prot · GV0949 · 2007-12-20 00:00:00 — Men, återigen, säger: Optimismen hos hushållen dämpades rejält . Konfidensindikatorn föll från 17,7 till 12,2, vilket är det lägsta värdet . Framför allt är det förväntningar på tolv månaders sikt som har blivit mindre optimistiska. Det gäller särskilt synen på den svenska ekonomins utveckling. Då kan man undra vilken av de undersökningar som vi lutar oss mot som är mest rimlig eller mest tillförlitlig. Men eftersom jag har konstaterat att svenska hushåll troligen är väldigt kloka, eftersom de gör korrekta och rimliga bedömningar som faktiskt överensstämmer med de som de forskare och de experter som vi diskuterade i den tidigare interpellationsdebatten gör, måste man ändå kunna ta det på allvar. Frågan är då: Om det nu var så att det fanns ett väldigt stort förtroende för regeringen och för regeringens politik, hur kan det då komma sig att man i en partiundersökning som SCB har gjort ganska kan konstatera att alliansregeringen inte har något förtroende bland väljarna? På något sätt får väl regeringen välja sig ett nytt folk, om man inte kan komma överens med det nuvarande om vad som är förtroendefull politik. Där någonstans har vi ändå den ultimata förtroendeförklaringen av vad folk tycker om den politik som förs. Då är det så att man har noll i förtroende. Då har människor naturligtvis genomskådat det vi diskuterade i den tidigare interpellationsdebatten, att jobbpolitiken har misslyckats. Det har man sett. Sedan har man kunnat konstatera att inflationen driver upp boendekostnader och räntor samt tar bort reallöneökningarna. Man har kunnat konstatera att hela hanteringen kring fastighetsskatten har varit otroligt taffligt gjord. Bortsett från att den naturligtvis har varit orättvis har den varit tafflig rent hanteringsmässigt. Många husägare får höjd fastighetsskatt. De hushållsnära tjänsterna när man genomför en fullständigt orimligt orättvis tjänst, som syftar till att underlätta livet för överklassen, gör man det dessutom på ett så krångligt och knepigt sätt att det börjar diskuteras vilka tjänster det är som ingår. Allt det här ser ju folk. Lägger man därtill ministeravgångar, skandaler och att i stort sett allt man tar i blir fel är det klart att det uppstår en förtroendeklyfta. Då kan man ju fundera över vad det här har med finansministerns verksamhet och tjänsteutövning att göra, men bekymret är ju att finansministern hela regeringen, för den delen befinner sig just i förtroendebranschen, och någonstans spiller ju det här över. När man kan konstatera att det man gör inte leder till det man säger, när man kan konstatera att folk förlorar förtroende, dels i partiundersökningar man har inte förtroende för regeringen dels när man ser på ekonomin och tittar på förväntningarna på sin ekonomi på tolv månaders sikt och när man tittar på arbetsmarknaden framöver det är klart att det påverkar. Psykologin i det här blir väldigt farlig. Man hamnar i en farlig utförsbacke. Någonstans blir det ju trots allt så att det hamnar i finansministerns knä. Om man har en taffligt utförd politik, om man inte har svar på de krav som folk ställer och om man hamnar i en situation där folk tappar förtroendet på alla punkter egentligen, då har man ett bekymmer. 117 Finansminister (): Ja, har en uppförsbacke, en mycket brant uppförsbacke. Det är nästan svårt att hitta en brantare uppförsbacke än att försöka bevisa att omsvängningen i olika surveyer skulle vara den största i . Det spelar faktiskt ingen roll om vi tar direkt jämförbara survey, där svenskarna är de som är mest optimistiska. Vi kan ta KI:s barometer och jämför med den som gör i och med dem som görs för . Även i dem framgår det med stor tydlighet att det har skett en nedgång och att nedgången är något mindre och sker från högre nivåer i . Tittar vi på Silfs inköpschefsindex, som också är jämförbara för länderna, framträder samma bild. Det har skett en omsvängning i det ekonomiska sentimentet i något mindre optimistisk riktning, men