prot · GU09103 · 2007-05-09 00:00:00 — Den som läser s. 16 i socialförsäkringsutskottets betänkande nr 7 kan konstatera att utskottet självt mycket noggrant har tagit upp förutsättningarna för kommunerna att erbjuda de utsatta kvinnorna den vård och det stöd som de behöver. Man hänvisar dessutom till förslag som den regering som jag företräder redan har presenterat för kammaren, nämligen när man skriver om proposition 2006/07:38, stöd till våldsutsatta kvinnor. Där har regeringen redan föreslagit en ändring som träder i kraft , som innebär att det tydligare framgår vilket åtagande socialnämnden i den enskilda kommunen har för att ge brottsoffer stöd och hjälp, alltså precis den typ av brottsoffer som vi pratar om . har därtill ställt sig bakom regeringens förslag liksom regeringens bedömning att det krävs en ambitionshöjning och ett helhetsgrepp för att kvalitetsutveckla och förbättra stöd. Det handlar alltså inte bara om att peka ut riktning, utan det handlar också om att definiera den. Av detta följer att även om det nämnda förslaget inte explicit tar sikte på den nu aktuella personkrets som vi diskuterar här i kammaren , kommer skärpningen av kommunernas skyldighet att ge stöd och hjälp att vara till gagn för dessa kvinnor även i deras egenskap av brottsoffer. Mitt svar på fråga är att det görs mycket, att det görs rätt saker, och det sker inte bara i betänkandet utan på ett stort antal plan i just . 35 () replik: Det låter som att vi är överens egentligen. Därför tycker jag att det är lite märkligt att man inte har bifallit vår motion, för den tar upp just de saker som du tar upp. Jag vill ta upp en annan fråga, för det är viktigt att bekämpa organiserad brottslighet på många områden, inte bara genom att ge utsatta kvinnor särskilt skydd. Flera debattörer har varit inne på just de polisiära insatserna, även migrationsministern. Polisen i har fått ökade resurser, och det fortsätter. Där tror jag att vi alla partier är överens. har pengar öronmärkts just för att bekämpa människohandel. Men dessa tas nu bort av den moderatledda regeringen. Jag tycker att det är märkligt när man säger att detta är en viktig och prioriterad fråga. Även om man ökar resurserna är det viktigt att ha öronmärkta pengar till just bekämpande av människohandel. Är det bara fina ord som vi har hört i debatten i kammaren eftersom man i praktiken inte alltid följer dessa i de politiska besluten? 36 Statsrådet () replik: Det är glädjande att höra att oppositionen instämmer i regeringens synpunkter att det behövs mer resurser och pengar till polisen. Det hade varit glädjande om man hade gjort det även som regering, men efter att ha deltagit i ett antal debatter här i kammaren måste jag säga att så faktiskt inte var fallet. Men detta är bra. Däremot kan det diskuteras huruvida det är rätt och riktigt av att sätta sig ned och börja peka ut för polismyndigheterna exakt hur de ska hantera de ytterligare resurser som de behöver. Jag tycker inte att det är rätt. Polisen är utmärkt kompetent att hantera den uppgiften på egen hand. Samma sak gäller för övrigt också fråga om varför man inte ska skriva kommunerna på näsan exakt vad de ska göra. Kommunerna är utmärkt kompetenta att göra det själva inom det kommunala självstyret. Däremot är det viktigt och väsentligt att peka på kommunernas skyldighet att leverera detta stöd. Detta görs också mycket föredömligt av utskottet i texten som jag redogjorde för. Det är inte mer öronmärkta pengar som behövs. Det kan jag säga även om jag inte är justitieminister. Det som behövs är tydligare och klarare riktlinjer. Det levererar regeringen till polisen genom de regleringsbrev och tydliga beslut som regeringen fattar på området. Min förhoppning är att vi ska vara överens om att vi måste arbeta samfällt för att de utsatta kvinnorna ska få bättre skydd och stöd. Det kommer att bli så om ambitionshöjningen som vi nu förespråkar från regeringens sida får genomslag ute i landets kommuner, inom och på andra ställen. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 7 §.) 5 § Migration och asylpolitik Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande 2006/07:SfU8 Migration och asylpolitik (skr. 2006/07:58). 37 (): När behandlar regeringens skrivelse om migration och asylpolitik kan jag konstatera att en bred majoritet i står bakom de grundläggande förutsättningarna inom politikområdet. När , och nu helhjärtat sluter upp bakom regeringens skrivelse är det en ordentlig positionsförflyttning i förhållande till den hållning som partierna har intagit. Regeringens skrivelse är ett dokument som beskriver såväl tidigare förd politik, med då gällande majoritetsförhållande, som nuvarande. Jag kan av utskottets beredning konstatera att det på grundläggande områden finns en majoritet bestående av fem av partier. Jag som tidigare framhärdat i synen att det finns en bred majoritet för den svenska migrations- och asylpolitiken och då klandrats av tre av regeringsalliansens partier kan konstatera att dessa partier nu gör en helt annan bedömning än för bara . Vän av ordning har säkert skäl att ställa sig frågan om grunderna till denna omsvängning, och jag tror mig kunna se den tydligare än många av dem som har lyssnat till de tre partiernas retorik och debatter eller mött dem utanför . Jag har inget emot omsvängningen, jag bara konstaterar. I den debatt om regeringens budget och socialförsäkringsutskottets beredning av utgiftsområdet som vi förde här i framförde vi socialdemokrater en viss oro för den beredskap som fanns inom regeringen vad gäller läget i omvärlden och den svenska asylmottagningen. I de prognoser som då redovisades från framgick att mottagningen skulle öka på ett dramatiskt sätt, från ca 23 000 till ca 40 000 asylsökande. Vi kunde även konstatera att en stor del av dessa utgjordes av ensamkommande barn. Statsrådet framförde då att han och regeringen var hoppfulla när det gällde att hantera situationen och att man noga skulle följa frågan och återkomma till med förslag på åtgärder om så ansågs behövligt. Vi kan nu konstatera att regeringen har följt frågan men att de åtgärder som utlovades inte har gett effekter på exempelvis kommunernas kollektiva vilja att ta emot flyktingar. Det råder till exempel stor brist på kommuner som önskar och vill ta emot ensamkommande barn. Av aktuell statistik framgår att kurvan för ensamkommande barn ligger kvar med stigande utveckling. har 427 barn kommit till som ensamkommande enligt uppgifter. Jag är medveten om att regeringen i vårpropositionen har lagt in ekonomiska incitament samt förstärkning till ansvariga myndigheter, men bedömningen är att detta är i underkant för att kunna skapa den stabilitet som är nödvändig och för att barnen ska ges ett värdigt mottagande. har jag vid ett antal tillfällen frågat statsrådet om vilka åtgärder som ska vidtas för att möta kommunernas och de ansvariga myndigheternas oro. Svaren har i stort sett uteblivit, men jag har noterat flygbladsutdelning på moderatstämma i , och jag har också konstaterat en hemställan till partier om ett gemensamt brev ut till kommunerna. Behovet av bred uppslutning för detta brev var tydligen inte större än att statsrådet utan att besvara några enkla frågor från oss socialdemokrater kunde sända ut brevet med endast fem partiers underskrift och utan socialdemokratiskt undertecknande. Skrivelsens breda förankring till trots finns det ett antal reservationer från oss socialdemokrater i utskottets behandling. Vi står givetvis bakom dessa men vill för tids vinnande yrka bifall endast till reservationerna 13, 19, 30 och 42. I samband med utredningen om regelsystemet för framtida arbetskraftsinvandring, Kaki, diskuterades frågan om migration i ett bredare perspektiv: Asylrätten kontra arbetskraftsinvandring eller ekonomisk migration som den ibland benämns. Utredningen såg en fara i sammanblandningen av de olika skälen till migration. Man kunde i en förlängning se att skyddsskälen under vissa förutsättningar kunde underordnas eventuella