prot · GU0987 · 2007-04-10 00:00:00 — Vad gäller den andra frågan om att underlätta anställningar efter plusjobben vill jag säga att regeringen självfallet inte kan ha något att säga om vilka anställningsbeslut enskilda arbetsgivare tar eller inte tar. Det en regering kan göra är att skapa så bra förutsättningar som möjligt för att ekonomin ska växa och nya jobb skapas. En rad beslut med detta syfte tas nu inom olika politikområden. Jobbavdragen gör det mer lönsamt att arbeta. Sänkta arbetsgivaravgifter inom flera olika sektorer stimulerar efterfrågan. Nystartsjobben innebär att tröskeln för att nyanställa personer som står långt från arbetsmarknaden sänks påtagligt. Jag vet också att arbetsförmedlingarna nu arbetar aktivt för att personer med plusjobb ska gå över till reguljära anställningar. Tid i plusjobb får dessutom ingå i kvalifikationstiden för nystartsjobben för dem som behöver subventionerade anställningar även efter plusjobben. Det är min övertygelse att endast en bred samlad politik, som tar sikte på de grundläggande förutsättningarna för utbud och efterfrågan, kan ge många möjligheter till riktiga jobb. Bara så kan utanförskapet uthålligt bekämpas. Bara så kan människor växa, utvecklas och ta makten över sina egna liv. 119 (): Jag vill tacka så mycket för svaret. Om det inte vore så att det finns en allvarlig bakgrund till det hela skulle det här kunna ses som ganska komiskt med tanke och de många likartade interpellationsdebatterna . Jag skrev min interpellation . Bakgrunden till det var att jag fått uppdraget via min hemkommun , som upptäckt att detta blivit ett bekymmer för deras del men även för län i övrigt. Det handlar om ca 20 miljoner i minskade intäkter, intäkter som de tidigare hade räknat med. Vi skulle kunna hoppas att talesättet om droppen som urholkar stenen kunde användas här. Då skulle man kunna tänka sig att arbetsmarknadsministern gick till finansministern och gjorde upp, men det är väl kanske inte något att hoppas på. Arbetsmarknadsministern anser uppenbarligen att kommunerna får skylla sig själva när de med stöd av de tidigare reglerna gett många långtidsarbetslösa möjlighet att efter lång frånvaro komma in på arbetsmarknaden. I hela landet var det alltså ca 4 000 personer som placerades i plusjobb efter det att regeringen fattade beslut om att stoppa dessa jobb. Självklart förstår jag att det måste vara irriterande för regeringen, men åtgärden att sänka merkostnadsersättningen som ett slags straff för att kommunerna slutfört ett antal anställningar är inte rimlig. Det är kommunerna, och i många fall de enskilda personerna, som kommer att drabbas när kommunerna av just ekonomiska skäl kanske måste säga upp plusjobbarna och deras handledare. Även om jag, precis som ministern, tror att många kommuner av solidaritet med de inblandade troligtvis kommer att försöka hitta andra lösningar för att slippa avbryta uppgjorda avtal kommer naturligtvis förutsättningarna för de enskilda plusjobbarna att kraftigt försämras. Det som ministern lite föraktfullt kallar kommunbonusar är faktiskt pengar som anslagits utöver lönekostnaderna. De var avsedda att användas till olika former av utveckling för den som är plusjobbare. Det kan gälla fortbildning, handledning eller något annat som behövs för att man ska kunna få fotfäste på arbetsmarknaden. Det är lätt att förstå att den som länge varit utan jobb behöver särskilda åtgärder av både praktisk och känslomässig natur för att åter kunna etablera sig. Det var till det bonuspengarna skulle räcka. Det är alltså i grunden en fråga om människovärde och om att se till varje människas behov av stöd. Man kan inte ställa någon innanför dörren till en förskola eller ett äldreboende bortovaro från arbetslivet och tro att den personen genast kan börja jobba aktivt med barnen eller de gamla. Det fordras naturligtvis mycket i form av introduktion och återkommande handledning för att det ska bli bra både för den som fått plusjobbet och för arbetsplatsen. Det är enligt mitt