den omsvängningen är större i andra länder och mindre i . När ska bevisa motsatsen blir det svårt, för det finns såvitt jag kan se inte några undersökningar som tyder på att detta är riktigt. Det finns som tur är åtminstone opinionsmätningar att hålla i handen. Jag kan säga att jag har erfarenhet av att verka för ett politiskt parti som har varit duktigt på träning och sedan fått erfara vad det innebär när man möter väljarna i match. Jag ska nämna tre skäl till att jag tror att inte gör en riktig bedömning av opinionen. Det första är jobben. Har vi en mycket stark jobbtillväxt, och när vi ser att vi enligt bedömning kommer att underskrida 4-procentsmålet i , då tror jag att det kommer att påverka väljarnas förtroende. När vi lyckas med de mål för sysselsättning och arbetslöshet som Socialdemokraterna år hade stora svårigheter med och i de flesta fall misslyckades med, när vi kan leverera när det gäller välfärden med rekordinvesteringar i kommuner och landsting, när vi ser framför oss att vi kan förbättra kvaliteten i förskolan, att vi kan klara av att förbättra tillgängligheten i sjukvården, att vi kan förbättra servicen i äldreomsorgen och att vi kan se till att den grundläggande välfärden får större resurser därför att vi vågar prioritera jobb och välfärd framför bidrag och när vi ser att väljarna kan notera att vi har mycket starka offentliga finanser en regering som trots opinionssiffrorna orkar ta ansvar för en långsiktigt uthållig finanspolitik för att investera och orkar ta ansvar för att vi ska vara ett land som inte blir en lekboll på de internationella marknaderna då ser jag framför mig en utveckling där vi också kommer att återställa förtroendet. talar här om rättvisa. Ja, låt mig göra några reflexioner om varför vår politik i grunden är rättvis. Det första är naturligtvis arbetslösheten. Det kan inte kringgås att det faktum att arbetslösheten sjunker och att sysselsättningen ökar minskar inkomstskillnaderna i samhället. Det gör att samhället håller ihop bättre. Men det handlar också om lönerna. Lönerna skulle sjunka. En lönesänkarallians, upprepades på torg efter torg, i stad efter stad, från socialdemokratins olika organisationer. ser vi att reallönerna stiger. ser vi att enligt den senaste statistiken är det just de handelsanställda som har de kraftigaste ökningarna. Vi ser på avtalen att kommunalarna kommer att få en stark utveckling här . Det skulle bli otrygga jobb. Det var nästan lika mycket otrygghet i jobben som det skulle bli lönesänkningar. kan vi se att de fasta tjänsterna ökar i samma takt som sysselsättningen. Det är inte de tillfälliga jobb som kom under de socialdemokratiska åren, utan det är riktiga jobb, fasta jobb med trygga villkor och kollektivavtal som ger människor en säkerhet i vad de har för rättigheter på arbetsplatsen. Och vi ser att de disponibla inkomsterna stiger. Det här sammantaget, när arbetslösheten minskar, när lönerna stiger för dem som arbetar i låglönebranscher, när vi får fasta tjänster också för ungdomar, utrikes födda och äldre och när vi ser att de disponibla inkomsterna ökar: Då ökar rättvisan, och det är det som den här debatten handlar om. 118 (): Som sagt var: Vi har ett klokt folk, ett klokt folk som förstår att se verkligheten som den är och inte som den ser ut på kartan på . ser vi att lönerna ökar, säger finansministern. Det tycker jag är ett märkligt påstående. Tack vare socialdemokratisk politik har vi haft med reallöneökningar. Det är ingenting som alliansregeringen över huvud taget har med att göra. Däremot håller ni med er politik effektivt på att slå sönder det, och det är det folk ser. De ser att reallöneökningarna är i fara när inflationen stiger. Folk är inte dumma. Underskatta inte folk. Statsministern sade i någon debatt att så fort folk öppnar sina lönekuvert så kommer de att ändra opinionssiffrorna. vet jag inte vad statsministern har för uppfattning om hur ofta man får lönekuvert, men jag kan säga att de flesta får dem åtminstone en