): Jag vill ändå tolka socialministerns svar positivt i den meningen att jag ser ett mycket tydligt ställningstagande för rätten till abort. Det handlar om kvinnors rätt att själva bestämma över sina egna kroppar. Det är en utgångspunkt som jag ändå kan känna mig tillfreds med. Sedan kan vi ha en diskussion. Jag ger inget carte när det gäller propositionens utformning, till exempel. Det är mycket möjligt att kommer att ha synpunkter på den. Men det här är en bra början för en diskussion. Då vill jag bara klargöra några saker. Först och främst gäller det de internationella konferenser där rätten till abort har diskuterats. Det gäller bland annat Beijingdokumentet, kvinnokonferensen i , där regeringarna slår fast att osäkra aborter är ett omfattande folkhälsoproblem. Vi vet också att det fanns de som mycket starkt motarbetade varje skrivning om osäkra aborter som ett problem och om rätten till abort som någonting som är viktigt för kvinnors frigörelse. De motståndarna var och vissa muslimska länder, i huvudsak, till exempel och . Där finns de mörkaste krafterna, men ser vi att de här krafterna också finns företrädda i länder inom den europeiska unionen och i vår närhet. Som har visat håller man till exempel i på att genomföra en lagstiftning som försvårar för kvinnor att få rätt till abort. Det kommer naturligtvis att få katastrofala konsekvenser för abortfrågan ur ett folkhälsoperspektiv. Därmed har vi ett ansvar, enligt de internationella konventioner som vi har ställt oss bakom, att också argumentera och kritisera de regeringar och de majoriteter i parlament som inskränker rätten till abort. Jag ska också svara på de frågor som socialministern ställde. Jag ställde frågan i interpellationen, om regeringen är beredd att utreda frågan om särskilda abortkliniker för utländska kvinnor. Det avfärdar socialministern i svaret, men säger socialministern att det är en fråga som rör sjukvårdens organisering. Därmed är det inte en fråga för riksdagsbeslut eller för regeringsinitiativ därför att det är landstingen som själva ansvarar för detta. Ja, det tycker jag också. Jag kommer att föreslå att vänsterpartister på olika håll i landet, i regioner och i landsting, ska arbeta för att särskilda abortkliniker inrättas, just för att kvinnor från länder där den här rättigheten inte finns ska få möjligheten att genomgå säkra aborter. Jag vill också säga att det inte bara är en hälso- och sjukvårdsfråga. Det var ju det som min kritik från början handlade om, nämligen att argumentationen för rätten till abort i princip reducerades till att vi ska uppfylla EG-fördraget. Det är faktiskt så att man kan argumentera mer eller mindre starkt, och i sak finns det anledning att tillförsäkra alla kvinnor rätten till abort, alldeles oavsett vad EG-fördraget säger. Därför skulle jag vara förespråkare för en förändrad svensk abortlagstiftning även om inte pekar i den riktningen. Slutligen har jag ännu en fråga som jag skulle vara väldigt glad ifall socialministern kunde besvara tydligt. Den frågan är: Finns det några som helst planer på att ändra rätten till abort i , utifrån det antal veckor som graviditeten har pågått? Finns det någon som helst fundering inom på någon förändring utifrån den 18-veckorsregel som gäller ? 56 (): Jag vill tacka interpellanterna för att de har lyft den här frågan och också tacka för deras entusiastiska inlägg för att värna om den här rättigheten, som är oerhört viktig. Det tycker också jag och vi socialdemokrater. Socialministern svarade också här att han och jag förutsätter att det också gäller regeringen står bakom den svenska linjen. Men ändå tycker jag att socialministern behöver förtydliga det, kanske skärpa till det och vara lite mer intresserad av det här. Om man tittar både i EU och runtom i världen ser man ju att det finns ett förtryck gentemot kvinnans sexualitet. Man förbjuder preventivmedel och förebyggande arbete. Och det mynnar naturligtvis sedan ut i att det blir oönskade graviditeter. Man är tvungen att göra illegala aborter. Och vi har ju här fått höra i siffror vad det leder till runtom i världen, inte minst i EU. Jag har också med bestörtning läst om och hört den här inställningen, som successivt