prot · GV0942 · 2007-12-12 00:00:00 — Jag har tidigare i interpellationsdebatter sagt att det finns många bra kommunala arbetsgivare som visar att det går: , socialdemokratiskt ledd, , alliansledd. Där erbjuder man faktiskt heltidstjänster till sina kommunalt anställda. Det är, tycker jag, naturligtvis en bra ordning. Jag tycker att man ska ta efter det. Kommunen är i allra flesta fall den största arbetsgivaren, och det finns egentligen inget skäl till att inte erbjuda heltid till sina medarbetare om man organiserar arbetet på ett lite bättre sätt. 100-dagarsregeln var ett annat kärt ämne för . Jag bara konstaterar, som jag gjorde vid den interpellationsdebatt vi hade om samma fråga, att när det gäller bedömningen av vad som är ett skäligt arbete och hur man ska ta hänsyn till familjeomständigheter och andra sociala omständigheter är detsamma som det alltid har varit. Det är detsamma som för det som gäller från dag 101 . Det är samma som gällde fram till dess att 100-dagarsregeln infördes. Det handlar naturligtvis om en bedömning från fall till fall som ska göras på individuella grunder. Men att man per automatik ska vara undantagen från att söka jobb på annan ort från dag ett måste ändå vara fel politik. 189 () replik: Det är en spricka i regeringen. Arbetsmarknadsministern håller inte med statsministern om att politiken var brutal. Jag väntar fortfarande på ett svar på den frågan. Jag tyckte att statsministern var ärlig. Jag tror att han har rätt, nämligen att den uppfattas som mycket brutal av många människor. Sedan kan regeringen ha gjort andra bra saker, men jag har inte hittat så många än måste jag erkänna. Kan arbetsmarknadsministern svara på frågan: Är politiken brutal? De största förändringarna har skett på arbetsmarknadsområdet. Sedan var det deltidsarbetslösheten. Nej tyvärr, , hade inte på sig. Vi fick inte sitta i regeringen. Vi fick hjälpa Socialdemokraterna en del, lite mer. Vi hade gärna önskat att vi hade fått delta fullt ut, och då hade vi kanske också tagit itu med frågan om deltidsarbetslösheten. Den bekymrar oss mycket. Vi har försökt att pröva olika vägar, men vi är fortfarande fast beslutna att det nog kan behövas en lag om rätt till heltid med möjlighet till deltid. De som inte får heltid ska inte straffas. Trycket måste också vara på arbetsgivarna. Det är det inte i er politik, och det beklagar vi. Det är givetvis bra med alla de kommuner som tar initiativ och alla de arbetsgivare som tar ansvar och försöker ordna med heltid. Givetvis är det mycket bra. Men det hjälper inte i fråga om de som inte gör det. Där menar vi att regeringen för fel politik. Era skattepengar går fortfarande till eller till dem som redan har ungdomar anställda. Det tycker inte vi är rätt. Det är därför den åtgärden inte är särskilt träffsäker. Det är verkligen att slänga skattepengarna i sjön. Det tycker vi är fel. De skulle kunna användas mycket bättre. 190 Arbetsmarknadsminister () replik: Jag vet inte om de 164 000 som har lämnat utanförskapet tycker att politiken är särskilt brutal. Det tror jag definitivt inte. finns ju ett hopp om arbete, till skillnad från den stagnationspolitik som ni dessvärre var med och stödde. När det gäller deltidsarbetslösheten och idén om en lagstadgad rätt till heltidsanställning kan jag bara konstatera att i den utredning som föregick diskussionen var 18 av 24 remissinstanser negativa, bland annat , TCO och Ams. har LO ändrat sig. Den argumentation som jag har sett i remissvaren handlar om att det riskerar att inte bli rätten till heltid utan rätten till nolltid, det vill säga att arbetsgivarna avstår från att införa heltidsinställningar. Därför är det bra med intervjuerna i tidningarna och uppgifterna från SKL att kommunerna nu äntligen börjar organisera sig på ett vettigt sätt. Vi har de konkreta exempel vi har pratat om. Vi ser också att det är 11 000 färre deltidsarbetslösa nu än . Det tycker jag är bra. Jag vill gärna ge lite stöd, eller hur vi nu ska uttrycka det, i en dimension. pratade klokt och vettigt om socialt företagande i sitt anförande. Det är en oerhört viktig väg. När vi nu lägger 12,6 miljarder på jobb- och utvecklingsgarantin och jobbgarantin för unga ser jag framför mig att inom ramen för de åtgärder vi ska jobba med just för dem som befinner sig allra längst ifrån kommer socialt företagande att vara en oerhört viktig dimension. Det bygger på en kunskap, en individuell erfarenhet och ett bemötande som jag tror att många långtidsarbetslösa med olika typer av problembilder i ryggen verkligen behöver. Där ska jag lova att vi kommer att jobba mer för att öka möjligheterna för socialt företagande, att delta i och utforma de olika åtgärder som vi behöver se framöver. Jag ser fram emot att få återkomma med mer information . 