prot · GU0964 · 2007-02-21 00:00:00 — En tredje rubrik är: Spriten flödar från Vin & Sprits fabrik i . Vidare kan man läsa: För bolagsledningen är det som ska blötläggas med vodka : är en enorm potential för oss. Vad och vem styr de statliga bolagen? heter , och den är mycket kritisk. En fråga som är synnerligen relevant att ställa sig är: Vad och vem styr Vin & Sprit? när det här har hänt, alltså när medarbetare på statliga Vin & Sprit har mutat medarbetare på ett annat statligt företag, måste man ställa sig frågan inte bara vad de här personerna tänkte på utan också vad deras chefer tänkte på, vad bolagsledningen tänkte på, vad styrelsen tänkte på och vad näringsministern tänkte på när man utövade sin ägarstyrning på ett sådant sätt att det här kunde hända. Samhällsintresset, herr talman, av att dränka i svensk vodka måste det också sättas ett stort frågetecken för. En tredje vinstmaskin för staten är , med över halva totala marknaden och en extremt dominerande ställning på många delmarknader. Vi vet alla hur vi dränks i marknadsföring: Bli onödigt rik. Plötsligt så bara händer det. Här dunkas reklambudskapet ut till oss: Bli onödigt rik, men inte på jobb, inte på att ta risker genom att driva företag och ge andra människor jobb, utan genom att ta risker på spel. Det är statens budskap. På hemsidan får man för säkerhets skull erbjudandet att om man inte vinner på något annat sätt kan man spela i mobilen. Man kan också läsa på att hela överskottet tillfaller idrotts- och folkrörelsernas barn- och ungdomsverksamhet samt statskassan. Tittar man efter och klickar vidare en ganska lång bit hittar man det där: Jo, hela överskottet tillfaller idrottsrörelsens barn- och ungdomsverksamhet och statskassan, fast i proportionen tre fjärdedelar till staten och en fjärdedel till barn och ungdomar. Det är inte riktigt det intrycket man får, framför allt inte i reklamen, där det bara dundras ut att ju mer du spelar, desto mer får idrotten. Att staten tar det som idrotten får framgår inte riktigt. Vari ligger samhällsintresset att övertala människor som är ointresserade att börja spela? Jag tycker att det är viktigt att vi diskuterar det statliga ägandet ur många olika perspektiv. Men en sak som jag tycker borde få en större dimension i det här är just statens roll att vara ett föredöme, inte bara den som sätter spelreglerna och dömer enligt spelreglerna, utan också den som visar fair play. Det här är ytterligare en viktig dimension när vi diskuterar vad vi ska göra för att få bättre socialt ansvar, bättre jämställdhet och bättre genomskinlighet i det privata näringslivet. Jag välkomnar den proposition som ska komma från regeringen om att börja processen med försäljning av de statliga företagen. 7 (): av aktieägarna äger av aktievärdet. Den här procenten av aktieägarna röstade sannolikt inte i någon större utsträckning på . De röstade nog fram den regering som företräder. Det är deras regering. De vet att det ägande de har ger makt och ger möjligheter till stora inkomster och förmögenheter. De har röstat fram en regering som kan ge dem ännu mer makt, ännu större inkomster, ännu större förmögenheter. Det är en makt som också inskränker demokratin. Det handlar inte om demokratiskt valda makthavare, utan det handlar om dem som genom sitt ägande kan utöva utpressning på politiska beslut, som kan använda sitt ägande till att påverka människors vardag och livsvillkor på ett mycket genomgripande sätt. Den utvecklingen vill förstärka. De företag som diskuteras för utförsäljning är vinstmaskiner. Man kan lugnt säga att det regeringen gör är att privatisera vinsterna och socialisera förlusterna. Staten ska vara en städgumma som tar hand om det som går dåligt medan de rikaste ska håva hem vinsterna från de vinstdrivande företagen. Det är en usel affär för skattebetalarna. har gjort en genomgång. Om man räknar lågt på utdelningarna från dessa företag handlar det kanske om 15 miljarder. Säljer man dem och betalar av på