gång . De flesta har alltså fått ett lönekuvert tolv gånger sedan statsministern sade det här. Folk stöder inte alliansen, för de ser vad som verkligen händer. Folk är kloka. Finansministern tror att folk inte ser och förstår ekonomi, men det gör folk. De förstår sin egen plånbok, och de ser att av oavbruten mycket framgångsrik politik som har lett till starka reallöneökningar håller på att slås sönder. Det är därför finansministern inte har några människor som stöder finansministerns politik längre. Lite brutalt och lite obehagligt. Det var statsministerns förklaring till att man tappade i opinionen. Jag tror att statsministern äntligen har förstått. Statsministern har förstått att politiken uppfattas som brutal och obehaglig, och det är kanske någonting som finansministern också borde ta till sig. Den politik som genomförs skapar inget förtroende hos svenska folket, och då får man de här effekterna. Den analysen är en rimlig och korrekt analys som jag delar med experterna och . 119 Finansminister (): Man blir lite förvånad när man hör berätta om de väldiga framgångar som vi hade under de socialdemokratiska åren. Över en och en halv miljon människor lämnades kvar i utanförskap, och Socialdemokraterna är stolta och nöjda över en utveckling där över en och en halv miljon människor inte hade möjlighet att gå till jobbet eller jobbade mindre än de skulle önska. Då förstår jag varför vi fick det valresultat som vi fick. Jag kan också konstatera att om vi nu går till verkligheten inte opinionsundersökningar, som är så uppenbart förtjust i, och inte sådant man har frågat människor utan sådant som man mäter ser vi att den öppna arbetslösheten är 35 000 färre, att Amsåtgärderna har minskat med 65 000, att de latent arbetssökande är 25 000 färre, att de undersysselsatta har minskat, att personer med sjukpenning har minskat med 30 000 och att förtidspensionärerna är färre. Det är verkligheten. Det är en verklighet där vi får den största nedgången av utanförskapet som vi upplevt vi har gjort dessa mätningar. Vi kan också konstatera att det har gjorts utvärderingar. Från säger man att en substantiell del av detta beror på regeringens politik. Från kommissionens sida konstaterar man att regeringens politik leder till ökad sysselsättning. Från IMF:s sida konstaterar man att regeringens politik leder till detta, och från KI:s sida gör man det också. Vi ser att utvärdering efter utvärdering från organisation efter organisation visar att verkligheten är alliansregeringens bästa vän. Vi kommer att kunna gå till val 2010, inte på opinionsundersökningar utan på att människor upplever att de har fått det bättre i sin vardag. Överläggningen var härmed avslutad. 19 § Svar på interpellation 2007/08:272 om inställda arbetsgivaravgiftshöjningar för de små företagen 120 Finansminister (): har bland annat frågat mig om jag avser att återinföra det särskilda avdraget vid beräkning av socialavgifter, när nu avgiftssänkningen för tjänstesektorn kommer att träda i kraft senare än vad som sagts. Det särskilda avdraget har fasats ut successivt och upphör helt vid utgången av 2007. Orsaken till att avdraget togs bort var främst att det inte ansågs uppfylla sitt syfte samt att det var ineffektivt och dyrt. Sänkta socialavgifter för tjänstesektorn aviserades i budgetpropositionen . Förslaget har genomgått statsstödsprövning i . Kommissionen gör bedömningen att förslaget kan minska omfattningen av svart arbete och bidra till en ökad sysselsättning i grupper med svag ställning på arbetsmarknaden, såsom invandrare, lågutbildade, ungdomar och deltidsarbetande kvinnor. Förslaget bereds nu vidare inom med anledning av det krav på begränsning till små och medelstora företag som tillkommit under statsstödsprövningen. Slopandet av det ineffektiva särskilda avdraget var en del av finansieringen av lägre socialavgifter samt alla de skattesänkningar som genomfördes och de som träder i kraft . Företagandet kommer särskilt att gynnas av den slopade förmögenhetsskatten, vilket gör att den så kallade lex Uggla-beskattningen försvinner. Det gynnas även av ytterligare lättnader i 3:12-reglerna. Regeringen har även genomfört flera satsningar som gör det billigare att anställa, till exempel slopad löneskatt för personer och sänkta socialavgifter för personer . Dessutom gynnas egenföretagarna av det förstärkta jobbskatteavdraget. 