prot · GV0937 · 2007-12-05 00:00:00 — När det gäller folkbildningen vill vi satsa ytterligare. 99 () replik: Liksom gläds jag åt de sakpolitiska framgångar vi uppnår. Det är alltid resultaten som räknas. Där är vi säkert väldigt lika. Jag räknade upp ett antal områden där alliansregeringen står enig och där jag som centerpartist har särskild anledning att känna stor glädje. Det är kul. Jag kan dela synpunkter att det finns många insatta centerpartister. En av dem är talman. Men som jag har uppfattat det hela är det metallvården i som staten har haft särskilda synpunkter på. Enligt den upplysning jag har är det inte tillfyllest levererat gentemot det som var tänkt. Om då verksamhetsledningen vidtar de åtgärder som beskriver måste frågan rimligen ställas till verksamhetsledningen. Man bedriver ju många fler saker än metallföremålsvård. Avslutningsvis, fru talman, är opinionsläge en sak och valresultat någonting helt annat. 100 () replik: Tack för inlägget, ! Jag har lite svårt att följa med i den debatteknik som går ut på att säga att vi skulle vara deprimerade över att ni har ändrat åsikt. Det är vi i de fall där ni har svikit tidigare uttalanden. Vi är ledsna över att svek avtalet om public service. Vi är ledsna över att ni inte ställer upp för En bok för alla. Men vi applåderar det faktum att ni har fått med er regeringen på folkbildningen eller när det gäller stödet till idrotten. Det är bra jobbat! Synd att ni inte visade samma muskler när det gällde En bok för alla eller public service. Eller så handlar det om ändrade åsikter; jag vet inte. Men försök inte göra en sak av att vi skulle tycka att det är tråkigt att ni har nått framgång! Precis som har sagt tidigare här och det har även sagts i repliker har vi lyckats sätta samman både budgetpropositioner och vårpropositioner och resonera oss samman precis som man gör när man tar ansvar. Det är inget konstigt. Titta på den budget som ligger framme! Från socialdemokratiskt håll har vi sagt att det mesta i den är bra. Vi tycker att vi ska kunna vara med och diskutera också framtidsfrågorna och vart kulturpolitiken ska ta vägen. Där vill ni inte ha oss med annat än när det handlar om en referensgrupp och något samtal nu och då. Gör inte en sak av detta! säger i sitt svar om En bok för alla att ökad utgivning av böcker inte alltid har lett till ökad bredd i utgivningen. Är inte det en viktig sak att ta fasta på att det är viktigt med en bredd i bokutgivningen också när det gäller litteratur för barn? 101 () replik: Jag får be utveckla frågan om depression. Jag förstod inte riktigt den, om jag ska vara ärlig. Det var säkert bara jag som inte förstod den, men jag förstod inte vem som var deprimerad eller varför. Men jag kan utifrån det som jag möjligen förstod den som försvara detta något. Jag och gläds över de framgångar som jag ser i allianspartiernas kulturpolitik. Jag exemplifierar med några områden där jag känner en särskild glädje. Jag tror inte att någon har uttryckt någon depression på grund av det. Det jag uttryckte en viss förvåning över var differensen på mer än en halv miljard i de tre oppositionspartiernas oppositionspolitik. Det är möjligtvis deprimerande för , men jag kanske har missförstått det här. Jag är glad över den politik vi för, och jag är dessutom stolt över den. Jag förstår inte heller det här om svek i avtal om public service. Vi har i full enighet på allianssidan tillsatt en utredning om public service för att säkerställa public services finansiering i all synnerhet. Det är mycket transparenta och bra utredningsdirektiv som är möjliga att följa för alla. De kommer att redovisas för oss här i en färdig utredning och läggas fram för kammaren. Jag ser inget svek bakom det. Jag ser ett större svek i om vi inte hade givit public service en rimlig chans att bli riktigt finansierad. Avslutningsvis gäller det En bok för alla. Det är möjligt att har rätt i sin analys. Men det är inte säkert att En bok för alla för den sakens skull är rätt metod. 