prot · GV0927 · 2007-11-20 00:00:00 — Det kan också vara väldigt svårt att göra rätt för sig eftersom det finns andra utgifter, för mat och livsnödvändigheter, som man måste ta i första hand. Det är en helt annan fråga. Det här är regler i utsökningsbalken, och jag framhåller återigen att jag inte kan se att det som LiseLotte har påstått i interpellationen om finansbolagen och att det skulle gå skattemedel till deras vinster är riktigt. 38 (m): finns det nästan humoristiska inslag i de här debatterna. var det högerns argumentation kontra vänsterns där då jag, som antagligen tillhör högern, utmålades med ord om möjligheter att välja för föräldrar och så vidare. Låt mig reda ut det här. Möjlighet att välja om man vill betala för sina barn har man inte. Föräldrar är skyldiga att bidra till sina barns försörjning. Det har vi varit överens om i den här . Vi har också varit överens om, möjligen med undantag för , att man däremot kan välja hur man betalar det man ska betala för sina barn. majoritet har tyckt, och jag tycker att det var väldigt klokt, att man vill premiera föräldrar som kommer överens och där man betalar direkt till den som ska ha bidrag eller stöd. Gör man inte det är det något mindre förmånligt. Jag tycker att det är en rimlig ordning. Det är viktigt att vi försöker få människor att fortsätta ta ett gemensamt ansvar för gemensamma barn också när de har skilt sig eller när de har valt att inte bo ihop, och det har varit avsikt. Man kommer ändå inte ifrån att för föräldrar som är skyldiga att betala för sina barn eller som är ensamstående är den ekonomiska situationen väldigt besvärlig, och situationen i övrigt också för den delen. Det kan vi diskutera i många andra interpellationsdebatter. Det som möjligen är ett problem, med anledning av de frågor som interpellanten har tagit upp, är att det kanske är otydligt för en del föräldrar vad som faktiskt gäller och varför. Där har jag understrukit att det kommer bättre information och att det är viktigt. Däremot tycker jag att grundprinciperna för hur det här fungerar och hur man har turordningen när det gäller att betala skulder vid en löneutmätning är rimliga. Jag tycker att majoritet har kommit fram till rätt kloka avvägningar, och jag är nästan förvånad över att uppenbarligen tycker att de är det knepiga. 39 (): Jag har en liten kommentar till . Jag tycker inte att det jag diskuterar är en helt annan fråga. Det jag diskuterar är barnens bästa utifrån den situation som råder , en situation som är väl omvittnad av till exempel föreningen , där de här föräldrarna finns. Det är verkligheten som råder , och har vi möjlighet, vi som är lagstiftare här i , att rätta till och göra saker och ting bättre vill jag att vi ska göra det. Därför har jag tagit upp den här frågan. Jag menar att reglerna och tillämpningen av den här utsökningsbalken måste ändras. Skulle man bara ta hänsyn till förarbetena skulle situationen för många av de fattigaste i förbättras. Praxisen måste bli att ska ta hänsyn till den skuldsattes hela situation och att umgänge med barn alltid måste räknas med. Så är det inte i verkligheten. Vi brukar i många andra sammanhang, som jag har sagt, prata om barnens bästa som en ledstjärna. Ska man då som liten tvingas avstå från en av föräldrarna på grund av ekonomin och samhällets outgrundliga regelverk? För det är också bevisligen så, precis som justitieministern sade, att det här inte är någon medveten kunskap hos ensamstående föräldrar, inte hos många i alla fall. Det är en stor brist bara det. Det verkar som om dagens regler, som vi läser dem i allmänna riktlinjer, mer tar hänsyn till långivare och kreditbolag än till barnen. Jag håller fast vid att det verkligen är så. Det är en verkligt konstig ordning när kommunala skattepengar ska gå till att finansiera vinster hos finansbolag där de underhållsskyldiga har sina skulder. Men om jag läser svaret med positiva ögon kan jag trots allt se att det finns en viss förståelse för situationen hos då hon i slutet av svaret säger att man överväger en översyn av utsökningsbalken och särskilt frågorna om gäldenärernas situation vid löneutmätning. Jag skulle dock vilja ha en mer exakt tid för när den här översynen kan bli av, för det brådskar för alla fattiga familjer. Jag hoppas att regeringen verkligen har barnens bästa för ögonen när man gör den här översynen. 