statsskulden kommer det, högt räknat, att innebära minskade räntekostnader på 5 ½ miljard. Det är ett glapp på nästan . Det är en usel affär. Det är verkligen regeringen i sin prydno. I stället för att ta sitt ansvar som ägare och investera för framtiden och göra oss rikare vill man göra den lilla procent som äger huvuddelen av aktierna på börsen ännu rikare och mäktigare. Det finns en myt att vi i har en stor skuldbörda som tynger oss oerhört. Men vi ligger bland de länder i som har lägst statsskuld! Vi har en nettoförmögenhet. Vi är rika i , bland annat tack vare vårt gemensamma ägande. Vi blir fattigare när du, , säljer ut det till dem som redan har mycket. Vinnarna är riskkapitalister, presumtiva köpare och naturligtvis mäklare som kommer att tjäna enorma belopp på att förmedla försäljningen. Förlorarna är vi andra. Det är skattebetalarna, det är majoriteten av svenska folket. För någon vecka sedan stod det i om rekordutdelningar i statliga bolag. stod det att staten missar utdelningsfesten med anledning av de utförsäljningar som sker rekordutdelningar som kommer att tillfalla någon annan. Konkurrensen minskar med utförsäljningen. Eftersom ägandet ger makt kommer naturligtvis nya ägare att använda sig av det. Vi skulle ha velat använda detta ägande på ett demokratiskt sätt för att uppnå regionalpolitiska mål, miljöpolitiska mål och för att öka rättvisan och minska klyftor i samhället. säger häpnadsväckande nog att det finns en risk att staten använder ägandet i politiska syften. Det är just det som är meningen, ! Vi ska äga för att uppnå politiska syften, för att minska klyftor mellan landsdelar och mellan människor och för att minska skillnader mellan klasser och mellan kön. Det är politiska mål som vi ska uppnå, bland annat genom det ägande som vi har. Risken är att man i stället överlämnar den makten till dem som inte har några som helst regionalpolitiska, miljöpolitiska eller jämställdhetspolitiska mål och som över huvud taget inte tar hänsyn till rättvisan i samhället. Det är tydligt att ägandet ska ge mycket stora befogenheter i värld. Men det gäller bara det privata ägandet. Där är rättigheterna närmast absoluta. De ska inte få inskränkas av fackliga rättigheter eller någonting annat. Det statliga ägandet ska däremot aldrig kunna utövas över huvud taget. Det är en enastående nyliberal enkelspårighet i tänkande. En bra och ansvarsfull ägare hade i stället använt de goda tiderna till att investera . Staten har ett brett och välskött ägande. Vinsterna därifrån kan tillsammans med goda ägardirektiv användas för en livsnödvändig miljöomställning, för att stärka villkoren för ny forskning och teknik och för att bredda tillgången till infrastruktur i samhället. I stället ska allting säljas ut till dem som redan har mest och till ägare som drivs av en mer kortsiktig logik och mer kortsiktiga intressen. Det är usel ekonomisk politik. Det är intressant att sällan eller nästan aldrig diskuterar vilka det är som ska köpa. Vilka är det som ska göra dessa vinster ? Tar vi som exempel vet vi att det finns åtminstone två intressenter; och Nordea har uttryckt intresse. På vilket sätt skulle konkurrensen på utlåningsmarknaden öka om eller Nordea tog över som har gett samtliga låntagare i lägre räntor, ? Du är en utförsäljnings- och privatiseringsminister. Den rikaste procenten av aktieägarna kan vara nöjda när de ser ditt agerande. I detta anförande instämde , och (alla v). 