191 (): Det är inte bara jag utan jag är övertygad om att vi är många som känner en stark oro över den borgerliga regeringens syn på arbetsmiljöarbete. har länge legat väl framme inom det området. Framsteg och åtgärder har följt hand i hand för att skapa säkrare och tryggare arbetsplatser. Arbetsmarknadsministern har uttalat att jobben är det viktigaste. Då menar han att människor har ett jobb att gå till, det vill säga fler i arbete, även om det innebär usla arbetsmiljöförhållanden och fara för ohälsa. Det är tydligen lätt för den nu sittande regeringen att helt glömma bort det långsiktiga arbetsmiljöarbetet. Regeringens syn på arbete framkommer tydligt i svar i interpellationsdebatter som vi har haft i kammaren, där arbetsmarknadsministern skriver att de besparingar som genomförs på bland annat och avvecklingen av är viktiga förutsättningar för regeringens satsningar på fler i arbete. Ministern uttrycker tydligt en motsättning, antingen bra arbetsmiljö eller fler i arbete. Vi socialdemokrater har en helt annan syn på arbetslivet. Det logiska måste vara att satsa på fler i arbete och på förebyggande arbetsmiljöinsatser för att minska riskerna för att människor slås ut från arbetslivet. Ministern säger sig kämpa mot det ni kallar för utanförskapet. Men de som är mest i utanförskap lever inte upp till den målsättningen. Dåliga arbetsmiljöer leder tvärtom till ökad utslagning. Vi socialdemokrater hävdar att det goda arbetet och en arbetslinje värd namnet är viktigt att jobba för. Det innebär att man tar ett ansvar för arbetsmiljöarbetet och att det måste vara långsiktigt. Här är det en tydlig skillnad mellan partierna, och det handlar, herr talman, ytterst om vår människosyn. Regeringen framhåller gärna att åtgärder för att bryta utanförskapet är viktiga ur ett hälsoperspektiv. Men vad gör man då? Man skapar otrygghet genom att sänka och försvaga a-kassorna. Man skär ned på arbetsmarknadsutbildningen, vuxenutbildningen och komvux. Man drar ned på arbetsmiljöarbetet. Man försämrar för de mest utsatta på arbetsmarknaden och skapar otrygga jobb. Ska det ses som att bryta utanförskapet ur ett hälsoperspektiv? Dessutom kan vi se ohälsa på grund av att stress och krav ökar i samhället och i arbetslivet. Belastningsskador, buller, exponering för hälsovådliga ämnen, psykosociala faktorer, att vara utsatt för ensamarbete för att inte tala om hot och våld är förhållanden som successivt utökas i dagens arbetsliv. I tidningen för går det att läsa att dödsolyckor och olyckor ökar i byggbranschen. tvingar regeringens besparingar att skära ned på sin verksamhet ute på byggena. Antalet bygginspektörer minskar med eller minst tio personer . Tappet kan bli än större eftersom det är anställningsstopp. Om yngre inspektörer slutar blir tjänsterna inte återbesatta. Handels regionala skyddsombud anger att en förändring som märks på arbetsplatserna är låg bemanning och en påverkan på den psykosociala arbetsmiljön. Man ser en ökning av relationsproblem och interna konflikter, vilket också redovisas från skyddsombuden lokalt. Inom industrin, och då framför allt inom Livs, anser man att trenden mot mer styrt och bundet arbete fortsätter. HTF:s och Sifs arbetsmiljöundersökningar visar att belastningsskadorna drabbar mer än hälften av tjänstemännen. Dessa redovisningar visar inte att det är läge att dra ned på arbetsmiljösatsningarna, utan tvärtom, om man vill stå för ambitionen att bryta ett så kallat utanförskap ur ett hälsoperspektiv. Vi socialdemokrater är starkt kritiska till att regeringen skär ned av resurser fram . Detta påverkar framför allt omfattningen av det viktiga