40 (m): Jag tror att det är viktigt i den här diskussionen att ha klart för sig att det är en besvärlig situation man har om man är med i föreningen för dem som har insolvensbekymmer. Jag har också träffat många av dem, och det är så. Däremot tror jag inte att det är reglerna på just det här området som ställer till det mest av allt, utan det finns annan problematik. Det är också så att man som ensamstående förälder eller som underhållsskyldig i någon mening ofta har en besvärlig ekonomi. Jag tror nästan att alla föräldrar av och till tvingas att avstå från trevliga saker för sina barn på grund av ekonomiska problem. Det kan vi bara lösa på ett annat sätt, nämligen genom att se till att folk får arbete och att vi har bättre villkor överlag. Men det handlar inte om hur man reglerar detta med löneutmätning och skillnaderna där. Jag är ändå av uppfattningen att det är en poäng att försöka få föräldrar att själva reda ut vad man ska betala. Om man hanterar det själv har man en fördel av det. Jag tror att det är en bra regel, men det är viktigt att man vet om den. Det skulle underlätta för och många andra om föräldrarna inte höll på med myndigheter som mellanhand. Det skulle naturligtvis också spara pengar. För samhället vore det en fördel. Men det är en bisak. Jag tycker att det är en lite konstlad problematik som tas upp i interpellationen i vissa delar. Sedan är det viktigt att vi ser över de konflikter som finns mellan olika regelverk för att räta ut en del frågetecken. Jag nämnde ju den här utredningen som ska se över utsökningsrätten. I det ingår naturligtvis att titta på umgängeskostnader, som man alltid kan diskutera på väldigt många olika sätt. hävdar man från en del håll att det är otroligt svårt att få det hela att gå ihop. Då får man väl se om det finns några orimligheter, men min grundinställning är att har hamnat ganska rätt när det gäller de principer som gäller regler för utmätning och annat och också när det gäller regler för att betala för sina barn. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2007/08:141 om rättsintyg i våldtäktsutredningar 41 (m): har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder för att åklagare och polis rutinmässigt ska begära ut och analysera rättsintyg i våldtäktsutredningar. Rättsintygen fyller en viktig funktion när det gäller att utreda och lagföra brott. För att höja kvaliteten på rättsintygen infördes en ny ordning för utfärdande av rättsintyg. Innebörden av den nya ordningen är att har huvudansvaret för att utfärda rättsintyg. Sedan reformen genomfördes har fler rättsintyg inhämtats. Enligt uppgift har också kvaliteten på rättsintygen förbättrats. Däremot har antalet rättsintyg grundade på en kroppsundersökning minskat. Detta är enligt min mening värt att uppmärksamma. Jag utgår från att syftet med lagstiftningen om utfärdande av rättsintyg får genomslag i den brottsbekämpande verksamheten. Att bedöma vilken bevisning som krävs i ett enskilt ärende och när rättsintyg ska hämtas in är däremot uteslutande en uppgift för de brottsbekämpande myndigheterna. Jag kommer att noga följa utvecklingen på området. 