prot · GU0963 · 2007-02-20 00:00:00 — Även om inte varje anklagelse om spionage är detsamma som att det nödvändigtvis har förekommit är själva misstanken om att det förekommer och att man inte känner ett stöd från svenska myndigheter för att ta itu med det spionaget tillräckligt dels för att frukta för sin egen säkerhet och kanske för sin familjs säkerhet i hemlandet, dels för att begränsas i sin demokratiska rätt att utöva sina politiska fri- och rättigheter i . är det för mig långt till att känna mig så att säga påverkad av utländska ambassaders agerande. Men jag har själv varit med om någonting liknande inte för att jag är flykting eller för att jag av någon anledning har att frukta förföljelse på det viset. Det var en demonstration där vi talade oss varma för fredsfrämjande insatser i och anklagade den ryska statsapparaten för storrysk imperialism i . Det resulterade i att det kom ett e-postmeddelande från den ryska ambassaden som kallade upp oss förlåt, inbjöd oss till ett möte på ambassaden och ordagrant kunde redogöra för vad som hade sagts i det tal jag höll. Jag har inga problem med det, utan jag är glad över att den ryska ambassaden och regimen följer händelserna och deltar i den politiska debatten. Men för en person som inte har samma säkerhet som jag, som inte har samma plattform som jag, i det här landet till exempel för en flykting från hade det förstås varit en mycket mycket allvarligare situation. Det är därför som det här är allvarligt. Jag är kanske inte lika imponerad av svaret som det lät som att var. Det är mycket som han instämmer i, som han uttryckte det, även om han också kom med riktig och berättigad kritik mot svaret. Vad är det egentligen för svar vi får på mina två första frågor? Frågorna är alltså: Vilka initiativ är ministern beredd att vidta för att hindra att spionaget kan fortsätta? Och hur ska man göra för att Säkerhetspolisen ska agera snabbare och tydligare? Där handlar svaret än så länge bara om pengar. Det är det enda svar som ges. Möjligen klargör den här debatten betydelsen och behovet här. Där vill jag gärna höra om ministern i så fall kan vara ännu tydligare i sina riktlinjer eller om hon är beredd att förtydliga regleringsbrevet ytterligare för att göra detta till en minst lika viktig prioritet som det som brukar kallas för terroristbekämpning. Det har ju lite grann blivit så att det som kallas för terroristbekämpning alltid tar den största biten av kakan. Den risken finns förstås också i det här sammanhanget, framför allt när man säger som ministern sade, nämligen att de här pengarna i första hand ska gå till att bekämpa terrorismen. På min sista fråga, om hur vi ska se till att inte viktig information undanhålls svenska polisutredningar och sekretessbestäms utan orsak, får vi inget svar alls. Svaret är bara en verklighetsbeskrivning av att så får man göra, och det är alldeles riktigt att man får göra så. Men problemet kvarstår. finns det personer i som borde anklagas för brott, som borde föras inför rättvisan, men som i stället kan fortsätta att spionera på personer som har varit deras landsmän. Vad gör vi egentligen åt det? 39 (): Det är mycket viktigt att den här typen av brottslighet och den här typen av agerande från utländska staters diplomatiska beskickningar i med kraft motverkas. Jag tackar justitieminister för detta klargörande och för att regeringen också betonar detta. Resursförstärkningen till polisen är självklart mycket viktig, även om resurserna i det här konkreta fallet möjligen inte hade gjort så stor skillnad. Men det är klart att detta är viktigt i det stora hela för att bättre kunna förstå vilken typ av brottslighet det här är, för att kunna vidta åtgärder och så vidare. Jag tror att vi också ska vara medvetna om några andra saker. Det här är en fråga som egentligen berör flera områden än bara just det justitiepolitiska området. Det här är en fråga som sträcker sig över det migrationspolitiska området. Jag har talat med företrädare för och