121 (): Det är många frågor som har upprört medborgarna under de då haft möjlighet att vara finansminister. Skarpa nedskärningar i socialförsäkringarna är naturligtvis en sådan fråga, men bland företagarna har upprördheten varit mycket stor. Den borgerliga alliansen gav mycket kraftfullt intrycket att det handlar om att sänka arbetsgivaravgiften för småföretag. Sedan kom chocken. , och ytterligare en gång, , höjs arbetsgivaravgifterna för landets samtliga småföretag. Jag möter det här väldigt ofta. i besökte jag . är en mycket framgångsrik entreprenör med sju anställda. De tillverkar väldigt fina produkter. Hon säger upprört att hennes arbetsgivaravgift höjs med . Det krävs en väldigt stor omsättningsökning i månghundratusenkronorsklassen för att få ihop pengar till att betala in höjda arbetsgivaravgifter till finansministern, trots det intryck alliansen gav i valrörelsen. Jag har också mött en ung kvinna i som har startat ett företag i databranschen med två och en halv anställd. Arbetsgivaravgifterna höjs för henne med . Det är mycket tungt att bära när marginalerna är små. Det var det ena. Pengarna ska, som säger, användas till att sänka förmögenhetsskatten, som de flesta av landets småföretagare inte betalar. De får betala för de rikas avskaffande av förmögenhetsskatten. Pengarna ska också användas till att sänka arbetsgivaravgiften i vissa delar av tjänstesektorn. Vi har fått följa en alltmer bisarr utveckling av denna fråga. Redan från början var det mycket stora avgränsningsproblem. I bensinmacken säljer man bensin och mjölk, vilket är vanligt. Där blir det höjd arbetsgivaravgift. Man säljer också korv till vänster. Där blir det sänkt arbetsgivaravgift. Allt allvarligare avgränsningsproblem har visat sig . Bemanningsföretag som servar hotell och restauranger med personal riskerar att få lämna branschen. Det är framgångsrika företag, ofta startade under små och enkla förhållanden, som har lyckats väldigt väl. De riskerar att få stänga sina företag när de inte kan få del av den sänkning som restaurangen får, för bemanningsföretagen får höjd arbetsgivaravgift. Den senaste utvecklingen, som har välkomnat, är att kommissionen sagt att vi måste avgränsa detta förslag till att gälla företag som har färre än 250 anställda. Därmed uppstår en mycket komplicerad situation. Företag som är framgångsrika, bildar kedja och anställer många, fler än 250, får höjd arbetsgivaravgift, medan konkurrenten som har 200 anställda får kraftigt sänkt arbetsgivaravgift. Jag hade förmånen att tillsammans med vice ordföranden i socialförsäkringsutskottet, , träffa upprörda företagare, från hamburgerkedjan exempelvis. De har fått upptäcka att , som huserar på samma gata, får kraftigt sänkta arbetsgivaravgifter, medan man själv får höjda arbetsgivaravgifter. Konsekvenserna blir alltmer bisarra. Man kan också framöver tänka sig scenariot att man startar en restaurangkedja, anställer folk, växer och har 249 anställda. Men anställer man sin 250:e får man plötsligt ökade kostnader för arbetsgivaravgifterna på . Det lär vara en väldigt värdefull kock man anställer i den restaurangkedjan för att ta in just denna summa. kan vi i TT läsa att det har utbrutit storbråk i krogbranschen. Då är det inte ute på etablissemangen, utan det handlar om att det förslag som planerar att genomföra kommer att behandla företag så olika. Dra tillbaka förslaget, ! Överväg också att ställa in arbetsgivaravgiftshöjningen för de små företagen. Utvecklingen blir alltmer bisarr. 