arbetskraftsbehov. Graden av arbetsförhet och inte skyddsskälen skulle kunna bli avgörande för rätten att få stanna i . En majoritet i utredningen ville av detta skäl klargöra skillnaden. I de uttalanden som regeringen har gjort med anledning av utredningen, och även som det framskymtar i skrivelsen, tycks regeringen göra en annan bedömning än utredningen. Även om jag vet att Kaki nu bereds inom så utgör gjorda uttalanden från regeringens sida skäl till att bör klargöra att en sammanblandning av asyl och arbetskraftsinvandring kan få som konsekvens att skyddsskäl underordnas andra skäl för uppehållstillstånd. Asylrätten kan undermineras. Vi har såväl under tidigare års debatt om de papperslösas situation som efter genomförd process inför den nya instans- och processordningen kunnat konstatera att många människor, som fortfarande befinner sig i landet som papperslösa eller i asylprocessen, utnyttjas av oseriösa arbetsgivare. Som riksdagsledamot får jag ofta signaler om personer som arbetar under vidriga förhållanden men som inte vågar reagera eller agera på grund av sin utsatthet och beroendeställning till arbetsgivaren. Regeringen och samhället i stort har ett ansvar att tillse att det regelsystem som finns på arbetsmarknaden följs. Oseriösa arbetsgivare måste därför hindras att utnyttja arbetskraft på det sätt som sker vad gäller människor i stor utsatthet. Precis som i det övriga samhället kan vi se att kvinnor i asylprocessen löper risk att behandlas annorlunda än män. För att undvika att kvinnor diskrimineras eller behandlas annorlunda på annat sätt är det av stor vikt att det inom ges utbildning om jämställdhet men också utbildning med särskild inriktning på barn. Utbildning sker i viss utsträckning men behöver enligt flera källor utvecklas och kompletteras med vidareutbildning på olika områden. Vi har här i kunnat ta del av problematiken. Som jag har anfört beräknas antalet asylsökande till uppgå till ca 40 000 personer . Situationen styrs av den oro som finns på många ställen i världen, men kanske speciellt av kriget i . till var antalet asylsökande 11 444 av vilka mer än hälften kom från . Mottagandet i landet och landets kommuner är en komplicerad men också mycket viktig fråga vad gäller ett värdigt mottagande. Signalerna från landets kommuner har varit oroande. Det gäller inte minst den mycket ojämna fördelningen av mottagande som finns mellan landets kommuner. På detta område krävs såväl politiska signalsystem som ekonomiska resurser. Regeringen har i den ekonomiska vårpropositionen signalerat om ytterligare resurser. Det är dock viktigt att dessa resurser följs upp och att kommunerna ges förutsättningar för ett värdigt mottagande i de olika led som finns inom politikområdet. De åtgärder som regeringen har vidtagit vad gäller nedläggning av och överförande av den verksamheten på , länsstyrelserna och kommunerna har till dags datum endast skapat frågetecken och viss frustration bland personal inom området. För att skapa ett mottagande av bra kvalitet krävs därför resurser samt en ansvarsfull fördelning av mottagandet mellan landets kommuner. Situationen i världen är mycket oroväckande, trots positivare signaler från bland annat UNHCR än för . Krig och förföljelser av människor skapar skyddsbehov för många människor. Jag är glad att vi i och riksdag har en så pass stor samsyn kring de stora dragen i migrations- och asylpolitiken. Jag oroas dock av de strömningar av intolerans och inhumanitet som skymtade fram under föregående års valrörelse. Det är en strömning som vi socialdemokrater varnade för och som partier bör ha ett förhållningssätt till. Stora svängningar inom politikområdet skapar lätt oro ute i samhället. Jag är glad att vi nu kan samla en så bred majoritet bakom skrivelsens huvuddelar och att kyrkor och föreningsliv enligt uttalanden vill sluta upp kring en human migrations- och flyktingpolitik och ett värdigt mottagande och integrationsarbete. tidigare uttalanden inom detta område tycks ha gett resultat. krävs kanske kraft i uttalanden från regering och riksdag kring en nationell solidarisk fördelning av ansvaret inom hela politikområdet. 