frågat dem vad de gör, om de har kontroll till exempel över vilka som är tolkar på verket. Ofta har jag fått svaret att det där egentligen är någonting som ligger på Säkerhetspolisens bord. Det här är också en fråga som handlar om utrikespolitik, i en förlängning om relationer med en totalitär diktatur i som söker regional hegemoni och som genom att sponsra terrorism runt om i världen och hota med att utplåna andra stater håller på att segla upp som ett stort hot mot världsfreden, inte minst med tanke på atomprogrammet och annat. Avslutningsvis: Det finns en fara i att vi får veta att den här typen av flyktingspionage har förekommit i och att våra myndigheter har känt till det men inte agerat. En av de befarade konsekvenserna är givetvis att vi inte kan garantera säkerhet för människor oavsett om de är flyktingar i exil eller om de är svenska medborgare och människors skydd i . En annan konsekvens är om sänder signalen att vi känner till saker som förekommer i vårt land men att våra myndigheter inte vidtar åtgärder. En tredje befarad konsekvens är förstås om inte på alla områden kan bidra till att upprätthålla det tryck som behövs också för att kunna verka för en demokratisering i att vi genom vårt agerande i någonstans på olika sätt legitimerar regimens agerande. 40 (): Det har ställts så många kloka frågor här. Jag ska inte upprepa dem. Däremot undrar jag kring frågan om resurser. Det är ju så att man alltid kan argumentera för mer resurser till arbete för att förhindra terroristbrott. Hur säker man än är kan man alltid argumentera för att man måste ha mer resurser för att bli ännu säkrare. Det är förstås en svår avvägning som där måste göras. Jag tror att vi alla här är ense om att en terroristattack i vore en verklig mardröm. Men flyktingspionaget är inte bara en verklig mardröm utan också ett för många människor högst verkligt problem. Jag undrar om det inte är så att vi kanske felprioriterar när det gäller resurserna på den här punkten. Har ministern några tankar kring detta? 41 (m): Ja, , jag har många tankar på det här området, och det finns nog anledning att ha det i en alltmer internationaliserad värld med komplicerade och besvärliga frågeställningar. Jag tror att vi mycket måste fundera på hur vi på ett bra sätt tjänar demokratiutveckling och mänskliga fri- och rättigheter, för det här är komplicerade ärenden. Det ställdes ett antal konkreta frågor till mig i interpellation, och jag har försökt att besvara dem. Jag håller med om att mycket i svaret handlar om pengar. Det här med pengar är ju inte så bara. Just när det handlar om flyktingspionage tas rätt mycket tid och resurser i anspråk om man ska komma någonstans. Har man följt en del av de här komplicerade ärendena vet man att det kanske finns ett skäl till att det anses att har agerat otillräckligt. Man har nämligen inte haft de resurserna. Då kommer jag in på den synpunkt som hade, att det ligger en fara i att , om det är uppenbart eller man tror sig veta eller ana att det finns flyktingspionage, inte agerar. Ja, det är kanske så vi har gjort tidigare när resurserna inte har funnits. Det i sig är en signal av mer än ett slag, beroende på vem man nu tycker att signalen skickas till. Min och regeringens ambition är att vara väldigt tydlig på några punkter. En sådan punkt är att vi inte accepterar flyktingspionage. Vi tycker att det är en allvarlig sak, och vi är tydliga om det uppdrag vi ger och är tydliga om att vi också vill se resultat av de resursförstärkningar man nu får. Det är första gången som man lägger pengar till för någonting annat än personskydd. Det handlar verkligen inte bara om terroristbekämpning. Det handlar om analys, bedömning, spaning och utredning också av andra ärenden och också andra uppgifter än de mest uppenbara inom Säpos verksamhet. Här hoppas jag att vi får ett resultat som är vettigt. Så har vi detta med Säpos speciella situation med sekretessbestämmelserna där man inte har en absolut skyldighet att gå till