sätt att se alldeles oacceptabelt att man på detta sätt bryter avtal vilket innebär att kommunerna mister tidigare utlovade ersättningar på motsvarande . Det sker dessutom som man skär ned i andra arbetsmarknadspolitiska projekt. Det innebär att kommunerna måste ta ställning till hur de ska finansiera både de utlovade plusjobben och det minskade antalet arbetsmarknadspolitiska projekt. Den ekvationen går inte ihop, vilket kommer att innebära stora negativa konsekvenser för många arbetslösa. Den nye ordföranden i organisationen och Landsting, moderaten , säger i tidningen att det viktigaste för honom är att staten börjar respektera finansieringsprincipen. Han säger också att han utgår från att den nya regeringen ska visa större respekt än den gamla. Regeringens agerande i den här frågan visar att hans förhoppning redan kommit på skam. Det vore intressant att veta hur tänker uttrycka sig när han försöker förklara sitt ställningstagande för partikamraten. 120 Arbetsmarknadsminister (): Som jag sade och det finns ingen bristande respekt i det har jag fått ett tjugotal frågor och interpellationer om detta, men bara en mediefråga. Det tror jag beror på att det är svårt för gemene man att förstå att 100 procents ersättning i stället för 125 procents ersättning skulle vara tillräckligt för att kommunerna skulle bryta anställningsavtalet med dem som är anställda med plusjobb. Detta av det enkla skälet att det i så fall antyder att man inte har någon som helst nytta av de tjänster som plusjobbarna utför. Det tycker jag är att förnedra dem som utför tjänsterna. pratar om stöd vid introduktion. Det var så det var tänkt, men tre fjärdedelar av plusjobben beviljades mycket tidigare och den introduktionen var gjord . Jag har svårt att förstå varför man skulle få ytterligare betalt för det . För den enskilde personen, som kommer att lämna plusjobben, kommer vi i budgeten att presentera jobb- och utvecklingsgarantin. Där kommer en lång rad av de åtgärder som efterlyser när det gäller förberedelse för ett varaktigt jobb att finnas. Jag vill återigen koppla den diskussionen till nystartsjobben och till möjligheterna. Jag tycker att det är väldigt glädjande att så många som av dem som har fått nystartsjobb är personer som har varit arbetslösa eller längre. Slutsatsen är att vi går från 125 procents ersättning till . Kommunerna får fortfarande per dag och anställd. Det är klart att det är en väldigt omfattande subvention, dels av den kostnad man har för den anställde, dels för tjänster som utförs i kommunerna. 121 (): Jag försökte ge min syn på vikten av att kunna förbereda plusjobbarna för reguljära jobb. Det är bara att konstatera att vi inte är överens i den delen. Vi kanske inte behöver orda så mycket mer om det. Jag har tittat noggrant på svaret. En del av formuleringarna är anmärkningsvärda. Några kommuner har satt sig i en svår situation genom sitt sätt att använda merkostnadsersättningarna, skriver statsrådet och försöker lägga skulden för att det har blivit så här på kommunerna. Jag har förstått att är en av de kommuner som har använt ersättningen för att anställa fler plusjobbare. På det viset har man försatt sig i en situation som man kanske inte hade behövt hamna i. Men det finns säkerligen en betydligt större andel kommuner som inte har betett sig så och som genom denna beskrivning kan känna sig utpekade på ett orättfärdigt sätt. Statsrådet skriver också: Alliansen gjorde under valrörelsen klart att plusjobben är dåliga för såväl individ som samhälle. Det är ett konstaterande som inte direkt visar på någon falsk blygsamhet. Om man hade skrivit att man ansåg att plusjobben var dåliga vore det en sak, men här har man tagit sig någon typ av tolkningsföreträde. Vad säger alla de 18 000 arbetslösa som har stått utanför arbetsmarknaden det var ju det som var kravet för plusjobben och som på det här sättet har fått en möjlighet att komma tillbaka till arbetslivet? Det minst kännbara sättet att finansiera ökningen av antalet plusjobb är