42 (): Jag vill tacka ministern för svaret. Tidningen gjorde en intervju med en representant för den nya akutmottagningen för våldtagna kvinnor på , en akutmottagning som jag som vänsterpartist är väldigt stolt över, för det är i i som har drivit på för att få till den. Det rör sig om ungefär 600 fall, och av fallen anmäldes också. Det kan ju vara så att en kvinna tar tillbaka och av sekretesskäl inte tillåter att man använder materialet, men jag tror i alla fall om dessa att har man tagit steget att anmäla så menar man också allvar med detta. Det som bekymrar mig är att åklagare och polis i hälften av de här fallen inte kräver det här rättsintyget. Vi vet utifrån historien att det är ett bekymmer i rättegångsförhandlingar när ord står emot ord. Intygen är väldigt betydelsefulla. Jag kommer också ihåg att överläkaren som intervjuades på denna avdelning var väldigt bekymrad. Man lade ned ett stort arbete på att göra en utförlig dokumentation, men den begärs sedan inte ut som stödbevisning. Jag är glad för det svar jag har fått såtillvida att ministern har uppmärksammat att rättsintyg grundade på kroppsundersökning har minskat. Vad gäller kvaliteten lär det ju ha blivit bättre sedan den nya lagstiftningen kom, men professor på tycker inte att det här är tillfyllest. Därför skulle jag vilja fråga ytterligare en gång: Finns det konkreta åtgärder som ministern tänker vidta? Det är ju också så att det kom en handlingsplan när det gäller mäns våld mot kvinnor, och där tar man specifikt upp rättsintygen. var det en ganska liten text där, så det kanske vore bra att konkret få reda på hur man ska kunna utveckla det här till det bättre, framför allt för dessa kvinnor som förnedras ganska grovt under en våldtäkt. Att bedöma vilken bevisning som krävs i ett enskilt ärende, skriver ministern, och när rättsintyg ska hämtas in är däremot uteslutande en uppgift för de brottsbekämpande myndigheterna. Men jag skulle ändå vilja passa på och fråga: Någonting borde man väl göra? I hälften av de här fallen begär man ut rättsintyg. Jag kan tycka att det är ganska slarvigt, och jag vet heller inte varför det är så. Beror det på det vi har sett i domstolar förnedrande frågor och så nämligen att det är en viss kvinnosyn som återigen syns i de här frågorna? 43 (m): Jag tror att och jag är helt överens om vikten av att använda rättsintyg och att det fungerar väl. Det är också så att i en rapport har föreslagit ett antal åtgärder för att få ökad användning av detta. Man pekar på en del problem som vi har. Vi har för få rättsintygsläkare. Fler behöver rekryteras. Man tittar på utbildning, handledning, kvalitetskontroller och lite olika sådana saker. Det bekymrar mig, detta med att kroppsundersökningar har försvunnit. Man har alltså inte riktigt de rättsintyg man alltid skulle önska ens i de fall där man har rättsintyg, och det skulle behöva göras mer. Jag vill ändå säga att har polismyndigheterna identifierat möjligheterna att förbättra sitt eget och åklagarnas arbete på det här området, och har under det här året vidtagit flera åtgärder för att öka användningen av rättsintyg. Man har bland annat tagit upp mer än en gång på länspolismästarmötena hur viktigt det är att implementera det beslut som har tagit. Men det finns i andra änden en del problem med brist på läkare som utfärdar dessa intyg, rutiner och annat, och det är därför som jag inte tycker att man kan kräva detta förrän vi har en utbyggnad. Vi kommer att arbeta vidare med att se till att polis och åklagare faktiskt inser betydelsen av och använder detta som verktyg. Det får absolut inte vara en fråga om kostnader eller annat när det gäller om man använder den här bättre bevisningen. En sak som vi naturligtvis kan göra det kan vi hjälpas åt med är att syna resultaten. Vill vi få upp antalet våldtäktsmål och annat som leder till beslut i statistiken så måste vi få bättre kvalitet i utredningarna. Men det kan naturligtvis också finnas anledning det är det jag vill fundera över att i regleringsbreven för polis, åklagare och återkomma i frågan. Vi studerar alltså väldigt noggrant den gedigna rapport som har gjort om hur det nya riksdagsbeslutet har fungerat och hur utvecklingen ser ut. Där ser vi en hel del positiva tecken, men som jag sade också en del som jag ser som bekymmer. Det får vi ta tag i. Det kommer alltså ytterligare anvisningar. Jag är glad över att poliserna själva inte minst har uppmärksammat betydelsen av att använda det här verktyget. 