prot · GV0917 · 2007-10-26 00:00:00 — Jag har för avsikt att med kraft verka för att vår konsumentskyddsnivå ska kunna bibehållas och att konsumentskyddet, både det nationella och det europeiska, ska kunna vidareutvecklas inom ramen för det nya gemensamma regelverket. Det förutsätter löpande kontakter på olika nivåer med övriga medlemsstater, kommissionen, och övriga institutioner. 64 (): Jag tackar statsrådet för svaret. Ministern säger att hon är mycket glad över att vi i ett tidigt skede haft samråd i i frågan och fått stöd för målsättningen att uppnå fullständig harmonisering på hög konsumentskyddsnivå. Det är mycket riktigt som ministern säger att vi har haft samråd och också haft saksamråd. Däremot har vi inte fått besök av ministern i civilutskottet under saksamråden. När vi hade för avsikt att mötas i och diskutera detta sprack schemat för ministern. Då missade vi tillfället att mötas och diskutera. Det är därför jag är glad att få diskutera och de konsekvenser den kan föra med sig med ministern här i interpellationsdebatten. Vad jag saknar är ett fokus på den nationella konsumentlagstiftningen i relation till EU:s harmonisering. Det beror på att det finns många nya områden där konsumenterna är utsatta på grund av just den globala handeln, den ökade EU-handeln och de nya tjänster som är på väg in, så att det blir en marknad som inte har funnits tidigare och där det krävs ett ökat skydd för de svenska konsumenterna. Ett exempel är hälso- och sjukvårdsområdet, som är på väg att öppnas för den inre marknaden i EU. Det blir marknadslösningar både i och i , vilket naturligtvis ökar trycket på konsumenterna. Detta ökar behovet av ett starkare konsumentskydd. I ljuset av detta är det beklagligt att ministern så tydligt ser den inre marknaden som sitt kärnområde som hon vill värna, och hon har aldrig velat dölja att det är på det sättet. Mot detta försöker jag framhålla behovet av ett starkt konsumentskydd på nationell nivå. Vi ser att den inre marknaden orsakar problem. Trots den hyllning till den inre marknaden som ministern står för ser vi att vi får mindre möjligheter att påverka vår egen situation som konsumenter. Vi är mer utlämnade åt fler aktörer. Vi vet att en utvidgad marknad leder till ökad konkurrens, som också leder till sämre kvalitet, lägre priser och fler drabbade konsumenter. Vi har ännu inte sett början på detta, men trots ministerns ensidiga hyllning till den inre marknaden vet vi att den kan orsaka problem för konsumenterna i och . Jag tycker att ministern i alldeles för stor utsträckning ja, nästan helt bortser från denna problematik. Hennes fokus ligger bara på harmoniseringen i EU och den inre marknaden. Det har förts vissa diskussioner och fattas vissa beslut i samband med om konsumentskyddet. Där har nationerna fortfarande möjligheter att bevara sin nationella lagstiftning men bara på villkor att det inte begränsar handeln på den inre marknaden. Denna obalans är jag starkt kritisk mot. 65 Integrations- och jämställdhetsminister (): Jag kanske har missat . Jag var inte i civilutskottet, utan det var min statssekreterare som var där. Arbetet är uppdelat på det sättet i att om statsrådet inte kan delta för att det är andra möten kommer statssekreteraren i stället. Däremot var jag i och diskuterade frågan, men då kanske inte du var där. Jag förstår inte varför inte kan se att värnandet av den inre marknaden innebär att vi också måste värna konsumenternas skydd. Om konsumenterna inte känner trygghet på den inre marknaden kommer de inte att vilja handla i andra länder än . När vi värnar den inre marknaden för företagen och konsumenterna kan vi också få utveckling. Det är då företagen kan sälja mer och konsumenterna kan handla över landsgränserna. Därmed får vi i gång en tillväxt också på marknaden. Jag ser alltså inte några motsättningar mellan att värna den inre marknaden och att värna ett högt konsumentskydd. Kommissionen har tydligt deklarerat i sin strategi för den framtida konsumentpolitiken