har fått stärkt ställning i och . Många från de katolska länderna men också från andra länder där högerkrafter verkar förespråkar just att man ska bli ännu tuffare när det gäller det här. Jag tycker att måste stå upp för det här. Det här handlar om så mycket mer. Det här handlar om att kvinnor måste ha rätt till sin egen kropp också. Det är inte bara männen, för det är oftast män som driver de här frågorna. Jag förutsätter att också socialministern har träffat på de här vid olika tillfällen, eftersom han har varit aktiv väldigt länge i politiken. Det är mörka krafter som försöker driva tillbaka kvinnors ställning. Framför allt driver man de här frågorna på ett sätt som gör att man faktiskt hotar kvinnors rättigheter och mänskliga rättigheter. Vi måste gemensamt jobba för det förebyggande, för tillåtelse att använda preventivmedel men också för att man, när det går snett, ska ha möjlighet att avbryta en graviditet som är oönskad. Jag tycker att socialministern och regeringen ska nappa på det här nu och se till att man faktiskt driver de här frågorna. De kommer nämligen upp med jämna mellanrum ute i och också i andra internationella sammanhang. Och jag tycker att det är viktigt att står upp för den lagstiftning som vi har men också att vi förbättrar den i enlighet med det som också kommer här i vår. 57 Socialminister (): Vi kan börja med frågan om andra länders lagstiftning. Jag har respekt för andra länders lagstiftande instanser, respekt för de beslut som fattas och de lagar som stiftas i andra länder som är demokratier. Och det gäller våra grannar inom EU. Men jag deltar gärna i en debatt och jag förutsätter att andra gör det. Jag debatterar gärna till exempel inom ramen för europeiska partier, men jag tror inte att EU-arenan är det rätta forumet för detta. De här frågorna bör vara frågor som det beslutas om på den nationella nivån. I olika internationella sammanhang, till exempel när det gäller biståndsfrågor, när det gäller internationella ageranden på andra sätt, kan vi göra mer från svensk sida. Vi har berört en del. Jag menar att aborter inte alltid är lösningen med stort L, utan ytterligare krafter måste läggas ned på det som också interpellanterna har tagit upp. Det gäller förtryck av kvinnorna i fråga om deras möjlighet att själva välja hur ofta och med vem de vill ha sex. Det gäller preventivmedelstillgången etcetera. Det är naturligtvis oerhört centrala frågor för att man inte ska nå fram till den situation då abort är enda utvägen. Jag hade inte förväntat mig, , att du skulle ge något carte . Det pågår ett arbete med propositionen. Jag har största respekt för att alla partier när propositionen kommer vill läsa i lugn och ro, fundera och se om det är någonting som man vill motionera om ytterligare för att sedan ha ett underlag för det definitiva ställningstagandet här i kammaren. ställde frågan om regeringen, jag eller någon som jag känner till har några som helst planer på att ändra veckogränserna när det gäller abortlagstiftningen. Svaret på den frågan är nej. 58 (): Det går alltid att gömma sig bakom att man respekterar andra demokratiers lagstiftning. Om man följer den argumentationen behöver man heller inte ta strid mot dödsstraff eller annat som man tycker är orimligt så länge beslut är fattat i demokratisk ordning. Men så resonerar vi inte om de frågorna. Vi tycker att det är överordnade viktiga och väsentliga frågor som man måste argumentera för. Det måste stå över den typ av beslut som kan fattas även i en demokrati. Som jag ser det handlar det om att kvinnor tar striden för sin rätt till abort gentemot makthavarna i sina egna länder. Det är oftast så det ser ut. Dessa kvinnor behöver ett stöd från andra länder. Att få stöd från ett land som , där det finns ett starkt stöd för rätten till fri abort, kan vara väldigt mycket värt. Det kan vara avgörande för deras möjligheter att driva igenom sina krav. I är till exempel en majoritet av hela befolkningen, inte bara kvinnorna, emot ett totalt förbud mot abort. Det är en utpressningssituation där en liten extrem religiös sekt som tagit sig in i parlamentet ställer detta krav för att ge sitt stöd till regeringen. Det kan väl inte vara rimligt