44 (): Ja, visst är det så, ministern: är nog ganska överens om de här frågorna, och vi vill också att det händer någonting i de här frågorna. Det här har ju en historik bakåt som man lätt kan uppfatta, herr talman, som att det går väldigt trögt så länge det är fråga om kvinnor, speciellt när det gäller de här sexualbrottsmålen. Jag vet också att en hel del görs hos åklagare och polis. Det har jag skaffat mig information om. Jag har också sagt i en del intervjuer att jag inte anklagar åklagarna generellt. Jag säger att det här inte gäller alla åklagare och inte alla poliser, utan det finns naturligtvis de som sköter sig. Men jag vill verkligen skicka en signal till dem som inte sköter sig. Därför tycker jag att det är bra med vidare direktiv från regeringen när det gäller de här frågorna. Jag hoppas att det händer en hel del på de här områdena. Man börjar bli ganska trött på att kvinnor, oavsett var vi befinner oss, har något slags underordnad betydelse. 45 (m): Det är klart att vi måste få ordning på detta. Då tror jag att man måste arbeta som i ramsan om katten på råttan och så vidare. Genom att sätta press på att vi ska få resultat när det gäller uppklaringen av de här brotten gäller det att se till att utredningarna blir bättre. Det inser alla poliser om de tänker efter: Vi måste få högre kvalitet i utredningarna. Och har man väldigt god nytta av rättsintyg. De problem som man då möjligen skulle kunna skylla på eller tycka finns är bristen på rättsintygsläkare, för det saknas på många orter i landet fortfarande men inte överallt. Sedan är det så det pekar på i sin rapport att det verkar som om kostnaderna för att inhämta ett sådant där rättsintyg avhåller en del polismyndigheter från att arbeta med det. I stället begär man ofta en kopia av patientjournalen i stället, vilket inte alls är lika bra. Det är bekymmersamt, och därför är det så viktigt att polisen trycker på och att man på länspolismästarmöten med flera sammanhang pekar på det värde rättsintygen har. Men då måste vi också se till att rättsintyget har uppgifter som kommer av en ordentlig kroppsundersökning. Det är inte alltid det trevligaste för den drabbade kvinnan. Det brukar vara tråkigt och jobbigt ibland, och det krävs kompetens i vården när man arbetar med att göra den typen av undersökningar. Men det är oftast den typ av teknisk bevisning som man kan behöva för att avkunna en riktig dom i den här typen av ärenden. Jag tror alltså att vi får arbeta mycket med att sätta press på resultat här och också se till att sprida kunskap om de möjligheter som finns. arbetar effektivt på det området och pekar i den senaste rapporten på många olika saker som behöver göras. Det tror jag att vi kan använda i de direktiv som vi ska ge polis och åklagare. 46 (): Jag har bara en fråga till som jag vill ställa. Det gäller rättsintygen och de förbättringar som ska göras och den utveckling som det nu ska sättas fokus på för att få lite bättre ordning på dessa frågor. Inom vilken tidsram tror ministern att vi kan få en förbättring? Är det eller , eller är det inom perioden för handlingsplanen som gäller mäns våld mot kvinnor? Det är en angelägen fråga. Det är bra att vi har den här debatten, för den i sig skapar debatt utanför det här huset, något som i sin tur innebär en påtryckning. När kan vi räkna med konkreta åtgärder? 47 (m): Bättre resultat när det gäller uppklaringen vågar jag inte sätta någon tidsram för, men det vore väl tusan om vi inte lite snabbare kunde se till att rättsintyg används på ett vettigt sätt, och att den möjligheten verkligen används. Vi vet att det är en viktig pusselbit för att komma längre i sak. Jag vill också säga att regeringen arbetar aktivt med dessa frågor. Vi sätter inte kvinnor på undantag. Vi har presenterat handlingsplanen som, precis som påpekades, ibland är lite kortfattad i beskrivningarna, vilket beror på att vi vill ha med väldigt mycket i den. För mig som justitieminister handlar det om att arbeta mycket med bemötandefrågor inom domstol, åklagarväsende och polis