polisen med uppgifter som man har för att få lagföring, utan där har man en möjlighet att ibland vänta med att lämna den informationen därför att man menar att det skadar i ett annat sammanhang att lämna den informationen. Man får väga dessa mot varandra. Så är lagstiftningen utformad. Det är tråkigt att vi lever i en sådan värld, men jag tror att man ska ha respekt för att det faktiskt är på det sättet och utgå från att man klarar av att göra den bedömning som det handlar om. Det handlar om mänskliga fri- och rättigheter i de enskilda fallen men också om mänskliga fri- och rättigheter i det internationella arbetet och i ett större perspektiv. Det är svåra avvägningar. Jag har inte de jättesmarta torgmötessvaren om exakt vad som är rätt och vad som ska rättas till i de här fallen, men jag kan försäkra er som har deltagit i den här debatten att det här är frågor som är centrala om man vill att ska vara en aktiv aktör i det internationella arbetet och att vi också ska bemötas med respekt från andra länder som har sina ambassader i och som samarbetar med oss i olika avseenden. Vi ska vara tydliga med vilka värden vi står för. Vi ska se till att polis och regelverk ger oss de verktyg som behövs för att leva upp till det i praktiken. 42 (): Det vi nu talar om är alltså att det finns personer i som är otrygga därför att de riktigt eller oriktigt riktigt, har det visat sig befarar att det egna gamla hemlandets ambassad eller regim på något sätt bedriver spionageverksamhet mot dem dels för att kartlägga ens verksamhet i , dels för att kartlägga kopplingarna tillbaka till det tidigare hemlandet för att där avslöja politisk verksamhet. Vi har fått klargjort under den här debatten att det förekommer. Vi har fått klargjort under den här debatten att det inte är acceptabelt. Det är väl mer eller mindre naturligt att vi får detta klargjort, men det kan ändå i sig vara viktigt. Vi har också fått klargjort att det är prioriterat av regeringen. Jag nämnde det här med terroristbekämpning därför att statsrådet gjorde det. Jag läser ur svaret: Resurstillskottet ska främst användas till terroristbekämpning . Är det kanske, enligt vad tidigare sade, inte den enda prioritering man ska ha? Kan det till och med vara ännu viktigare att se till att en bekräftad verksamhet som gör människor otrygga och som också riskerar människors liv och hälsa både här och i andra länder får högre prioritet än befarad terroristverksamhet? Här vet vi att någonting inte stämmer. Här vet vi att människor drabbas. När det gäller terroristbekämpning behöver man naturligtvis ha en förberedelse, en planläggning och en kartläggning. Men det är ändå sådant som ännu inte har inträffat. Missförstå mig inte, vi måste ha planeringen klar, men här är det bekräftad brottslig verksamhet som vi talar om. Jag tror tyvärr inte att det vi har hört kommer att vara tillräckligt. Även om resurser kan vara ett sätt, om de används på rätt sätt, är det annat som också kommer att behöva göras. Vi ska ha i minnet att det vi här talar om är fall där man har haft kännedom och kunskap om vad som pågår men ändå valt att inte agera från Säpos sida. Det är det vi behöver göra tydligt i regleringsbrev, i regelverk och eventuellt också på andra sätt i den allmänna debatt som pågår och eventuellt också i kommande lagstiftning. Frågan är inte över, den kommer att återkomma, det kan vi garantera. 43 (m): Låt mig vara lite dysterkvist så här på slutet. I fråga om flyktingspionage säger att det finns och att man måste agera och att det kanske är viktigare att agera mot terrorism som ändå är något som inte har hänt. Jag vill bara påpeka att det tyvärr finns domar i terroristbrott också i . Vi lever inte på den där isolerade ön utanför resten av omvärlden. Det är ganska komplicerade samband. Det är skälet till att vi tvingas att ha säkerhetspolis och tvingas att ha en del regler som är besvärliga. Jag vill inte ställa dessa mot varandra definitivt inte, inte i onödan i varje fall. Men det är självklart för mig att enskilda människors rätt till frihet och respekten för mänskliga rättigheter är oerhört centralt. Det måste vi agera för både i de enskilda fallen och i det stora. Därför måste man se verksamheten som en helhet, och det är inte enkelt alla gånger. Men jag tror att det är en av de viktiga uppgifterna för säkerhetspolis och polis bland annat. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2006/07:255 om risk för den personliga integriteten 44 (m): har frågat mig vad jag avser att göra för att motverka risken att polisens inre utlänningskontroll leder till kränkningar av den personliga integriteten. Polisen har inte fått några nya befogenheter när det gäller inre utlänningskontroll. Alla svenska poliser har rätt att genomföra den här typen av kontroller. De får utföras i samband med till exempel trafikkontroller men också som en självständig åtgärd. blev medlem av det operativa . Därmed avskaffades personkontrollen vid gränserna mot övriga Schengenstater. Vi blev skyldiga att vidta så kallade kompensatoriska åtgärder. Syftet med dem är att förhindra att den fria rörligheten leder till ökad brottslighet och olaglig invandring. En förstärkning av den inre utlänningskontrollen är ett viktigt exempel på en sådan åtgärd. Bestämmelserna kring den inre utlänningskontrollen finns i utlänningslagen. Där står att en utlänning som vistas i är skyldig att på polismans begäran visa upp sitt pass eller andra handlingar som visar att han eller hon har rätt att uppehålla sig i . Dessutom framgår att polisen får göra en kontroll bara om det finns en anledning att anta att utlänningen inte har rätt att vistas i landet eller om det i övrigt finns en särskild anledning till kontroll. Därutöver har utfärdat föreskrifter på det här området. Av dem framgår att en person inte får kontrolleras enbart därför att han eller hon på grund av hudfärg, språk, namn, beteende eller något annat kan antas vara utländsk medborgare. Polisen har alltså redan vidtagit åtgärder för att förhindra att kontrollerna leder till diskriminering och kränkning av den personliga integriteten. Polisens arbete ska naturligtvis genomföras med respekt för grundläggande fri- och rättigheter. Att människor inte får diskrimineras är självklart. Inre utlänningskontroll är en uppgift som ställer stora krav på polisen. Om jag bedömer att det uppstår ett behov av att vidta åtgärder för att ytterligare säkerställa att kontrollerna utförs på ett omdömesfullt sätt så kommer jag självklart att agera. 45 (): Jag ber att få tacka ministern för svaret. Skälet till att jag lämnade in den här interpellationen var tidningsuppgifter om att den inre gränskontrollen nu skulle genomföras rutinmässigt och att varje polis bör se det som en del av sitt dagliga arbete att utföra denna kontroll. Det låter som en väldigt stor volymökning av kontrollen. Även om polisen inte får nya rättigheter kan en skillnad i grad, om den är tillräckligt stor, också vara en skillnad i art. Vi har sett i andra länder att den kontroll som utövas på det här viset kan vara väldigt kränkande. Jag stötte på en artikel av en svensk frilansjournalist som hade åkt runt i och blivit kontrollerad gång på gång på grund av sitt utseende och sin hårfärg. Risken är att om man inte är väldigt vaksam på detta kan vi hamna i en liknande situation här i . står det i ministerns svar att har utfärdat föreskrifter om att en person inte får kontrolleras enbart på grund av att hon eller han på grund av hudfärg, namn, beteende eller något annat kan antas vara en utländsk medborgare. Problemet är att kontrollen ska utföras rutinmässigt som en del av det dagliga arbetet. Det är någonting där som inte riktigt hänger ihop. Precis som ministern säger finns det en risk, vilket det absolut inte får vara, att det faktiskt blir en kränkning av den personliga integriteten för människor som har fel utseende och inte talar tillräckligt bra svenska. Jag hoppas att ministern är medveten om problematiken, för