8 PER (): För är statligt ägande av bolag inget självändamål utan ett medel för att uppnå angelägna samhällsmål. I de fall där bolagen inte kan eller bör användas för att styra samhället i en viss riktning anser vi att de bör säljas. Att använda de statliga bolagen enbart som ett sätt att förvalta statens kapital anser vi vara tveksamt eftersom det kan medföra negativa effekter på konkurrensen på marknaden. Vi anser också att när staten äger bolag ska dessa styras så att de kraftfullt bidrar i omställningen till miljömässig hållbarhet och så att de är föregångare i arbetet för mänskliga rättigheter. Den svenska staten är största ägare av företag. förvaltar 55 företag, 41 ägs helt av staten och 14 ägs tillsammans med andra. De statliga bolagens sammanlagda omsättning uppgick till drygt 300 miljarder, och antalet anställda var omkring 200 000. Dessa fakta kan vara värda att upprepa. De visar hur oerhört stor del av den svenska ekonomin som det statliga ägandet utgör. Det visar också att bolagen opererar på många olika marknader och även i andra länder. När man ser på de bolag som ägs av svenska staten är det dock ganska uppenbart att ägandet inte i första hand speglar dagens förhållanden och de samhällsproblem som måste lösas . I stället är det så att många av bolagen finns kvar i statens ägo som ett resultat av beslut som fattades för många decennier sedan och som speglade den tidens behov. Ett exempel på detta är Nordea, som är en rest av det nedlagda Nordbanken, och , som är återstoden av ett televerksmonopol som inte längre existerar. På båda dessa marknader, bankmarknaden och telemarknaden, finns det många aktiva företag och en god konkurrens. Vi anser därför att det i högsta grad finns fog för att se över och modernisera statens ägande. Det är också uppenbart att det statliga ägandet är långt ifrån problemfritt. Till exempel har i flera granskningar påpekat att de statliga bolagen drivs på ett sätt där styrningen ofta är mycket otydlig. Det är därför oklart vilka krav som bolagen ska uppfylla genom sin verksamhet. De statliga bolagens årsredovisningar är spretiga och saknar i många fall redogörelser för hur bolagen har uppfyllt sina samhällsuppdrag. har starkt kritiserat statliga bolag för att de antingen helt och hållet saknar en global etikpolicy eller för att den policy de har inte följs upp. Detta gör att representanter för statliga företag riskerar att bryta mot mänskliga rättigheter i andra länder runt om i världen. Det har också framförts svidande kritik mot hur statliga bolag agerar i miljöfrågor. Till exempel motverkar klimatmål genom att investera i tysk kolkraft och riskerar att med sina skogsbruksmetoder försvåra målet om ökad biologisk mångfald i skogen. Det finns alltså mycket kvar att önska när det gäller statligt företagande. har inte som ideologisk utgångspunkt att staten ska äga och driva företag. Vi anser tvärtom att det finna flera viktiga skäl att ha en restriktiv hållning när det gäller statligt ägande av företag. Först och främst uppstår det mycket lätt intressekonflikter när staten både ska reglera en marknad och driva företag på samma marknad. Staten ska kontrollera att marknaden fungerar och att företag som verkar på marknaden inte gör det på ett osunt sätt. Det kan därför uppstå en dubbelroll när staten som ägare har ett intresse och staten som reglerare ett helt annat. Staten har också helt andra möjligheter till finansiering av sin verksamhet än vad privata aktörer har. Detta gör att det mycket lätt uppstår en osund konkurrenssituation. Genom att staten i princip har obegränsad kredit blir de finansiella förutsättningarna olika för statliga och privata bolag. Konkurrensen snedvrids och privata företag på marknaden riskerar att trängas undan. Men vi i anser också att det finns många tillfällen då staten ska äga bolag. Det handlar framför allt om verksamheter där det förekommer naturliga monopol, det vill säga marknader där konkurrens inte är möjlig. Det kan till exempel handla om marknader för olika typer av infrastrukturnät såsom vägar och telefonnät. I dessa fall kan det vara bättre att staten äger en monopolverksamhet. Staten kan därmed vara med och sätta pris och bestämma utbud i stället för att vi går över till ett privat monopol. Även på marknader där det finns konkurrens kan det ibland vara befogat för staten att äga bolag. Staten kan till exempel äga bolag som ett sätt att reglera en marknad för att få den att fungera. Det kan handla om att alla medborgare ska få tillgång