för att bemöta kvinnor på rätt sätt så att de vill och vågar anmäla, vågar berätta och håller ut under hela resan. Det handlar om , som även innehåller frågor om vad vi ska göra när besökförbud inte respekteras. Det handlar om ändrade skadeståndsregler och mycket annat. Det handlar alltså om hela denna problematik. Jag skulle kunna göra listan ganska lång. Frågan om rättsintyg är mycket viktig för mig. Det är därför den är med i handlingsplanen. Jag tycker också att det är mycket bra att vi nu har en färsk utredning där vi kan se hur de används, hur kvaliteten ser ut och vad vi kan göra. har dessutom tagit som sin uppgift att ge lite idéer om vad vi kan göra för att förbättra det hela. Vi måste dock rekrytera lite fler läkare för att kunna täcka upp så att den kompetensen finns runt om i landet. Det räcker inte med den utmärkta mottagningen på , som även jag har besökt. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till . 10 § Svar på interpellation 2007/08:150 om registrering av flygpassagerardata inom EU 48 (m): har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder för att stoppa förslaget om ett nytt system för registrering av flygpassagerardata inom EU. Insamling av information om flygpassagerare som finns i flygbolagens bokningssystem, så kallade PNR-uppgifter, pågår . Efter avtal mellan och samt överförs PNR-uppgifter från flygbolagen till amerikanska och kanadensiska tull- och gränsskyddsmyndigheter i samband med transatlantiska flygningar. vill gärna ingå ett liknande avtal med EU. Jag ska inledningsvis också säga att lufttrafikföretag har en skyldighet enligt ett direktiv att på begäran från behöriga myndigheter lämna ut förhandsuppgifter om flygpassagerare för gränskontrolländamål och för att bekämpa den olagliga invandringen. Sådan information omfattar biografiska data såsom resehandlingar, nationalitet, namn och restider. Inom ett PNR-system är avsikten att ytterligare informationstyper, till exempel kreditkortsnummer och ändringar i flygplaneringen, ska göras tillgängliga i ett tidigare skede. Syftet med detta är att skapa möjligheter för polisen att göra riskbedömningar av passagerare för att förhindra terroristbrott och annan allvarlig organiserad brottslighet. Kommissionens nu aktuella förslag om PNR är en del i ett paket med förslag som också omfattar en handlingsplan om säkerhet rörande sprängmedel och en revidering av rambeslut om bekämpande av terrorism. Kommissionen har också aviserat att ytterligare ett paket med förslag avses att läggas fram . EU:s agerande mot terrorism omfattar alltså flera planerade åtgärder. När det gäller PNR är en majoritet av medlemsstaterna positiva till att ett EU-system inrättas. Flera medlemsstater har också initierat åtgärder i den riktningen på nationell nivå. När vi nu analyserar detta nya förslag måste vi naturligtvis ägna särskild uppmärksamhet åt balansen mellan säkerhetsaspekter å den ena sidan och integritetsskydd och respekt för mänskliga rättigheter å den andra. En ytterligare fråga som rests i sammanhanget handlar om effektiviteten och mervärdet av ett PNR-system i förhållande till den stora mängd information som avses att behandlas. Den frågeställningen måste belysas ingående såväl i vår egen analys som i de kommande förhandlingarna. Rätten till privatliv är inte en absolut rättighet. Intrång i privatlivet får man göra, men det får endast ske om åtgärden har stöd i lag och är nödvändig i ett demokratiskt samhälle för att uppfylla vissa legitima mål. Åtgärden måste även stå i rimlig proportion till det mål som eftersträvas. Det krävs dessutom att lagen är tillräckligt tydlig för att dess adressater ska kunna rätta sig efter den och att den är förutsägbar. I det sammanhanget står det klart att inte minst de föreslagna lagringstiderna, men även avgränsningen av ändamålen och informationstyperna, kommer att behöva analyseras ingående. 