att slopa merkostnadsersättningen, står det också i interpellationssvaret. Jag håller med om vad sade i den tidigare interpellationsdebatten. Det finns rimligtvis utrymme för att få fram de 600 miljoner som fattades för att kunna låta avtalen löpa ut enligt tidigare överenskommelser när man lägger fram förslag efter förslag som gynnar redan välbeställda. Förmögenhetsskatten är ett exempel. Man borde ha kunnat skjuta upp den skattesänkningen och ta pengarna för att fullgöra de ingångna avtalen. skriver: Det är min övertygelse att endast en bred samlad politik, som tar sikte på de grundläggande förutsättningarna för utbud och efterfrågan, kan ge många möjligheter till riktiga jobb. Men det är de människor som av olika skäl har svårigheter att få fotfäste på arbetsmarknaden som behöver samhällets stöd av olika slag. Att hävda att marknaden och utbud och efterfrågan skulle vara lösningen tycker jag verkligen är att svika dessa grupper. Det är just marknadsekonomin som är väldigt hård och krass när det gäller sådana som inte riktigt svarar mot de krav som man ställer. 122 Arbetsmarknadsminister (): Jag ska inte återupprepa alla argument som vi har dragit här, men återigen: av ersättningen för kostnaden är fortfarande . per dag och anställd är . Därmed tycker jag att vi kan avfärda den grundläggande frågan om kommunerna nu kommer att säga upp plusjobbare en masse, av det enkla skälet att många kommuner liksom jag tycker att även om vi kan diskutera om denna arbetsmarknadspolitiska åtgärd är bra eller dålig så utför plusjobbarna i sig bra arbetsuppgifter. Det är klart att det är extra bra för en kommun om man får jobbet utfört och någon annan står för hela kostnaden. Det är så det är . När det gäller den slutliga diskussionen: Jobb- och utvecklingsgarantin kommer vi att presentera närmare i budgeten. Då hoppas jag att kan få ytterligare svar på hur vi med nystartsjobben vill hjälpa dem som har varit borta från arbetsmarknaden länge tillbaka i en fast och permanent anställning. 123 (): Jag ska inte förlänga debatten så mycket till. Enligt min uppfattning är det här ytterligare ett led i den politik som denna regering för, en politik som ökar klyftorna på område efter område. Jag tycker att det är tragiskt och oroväckande. 124 Arbetsmarknadsminister (): Jag förstår inte alls. Det blir 100 procents ersättning och per dag. För den enskilde plusjobbaren betyder inte detta någonting. Det ökar inte en klyfta. Det minskar heller ingen för det har vi annat, nämligen en jobbpolitik som ser till att få fler i arbete. Det är där den stora klyftan i det svenska samhället går: mellan dem som har och dem som inte har ett arbete att gå till. Tyvärr ligger orsaken till detta permanentade utanförskap i det parti som företräder. Överläggningen var härmed avslutad. 18 § Svar på interpellation 2006/07:382 om skattelättnader för hushållstjänster 125 Finansminister (): har frågat mig varför jag i den avlämnade propositionen valt att sätta taket för skattereduktionen för hushållstjänster till och hur jag avser att agera för att motverka negativa fördelningseffekter av förslaget. har även frågat mig vilka åtgärder jag kommer att vidta för att minimera gränsdragningsproblematiken. Syftet med skattereduktionen är bland annat att antalet arbetstillfällen i den vita sektorn ska öka. Att fler kommer in på arbetsmarknaden och att skillnaden mellan kvinnors och mäns möjligheter att delta i arbetslivet minskar medför positiva fördelningseffekter i samhället. För att kunna kontrollera kostnaderna i ett system med skattereduktion för hushållstjänster bör en högsta nivå finnas. Eftersom skattereduktionen omfattar bland annat barnpassning och omsorgstjänster bör gränsen inte heller vara för låg. Det är regeringens bedömning att är en lämplig högsta nivå. En skattereduktion på medför även att vanliga hushåll och personer med lägre inkomster kommer att ha möjlighet att köpa hushållstjänster. För många innebär det bland annat större möjligheter att öka sin egen