till grundläggande tjänster som kollektivtrafik, postgång, betaltjänster och så vidare, även om de inte har köpkraft nog att få detta på en privat marknad. Det kan också vara så att privata aktörer inte är beredda att satsa de resurser som krävs för att marknaden ska utvecklas i en önskad riktning. Det kan till exempel handla om investeringar i ny teknik för förnybar energi där staten genom bolagsägande kan och bör verka för en omställning av energisystemet. En aspekt som jag tycker saknas i debatten är det sätt som staten ska driva sina företag på. Det verkar finnas en ganska bred enighet om att staten ska äga många bolag, men vi har inte pratat så mycket om hur bolagsstyrningen ska se ut. Vi anser att statligt ägande av företag förutsätter en aktiv ägarroll för att det ska vara legitimt att äga företag. När staten äger företag måste de vara ledande i omställningen till ett hållbart samhälle och i att respektera mänskliga rättigheter. Det statliga ägandet och förvaltningen måste vara transparent, och målen för verksamheten ska vara tydliga och utvärderingsbara. har i sitt budgetförslag med utförsäljning av statliga bolag på , precis som alliansen har. Det är dock viktigt att betona i det här fallet att vi inte kommer att medverka till att utifrån ideologiska motiv sälja bolag till underpris. Försäljningen av statliga bolag måste ske till absolut högsta möjliga pris för att skattebetalarnas resurser ska förvaltas på bästa sätt. 9 Statsrådet (): Jag kan börja med att instämma i Per anförande i långa stycken. Jag tycker att han på ett utmärkt pedagogiskt sätt tydliggjorde just de problem som finns med dubbelrollen där domaren plötsligt går in och spelar på planen. Tack för detta! hade lite större bekymmer, tycker jag. var det så, , att det var något som röstade på den här regeringen. Det är faktiskt den första majoritetsregeringen på . matematiska färdigheter skulle knappast falla utbildningsministern i smaken. Han talar om som största ägare. Sanningen är att det är staten, , som är den största ägaren. av ägandet på Stockholmsbörsen utgörs av institutioner. Det vi behöver göra, , är att öka det privata direktägandet så det är fler medborgare av kött och blod som känner ansvar för de företag som finns på börsen och som är ryggraden i vår välfärdsförsörjning. Jag tror att har ett problem att få ihop någon sorts koalition i de här frågorna. Där har vi en samsyn i alliansen och tydligen också glädjande nog med . tar upp styrelsen i Sonera. Det jag har sagt är att det var en enig valberedning. Alla de stora ägarna stod bakom det här förslaget. En valberedning anlitar konsulter för att utvärdera en styrelses arbete. Man hade till och med två olika oberoende konsulter som gjorde detta, och det låg bakom valberedningens arbete. har i tidningsintervjuer sagt att han har varit medveten om problemen i men inte varit beredd att göra någonting åt det som näringsminister. har vi sett till att det har kommit en styrelse som också klarar av de nya utmaningar som framtidens telekommarknad innebär, med musik i mobilerna, helt nya utmaningar än de gamla mer tekniskt inriktade. Jag vet inte om har besökt och träffat dess ledning. Jag gjorde det i går. Det är ett fantastiskt företag som precis som säger har varit kreativt en nischbank som har sänkt kostnaderna för oss som bosparare, javisst. Det finns en framtidstro. Man har idéer, man vill arbeta vidare, men man vill också hitta nya samarbetsformer tillsammans med nya ägare. Hela ledningsgruppen står som en man bakom att det blir nya ägare, . Det är en ny situation, också på bolånemarknaden, där man är marknadsledande. Man är, som någon skriver , enbent såtillvida att man bara har en affär medan andra banker har flera. Jag tror att det är viktigt för detta fina företag att få chansen att utvecklas. Vi ska tillsammans med ledningen för diskutera bästa förutsättningar för detta företag . Jag håller med om att avkastningen på eget kapital i företag med statligt ägande