att vi ska sitta och titta på och säga: Vi respekterar era nationella beslut, när en majoritet av befolkningen inte ens tycker så och när kvinnorna tigger och ber om internationellt stöd för att lagstiftningen inte ska gå igenom? Antingen anser man att abort är och ska vara en rättighet för alla kvinnor eller så anser man det inte. Anser man att det är det måste det gälla för kvinnor i andra länder. Då måste det vara en rättighet som och i alla tänkbara sammanhang tar strid för. Anser man att det inte är en självklar rättighet begriper jag inte varför ni inte har tänkt ändra den lagstiftning som vi har i . Det säger socialministern att han inte har tänkt göra. Den här typen av rättigheter kan inte gälla för kvinnor i ett land men inte i ett annat. 59 (): Socialministern företräder ett parti som har haft en något ambivalent inställning, och då är jag oerhört snäll när jag beskriver inställningen till abort hos historiskt sett. Det är faktiskt så motståndet mot fri abort historiskt sett i huvudsak har funnits just i detta parti. Det är därför naturligtvis glädjande att partiledaren för detta parti och tillika socialministern nu mycket tydligt tar ställning för kvinnors rätt till sin egen kropp. Det är ett beslut som definitivt inte är lätt fatta men som måste kunna fattas av kvinnor utifrån deras egen livssituation. Ingen annan ska kunna ta makten över kvinnors liv genom att förvägra dem den rätt till abort som kvinnor ska ha enligt alla mänskliga rättigheter. Det är just därför väldigt svårt att förstå socialministerns resonemang om respekt för beslut och lagar som fattas i andra demokratiska länder i det här sammanhanget. Vi är i andra sammanhang väldigt tydliga med att det finns vissa rättigheter som är överordnade. Demokratin kan inte inskränkas genom demokratiskt fattade beslut. De besluten är inte demokratiskt giltiga. På samma sätt kan man inte trampa på mänskliga rättigheter genom att majoritetsbeslut fattas om att till exempel förvägra en minoritet rättigheter eller som i det här fallet förvägra en majoritet rättigheter. Kvinnor är i majoritet, och kvinnors rättigheter är mänskliga rättigheter. Därför accepterar vi inte dödsstraffet i , även om beslutet om det är fattat i formellt demokratiska former. Vi accepterar inte förtryck och tortyr i , även om åtminstone formellt fungerar som en demokrati. Vi accepterar absolut inte förtryck av kvinnor genom att man förvägrar dessa kvinnor rätten till fri abort vare sig i , i eller i . Jag skickade ett hälsningstelegram till , som har vunnit presidentvalet i , och kritiserade oerhört starkt det beslut som sandinisterna varit med om att fatta i det nicaraguanska parlamentet. Vi i måste stå upp för kvinnors rättigheter internationellt likväl som vi gör det här hemma. 60 (): Jag instämmer med de båda interpellanterna. Det finns mycket i den här frågan som behöver lyftas fram. Visst ska man ha respekt för lagstiftning. Men som vi har hört här tidigare kan vi inte bara acceptera och stillatigande se på när det är lagstiftning som vi tycker bryter mot mänskliga rättigheter. I alla internationella sammanhang där den här frågan kommer upp måste vi stå fast vid vår inställning och försöka att så långt som möjligt jobba för kvinnors rättigheter. Det precis som här sade när man träffar kvinnor ute i länder där det här förtrycket finns och där man naturligtvis i demokratisk mening fattat ett beslut om en lagstiftning. De säger: Vi vill så gärna ha kontakt med er i eller i andra länder där man har en lagstiftning som bättre företräder kvinnors rättigheter. De söker efter att få det stödet. De vet att i finns till exempel lagstiftningen om fri abort. Vi har också det förebyggande arbetet. Vi har möjligheter att använda preventivmedel och så vidare. Det är oerhört viktigt att den nya regeringen nu också fortsätter att driva de frågorna i internationella sammanhang så att kvinnor ute i världen känner att de har ett stöd från i de frågorna. Det behöver de för att kunna påverka och kunna jobba för att få igenom den rättigheten även i sina länder. Det handlar om att få bort de mörka högergubbarna som sitter och vill förvägra kvinnor deras rättigheter. Det är oerhört viktigt. Jag vill understryka det som och har sagt. Vi måste gemensamt jobba för detta. Jag förutsätter med den inställning som socialministern här har visat att det arbetet kommer att fortsätta. Vi kommer att trycka på så mycket vi kan från oppositionen. 