arbetstid. Dessa personer kommer då att få högre inkomster. Förslaget leder alltså inte till en överföring från vanliga hushåll till förmögna hushåll. Det är svårt att hitta en bra gräns för vilka tjänster som ska ingå. Trots detta är det nödvändigt att göra en gränsdragning. I propositionen har det gjorts tydligare vilka tjänster som omfattas. Regeringen har därmed beaktat och andra instansers synpunkter. Det krävs också att flera av tjänsterna ska utföras i eller i nära anslutning till bostaden. Svårigheterna runt gränsdragningen har därigenom minskat. Avslutningsvis vill jag tala om att regeringen har för avsikt att tillsätta en utredning för att bland annat följa upp skattereduktionen. I samband med detta kan såväl nivån som gränsdragningen eventuellt komma att justeras. 126 (): Jag tackar finansministern för svaret. I svaret sägs att ett av syftena med förslaget är att öka sysselsättningen och minska svartarbetet. Regeringen drar slutsatsen från utländska studier att de torde visa på positiva effekter för sysselsättningen. I stället borde en rimlig slutsats vara att reducerad skatt på hushållsarbete innebär mindre svartarbete men att effekterna är begränsade. totalt till arbete och sysselsättning verkar effekterna kunna bli ännu mindre. Lyssnar man på den nuvarande debatten i kan man konstatera att det finns statistik fram . Den visar på en kraftig ökning av kostnaden för staten från till 2005. Det har gjort att man i börjar på att fundera om man måste dra åt det på något sätt för att hindra kostnadsutvecklingen. Den danska studien nämns inte alls. Inget sägs om att den danska skattereduktionen nästan helt är avvecklad och endast berör pensionärer. Intressant är också att det var en borgerlig regering som tog bort subventionerna i . Så här sade i en debatt i : Det vi har skrivit bort är först och främst hemservice till välbeställda grupper. Det vi bevarat är hemservice till mindre bemedlade grupper. Det tycker jag faktiskt är ett rimligt sätt att inrätta hemservice på. När får vi höra göra samma konstaterande som sina borgerliga kamrater i ? Varför finns inte slutsatser med i underlaget till propositionen? Det allvarligaste felet med förslaget och en av de viktigaste frågorna i min interpellation är de fördelningseffekter denna skattereduktion kommer att ha. De stora vinnarna är de hushåll som har höga inkomster och som köper hushållsnära tjänster. Har hushållet riktigt stora utgifter kan skatterabatten bli så stor som för ett hushåll med två vuxna. Det är lika mycket som åtta barnbidrag eller mer än vad många pensionärer har att leva på under . Om ett hushåll skulle behöva ekonomisk hjälp till hushållsarbete handlar inte behovet om att kunna köpa in hushållstjänster för . Har man råd att lägga så stora summor på hjälp i hemmet har man säkert också råd att betala det själv utan subventioner. Den moderata morgontidningen redovisade en undersökning om hushållsnära tjänster. Den visar att knappt var fjärde tillfrågad kan tänka sig att köpa städhjälp om den kostar . skulle inte utnyttja det eller ha råd att göra det. Enligt regeringens egna siffror skulle skatterabatten till dem som köper dessa tjänster uppgå till . Det mesta av denna miljard kommer att hamna hos förmögna hushåll. Det höga taket på kan därför inte betraktas som annat än en frikostig gåva till förmögna hushåll från vanliga hushåll. De ensamstående och lågavlönade personer som skulle vara i störst behov av avlastning, däribland mina arbetskamrater inom vården hemma i och runt om i landet, kommer inte att ha råd att köpa det. De får nöja sig med att subventionera friska, välbärgade familjer i storstadsregionen. Min fråga kvarstår. Jag har inte fått någon bra förklaring till varför skattesubventionen är så hög. Regeringens agerande är inget annat än en frikostig gåva från de fattiga till de rika. 127 Finansminister (): Interpellanten har ställt en viktig fråga här. Jag tycker ändå att det blir en förskjutning bort från det som borde vara debattens kärna. Hur skapar