har legat betydligt över räntan på statsskulden. Det är självklart. Så ska det ju vara, att en riskplacering ger en högre avkastning än statslåneräntan. Självklart är det så. Men vilka slutsatser kan man dra av det? Det skulle då vara är inne på detta att staten ska låna ännu mer än de 1 200 miljarderna som vi redan har och köpa lönsamma företag. Kanske vi skulle köpa , eller kanske rentav hela , eller varför inte , detta lönsamma företag, och få avkastning på det sättet? Skulle jag eller vara bättre än entreprenören att driva detta företag? tror säkert det. Men jag tror inte det. Jag tror inte att svenska folket tror det. Det är väldigt viktigt att vi ger de statliga företagen bästa möjliga förutsättningar att utvecklas också med nya ägare, men det ska ske på ett planerat och noggrant sätt. 10 (): Den ideologiska trosvissheten lyser verkligen igenom när jagar upp sig här på slutet. Antingen säljer man ut allting staten äger eller så måste staten också köpa och . Det är detta som bekymrar mig så mycket, och det är det som kommer att leda regeringen till att göra mycket dåliga affärer för medborgarnas räkning. Det är lika dålig argumentation att säga att staten ska äga allt som att säga att staten ingenting ska äga för att man lärde sig att så här ska jag tycka. Låt klokskap och överväganden leda regeringen i stället för den ideologiska trosvissheten som är mycket farlig när man ger sig ut på försäljarstråt. Jag tycker att den här diskussionen väldigt tydligt visar vilken tankeoreda som ligger bakom. Man har bestämt sig i regeringen. Man ska sälja för minst 150 miljarder. Det är steg 1. Sedan har man satt sig ned och funderat på varför, hur och till vem. Vi får rader av olika besked och har fått så ända . Vi tar det ekonomiska först: Vi har visat väldigt tydligt att här handlar det om tillgångar som svenska folket har som avkastar mycket stora resurser. Det är en dålig affär för staten att sälja ut. Det kommer att leda till statsfinansiella försvagningar. När pressas på det området går han så långt som att säga: Jo, men de här statliga bolagen kommer att gå mycket sämre . Vilken strategi för en som ska sälja bolag! Man säger till marknaden: Köp de här! De kommer att gå riktigt dåligt . Vem ska köpa? var väldigt tydlig när han blev utsedd till utförsäljningsminister. Högsta pris ska gälla, ingenting annat. Men när debatten kom i gång om vad som händer med Sonera, med huvudkontor, forskning och utveckling när svenska staten är huvudägaren och det är riskkapitalbolagen som kommer att vara de stora intressenterna det är de som är beredda att betala mest då gick statsminister in och sade att huvudkontoren och forskning och utveckling ska vara kvar i . Vad är det nu som vägleder regeringen? Är man beredd att sälja till ett lägre pris till någon som ger vissa garantier? Vad har man för mandat att skänka bort en del av medborgarnas förmögenhet till den köparen i så fall? Red ut denna tankeoreda! Vad ska säljas? Också här ser vi under denna debatt nya överraskande besked. I valrörelsen sades det att , och inte skulle säljas ut, efter att vi hade jagat er på den punkten. För de var ju alltid på försäljningslistan tidigare. Men säger att kan säljas ut. Han säger att det bara är och som är skyddade. Så nu är uppe på försäljningslistan, en mycket viktig skogsägare i . resonemang leder helt och hållet till att måste säljas ut. Det går inte att upprätthålla förtroendet på en konkurrensutsatt marknad för , säger . som är ett av våra viktigaste verktyg i energipolitiken! Den förra socialdemokratiska regeringen kom i dialog med fram till investeringar på i förnybar energi. Plötsligt dyker det upp på försäljningslistan. Det är klart, , att i ett helägt statligt bolag gillar företagsledningen läget. De har ju en ägare som säger att de ska säljas ut. Men vad händer för hushållen, för kunderna? När man säljer till högsta pris är risken uppenbar att vi till syvende och sist får en sämre konkurrens på bankmarknaden. Det leder till högre kostnader för hushållen. Bostadsrättsinnehavare med lån på har tjänat . Och du som bankminister, , bortser från riskerna med en försämrad bankkonkurrens när man är på försäljningsstråt. Jag har inte blivit lugnad av de besked som regeringen gett i debatten. I detta anförande instämde , , , , , , , , och (alla s). 