102 () replik: När jag lyssnar på inläggen här vet jag egentligen inte på vilken nivå vi ska föra diskussionen. Vi lyssnar ju inte på varandra när vi samtalar, och då blir det väldigt konstigt och svårt att debattera. Jag och Socialdemokraterna har konstaterat att vi är helt överens om majoriteten i den budget som har lagts fram. Det betyder att vi ger stöd vare sig det är en kristdemokrat, en centerpartist eller en moderat som har nått framgång i den ena eller den andra förhandlingen. Vi har ett antal punkter där vi tycker att ni har fel. Vi tycker att det kulturarv ni värnar så starkt ska vara tillgängligt för alla, och vi tycker att det ska vara fri entré på de statliga museerna. Vi har konstaterat att flera partiers medlemmar tycker som vi, och vi hoppas att fler kommer att ändra inställning i frågan. Vi tycker att det är tråkigt att ni flyttar pengarna från En bok för alla. Jag tror säkert att man hade kunnat föra den diskussionen på ett bättre sätt än att göra en snabbutredning under en sommar. Men när man gör det ska man inte säga att det sker en satsning på läsfrämjande insatser. Det är en förflyttning av pengar. När det gäller public service förstår jag att det var ett sätt att flytta fokus i debatten, så jag avstår från ytterligare kommentarer i den frågan. Det blir nästan larvigt annars. 103 () replik: Det var jag som fick en fråga om att någon skulle vara deprimerad. Jag förstod inte frågan, och jag bad då upprepa och möjligen förtydliga den. Men låt oss inte fördjupa oss i detta. Så bra att Socialdemokraterna tycker att huvuddelen av våra budgetförslag är bra! Då är vi ännu fler som tycker likadant. Men fortfarande konstaterar jag, , att det är mycket stor differens i oppositionens syn på den förda kulturpolitiken. Det gör mig möjligen bekymrad. Vad är det som gäller? Är det syn på det primärkommunala självstyret, eller är det syn på att man ska föra en statlig regional kulturpolitik? Den fria entrén har vi diskuterat tidigare. Jag är stolt över det beslut som denna kammare har fattat. Förslaget innebar ju utan tvekan en innevarande koncentration av insatser till ett fåtal punkter, företrädesvis i storstadsområden. Satsningen på läsfrämjande insatser fortsätter, men möjligen i en annan form än En bok för alla. En form som parti har varit med och infört är sänkningen av bokmoms i syfte förmodar jag att uppnå ungefär samma sak, det vill säga större tillgänglighet för många till litteratur. Det är en satsning som vi fortsätter med. Den kostar uppskattningsvis 1 ½2 miljarder kronor om jag räknar lite grovt jag kan ha fel. Det är en stor satsning; den är långt mycket större än den satsning som förmedlas via En bok för alla. Jag förstår inte upprördheten. 104 i (fp): Världens ögon kommer då att vara riktade mot när vi firar landvinningar inom både vetenskap och litteratur. I samband med detta menar jag att vi måste ägna en tanke åt alla de människor runt om i världen som inte har möjlighet att fritt uttrycka sin mening. liberalerna har föreslagit att vi ska sprida vår frihet till de människor runt om i världen som inte åtnjuter samma rättigheter som vi. Vi menar att vi inom biståndet ska öronmärka pengar för yttrandefrihet, och vi menar att vi också måste öka vår generositet och ta emot de människor som inte fritt kan skriva eller vara verksamma i ordets tjänst i sina hemländer och ta emot dem här hemma. Det gäller förföljda författare, journalister, bloggare och andra frihetskämpar. Regeringen, fru talman, har i årets budget presenterat flera framåtsyftande satsningar. Med hjälp av Skapande skola-satsningen stärker vi kulturens betydelse i skolan. I där undersökning efter undersökning visar på fallande resultat för elevers läsförmåga måste regeringens enorma satsning på läsning i lågstadiet, den i historisk mening största enskilda åtgärden, 900 miljoner för lågstadiet, läsa-skriva-räkna-garantin, tillsammans med vår kulturpolitik utgöra en mycket betydelsefull insats. Litteraturen och det fria ordet har alltid varit kärnan