122 (): Vi kan konstatera att finansministerns och regeringens hantering av förslaget som vi diskuterar nu har varit osedvanligt klantig ända från början. Först utlovades en sänkning av socialavgifterna . Det var ganska tydliga löften. Det innebar att branscher och företag anpassade sig efter de förutsättningarna och förberedde nyanställningar och kampanjer för att få in nya kunder. Men så backar regeringen och säger att man inte klarar av det, eftersom har synpunkter på det. Regeringen ställde ut ett löfte den inte kunde fullfölja. Man hade inte kompetens nog att förbereda ett förslag och veta hur skulle ställa sig. Man lade fram förslaget för tidigt, utan att invänta tillräckliga besked från . Sedan kommer en proposition som dessutom får kraftig kritik från remissopinionen. Det är ett krångligt förslag, som leder till en del obegripliga effekter. har tidigare här nämnt ett par av dem. Vi kan nämna ett par till. Om man besöker sjukgymnasten får man en typ av arbetsgivaravgift om man är där för att öka välbefinnandet, men går man dit för medicinska bekymmer får man en annan arbetsgivaravgift. Om man är på ett konditori har det en väldig betydelse om man ska käka upp kakan där eller om man ska ta med brödet hem. Den typen av krångliga regler kommer de enskilda företagarna att ställas inför. Det är de som drabbas av ökat krångel och byråkrati med den här regeringens förslag, på samma sätt som mycket tydligt varnar för att det här uppenbart ökar risken för skatteundantag, det som i vanliga fall kallas skattefusk, eftersom konstruktionen är så osedvanligt krånglig. Sedan visar det sig att man också griper in i konkurrensförhållandena på arbetsmarknaden och inom näringen. Det är fascinerande att en marknadsliberal som uppenbarligen inte hade läst läroböckerna ordentligt när han utformade förslaget. Det kan rimligtvis inte vara goda marknadsförutsättningar när ett företag som helt plötsligt får högre lönekostnader än konkurrenten jämte på gatan, , eller när 25 etablerade bemanningsföretag inom restaurangbranschen nästan hotas av att få avveckla sin verksamhet. Tro mig, jag kan bemanningsbranschen. Detta är inte någonting som leder till utslagning . Det får omedelbara effekter. Jag noterade att finansministern i en tidigare interpellationsdebatt sade: Vi ska ha en utvärdering . är marknadseffekterna för dessa företag borta . Då är man ute från marknaden. Det handlar om dessa företags överlevnad, om framhärdar i sin vilja att lägga fram ett förslag som är så krångligt och så dåligt utformat. Avslutningsvis: Finansministern uttalar sig om att det ska göras förändringar i förslaget. Det ska införas en gräns på 250 och en del andra förändringar. noterar jag som vice ordförande i socialförsäkringsutskottet att förslaget inte är tillbakadraget. Det ligger där. På en fråga från utskottet om det kommer att dras tillbaka har vi ännu inte fått något svar. Vad är det som gäller? Är propositionen tillbakadragen eller inte? Kommer vaga uttalanden att vara vägledande, eller är det den proposition som fortfarande ligger på bord? Företrädare för branscherna har inte fått företräde hos finansministern eller hos näringsministern. De har dock blivit mottagna hos . Vi i oppositionen har tagit vårt ansvar och lyssnat på viktiga företagare för att utveckla tjänstesektorn i . Men och har inte velat ta emot dessa. Jag vill å deras vägnar ställa de två frågor de själva hade velat få svar på. , vd på , frågar: Varför ska svenska ha högre arbetsgivaravgift än , som ligger bredvid? , som driver ett bemanningsföretag, frågar: Varför vill driva 25 etablerade bemanningsföretag i konkurs? Min avslutande fråga är: Kommer propositionen att dras tillbaka? 