61 Socialminister (): Jag ska inte vara polemisk i mitt sista inlägg. Jag vill bara påminna om hälso- och sjukvårdslagens bestämmelser om uppgift att erbjuda sina invånare hälso- och sjukvård. Den lagen kommer naturligtvis att gälla även fortsättningsvis. Jag har inte upplevt att har drivit på för en förändring i det sammanhanget. Den konkreta frågan från i hennes interpellation var: Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att väcka frågan i EU angående kvinnors rätt till abort? Mitt svar grundar sig på den uppfattning som jag redogjort för. Jag tycker att det är en nationell fråga och att den frågan inte hör hemma i EU-sammanhang. Jag ser gärna att vi diskuterar detta i många olika sammanhang i våra europeiska partier, i den mån vi deltar i sådana, och i andra sammanhang. Det handlar om att få en diskussion där den ställning som vi har kan vinna ett gillande. Jag tror att det är genom samtal man vinner väldigt mycket. När det gäller frågan som helhet antyder en del formuleringar att det är en väldigt lätt fråga, även om sade att det kanske alla gånger inte är så lätt. För mig är inte frågan alldeles enkel att hantera, eftersom det finns olika värden. Det handlar om en etisk avvägning som måste göras. Jag landar på positionen att det är kvinnan som har rätten att sist och slutligen avgöra. Men det är ett etiskt dilemma som ligger bakom avvägningen när jag konstaterar detta. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2006/07:146 om föräldraförsäkringens utformning 62 Socialminister (): har frågat socialförsäkringsministern vad hon avser att vidta för åtgärder för att föräldraförsäkringens utformning bättre ska passa barnens behov. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Regeringen vill att familjepolitiken ska syfta till att stärka föräldrars makt över sin livssituation och öka familjers valfrihet. Familjepolitiken bör underlätta för föräldrar att kombinera yrkesliv med ett fungerande familjeliv genom förbättrade möjligheter för båda föräldrarna att ta hand om barnen när de är små. Regeringen vill också minska den nationella politiska styrningen till förmån för familjens eget fria val. En modern familjepolitik måste utgå från att familjer är olika, har olika önskemål och behov, och är lika mycket värda. Det är min och regeringens avsikt att familjepolitiken ska stärka föräldrarnas makt över sin livssituation och öka barnfamiljernas valfrihet. Därför är en familjepolitisk reform som ger föräldrar ökade möjligheter att välja mer tid med sina barn en prioriterad fråga för regeringen. Det yttersta syftet med en sådan reform är att ge alla barn en trygg uppväxt, och ge varje barn förutsättningar att utvecklas som människa. Den svenska föräldrapenningen är generös till sin utformning och ger en ekonomisk kompensation för en del av inkomstbortfallet av föräldraledighet i samband med barns födelse. Den ger föräldrarna valfrihet att användas utifrån varje familjs situation och behov. Regeringen anser att föräldrapenningen även fortsättningsvis ska vara generös och avser att behålla den som den nu är utformad vad gäller längd och antal pappamånader samt att behålla inkomsttaket om tio prisbasbelopp. Jag delar uppfattning att det är viktigt att ge barnen en trygg uppväxt. Om det skulle visa sig att föräldrapenningens konstruktion hindrar föräldrars möjligheter att använda den för sitt barns bästa är jag självklart beredd att se över reglerna. 