i liberal bildningspolitik. Den innefattar friheten att både uttrycka sin mening och ta del av information. Det kräver en aktiv skola med höga förväntningar också på de elever som inte har några förväntningar med sig hemifrån. har därför länge arbetat för att öka bildningsnivån i samhället, i synnerhet i skolan, och stärka litteraturens ställning i samhället. Utvecklingen är fantastisk. Det upplever jag varenda dag när jag ser mina små barn ja, nu ganska stora; vi blir alla äldre använda mobiltelefoner, datorer, Ipod tror jag att det heter; titta, jag vet inte ens vad det heter! och andra tekniska under när de kommunicerar med sina vänner, gör sina läxor eller lyssnar på musik. Min tioåring är tekniskt mer kunnig än vad jag någonsin kommer att bli. blir jag orolig för vad som händer när vi blir alltför beroende av tekniken. Vad händer när vi bara lever på ytan? Vi surfar och zappar, och olika verklighetsuppfattningar glimrar förbi. Vad händer med fördjupningen och förankringen? Får vi verkligen all kunskap vi behöver via Google? Är det inte så att kulturen genom litteratur, poesi, teater och musik har ännu mer att erbjuda när vi lever i Googleåldern? Det kommer alltid att finnas bokslukare och teaterälskare. Det som oroar mig nu är att vi riskerar att skapa ett stort kulturellt utanförskap. Hur ska vi nå alla de barn och ungdomar som inte växer upp i hem med välfyllda bokhyllor eller föräldrar som uppmuntrar till eget skapande och teaterbesök? Därför menar vi att kulturen har ett rättviseuppdrag. Det fanns en rättvisetanke bakom den traditionella bildningsskolan som innebar att man prioriterade språk, litteratur och bildning. Den som inte får möjlighet till detta i skolan kommer alltid att vara marginaliserad. Här kommer Skapande skola in som en mycket betydelsefull insats tillsammans med vår läsa-skriva-räkna-garanti. Det är ett mycket stort reformarbete vars betydelse inte nog kan lyftas fram. Ett rikt, mångfasetterat och kreativt kulturliv kan inte skapas uppifrån med dekret och påbud, även om allt som man har gjort pekar i den riktningen. Det var ryckiga insatser som ibland hette mångkultur, ungkultur och andra saker. Vi säger att det ska vara barnkulturår vartenda år. Vi säger att det ska vara mångkulturår eftersom vi lever i ett mångkulturellt land. Vi överlåter däremot till respektive kulturinstitution att själv fatta beslut om hur detta ska gestaltas. Vi tillmäter dem ansvar och kunskap att forma sina strategier när det gäller jämställdhet, mångkultur och barnkultur. Vi tycker att det är viktigt att stärka kulturinstitutionernas frihet, och den friheten måste också säkerställas när det gäller mediernas oberoende. Vi vill möjliggöra bättre ekonomiska villkor för kulturarbetare, deras arbete och företagande. Kultursektorn, fru talman, måste igen ses som en närande och inte tärande sektor såsom den har uppfattats under en alltför . Den vision som regeringen nu arbetar mot har redan satt tydliga spår ute i verkligheten. Det kom alldeles en ny prognos från Ams . Den visar på en fortsatt god tillväxt på jobb inom kulturbranscherna. Detta är också ett paradigmskifte i svensk politisk kontext. Kulturarbetsmarknaden har utvecklats i en allt snabbare takt, mycket snabbare än Ams tidigare hade räknat med. väntas sysselsättningen stiga med 2 500 personer inom denna sektor. Utöver denna ökning väntas också nytillskottet av egenföretagare inom kultursektorn öka ganska dramatiskt. Det är tydligen så att vi måste slå fast att regeringens satsning på arbete fungerar. Tusentals människor lämnar nu utanförskap för att gå till ett arbete om morgnarna. Mängder av människor får nya möjligheter att leva på sitt arbete. Särskilt glädjande för mig är det att konstatera att det gäller också de människor som lever på sitt konstnärliga skapande. Allt detta är enligt Ams. I dagens debatt gläder jag mig åt att åtminstone ett av oppositionspartierna presenterar en mycket tydlig ideologi för kulturen. Kontrasten mellan statskontrollerade kultursyn