123 Finansminister (): Jag tror att det är viktigt att vi är noggranna med orden. sade att vi i valrörelsen skapade ett intryck. Jag vill påpeka att det vi gjorde var att konkret säga att vi tänkte avskaffa nedsättningen av de sociala avgifterna. Det sade vi i , och det konfirmerade vi i vårt valmanifest. Vi gjorde exakt det som vi sade i det avseendet. Sammantaget har vi föreslagit sänkningar av sociala avgifter för företagen i allmänhet med 17 miljarder. En liten del av det har finansierats av nedsättning av sociala avgifter. Jag kan inte låta bli att läsa upp revisorers analys av denna nedsättning. Man konstaterar att nedsättningen starkt kan ifrågasättas. Det är inte rimligt att utnyttja en åtgärd där varje nyskapat arbetstillfälle beräknas kosta ca brutto, eller 510 gånger mer än en normal arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Man fortsätter: Den låga effektiviteten avspeglar sig i att endast ca en fjärdedel av nedsättningen hamnat hos företag där den kan förväntas påverka anställningsbesluten. av subventionen har således varit verkningslös. Socialdemokraterna valde därför klokt nog att avskaffa arvs- och gåvoskatten och delfinansiera det med en minskning av nedsättningen. Man konstaterar i propositionen: Då det i denna proposition föreslås skattelättnader som inte till oväsentlig del kommer företagssektorn till del, är det rimligt att finansieringen av dessa lättnader sker genom vissa förändringar av beskattningsreglerna för företag. Mot bakgrund av hur stödet är utformat anser regeringen därför att en sänkning av det särskilda avdraget för arbetsgivaravgifterna är rimlig. Det som var rimligt när det genomfördes av Socialdemokraterna är nu höjden av dårskap när vi går vidare i samma riktning. Låt mig försöka förklara varför det ser ut så här. är bekymrad över att vi gör en begränsning till 249 anställda. Det förslag som argumenterar sig varm för gör en begräsning vid fyra anställda. Det är väldigt få personer som är anställda i företag med fyra anställda. Detta är grundskillnaden mellan våra olika synsätt. Vi har gjort ett förslag som sänker arbetsgivaravgifterna i en sektor där man kan ersätta arbetet med eget arbete och har en omfattande informell sektor. Våra analyser på tyder på att det kan skapa en sysselsättningsökning. gör samma bedömning och även IFAU i sitt remissvar. Kommissionen som prövat frågan drar slutsatsen att: Särskilt för utsatta grupper som invandrare, ungdomar, äldre och deltidsarbetande kvinnor är detta ett förslag som kan leda till en ökad sysselsättning. Här har vi två perspektiv. Socialdemokraterna vill återinföra ett förslag som de själva har bedömt som meningslöst när det analyserades av revisorer och regeringen själv skrev proposition. Mot det står ett förslag som vi och en lång rad andra bedömare anser leder till fler jobb. Ja, det är krångligare. Det är naturligtvis så att jag inte har välkomnat att kommissionen krävt en begränsning på 250 anställda. Det är klart att det är ett betydande problem med förslaget. Men det är ett effektivt sätt att skapa sysselsättning. Sysselsättning ligger inte i Socialdemokraternas intresse. Det var så uppenbart tydligt under den förra mandatperioden att sysselsättningen var det område där man misslyckades. Statsministern klargjorde explicit att sysselsättningen inte var en fråga som var viktig för Socialdemokraterna i valrörelsen. Här har vi skillnaderna. Vi är beredda att gå långt. Vi är beredda att vända på stenar. Vi är beredda att gå uppför tunga backar. Det handlar om att återupprätta full sysselsättning. Här har vi skillnaderna. Socialdemokraterna ställer sig på byråkraternas sida. Vi ställer oss på den fulla sysselsättningens sida. Där går skiljelinjerna. 124 (): Det är en stor förvandling. Det är en som inte diskuterar sakfrågan utan i snabb takt och gäll ton driver något slags argumentation långt bortifrån den praktiska verkligheten. Vad står det i TT-telegrammen ? Det gäller organisationen och Restaurang och den diskussion man nu har. Oron är mycket stor bland framgångsrika företag som hamburgare, bemanningsföretag, och rader av andra företag. De säger: Många framgångsrika företag kan inte överleva i sin nuvarande form med det här förslaget. Du låser dig i den här diskussionen ännu mer fast vid att du ska lägga fram ett förslag, finansministern, som sätter en gräns på 250 anställda för att få del av en arbetsgivaravgiftssänkning.