38 (): Många miljoner människor befinner sig på flykt undan krig, förföljelse, tortyr, utsatthet och trakasserier. I många av de krishärdar som människor tvingas fly ifrån används svenska vapen. Detta, om något, torde stämma till eftertanke. Människor flyr från . Flera miljoner människor befinner sig på flykt undan den folkrättsvidriga ockupation som och dess allierade genomför med passivt stöd av den svenska sittande regeringen. Människor flyr från och den ockupation som där också skedde och inleddes i strid mot folkrätten. Människor flyr från och två andra platser där anspråk på världsherravälde har gjort sig gällande och där man har tagit sig rätten att tillsätta och avsätta regeringar efter eget behag. Människor flyr från förtryckets . Det är ett land där den politiska demokratin i praktiken är avskaffad. Oppositionella fängslas och politiska ledare fråntas sina möjligheter att agera och kritisera den sittande regimen. Människor flyr från . Människor flyr från . Människor flyr från många latinamerikanska länder där olika statsapparater har utsatt dem för en förföljelse och ett förtryck som de inte kan leva med. Jag tror att den bakgrunden är värd att ta med sig när vi diskuterar migrations- och asylpolitik. Svaret på utmaningen borde bli en rättvisare världsordning, att utjämna de ekonomiska motsättningar och klyftor som finns i världen, att avskriva de skulder som de fattigaste länderna har till och andra länder. Svaret borde bli kamp mot militarismen och att verka för nedrustning, att i praktiken inte bara i retoriken avbryta den svenska vapenexporten till krigförande länder som är ganska omfattande. Svaret borde dessutom vara att välkomna dem som tvingas fly från sina hemländer, att välkomna dem till så att de kan få sin konventionsstadgade rätt att söka skydd undan förföljelse tillgodosedd. Svaret är än så länge i allt väsentligt ett annat. Svaret är fortsatt ockupation. Svaret är krig och fortsatt vapenexport i det sista fallet också från sida, i de två första med passivt stöd från . Svaret är stängda gränser. De lagliga möjligheterna att utifrån söka sig in i EU eller för att få asyl är i det närmaste obefintliga. Människor tvingas i stället att ta sig till EU och på olagliga vägar hänvisade till människosmugglare som ibland profiterar på deras utsatthet. Man bygger just nu murarna runt Fästning högre och högre. Medan vi pratar tillsätter man snabbinsatsstyrkor inom EU. De kallas faktiskt snabbinsatsstyrkor. De ska kunna skickas till den del av den europeiska unionen där människor för tillfället har hittat en liten glugg att göra det som man har konventionsstadgad rätt att göra, nämligen söka sig till ett annat land och få skydd undan förföljelse. Man upprättar kommandocentraler de kallas faktiskt kommandocentraler för att omöjliggöra att flyktingkonventionen fungerar i praktiken. När vi borde se en utveckling mot en rättvisare världsordning, ett välkomnande av människor som tvingas fly och fler lagliga vägar in i EU ser vi alltför mycket av det motsatta. Det är självfallet politiska frågor. Omfattande politiska förändringar är nödvändiga. Vi har sett politiska förändringar till det bättre . Missförstå mig inte. Det pågår alltså en dragkamp mellan dem av oss som vill utöka rätten till asyl och få den att komma åtminstone i någon överensstämmelse med internationella konventioner och dem som i allt väsentligt svarar på utmaningen med högre murar och restriktivare regler och praxis. Ett exempel på en sådan positiv förändring är den tillfälliga asyllagen som för sedan gav tusentals människor möjlighet att stanna i permanent som annars hade varit förvisade till ett liv i ovisshet i eller riskerade att sändas tillbaka. Inte för alla jag återkommer till det men för dem som fick stanna var det en möjlighet att börja bygga ett bättre liv. Nedläggningen av , en ny