tillsynsarbetet och räcker knappt till inspektionerna på de mest utsatta arbetsplatserna. Ser vi till den totala bilden kan vi konstatera att antalet arbetsmiljöinspektörer beräknas minska åren framöver från 400 till 280. gjorde verket 40 000 inspektionsbesök. beräknar man klara av 28 000 inspektionsbesök. gjorde verket 22 500 enskilda besök. beräknar man klara av 16 000 besök. Detta sker som fler får arbete, och därmed behövs väl egentligen mer resurser för att komma till rätta med situationen på arbetsmarknaden. har länge rekommenderat att det ska finnas 1 inspektör per 10 000 anställda i industriländerna. ligger redan nu under rekommendationen och kommer troligen att hamna på en nivå på knappt 0,8 inspektörer per 10 000 anställda. Det ska jämföras med som 2007 kommer att ligga på 1,78 inspektörer per 10 000 anställda och som 2006 hade knappt 1,85 inspektörer per 10 000 anställda. är sämst i klassen i förhållande till sina grannländer, och det är knappast något att vara stolt över. Till skillnad från regeringen vill vi socialdemokrater genomföra satsningar för att förbättra arbetsmiljön. Därför föreslår vi ytterligare resurser till så att fler inspektioner kan utföras på i första hand särskilt utsatta arbetsplatser. Låt mig så säga några ord om arbetsmiljöutbildningarna. Regeringens indragning av medel till funktionsutbildning för skyddsombud, huvudskyddsombud och regionala skyddsombud börjar nu få stora konsekvenser. Allt färre skyddsombud får utbildning för uppdraget, och det är klart att det påverkar verksamheten. Det är lätt att med läppars bekännelse betona vikten av arbete direkt på arbetsplatsen, men det är värre när orden ska bli handling. En annan negativ trend som vi också kan se gäller bolagsstyrelseutbildningarna. Det är naturligtvis också oroande. Lägg därtill partsmedlen som har dragits in. Tyvärr har inriktningen på det goda arbetet helt försvunnit från regeringens politiska agenda. Där pratas bara om att tillgodose arbetsgivarens beställning på arbetskraft. Så, var god! Du ska ställa upp! Det handlar om arbete som lönar sig för arbetsgivaren till varje pris även om arbetet medför ohälsa för löntagarna. är det här en dålig lösning också för arbetsgivarna. De behöver utbildad arbetskraft. Kompetensutveckling för de arbetslösa för att de ska kunna ta de lediga jobben har diskuterats mycket här , och det kan inte nog betonas. Med tanke på att allt fler med arbetsskador ska ut på arbetsmarknaden i så kallad utvecklingsgaranti eller nyfriskjobb krävs det också kunskap och tillsyn gällande arbetsanpassning för dessa människor så att de inte förvärrar sina arbetsskador. Vem ska bevaka att det verkligen sker? Det tas ingen hänsyn till den enskilde individens möjligheter och förutsättningar. Det sker neddragningar på arbetsmarknadsutbildningar och arbetsmiljö. Man ska flytta kors och tvärs över landet, och till och med över nationsgränserna. Är det den utvecklingen av arbetslivet vi har att se fram emot? Ytterst handlar det om vilken människosyn man har. Vi socialdemokrater anser att , när det går bra för , borde alla ha rätt till en positiv utveckling av arbetsmiljön och ett förebyggande arbete för att förhindra ohälsa och utslagning. Frågorna man kanske måste ställa sig är: Vad anser den borgerliga majoriteten att arbetsmiljön är värd? Anser regeringen att en dålig arbetsmiljö ger ökad välfärd? 192 (): Det börjar bli sent. Vi ska ta oss till slutet på den här debatten också. Högerregeringen i det här landet har slagit hårt mot arbetsmarknadspolitiken. Det senaste budgetförslaget är inget undantag. Jag tänker lyfta upp några frågor som vi i tycker är centrala i det här arbetet förutom det som har sagts från talarstolen, bland annat av , och . Jag ska börja med att yrka bifall till reservationerna 1, 13 och 20. Som vanligt står jag bakom det som skrivits under av i övrigt också, men jag lyfter bara upp dessa tre. En av de mer centrala frågorna på det här området är hur vi ska kunna upprätthålla en bra arbetsmiljö på våra arbetsplatser, som några har varit inne på tidigare. Högerregeringen pratar gärna om hur mycket den bryr sig om arbetsmiljöarbetet, men i själva verket agerar den på precis motsatt vis. Genom