49 (): Jag vill börja med att tacka justitieministern för att hon har tagit sig tid att besvara interpellationerna här . Detta säger jag mot bakgrund av den händelse som har inträffat och som berör oss alla som jobbar med frågor i rättsväsendet. Vi är väldigt angelägna om att se till att vi i ett demokratiskt samhälle kan skydda dem som representerar rättssamhället för vår räkning. Jag är väldigt tacksam att justitieministern ändå har tagit sig tid att ta debatterna. Jag förstår att det är många tankar i huvudet som upptar justitieministern just nu och att hon kanske inte just nu är så fokuserad på just den här frågan. Vi kommer att återkomma till frågan . Anledningen till min fråga är att jag på en mängd områden ser allt fler förslag som rör den personliga integriteten. Vi måste också ställa oss frågan om varje sådan åtgärd egentligen fyller det syfte vi vill uppnå. Det handlar om att den är proportionerlig, att det är rimligt att vi kan använda oss av den och att den är effektiv på något sätt. Man ser skillnaden mellan de uppgifter som finns enligt avtalet mellan EU, och . Det nya förslaget skulle gälla alla resor till tredjeland, inresa till tredjeland eller utresa till tredjeland. Det innebär en oerhört mycket större mängd data. Jag vill inte utvidga debatten ytterligare. Men i det sammanhanget måste jag säga att när det gäller att bekämpa terrorism och grov organiserad brottslighet finner jag det lite underligt att det gäller just ut och in från tredjeland och inte inom EU-länderna. Vi vet att terrorism också kan förekomma inom EU-länderna och inte bara mellan tredjeland. Man kan ställa sig frågan: Ett system som blir så oerhört omfattande, blir det över huvud taget så täckande att det kan fylla den funktionen? Den andra frågan som justitieministern tar upp är att lufttrafikföretagen har en skyldighet enligt ett direktiv att lämna ut förhandsuppgifter om flygpassagerare för gränskontrolländamål och för att bekämpa den olagliga invandringen. Där är det heller inte samma lagringstid. Där har jag en konkret fråga till justitieministern. Jag har läst en artikel som var ett referat från kommissionen att kommissionen också ska titta på en samkörning mellan den typen av register som finns och Schengensystemet. Vi börjar få en oerhört stor mängd register utan att man också tittar på en samkörning. Det innebär ett väldigt stort steg när det gäller skyddet för den personliga integriteten. Min förhoppning är att justitieministern i det fortsatta arbetet när det gäller förslagen från kommissionen framför allt lyfter fram frågan om den personliga integriteten och också frågan om hur proportionerligt det är. Visst får man göra intrång när det gäller skyddet för den personliga integriteten och begränsa människors rättigheter, men det ska vara proportionerligt. Ett sådant datalagringssystem kommer att vara oerhört omfattande och beröra alla människor som egentligen befinner sig på resa till eller från tredjeland. Dessutom ska materialet sammanlagt lagras . Om man tänker på all flygtrafik mellan tredjeland och eller från tredjeland till är det en oerhörd mängd data. Inte kan väl justitieministern anse att det kan vara ett effektivt sätt att bekämpa brottsligheten och ha respekt för den personliga integriteten? 50 (m): Låt mig börja med det jag hoppade över på s. 3 i interpellationssvaret, som ändå är en bra inledning. Sammanfattningsvis anser jag att det är alldeles för tidigt att ta ställning till det förslag som florerar. Det har kommit alldeles . Arbetet med att analysera det har precis påbörjats. Vi kommer att få anledning att återkomma till det. Det bör understrykas att förslaget ligger på bordet efter önskemål från medlemmarnas stats- och regeringschefer. Syftet är att man vill öka säkerheten för våra medborgare. Det är en fråga som vi tar på stort allvar. Inom EU, precis som inom , är det ständigt en mängd olika förslag som bollas i diskussionerna. Det gäller detta med samkörning mellan olika register. Det finns alla möjliga olika tankar lite här och där. Jag har inte sett något sådant konkret förslag om jag ska vara riktigt ärlig.