mer rättssäker instans- och processordning är ett annat sådant positivt exempel. Det saknas inte kritik från vår sida mot hur den nya instans- och processordningen fungerar. Vi är oroliga över utfallen i olika delar av landet. Vi är oroliga för att sekretessen fortfarande inte är löst i en del avseenden. Vi är oroliga för att man inte tillräckligt väl tar hänsyn till UNHCR:s riktlinjer när man fattar beslut, till exempel i fråga om flyktingar från . Det är ändå positiva förändringar. Man måste kunna se det för att inse att en politisk förändring är möjlig och för att se den dragkamp som pågår. I detta betänkande lägger vi fram förslag på en mängd olika områden. Jag tror att jag räknade till 49 reservationer. Vi är ensamma eller tillsammans med andra partier medskyldiga eller medansvariga för 34 av dem. Det ska inte ses som en allmän vilja att vara i opposition. Det finns inget egenvärde i detta. Vi är gärna med och påverkar betydligt mer än vad vi gör . Detta ska i stället ses som ett exempel på att vi på en rad olika punkter inser att en politisk förändring är nödvändig. Det handlar om många olika saker. Det handlar om att inte borde användas på det sätt som görs. Det handlar om att borde begära omförhandlingar av det som kallas för transportörsansvar. Det handlar om att man borde få arbeta och att man borde få svenskundervisning under hela den tid som man befinner sig i . Hur kan det vara en börda att kunna ett språk, även om man sedan reser tillbaka? Jag vill särskilt lyfta fram ett par frågor. Den första gäller uppehållstillstånd för papperslösa. Som tidigare talare nämnde utnyttjas människor som befinner sig i utan papper hänsynslöst. Det stämmer att de tvingas leva i en skuggtillvaro där de inte får sina mänskliga rättigheter tillgodosedda och inte får sina rättigheter på arbetsmarknaden tillgodosedda. Vi är tillsammans med Socialdemokraterna, överraskande nog kanske, överens om att man borde se till att människor som är papperslösa får bättre möjligheter att agera gentemot arbetsgivare som utnyttjar dem. Men den logiken fungerar ju bara om man är beredd att agera för att dessa människor också ska få tillstånd att stanna här. För vem är beredd att använda sig av möjligheten att vittna mot en arbetsgivare som man är tvungen att ha som arbetsgivare om man sedan inte anses ha rätt att stanna i ? Där tycker jag till och med, om jag ska vara helt ärlig, att det ligger lite grann i majoritetens argumentation på den punkten att det enda logiska här är att agera både för ett stärkt skydd gentemot arbetsgivare som utnyttjar människor som är papperslösa och för människors möjlighet att permanent få stanna i . Som jag sade gav den tillfälliga lagen tusentals människor möjlighet att stanna. Men den innebar också att tusentals människors rättmätiga krav på att få möjlighet att bygga en framtid här avvisades. Jag har träffat människor som har levt här i fyra, fem, sex, åtta eller och som kallas ensamstående därför att de inte har barn i , utan de kanske har barn i hemlandet, som om det skulle vara lättare att leva i och inte ens få se eller träffa sina barn. För rätten att börja bygga en framtid här är det därför nödvändigt med en politisk förändring, och jag yrkar därför bifall till reservation 18 under punkt 15. Det är dags nu att inse konsekvenserna till fullo av den tidigare rättsosäkra ordningen och ge papper till dem som behöver det. Jag skulle vilja försöka, även om det inte är lätt för mig, jag erkänner det, så att säga lyfta mig lite grann från den partipolitiska diskussionen. Jag är för en del av kammarens ledamöter känd för att vara en person som ofta partipolitiserar och försöker få fram motsättningar. Jag tror att det är nödvändigt för en god politisk debatt. Men i minst ett avseende i detta betänkande borde vi kunna leta efter en möjlighet att agera samfällt. Det handlar om de regler som gäller för möjligheten att återförenas med eller att få leva tillsammans med den person som man älskar. Jag har stött på fall