11 (): Det är roligt att lyssna på . Han är i alla fall tydlig. Men skulle man använda de statliga företagen på det sätt han vill då skulle man nog rätt snart få ställa in den här utdelningsfesten. Företagen har ju då en massa andra hänsyn att ta, och då blir det ingen vinst. De som motsätter sig utförsäljning bortser, tycker jag, från de risker som ett aktieägande medför. Vi har en högkonjunktur med mycket goda utdelningar. Men i en lågkonjunktur kan det raskt förändras; det har vi tidigare smärtsamt fått erfara. Det är att tvinga ägarna, i det här fallet staten, att skjuta till betydande belopp för att rekonstruera företag. Historien när det gäller statliga företag förskräcker det är inte fel att läsa historia. Sådana här behov inträffar i en lågkonjunktur när samhället i övrigt, det offentliga, måste dra åt svångremmen. kommer kraven på att vi ska rädda jobb. Då kan man fråga sig: Tycker Socialdemokraterna och Vänstern att det statliga ägandet är optimalt? Har vi hamnat precis på den punkten att vi inte ska omstrukturera och inte göra någonting, utan vi ska sitta still i båten? Kanske ska vi utöka ägandet. Jag skulle tro att tycker det. Det kan det vara intressant att få veta. Precis som sade kan vi kanske få ett statligt . Det har också förts fram argument om att staten garanterar sysselsättningen. Men exemplen på neddragningar är många inom den statliga sektorn. Senast gällde det Vin & Sprits fabrik i där över 80 anställda fick gå. Det visar att alla företag, oavsett om de ägs av staten eller om de ägs av det privata, kräver omstruktureringar. 12 (): Det är intressant att höra oppositionen i den här debatten. Det är helt olika bilder man får. Framför allt vill jag skicka en eloge till Per som jag tycker har en skönt ifrågasättande attityd till det statliga ägandet. Att det är tveksamt att använda statens företag bara som ett sätt att förvalta statliga resurser är en syn som jag helt och hållet delar. När det gäller och verkar det koka ned till att det är just förvaltning av statens resurser som är syftet med det statliga ägandet. kommer tillbaka till sådana resonemang, så det kokar ned till att det är det som är syftet. Hos däremot verkar ett bakomliggande syfte vara att man gärna vill se ett större ägande. Men framför allt vill man använda allt statligt ägande till att uppnå politiska mål inte bara där man kommer fram till att det finns ett tydligt samhälleligt uppdrag till exempel när det gäller utan uppenbarligen i bredare lager av det statliga ägandet. Just för att få lite klarhet i de här diskussionerna om var det är rimligt och rätt att staten är kvar som ägare tycker jag att det är helt rätt att vi gör den här genomgången av det statliga ägandet. Just nu finns det sex företag på försäljningslistan som inte har något tydligt samhälleligt uppdrag. När det gäller mitt inledningsanförande läste in att nu finns på försäljningslistan. Det är ingen hemlighet att tycker att mycket väl skulle kunna säljas ut i mindre brukningsenheter. Såvitt jag förstår har Socialdemokraterna kanske problem med att se flera småföretag verkande som skogsägare. Det är ändå vår ingång. Där vi väljer att vara kvar som ägare ska vi vara ett föredöme. Också där håller jag helt och hållet med Per . 13 (): När man lyssnar på får man ett intryck av att det inte är samma som år ut och år in suttit här och röstat för ett bemyndigande om att sälja för och om att sälja vissa statliga bolag. Jag tror ändå beträffande denna min iakttagelse att det är samma som gjort det och som stått här i talarstolen. Möjligen får han lite svårt där med trovärdigheten, enligt mitt sätt att se på detta.