att det inte är den minsta gemensamma nämnaren som kommer att vara utgångspunkten, utan utgångspunkten kommer att vara ett högt konsumentskydd. Vad kan då ett högt konsumentskydd innebära? har vi inte i speciellt stor omfattning utnyttjat de direktiv som blivit svenska lagar till att få högre konsumentskydd än direktiven stipulerar. Det betyder att det finns många andra länder där konsumentskyddet är på samma höga nivå som hos oss. När kommissionen säger att vi ska ha ett konsumentskydd på den gemensamma marknaden i EU kan jag försäkra om att han inte behöver känna oro. Det jag kan känna oro för är och det uttrycks i din fråga vad som kan ske om vi inte har harmonisering utan ömsesidigt erkännande. Jag menar att det är jätteviktigt att så många frågor som möjligt finns i det horisontella instrumentet, som kommer att vara harmoniserat. Det finns sektoriella behov, och vi får se vad det blir där. Men även om det i dessa fall skulle bli ömsesidigt erkännande kan inte utgångspunkten vara den minsta gemensamma nämnaren, utan konsumentskyddet måste vara så högt som möjligt. Man får se vad man i så fall kan behöva korrigera. Jag är inte speciellt orolig för att det kommer att bli många regler där vi har olika lagar nationellt, för det blir helt omöjligt både för företag och för konsumenter att hålla reda på 27 olika regler i 27 olika länder. Som det är nu har vi problem. Ömsesidigt erkännande innebär att företagen kan känna sig ganska trygga med att det är deras lands regler som kommer att gälla i förhållande till konsumenten. finns de regler som kallas Romkonventionen, som utgår från att konsumenten kan räkna med att det är konsumentens lands regler och lagar som gäller i konflikter med en företagare. Dessa båda principer kommer inte att gå att kombinera. Därför finns det anledning för oss, för kommissionen och för medlemsstaterna att diskutera hur vi kommer till rätta med att skydda både företagare och konsumenter så att man tydligt och klart vet vad som gäller. Den debatten får vi fortsätta. Jag är alltså inte alls orolig. Många medlemsländer är på vår sida och vill att det ska vara full harmonisering. Kommissionen är på vår sida. Parlamentet har en lite annorlunda syn, men jag är inte orolig. Parlamentet består ju av representanter från medlemsstaterna. Jag är övertygad om att man också i andra medlemsländer ser de problem som vi ser och att man förmedlar det till sina ledamöter i parlamentet. 66 (): Det sista ministern nämnde kommer fram mycket lite eller knappt alls i diskussionen i grönboken och i den debatt som har varit i parlamentet när det gäller just nationernas rätt att hävda sin egen lagstiftning. Förslaget i grönboken och det som man har diskuterat och fastställt i parlamentet handlar ju om att man vill kombinera minimilagstiftning med principen om ömsesidigt erkännande. Ömsesidigt erkännande liknar ursprungslandsprincipen. Vi i menar att det finns en risk att vi får se en kapplöpning mot lägstanivåer för konsumenträttigheter, det vill säga att företag lockas att etablera sig i länder med svaga konsumenträttigheter. Konsumenternas rättigheter är generellt sett ganska svaga och måste stärkas totalt sett. Vi menar att det är en motverkande diskussion som förs i och med grönboken och den inställning som har i den här frågan och som ministern också stöder. Vi måste välja sida här. Vilka rättigheter vill vi slå vakt om: Är det konsumenternas eller företagens rättigheter? För mig och är valet självklart. För våra EU-parlamentariker, som har drivit den här frågan i , har det också varit självklart att vi ska stärka konsumenternas rättigheter och att företagen måste ta ansvar för sina produkter så att de svarar mot de krav som konsumenterna har rätt att ställa. Möjligheterna att ställa rimliga krav på produkter, till exempel när det gäller kvalitet, minskar när man helt anammar den inre marknadens logik. Då blir det ökad konkurrens, som vi vet leder till ökat utbud med sämre kvalitet. Där lockar man med pris och