där människor som har varit samlevande och i vissa fall gifta med personer från , , eller har fått beskedet att man tror på deras beskrivning av att deras förhållande är genuint och äkta. Men man säger att för att deras partner ska få stanna här i måste vederbörande åka tillbaka till hemlandet för att ansöka om att få komma tillbaka till och få möjlighet att leva med sin partner, detta trots att det i flera av dessa fall, som knappast är okända för kammarens ledamöter, finns risk för att de personer som reser tillbaka utsätts för förföljelse och andra former av trakasserier. Jag skulle vilja vädja till kammarens ledamöter att noggrant läsa reservation 11 under punkt 10, som jag härmed yrkar bifall till. Den reservationen skulle nämligen ge oss en möjlighet att låta det vara gällande som egentligen i praktiken är bestämt. Det finns ju ett undantag i lagstiftningen som medger att om det finns särskilda skäl ska man inte behöva åka tillbaka till hemlandet för att söka. Men uppenbarligen behövs det ett beslut från denna kammare för att det också ska börja gälla i verkligheten. Vi fick av en beskrivning av hur de politiska positionsförflyttningarna sker. välkomnade att det skedde en förändring. Och det kan jag förstå därför att det i stor utsträckning är en positionsförändring som närmar sig den som Socialdemokraterna tillsammans med har stått för, det som fler partier än vi har kallat en inhuman och rättsosäker asylprocess och flyktingpolitik. kan man möjligen notera att använder en stor del av sitt eget anförande till att stödja förslag som vi gemensamt med Socialdemokraterna faktiskt har kommit fram till. Så också där sker det väl en liten positionsförändring. Om det sedan bara är därför att Socialdemokraterna för tillfället är i opposition återstår att se. Jag har sagt det tidigare, och jag säger det igen, nämligen att om det ska ske en positionsförändring från socialdemokratin i svensk flyktingpolitik vill jag se den bekräftad i voteringar i kammaren eftersom det är det som spelar roll. Då kommer jag att välkomna den eftersom den hade varit väldigt välkommen. Jag ska säga något om de andra partierna. hade kammaren en liknande debatt som denna. Då röstade samtliga borgerliga partier för att inte skulle användas så restriktivt som . har samtliga borgerliga partier ändrat uppfattning och har ingen kritik mot Dublinförordningen. Varför har ni bytt uppfattning? i samma debatt krävde , att begreppet synnerligen ömmande omständigheter, som finns i lagstiftningen, skulle ändras till särskilt ömmande omständigheter. Vi står bakom ett sådant förslag , varför gör inte ni det? Vad är det som har hänt under detta år som gör att ni nu har övergett en uppfattning som var så självklar ? tyckte både och att förvar skulle användas mycket mer restriktivt och att det måste finnas en tidsgräns för hur länge man får sitta i förvar. Jag måste fråga och : Varför stöder ni inte detta förslag ? Det ligger ju här på kammarens bord. Det går utmärkt att stödja det förslag som ni tyckte var ett utmärkt förslag. Samma partier, och , tyckte i motsvarande debatt som den som vi har att asylvisering var en alldeles utmärkt idé, alltså att man skulle kunna söka ett visum för att kunna söka asyl och att man skulle öppna en laglig väg in i EU och för att söka asyl. Min avslutande fråga är: Vad har hänt under detta år som gör att och har övergett denna uppfattning? Det kan väl ändå inte vara så enkelt, fru talman, som att man nu ingår i regeringen? 39 (): När vi i talar om migration talar vi för det mesta i termer av att migrationen är ett problem. Vi utgår från vårt perspektiv och våra behov i stället för de flyendes verklighet. Och vårt behov handlar, som alla i vet, om en reglerad invandring. Det har upprepats ifrån den här talarstolen. Vi stänger våra gränser mer och mer. Vi inför visum för fler länder. Vi hittar på regler för att göra det svårare för människor att stanna här. Och vi överlämnar åt EU att harmonisera asyl- och invandringspolitiken.