det här kan gå fel. 46 (m): Med tanke på uppehållet strax ska jag vara väldigt kortfattad. Jag tror att ska vara lite kritisk när han läser tidningarna. Jag läste också de där notiserna om att nu skulle man minsann en masse ägna sig åt inre utlänningskontroll. Så är det naturligtvis inte. Problemet är att polisen väldigt sällan gör inre utlänningskontroll. Det är därför som har konstaterat att polismyndigheterna måste skärpa sig. En konsekvens av att man väldigt sällan gör kontroller av vilka som finns i landet är att det hänt att har efterlyst personer som har funnits i länge utan att någon har brytt sig. När man ändå gör trafikkontroller eller annan kontroll bör man självklart vara lite mer uppmärksam än vad man har varit. En del branschvisa kontroller genomförs och har genomförts tidigare, till exempel i restaurangbranschen, men verkligen inte i någon större omfattning. Jag ser inget skäl till oro för att man skulle bli övernitisk på det här området, men jag tror att det är viktigt att man försöker vara lite mer alert när det gäller att ha en viss vaksamhet. Annars fungerar inte på det sätt som det är tänkt. Som jag sade i mitt svar kommer jag att vara väldigt noggrann med att följa upp att detta sker på ett anständigt och bra sätt. Vi ska inte ha onödiga kontroller, men måste vi ha poliser som ser till att vi inte har personer här som andra polismyndigheter behöver få tag i eller personer som inte har rätt att vistas i landet. Det bör kontrolleras, och det ska ske på ett väl genomfört sätt och under kontrollerade former. 47 (): Om jag förstått ministern rätt vill vi inte ha den sortens kontroll som man har i exempelvis . Vi får se vad som händer. Jag hoppas att de lugnande ord som ministern har gett här kommer att visa sig vara en korrekt beskrivning av hur det kommer att bli och att det här inte är ett steg på väg mot en plats där vi inte vill vara. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till . 9 § Svar på interpellation 2006/07:262 om utvärdering av sexualbrottslagstiftningen 48 (m): har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder för att en utvärdering av sexualbrottslagstiftningen ska inledas . Sexuella övergrepp innebär en oerhörd integritetskränkning och är ett extremt uttryck för bristande respekt för en annan människas självklara rätt till personlig integritet och självbestämmande. För regeringen är arbetet med att bekämpa sexuella övergrepp en högt prioriterad fråga. Genom sexualbrottsreformen utvidgades våldtäktsbrottet till att omfatta också allvarliga fall av sexuella utnyttjanden, det vill säga fall då förövaren utnyttjar att offret befinner sig i ett hjälplöst tillstånd. Vidare infördes särskilda straffbestämmelser om sexualbrott mot barn, till exempel våldtäkt mot barn och sexuellt utnyttjande av barn. Sexualbrotten är komplicerade till sin natur och gränsdragningsfrågorna kan vara mycket svåra. Ansvaret för att tolka och tillämpa straffbestämmelser i enskilda fall ligger alltid på domstolarna. Bestämmelserna om våldtäkt, våldtäkt mot barn och sexuellt utnyttjande av barn måste alltid prövas i varje enskilt fall och hänsyn tas till samtliga relevanta omständigheter. har avgjort fyra mål i enlighet med den nya lagstiftningen. Det finns anledning att anta att kan komma att ge ytterligare vägledande uttalanden om tillämpningen av lagen. Synen på och kunskapen om sexualbrotten förändras och utvecklas över tiden, och det är viktigt att lagstiftningen följer den förändringen. pågår vid , Utvecklingscentrum , en granskning av ett stort antal domar som meddelats sedan den nya sexualbrottslagstiftningen trädde i kraft. Syftet med granskningen är bland annat att kartlägga domstolarnas bevisvärdering i mål om vissa sexualbrott. Jag följer med intresse det arbete som pågår. Regeringen har för avsikt att initiera en uppföljning av tillämpningen av den nya sexualbrottslagstiftningen, varefter regeringen avser att vidta de åtgärder som då anses vara nödvändiga. 