möjligheten att sälja produkter som skyddas av sämre konsumentskyddslagstiftning än den nationella lagstiftning som vi normalt sett står bakom. Jag håller med om komplikationen att har haft ett högt konsumentskydd i praxis men det har inte alltid varit nedtecknat i svensk lagstiftning. Vi har ett arbete att göra här i också med att utarbeta en svensk konsumentskyddslagstiftning som är lika stark som det skydd som vi av hävd har haft i praxis. Jag menar att vi i har ett bättre konsumentskydd än man gör gällande när man jämför lagstiftningen i och en del andra europeiska länder. Jag håller med om att det finns andra europeiska länder, till exempel , som har haft en bättre konsumentskyddslagstiftning än . Vi ska inte slå oss för bröstet och säga att vi alltid är bäst. Men vi har i en praxis som skyddar konsumenten, och vi har också starka konsumentskyddsorganisationer. Det är också viktigt att vi ger uttryck för att stödja konsumentorganisationerna både i och i för att just säkerställa att konsumenternas rättigheter verkligen upprätthålls jag tänker på obalansen mellan konsumenternas rättigheter och företagens intressen. Det menar jag är en fråga som ministern måste ta med sig i det fortsatta arbetet med ett högt konsumentskydd i och i . Tyvärr ges det inte uttryck för det i ministerns hittillsvarande ambitioner och i svaret på min interpellation. 67 Integrations- och jämställdhetsminister (): Om inte tycker att det går att tyda mitt värnande om konsumentens skydd på marknaden ska jag återigen göra det tydligt. Vi har precis samma uppfattning. Jag menar att den inre marknaden inte kan fungera och inte kommer att fungera om inte konsumenterna har ett högt skydd så att de känner sig trygga och vet vad som gäller, oavsett vilket land inom EU som de handlar i. är det inte fullt ut så. Även om vi har ett högt konsumentskydd inom EU är det här arbetet avsett att göra det ännu bättre, ännu tydligare, ännu mer enhetligt. I det arbetet är jag tacksam för att vi för de här diskussionerna, att du uppmärksammar oss på detta. Vi för med oss de här tankarna till våra kolleger i EU och vid rådsmötena. Jag kan alltså försäkra dig om att ett högt konsumentskydd är det som står först och främst för min del. Och ett högt konsumentskydd är en nödvändighet för en fungerande marknad. Det går att säga att vi måste värna konsumenterna i förhållande till företagen eftersom företagen är starkare absolut. Jag delar den åsikten också. Men när jag talar om marknad kan du inte räkna marknaden som att det bara är företagen. Marknaden handlar också om konsumenter. Där det inte finns konsumenter finns det ingen marknad. En fungerande marknad kräver att det finns tydliga, enhetliga och bra lagar som konsumenterna kan känna sig trygga med. Det är det som är vårt mål, och det är det som vi ska arbeta för. Jag har starka förhoppningar om att det är många andra medlemsstater som delar den uppfattningen. Därför kommer vi att kunna uppnå ett regelverk som jag tror att vi alla kan vara nöjda med. Och om vi behöver vara skarpare än andra i de här horisontella regelverken, där vi kan ha lite olika lagar till exempel, återstår det för oss i att i så fall faktiskt se till att det blir så för konsumenterna. Jag kan försäkra dig om att vi har samma mål. Sedan får vi ser hur bra vi är på att övertyga de andra medlemsstaterna. Men i det här fallet har det inte varit problematiskt att övertyga de andra. 