neddragningarna på , och i denna budget är det ytterligare ett antal miljoner, skapar man sämre förutsättningar för att utvecklingen ska gå åt det håll som man säger sig vilja gå. Fram tappar verket uppemot 160 miljoner jämfört med budget. Detta är naturligtvis väldigt kännbart. Det kommer också att få konsekvenser för det arbetsmiljöarbete som pågår och för dem som sliter och kämpar för att förhindra olyckor och arbetsskador. I vissa sammanhang har högeralliansen visat på som man menar jobbar med de positiva exemplen. Det är intressant eftersom , i med den satsning man gjorde då, ökade resurserna till arbetsmiljöarbetet för att få det att fungera. Vid en jämförelse med rekommendation angående antalet arbetsmiljöinspektörer, det vill säga 1 per 10 000 anställda, skulle vi i behöva anställa ytterligare 80 stycken. Det går inte med neddragningarna på . Man drar ned resurserna, vilket tvingar verket att ta bort tjänster i stället. Det är alltså en utveckling i helt fel riktning. Det här kommer att försvåra både det förebyggande arbetet och tillsynen. Riskerna för att arbetsmiljön försämras och att de kurvor som pekar nedåt vänder uppåt igen är väldigt stora. Vi i vill gå åt andra hållet och ge arbetsmiljöarbetet en knuff i rätt riktning. I vårt budgetförslag ger vi 133 miljoner mer än regeringen . Det är i princip ett återförande till den nivå som var innan den nya regeringen tillträdde. Det skulle ge förutsättningar för att arbeta med både förebyggande verksamhet och tillsyn, vilket behövs. Men, herr talman, för att kunna se vart utvecklingen tar vägen behöver man också forska på det här området. När högerregeringen lade ned försämrades också de möjligheterna avsevärt. Forskning är centralt för kunskap, och det är också viktigt att samla kunskap för att kunna tillämpa den, vilket var en av viktigare uppgifter. Vi i avsätter i vårt budgetförslag resurser, 80 miljoner, till forskning på området. Det är inte så mycket och inte tillräckligt, men det är en början och för oss en vägvisare åt vilket håll vi vill gå för att återföra mer pengar till forskning och visa vägen mot bättre kunskaper just på arbetsmiljöområdet. Vi vill också avsätta resurser för att ge förutsättningar för en bra utbildning av framför allt de fackligt förtroendevalda när det gäller arbetsmiljöarbete, vilket också är en förutsättning för den här verksamheten. En väg att gå för att ändå få kunskap, trots frånvaron av ett centralt institut, är att utveckla det vi kallar för en årlig trendrapport. Det kan ge ett bättre underlag för ett bra arbetsmiljöarbete. vill att regeringen tittar på möjligheten att göra detta. En trendrapport ska ge en helhetsbild av den forskning och kunskap som olika forskare har tagit fram och ska kunna fungera som underlag för arbetsmarknadens parter, beslutsfattare och andra inblandade i det förebyggande arbetsmiljöarbetet. Vi har en mycket god konjunktur, och det avspeglar sig i statistiken. Trots detta är det väldigt svårt för funktionshindrade och de som står långt från arbetsmarknaden, som saknar full arbetskapacitet eller har behov av speciella hjälpmedel, att få ett jobb. I detta sammanhang är roll och uppgift allt oftare uppe till diskussion. Många menar att de inte klarar sin huvudsakliga uppgift eller att direktiven är otydliga eller felaktiga. De förändringar som gjorts, till exempel att lägga ned på vissa platser och koncentrera verksamheten för hårt, slår mot de målgrupper man har att hantera. visade detta i ett klipp förut. Jag har själv exempel på människor som fått gå från sysselsättning i regi till sjukpension för att de inte löser det här med flyttning av verksamheten. De tvingas alltså ut i sjukpension mot sin vilja. Det kan inte vara meningen, speciellt som regeringen tjatar om hur viktigt det är att alla jobbar. vill ge mer resurser att genomföra sitt uppdrag på ett bättre sätt en ökad merkostnadsersättning som motsvarar ca 700 arbetstillfällen eller ytterligare en miljon arbetstimmar. Detta ska också ske med en bra geografisk spridning och under bättre arbetsvillkor. Vi vill också förändra villkoren för lönebidrag som är ett mycket bra anställningsstöd som regeringen har lagt pengar på. Vi vill förändra så att stöd ska kunna beviljas även för redan anställda. Det kan ge en möjlighet och en trygghet för dem som råkar ut för något eller får problem att klara av sina ordinarie uppgifter av någon anledning. Då kan detta bli en hjälp att kunna stanna kvar på jobbet. I detta anförande instämde och (båda v). 