vi förutsättningar för människor att få ihop sin vardag? Hur skapar vi förutsättningar för kvinnor att delta i arbetslivet? Hur skapar vi förutsättningar för en högre sysselsättning? Tittar vi på hur människor lever sina liv vet vi att vi har jämställdhet i fram tills barnen kommer. Därefter återgår vi till väldigt traditionella könsmönster där kvinnor ansvarar för hämtning och lämning på dagis, där kvinnor ansvarar för att handla mat, transportera mat till hemmet, laga mat och tvätta och städa i mycket större utsträckning än män. Män och kvinnor jobbar ungefär lika mycket, men männen jobbar på arbetsmarknaden och kvinnorna ofta i hemmet. Här har det svenska skattetrycket bidragit till att upprätthålla olika könsstrukturer och syn på vad män och kvinnor gör. Logiken i förslaget är att om man har väldigt höga skatter på tjänster som man kan ersätta med eget arbete och svartarbete försvinner den typen av marknad. Detta är komplement till arbete. Det är när man arbetar man behöver barnomsorg, hjälp med att handla mat och hjälp med städning. Men det är inte alla som behöver det i lika stor utsträckning. Det är fler kvinnor än män om vi på allvar ska göra någonting åt de brister i jämställdhet vi har i . Det tycker jag vore centralt att göra. Jag kan jättegärna konstatera att varaktiga ökningar av sysselsättningen är mycket svåra att beräkna och uppnå. Skulle vi till exempel försöka utvärdera de 3040 miljarder som Socialdemokraterna spenderade på olika Amsåtgärder skulle nog den gängse slutsatsen vara att det med stor sannolikhet inte har haft någon varaktig effekt på sysselsättningen. Det skulle jag till och med säga är den konventionella slutsatsen i forskningen. Det har inte hindrat Socialdemokraterna att år spendera de pengarna. Här har vi ett förslag som har en begränsad kostnad och som har en viss effekt på den varaktiga sysselsättningen. Logiken i det är klockren. När man minskar skattekilar och möjliggör för en sektor som inte finns därför att det är för höga skatter blir det en ökad sysselsättning. När man därtill har en ytterligare effekt att man underlättar för fler kvinnor att arbeta har det en effekt som bidrar till både att ekonomin fungerar bättre och att det blir något fler jobb. Fördelningseffekterna är komplicerade att bedöma på kort sikt. Den stora positiva fördelningseffekten kommer av att fler människor kommer i arbete. Det tycker jag att Socialdemokraterna tyvärr har glömt bort. Fördelningspolitik handlar inte om ersättningsnivåer i olika bidragssystem. Det handlar om förutsättningar för full sysselsättning. Kärnan i det som var den svenska modellens adelsmärke var att de flesta människor hade möjlighet att vara i arbete och att inte över en miljon människor stod utanför arbetsmarknaden. Vi försöker att sanera den massarbetslöshet som ett långt socialdemokratiskt regeringsinnehav har lämnat efter sig. Vi är beredda att pröva många olika vägar. Det är inte så att hushållstjänster är en lösning på sysselsättningsproblem. Men det är ett steg på vägen. Det är ett sätt att underlätta för människor att få ihop vardagslivet. Det är ett sätt att öka jämställdheten något. Det är också ett sätt att bidra till att vi får en något högre sysselsättning. Det har därför också positiva fördelningseffekter. Därför är det motiverat att man sätter en gräns som är förhållandevis hög. Ett generöst system leder till lite mer jobb och lite bättre effekter för jämställdhet. 