68 (): Om konsumententminister och jag har samma mål tycker jag att det är viktigt att ministern mycket tydligare uttrycker det och inte hyllar den inre marknaden och säger att den inre marknaden i EU kommer att lösa detta med en öppnare marknad där vi vet att konsumenterna kommer att få svårt att hävda sig. Det är jättebra att ministern försöker övertyga mig och säkert också många andra genom att försöka vara trovärdig på det här området. Jag ska inte betvivla ministerns trovärdighet , men med tanke på det jag har läst vill jag ändå säga att jag är tveksam. Det här är naturligtvis ett arbete som pågår. Det är därför viktigt att ha den här diskussionen här i . Trots att naturligtvis har ställt sig bakom den här grönboken och den inriktning som grönboken anger när det gäller konsumentregelverket i får vi aldrig sluta att ta möjligheten att påverka. Jag är jättemån om att ministern fortsätter att diskutera med civilutskottet i och att det är fortsatta saksamråd inom det här området. Jag vill än en gång beklaga att ministern den gången vi skulle diskutera frågan i var tvungen att åka. Det var Littorin som fick tjänstgöra som konsumentminister just vid det tillfället som det här saksamrådet redovisades i om på konsumentskyddsområdet. Jag menar slutligen att vi måste fortsätta att göra klart att det är konsumenternas rättigheter, utifrån att man generellt sett har ett svagt stöd, som måste stärkas i relation till den inre marknaden i EU. Den obalans som råder får inte fortsätta. 69 Integrations- och jämställdhetsminister (): Oavsett hur trygg eller otrygg känner sig med hur jag uttrycker mig på området kan jag säga att jag bara kommer att agera utifrån den överenskommelse som finns mellan regeringen och , civilutskottet. Där finns inga meningsskiljaktigheter. Vi är tvärtom överens om precis vilken som är den svenska ståndpunkten. Det är den som jag och mina tjänstemän kommer att arbeta utifrån, och så får vi hoppas på framgång. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2007/08:33 om extra medel till JämO 70 Integrations- och jämställdhetsminister (): har frågat mig om jag är beredd att verka för att medel tillsätts för att stärka JämO:s möjligheter att intensifiera det påbörjade arbetet som syftar till att arbetsgivare bättre ska följa föräldraledighetslagen. Att främja ett högt arbetskraftsdeltagande bland både kvinnor och män och att främja att kvinnor och män tar ett gemensamt ansvar för arbetet med hem och familj kräver olika typer av insatser. Det handlar både om lagstiftning som förbjuder diskriminering och missgynnande och om åtgärder som stimulerar till arbete och underlättar föräldraskap. Här har myndigheter, arbetsmarknadens parter med flera ett ansvar. Arbetsgivarna har en skyldighet att underlätta för kvinnor och män att förena arbete och familjeliv, och det är enligt föräldraledighetslagen förbjudet att missgynna en person som med stöd av lagen just försöker att förena sitt arbete med föräldraskapet. JämO har fått förstärkta resurser. Jag välkomnar JämO:s kampanj som bidrar till att höja kunskapen om vilka rättigheter och skyldigheter som både enskilda och arbetsgivare har. pågår arbetet med att förbereda en sammanslagning av den verksamhet som bedrivs av ombudsmännen på diskrimineringsområdet. Jag ser fram emot att det bildas en ny myndighet med större tyngd och auktoritet och som mer kraftfullt kan bekämpa alla former av diskriminering i samhället. En effektiv lagstiftning mot diskriminering och missgynnande är viktig, men det räcker inte. Det är också viktigt att använda åtgärder som tar bort hinder och som stimulerar till en positiv utveckling. Regeringen har presenterat en rad reformer med detta syfte. Jämställdhetsbonusen syftar till att förbättra förutsättningarna för jämställdhet mellan kvinnor och män i ansvaret för hem och barn, i uttaget av föräldraförsäkringen och på arbetsmarknaden. Genom att öka familjernas ekonomiska möjligheter att fördela föräldraledigheten mer jämlikt förbättras förutsättningarna för jämställdhet, och barnets relation med bägge föräldrarna stärks. Genom att förstärka motiven att återgå till arbete motverkas osakliga löneskillnader. Möjligheten att få skattereduktion vid köp av hushållstjänster bidrar till att underlätta vardagslivet för föräldrar och därmed till att förena arbete och familjeliv. 