och vår liberala vision är stor, men den öppnar för debatt. ansats är mycket tydlig. I stället för att skapa förutsättningar för att fria individer och kulturskapare tillsammans ska kunna skapa, utveckla och ta del av kulturlivet satsar man på politisk kontroll och insatser från det offentliga. Det blir ett uppifrånperspektiv. Kom ihåg, fru talman, att det gröna gräset växer underifrån. Det är ingen som kan ge en order uppifrån. Så är det också med kulturell växt. Den gror och växer bäst lokalt och underifrån. Självklart får man en del utrymme i budgeten att strö som gåvor över olika politikområden om man nu gör som och beskattar vanliga inkomsttagare mycket hårt, till exempel när en vanlig undersköterska, byggnadsarbetare eller bibliotekarie får sin skatt höjd med med finanspolitik. Men har en ideologisk budget, och det ska de ha heder och ära för. Det är alltid bra med tydlighet. Genom att ta bort de små ekonomiska marginalerna för den lilla vanliga människan ser man till att hon måste förlita sig till det offentliga. När den genomsnittliga LO-familjen med två arbetande föräldrar får sin skatt höjd med i reda pengar blir det inte mycket pengar över för köp av böcker, biobiljetter, teaterbesök, hyra av instrument i eller något annat. Seriös politik handlar om att prioritera och ibland göra svåra och smärtsamma avvägningar. Alla kan presentera långa önskelistor på bra förslag. Alla kan hitta fantastiska ändamål som är värda stöd. Men politik handlar om att i varje ny tid prioritera varje skattekrona. Budgeten är det redskap vi använder för att visa vilka avvägningar vi gör. Tyvärr har det största oppositionspartiet nu igen visat att man inte kan leverera ett trovärdigt alternativ för de prioriteringar man vill göra. I stället ser vi en önskelista som saknar finansiering eftersom den finansieras med neddragningar som man aldrig skulle drömma om att genomföra i verkligheten. Det finns några korta exempel. Socialdemokraterna föreslår att en fjärdedel av försvarsanslaget, motsvarande , ska dras in till 2010. Då är det lätt att ösa på i kulturbudgeten. Dessutom sparar de 1,6 miljarder på under det att vi står inför ett stort ordförandeskap. Tillsammans motsvarar detta nästan lika mycket pengar som hela den samlade kulturbudgeten. Aldrig tror jag att Socialdemokraterna hade kommit på tanken att genomföra dessa världsfrånvända förslag om de suttit vid makten. Hur ska vi då kunna föra en seriös debatt om vilka prioriteringar vi vill göra på kulturens område? Vilka av satsningarna skulle uppgå i tomma intet om de var tvungna att faktiskt finansiera sina förslag och presentera neddragningar de är beredda att försvara, inte bara i opposition utan också när man har regeringsansvar? Det är inte bara regeringssidan som måste ta ansvar för förslagen. Även oppositionen har ett ansvar att presentera förslag på ett seriöst sätt. Hur ska vi annars kunna diskutera? blir det en nästan irrelevant övning att diskutera kulturbudgeten. är vi tacksamma om önskelistorna skickas raka vägen till jultomten och budgetarna till i stället för tvärtom. Avslutningsvis skulle jag kort vilja säga som en amerikansk historiker som heter , jr: En regering som uträttar och skapar något måste alltid bära en prägel av kaos. Den misshagar alltid dem vilkas rutin den sätter på spel. Ordentliga regeringar är mycket sällan skapande och skapande regeringar mycket sällan ordentliga. Politiker måste vara mer roade av det oroliga än oroade för det roliga. Kanske, fru talman, gäller detta i synnerhet oss som är verksamma inom kulturpolitikens område. Glad advent till er alla! 105 () replik: Jag förstår inte varifrån får att kulturpolitik skulle ha någon form av uppifrånperspektiv och att den skulle vara någonting som handlar om att skapa tvång. Vi står det vet för den konstnärliga friheten som princip. Vi menar att kulturpolitikens uppgift är att skapa en infrastruktur där den fria, konstnärliga utövningen ryms och där det finns olika former av konstnärliga uttryck. Jag