128 (): Finansministern talar om högre sysselsättning. Vi är naturligtvis också väldigt intresserade av att se till att människor kommer i arbete. Det var därför vi just använde oss av arbetsmarknadsåtgärder, som finansministern tycker är någonting man inte ska använda sig av. Det är en möjlighet för människor att utveckla sig så att de blir starkare på arbetsmarknaden. Det är den politiken som vi vill föra. Den nuvarande regeringen tar i princip bort möjligheterna för människor att komma tillbaka på det viset. Den beräknade kostnaden för förslaget är 1,3 miljarder. Med de pengarna skulle man kunna skapa jobb inom offentlig sektor som riktade sig till människor som har verkliga behov av hjälp hemma. Äldre som till exempel har svårt att få hjälp skulle på det viset kunna få det på ett annat sätt. Det är människor som i varje fall inte kommer att kunna köpa de tjänsterna. Jag fick inget svar på varför inte kom med i underlaget för propositionen. Men det finns ju möjlighet för finansministern att komma in på det i sin nästa replik. Men jag tycker att det är bra att man har lyssnat på kritik när det gäller gränsdragningar. Det är skillnad på förslaget i propositionen och i den lagrådsremiss som lämnades. Jag tycker också att det är bra att man säger sig ha för avsikt att tillsätta en utredning som ska se över både nivån på subventionen och eventuella gränsdragningsproblem. tyder detta på att man har lämnat ett förslag där osäkerheten om olika konsekvenser är stor. Det måste betraktas som både oansvarigt och skrämmande att man inte har förberett detta mer än man har gjort. Till slut skulle jag vilja gå in på någonting som Statskontoret tog upp i sitt remissvar. Jag har min dagliga gärning här i i socialutskottet. Därför känns det extra viktigt att ta upp just den delen. Det handlar om konsekvenser för den offentligt finansierade äldreomsorgen. Statskontoret belyser där en fråga som inte har fått något utrymme i debatten tidigare åtminstone inte något som jag har upptäckt. Statskontoret skriver så här: Kommer standarden att kunna höjas för de grupper som inte själva har råd att finansiera exempelvis hjälp för att vistas ute? Eller kommer samhällets åtaganden gentemot dessa individer tvärtom att begränsas när mer resursstarka grupper ordnar sin omsorg på annat sätt? Jag tycker att det är en i högsta grad befogad fråga, som jag undrar om finansministern har någon kommentar till. I valrörelsen pratade framför allt om att förslaget skulle ses som en jämställdhetsreform. Jag förstod att finansministern var inne på de banorna också. Man menar att kvinnorna skulle bli mer jämställda när huset är rent och gräsmattan klippt genom den subvention som man får. Vi tycker däremot inte att det är ett bra sätt att gå för att öka jämställdheten. Vi tycker att det är bättre att var och en ser till att dela på de uppgifter man har i hemmet på ett annat sätt. Vi tycker att förslaget i grunden är ojämlikt och orättvist och att det bara ökar klyftorna ytterligare i vårt samhälle. 129 Finansminister (): Jag delar naturligtvis vurm för äldreomsorgen. Här har vi ett stort reformbehov och en stor betydande reformagenda. Det handlar om att öka människors möjligheter att välja boende och boendeort. Det handlar om att vi måste tydliggöra vilka krav människor har rätt att ställa på kvaliteten i äldreomsorgen. Det handlar också om att vi måste tillföra resurser för att höja kvaliteten och öka tryggheten för de äldre som behöver hjälp. Där har vi varit tydliga i det valmanifest vi presenterade . Detta kommer vi gradvis att uppfylla . Det är ett mycket viktigt löfte från vår sida äldreomsorgen ska upplevas som tryggare och av en högre kvalitet 2010 än vad som har varit fallet tidigare. Det är naturligtvis glädjande att Socialdemokraterna har omprövat sin njugga hållning till viktiga välfärdsverksamheter och är beredda att tillskjuta de medel som aldrig kom under det långa regeringsinnehavet. Det är intressant att notera att säger att Socialdemokraterna är väldigt intresserade av sysselsättning. Det är en insikt som har smugit sig på lite grann efter valförlusten. Den lyste ännu tydligare med sin frånvaro . Vi är på väg att uppfylla det 80-procentsmål som den socialdemokratiska regeringen satte upp. Det är ett mål som man kan ha synpunkter på eftersom det också inkluderar sjukskrivna, men vi är på väg att uppfylla det. Det lyckades aldrig Socialdemokraterna göra under sitt regeringsinnehav bland annat därför att det nästan inte vidtogs några åtgärder. Det var mycket få åtgärder som varaktigt höjde sysselsättningen.