71 (): Tack för svaret, vill jag säga till ministern. I har vi jobbat med jämställdhet . Vi har också uppnått ganska mycket i vårt arbete. Men vi har väldigt mycket kvar att göra. Det vet ministern själv. Ändå är jag lite bekymrad över den nya regeringens förslag och agerande. Men jag hoppas att ministern och jag i alla fall är överens om att jämställdhet handlar om demokrati och verklig frihet. Jämställdhetspolitiken vilar på två ben. Det första är jämställdhetslagen, som innebär att kvinnors och mäns lika rätt i fråga om arbete, anställnings- och andra arbetsvillkor på arbetsplatsen ska främjas. Det andra handlar om jämställdhetsintegrering som vi kommer att diskutera . Enligt jämställdhetslagen ska arbetsgivaren underlätta för både kvinnliga och manliga arbetstagare att förena förvärvsarbete och föräldraskap. Det handlar om att inte lägga möten när småbarnsföräldrar ska hämta och lämna på förskolan, att införa flextid och möjlighet att arbeta hemifrån och att ge deltidsarbetande chans att få högre tjänster. Så vad är problemet? Jo, problemet är att många arbetsgivare, såväl privata som offentliga, inte känner till jämställdhetslagen. gjorde JämO en granskning av företagens jämställdhetsarbete. Nära 400 företag granskades, och i den första omgången var det bara 14 arbetsgivare som fick godkänt. Jag tycker att det är ganska upprörande. Det är därför jag undrar vad ministern tänker göra och om hon är villig att tillföra JämO mer pengar. Vad beträffar föräldraledigheten säger sekretariatet för genusforskning att ungefär en tredjedel av arbetsgivarna är uttalat positiva till att anställda män tar föräldraledigt. En tredjedel tycker varkeneller. En tredjedel utövar olika sorters passivt motstånd mot mäns önskan att kombinera arbete och familj. Jag frågade ministern om hon ville verka för att mer pengar skulle tillskjutas JämO. Då pratar ministern om att hon ska vidta andra åtgärder. Det är inte riktigt svar på min fråga, men jag kan återkomma och kommentera det . Ministern säger i sitt svar att JämO har fått förstärkta resurser. Då undrar jag varför inte jag kan läsa det i budgetpropositionen. Jag kan inte utläsa att mer pengar har lagts till JämO:s budget. Det som finns är 400 000 ungefär. Det kan inte jag se som någon förstärkning. Det handlar om pris- och lönekompensation. Men du kanske har svar på det. Jag skulle gärna vilja ha lite förtydliganden angående resursökningen. 72 Integrations- och jämställdhetsminister (): Svaret på Reshdounis fråga var helt enkelt att det hon efterfrågar har vi redan gjort. JämO har fått förstärkta resurser. De förstärkta resurserna har de fått bland annat för att driva den här kampanjen men också för att bedriva arbetet när det gäller lönekartläggningar. Det är därför de har fått de här förstärkta resurserna. Jag tycker att det är bekymmersamt att en tredjedel av företagen mer eller mindre försvårar för männen att kunna kombinera yrkesliv och familjeliv. Det är helt oacceptabelt. Det som är problematiskt med värderingar är att vi bara kan lagstifta mot konkreta handlingar. Först när de har begåtts kan lagen träda in, och man ser då till att den som har begått felet kan straffas på ett eller annat sätt. Vi kan inte lagstifta bort värderingar. Vi kan bara veta att det är så, och därför opinionsbildar vi på alla sätt och vis vi kan. Därför har JämO fått de förstärkta resurserna. Jag kan tala om för Reshdouni att jag prioriterar jämställdhetsarbetet. Den dagen en myndighet kommer och säger att deras arbete lider av att de inte har tillräckligt med resurser är jag alltid redo att diskutera den frågan med mina myndigheter, JämO eller någon annan. Det är precis den relation man har mellan regeringen och de myndigheter man ansvarar för. Jag tror inte att förfrågan ska komma från om att ge JämO mer pengar medan JämO själva är ganska nöjda med det anslag de har. Men vi får väl se när den här kampanjen har pågått ett tag. Om JämO efterfrågar mer får vi föra den diskussionen då. När det gäller de 14 företagen som har lyckats med sina lönekartläggningar är det också beklagligt. Men där försöker jag ta ett steg tillbaka. Om det bara är 14 av, jag tror, 300 företag som lyckas, var klickar det då? Är det arbetsgivare som inte