skulle vilja ställa en fråga till med anledning av det utskottssvar som majoriteten har gett om filmstöd. När det gäller Film i Sameland och har utskottet fel, fel och åter fel. Jag skulle vilja lämna den utredning som jag håller här som ett bevis. Här framgår det som utskottsmajoriteten inte känner till, nämligen att det finns ett regionalt och lokalt intresse för det här projektet. Både landsting och kommuner har uttalat sig och är villiga att skjuta till medel och även , Filmpool Nord, Filmpool och så vidare. Alla de villkor som utskottet säger är en grund för att säga nej till det här är faktiskt uppfyllda. Jag frågar varför man inte vill satsa på ett så här fint projekt. Det är ju i linje med undertecknande av konvention om skydd av de nationella minoriteternas språk och kultur. Jag överlämnar betänkandet här, så får vi se vad som händer! 106 i (fp) replik: Det var många saker på en gång. När frågar mig varifrån jag tar detta med att det kommer uppifrån är det mycket enkelt att svara. Jag ser den lilla människan, den lilla familjen, samhällets minsta gemenskap, som ska beskattas mycket hårt för att finansiera alla de reformer, såväl inom kulturpolitikens område som inom andra politikområden, som vill satsa på. Det blir helt enkelt inte trovärdigt. har sagt att man har varit med och förhandlat fram 16 budgetar. säger jag, men ni fick inte igenom någon halv miljard där, och ingen hel miljard heller. Det blev, om något, en Kejsarens nya kläder-historia. Sedan handlar det om friheten. När talar om frihet vill jag bara säga detta: Sanningen är det som kan göra oss fria. Frihet är det bästa ting det vet vi att en klok människa, biskop , har sagt. Detta frihetsbegrepp har inte bäst gestaltats genom historien av den ideologi som företräder. När det handlar om de nationella minoriteterna, Film i Sameland och och den utredning som jag fått ska jag med stort intresse läsa den och återkomma i ärendet. Det blir en trevlig julläsning för mig. Tack för den! 107 () replik: När jag talade om budgetöverenskommelserna nämnde jag aldrig att jag har varit med om 16 stycken, men 10 kanske. Vi har satsat åtskilligt på kulturområdet. Glöm inte bort när vi införde 6 procents moms på litteratur. Det var en satsning som jag tror var 1,2 miljarder. Fri entré-reformen, som tycker så bra om, handlade också om åtskilliga . Det har varit en räcka av saker och ting. Det vi gör nu i är att vi ser framåt. Vi vill skapa den infrastruktur som jag talade om, därför att staten är inte fattig . Vi har 135 miljarder i överskott i statsbudgeten, och om man jämför med hur mycket och alliansregeringen sänker skatten 65 miljarder är 1 miljard oerhört lite i det sammanhanget, det som vi vill prioritera till kulturen. Jag tror faktiskt i grund och botten att tycker att det finns väldigt många bra förslag som har presenterat i sin budget, men det gäller ju för att om man är med i ett sammanhang får man stå för helheten. Men har man inte råd att satsa på kulturen nu kan man fråga sig när det är kulturens tur att få rimliga ekonomiska villkor. Tala inte om ideologiska bakgrund eller vad du vill! Vi står för den konstnärliga friheten, och det vet . Angrip och bemöt det faktiska i vårt förslag! 108 i (fp) replik: Ja, nu ska vi ta det mycket lugnt. Det är ändå så att det är våra gärningar och handlingar som är våra bästa domare, och jag sade mycket stillsamt, utan att peka ut någon, att den ideologi som företräder inte bäst kan sägas ha ökat människors frihet eller oberoende genom historien, varken i detta land eller i andra länder. Detta tror jag är en mycket objektiv sanning. ger vi Forum för levande historia ett utökat uppdrag att verkligen gå till botten också med de brott mot mänskligheten och mot enskilda individer som har ägt rum i historien av totalitära rörelser som nazismen och kommunismen. Det är viktigt, för sanningen är det som kan göra oss fria. Annars blir vi fångar här och . Människor utan förankring och kunskap om historien är oförmögna att skapa