49 (): Jag vill börja med att tacka ministern för svaret. Jag tycker också att det är bra att ministern följer den här frågan med stort intresse. Vi i var ju väldigt pådrivande när det gäller den nya sexualbrottslagstiftningen. Det är ju också så att man i samband med denna kom överens om att utvärdera den . Frågan jag ställer i min interpellation handlar också om huruvida en utvärdering av sexualbrottslagstiftningen ska göras och om den ska inledas . Det jag vill komma till är att när det gäller barn har man inte följt den praxis som lagstiftningen talar om. Man har alltså bedömt det på ett annat vis för barn . Man har bedömt det som samtycke. Det måste väl ändå vara så att om vi har en lag som säger att det är våldtäkt i fråga om dem som är kan man inte se det på något annat vis heller. Ministern säger också, och det är ju bra, att det här jobbet pågår nere på i . Det är en granskning av ett stort antal domar som meddelats. Då måste jag återkomma till min fråga om ministern avser att utvärdera det här . Det har ju varit så att det under andra majoritetsförhållanden har utövats ganska stora påtryckningar rörande behovet av att utvärdera den nya lagen. 50 (m): Svaret på frågan är egentligen att den här utvärderingen delvis pågår, dock inte initierad av regeringen. Jag var hos riksåklagaren och fick en föredragning av projektledaren för arbetet med uppföljningen av den nya lagstiftningen. Denna uppföljning syftar bland annat till att sprida kunskap inom om effekten av den nya lagstiftningen och om vilka problem den enskilde åklagaren kan möta. Man kartlägger också domstolarnas bevisvärdering i mål om sexualbrott. Man ska förbättra kvaliteten på förundersökningar och tydliggöra praxis. Det som är poängen med det här arbetet är, såvitt jag kan förstå, att man nu har satt sig ned med ett ordentligt team och läst igenom, gått igenom, 300 domar. Det är bara fyra domar som har kommit till . går man igenom domar på lägre nivå, om man får uttrycka sig så, för att se hur den här nya lagstiftningen används och fungerar. I den meningen tycker jag att arbetet ger en bra skanning av hur det här fungerar. Jag ser det som synnerligen användbart och som en nödvändig kunskap innan vi tar något initiativ eftersom detta pågår. Det är ungefär 300 domar, som sagt, och tanken är att man ska avsluta projektet . Då kommer man att ha ett större seminarium kring sexualbrott. Jag tycker kanske att vi ska få det här genomarbetade underlaget och den här konferensen som en bas för att se vad man behöver göra. När den nya lagstiftningen infördes tror jag att alla var överens om att det inte är helt enkelt. Man införde ju också en breddning av våldtäktsbegreppet och en del nya ingredienser. Jag tror att vi är överens, och jag, om att man behöver veta hur det här fungerar. Eftersom ändå inte har kunnat hantera mer än fyra fall så här långt vet vi ganska lite om hur det fungerar. Jag ser det här arbetet inom riksåklagarens hägn som ett väldigt bra underlag. Jag är inte beredd, förrän jag får det här underlaget, att säga exakt vilka initiativ vi ska ta utan ser med förväntan fram emot resultatet faktiskt styrkt av den föredragning jag fick och det gedigna arbete man utför för att analysera det hela. Jag tror också att man kan komma fram med en del intressanta underlag som vi kan ha nytta av. Mitt svar är alltså att vi kommer att få resultatet från Utvecklingscentrum , och man kommer att ha ett ordentligt seminarium kring de resultaten. Då är det att faktiskt ta itu med frågan om vi behöver eller ska göra förändringar. Jag är inte rädd för att ta de initiativen men jag tycker att när nu underlag är på väg ska vi invänta det. Då är vi i alla fall under innevarande år, men det är bra att det här initiativet har tagits. 51 (): Det låter väl så där betryggande. Man kan ju undra vad den förra oppositionen menade med att man bums skulle ta fram den här utvärderingen om detta jobb har varit i gång nere i . Efter ministerns resonemang undrar jag över en sak.