har intresse av att göra det som lagen ålägger dem, eller är regelverket på detta område så pass otydligt att det är för få som gör det rätt? Då vill jag gå ett steg tillbaka. I samband med att vi nu jobbar med en gemensam diskrimineringslagstiftning är denna fråga viktig att se över. Kan vi göra det enklare och tydligare så att vi får de resultat som vi efterfrågar? Tanken är inte att vi ska göra det jobbigare och svårare för företagen, tvärtom. I samband med översynen för att underlätta för företagen att minska på regelbördan är sammanslagningen av diskrimineringslagarna och diskrimineringsombudsmännen ett led i detta. Det blir en tillsynsmyndighet som kontrollerar när det behövs, en mäktig myndighet som kan representera de enskilda personerna som drabbas och framför allt med enklare och tydligare regelverk som går att leva upp till. Jag får titta närmare på det här. Lagstiftaren kanske inte har varit så tydlig med regelverket kring lönekartläggningar. Det måste vi titta på för att se hur vi ska kunna göra det tydligare och enklare för företagen. 73 (): Jag tycker att det har en stor betydelse om man kan få företag att följa lagen. I andra sammanhang finns det väldigt snabba sanktioner som hindrar människor att inte följa lagen. Jag tycker inte att vi ska ha någon större acceptans för att de inte gör det. Jag besökte ett större mansdominerat företag som hade fått pris för att de jobbade aktivt med föräldraskap. Jag frågade hur det kom sig att de hade fått priset. De blev lite förvånade. Vi följer lagen, sade de. Det kändes egentligen fantastiskt att få höra att det enda som krävs är att företag följer lagen. Ministern säger att vi inte kan lagstifta bort värderingar. Den diskussionen hade vi här också när det gällde våldtäkter. Jag påstår ändå att vi kan göra det. Det är det redskap som vi har. Vi måste ju själva tro på att vi kan förändra människors beteenden. Det är bara att titta på hur det har gått med lagstiftningen när det gäller barnaga. finns det inte många som tycker att det är okej att slå sina barn. Vi har en bra lagstiftning. Om vi ser till att företagen följer lagstiftningen tror jag nog att vi skulle se stora resultat. Ministern säger att vi inte ska initiera mer pengar till JämO, utan JämO själv ska komma och be om pengar. Jag tycker att det är lite fel inställning. Det är ändå vi som politiker som måste visa att det här prioriterat och att vi vill ha en förändring. Ministern har ändå 400 miljoner att spela med, så jag kan inte riktigt se var problemet finns. Jag är till skillnad från ministern inte riktigt säker på att den nya myndigheten kommer att uppnå stora märkbara förändringar. Jämställdhetsperspektivet kommer att försvinna lite längre in i organisationen. Det blir inte så tydligt med de aktiva åtgärderna. JämO jobbar med andra aktiva åtgärder än de andra diskrimineringsombudsmännen. Jag tror att om man ska se radikala förändringar behöver man mer resurser till den nya myndigheten. Man kan inte bara hoppas på att man får den synergieffekt som man är ute efter. 74 Integrations- och jämställdhetsminister (): Vi kan lagstifta och på det viset skicka signaler om vad som är acceptabelt och inte, och så kan man hoppas med tiden att attityderna ska förändras. Du har rätt. När det gäller barnaga har attityderna förändrats. Men vi har fortfarande barn som agas och misshandlas av sina föräldrar. Då får man hantera det rättsligt. Så visst skickar lagar signaler om vad som är acceptabelt och inte. Den poäng jag försökte få fram är att bara för att vi har en diskrimineringslagstiftning betyder det inte att vi helt plötsligt har löst de problem som finns. Värderingarna finns där, och ibland omvandlas de till konkret handlade. Då får vi hantera handlandet rättsligt. Politiker måste visa att detta är prioriterat. Det är det vi gör. Det är därför JämO har fått förstärkta resurser. Men jag tror inte att man kan utgå från att man bara genom att man öser pengar över en myndighet kommer till rätta med problemen.