framtid inom alla politikområden. På kulturpolitikens område blir detta mycket tydligt. Vi är inte fångna här och . Vi vill veta vad historien kan lära oss och utifrån det här och skapa en politik, en kunskapsnivå och en bildningsnivå som gör oss rustade att möta framtiden, fria och oberoende, precis som hela kulturlivet ska vara fritt och oberoende. Där har vi liberaler mycket att vara stolta över. Jag vill ge en poäng också all heder för detta med bokmomsen. När man sänkte bokmomsen till gjorde vi en bred överenskommelse runt omkring det. hade verkat för det innan det genomfördes. När detta hände blev böcker, också historieböcker, mer tillgängliga för människor, och där kan vi läsa om hur den historiska utvecklingen har sett ut och vilket nu vi har att rätta oss efter här och för att bättre kunna möta framtiden och rusta de barn och unga som växer upp . 109 () replik: Jag tänkte först inte begära ordet, men sedan konstaterade jag igen att vi hamnar i resonerandet om de stora skillnaderna. Från socialdemokratiskt håll har vi på tre punkter haft invändningar mot budgeten, och precis som tog upp har vi några tillägg. Vi tycker att det är fel att flytta pengarna från En bok för alla. Vi tycker att de gör ett viktigt läsfrämjande arbete. Vi tycker att de genom sin bokutgivning, sina kanaler och sin folkrörelseförankring har en möjlighet att nå ut långt. Det stöd som ges är för att få ned priserna på böckerna. Man kan alltid diskutera hur man utformar stöd, men vi kan väl inte direkt säga att frågan har varit föremål för någon diskussion. deltog i samband med den manifestation som var på . Hon talade lite grann med representanterna från En bok för allas vänner. Jag uppfattade då att själv hade varit prenumerant på En bok för allas böcker och tyckte att det var bra och viktigt men att man nu hade gjort en annan prioritering. Det är riktigt, och det är de där prioriteringarna som vi ofta resonerar om när vi träffas så här. Vi diskuterar ett budgetförslag och våra olika alternativ. När ställer upp på en sådan här budget talar om att det är väsentligt med de möjligheter som ges till arbete för kulturarbetarna, vilket vi kan vara alldeles överens om ser då inte ett problem i att om inriktningen för hur vi ska nå kulturen bara ska hänga på hur stor skattesänkning vi får kommer det att bli skillnader i vilka möjligheter man har att nå kulturen? 110 i (fp) replik: Det är spännande när vi får tillfälle att diskutera litteratur. Det finns mycket som vi ser likadant på det vet jag också. När En bok för alla tillkom var det nödvändigt för att öka läsandet i landet. Böcker var då mycket dyra, och bokmomsen låg på . Böcker var inte tillgängliga på samma sätt. Detta var innan pocketboomen fullständigt exploderade. är situationen annorlunda. Bokmomsen är som vi precis hörde företrädare tala om. Det finns böcker att köpa i Pocket shop för samma pris som En bok för alla för var och en på järnvägsstationer och i kiosker. Själv köpte jag förra årets nobelpristagare i kassan på Ica i i för . För mig är detta en bok för alla. En bok för alla har gjort fantastiska saker, och de ska ha all heder för det. Men vårt uppdrag är dessa svåra prioriteringar. Hur använder vi bäst skattebetalarnas pengar för läsfrämjande? Är det genom att ge ut En bok för alla som bara finns där de som redan läser går, alltså på studieförbund, bibliotek och på en del arbetsplatser, men långt ifrån alla? Pocketböcker kan man nu hitta på Ica, , närlivsbutiker och bensinstationer. Det är en bok för alla. Låt oss fokusera på vad läsande egentligen är. Att en mamma eller en pappa köper en bok på Ica det finns barnböcker där också och går hem och läser för barnen är att förvalta väl den tradition som folkbildningsrörelsen En bok för alla har byggt upp. För övrigt finns möjligheten kvar för En bok för alla, som ägs av , och , att fortsätta med sin utgivning det finns inget som hindrar det men då på kommersiell grund. 111 () replik: Prioriteringar är precis det som det handlar om.