63 (): Jag vill börja med att tacka för svaret och påpeka att det går lika bra med socialministern. Jag är helt överens med socialministern om påståendena i svaret. De flesta vet att det inte finns bara en sanning eller en lösning på problem. Men om det ges möjlighet till ett flertal sanningar och lösningar är man på god väg. Socialministern påpekar några saker om föräldrapenningens konstruktion. Det är just här jag har ett litet förslag. Ett relativt enkelt sätt att skapa samband och trygghet för barnet är att ge föräldrarna valmöjlighet när det gäller att överlåta delar av sin föräldrapenning på far- eller morföräldrar eller någon annan som ingår i det nära nätverket. Det ska vara någon som barnet betyder mycket för ni vet en sådan där som tycker att det här barnet är gåva och det största underverket. Det är det barn man har på bild i plånboken. Det här är en vinna-vinna-lösning för samtliga parter. Det finns många mor- och farföräldrar som kanske bor långt borta från barnbarnen eller har långa dagar på jobbet och lite fritid som skulle välkomna en chans att få lära känna sitt barnbarn bättre. Barnet får flera vuxna att förlita sig till och får en tryggare omvärld. Den nära kontakten mellan den äldre och den yngre generationen har dessutom under alla tider varit en källa till lärande om livet och en hjälp att ge barn och ungdomar den inre trygghet som så väl behövs i dagens samhälle, där allt skiftar och går så rasande fort. Föräldrarna kan lugnt gå till jobbet medan ettåringen får vara kvar hemma och bli ompysslad, kramad och älskad av ytterligare en vuxen. Det kan nu vara dags att börja omformulera modellen för barnets omvärld. Då gäller det att tänka i nya banor. 64 (): Det händer ibland hemma i att jag möter en vital dam . Varje gång säger hon: Vi måste prata mer om familjerna. Vi måste uppvärdera familjens roll i samhället. Det handlar om att barn och föräldrar ska må bättre än de gör . Jag tror att ministern och delar den synen. Barnen är vår framtid. Och visst ska barnen sättas i centrum mer än vad som sker i dagens samhälle! fanns det flera psykologer runtom i som slog larm om vilka problem det moderna och sönderstressade samhället kunde leda till. ser vi de problemen med öppna ögon barn som inte mår bra och föräldrar som har svårt att få vardagspusslet att gå ihop. Många av dem som kommer i kontakt med barn under deras första säger att man kan sammanfatta barnens behov under de här tre första åren i tre ord: kärlek, kroppskontakt och kontinuitet. Jag vill lägga till ett annat ord i sammanhanget, och det är tid. Jag har stöd i detta av , en neuropsykolog med erfarenhet av arbete med barn. Hon konstaterar att det ökade tempot i samhället har inneburit speciella svårigheter för barn med dålig impulskontroll. De barn som behöver öva upp sin eftertänksamhet belönas med olika typer av snabba impulser när deras föräldrar inte har tid, vilket i stället försämrar barnens stresstålighet och koncentrationsförmåga. Det har gått så långt att många små barn medicineras mot depression eftersom de är så uttröttade att de inte kan hantera den inre och den yttre stress som de blir utsatta för. Föräldraförsäkringen är ett viktigt medel för att få livspusslet att gå ihop. Naturligtvis finns det mycket att göra här. Jag tycker att det som nämner är värdefullt. Det handlar om att man kanske skulle kunna överlåta en del av föräldrapenningen på far- eller morföräldrar, som ofta har goda möjligheter att rycka in och göra en insats för samhällets bästa. Jag ser fram emot vad ministern kommer att svara på detta. 65 Socialminister (): Jag håller med om mycket av det som har sagts här . Jag tror att många ser det som att familjerna behöver få större möjligheter att fungera utifrån sina egna förutsättningar. Föräldrar vill sina barns bästa och bör ha tillgång till en så komplett verktygslåda som möjligt för att kunna utföra sin uppgift, som handlar om att vägleda barnen och finnas till för deras skull inte minst under de första viktiga åren. Här går ett slags skiljelinje i svensk politik. Å ena sidan har vi dem som tror att vi som politiker och majoritet kan rösta fram en modell som passar alla. Å andra sidan har vi dem som tror att det är bättre med ett system som är flexibelt och som bygger på föreställningar om att människor är olika, barn är olika, vuxna är olika och familjer är olika. Därmed är valfrihet att föredra, för då kan alla eller åtminstone väldigt många hitta den form som passar just dem på bästa möjliga sätt. När det gäller frågan om att överlåta själva föräldrapenningen till far- och morföräldrar har jag möjligen ett par invändningar. Det finns några saker som gör mig lite tveksam till att förändra lagstiftningen på det viset.