193 (): Låt mig inleda med att instämma i både yrkanden och anföranden från och . Det är med viss förvåning och bävan som jag har följt den hittillsvarande debatten. Vad är det vi har fått höra från den samlade alliansen? Av har vi, förutom rena bluffar om vad vår budgetmotion står för och påhittade argument för att ha något att argumentera emot, också fått höra att vårdnadsbidrag skulle vara en lösning för kvinnor därför att man inte längre skulle behöva vara beroende av staten. Nej, man blir i stället än en gång beroende av en man som är ute i arbetslivet. Det är ju vår samlade kritik av detta förslag. sätter sin tilltro till att män i stället kommer att vara hemma. Det blir en fullständigt revolutionerande förändring om män kommer att ta ut en majoritet av vårdnadsbidraget. Det är bara det att den samlade erfarenheten och empirin talar emot detta, också det mesta av logiken. lyckas, med ett språkbruk som skulle göra avundsjuk, formulera frågan om fler anställda i vård, omsorg och skola som planhushållning. Man skräder inte orden om man saknar argument, kan vi konstatera. Jag skulle faktiskt ärligt talat bli lite orolig om jag var . är jag inte det, vilket både han och jag är glada för. Man brukar tala om att det finns risk för ett A- och ett B-lag på arbetsmarknaden. Drar man den jämförelsen lite längre skulle man kunna vara orolig för vart A-laget tog vägen. Vore jag coach i det här teamet skulle jag begära timeout och ringa in lite nya spelare. Men vem skulle ringa till? Det är lite oklart. Vi har inte sett någon större uppställning på den borgerliga sidan. kom jag på det! Han skulle kunna ringa till , och . Det verkar vara de tre supportrar han har lyckats skrapa ihop eftersom han ständigt återkommer till dessa tre namn som de enda som verkar stödja hans politik. Låt mig ändå säga några ord om andra delar av detta oerhört väsentliga och viktiga betänkande! Det handlar, påstår alliansen, om att fler kommer i arbete och att det går så bra för . Men det är faktiskt en sanning med modifikation. Vi vet att skillnaderna mellan den som är utrikes född och den som är född i är stora. Vi har en rå, öppen etnisk diskriminering här i landet som regeringspolitiken inte kunnat råda bot på utan i stället göder med ytterligare insatser. Vi vet att av de utrikes födda är i arbete. Av utrikes födda kvinnor är det än färre. Men regeringen satsar mycket lite på åtgärder som bryter diskrimineringen. Tvärtom genomför man en politik som drabbar människor med utländsk bakgrund hårdare än andra. Man försöker driva in människor i branscher där man tror att de på något vis, underförstått, genetiskt skulle passa bättre som taxichaufförer, som småföretagare och som öppnare av nya pizzerior i förorterna. Man måste också fråga sig vad det egentligen är för jobb som de invandrade som ändå får jobb ska ha och till vilka löner. Man kan konstatera att det är dubbelt så vanligt att personer med svenskfödda föräldrar har fasta anställningar jämfört med dem som har invandrade föräldrar. Lönerna är väsentligt lägre. Det rör sig om flera tusenlappar i löneskillnad mellan en person som är född i utlandet och en som är född i . Det är klart att detta har varit fallet även tidigare. Det är ingen hemlighet att vi har haft en diskriminering på den svenska arbetsmarknaden . Men man måste fundera på vilka insatser man ska välja att vidta. Här finns en grundläggande skiljelinje. Den borgerliga majoriteten ger de invandrade själva skulden för problemen. När man ser trångboddhet i våra förorter, och det är vi många som ser, blir skulden den invandrades som valde fel bostadsort. Och så måste man pressa, tvinga eller påverka den enskilda att välja en annan bostadsort. Man måste också begränsa anhöriginvandringen enligt de senaste förslagen från både och så att invandrade inte ens ska kunna förenas med sin kärnfamilj, inte ens med sina barn, förrän de har flyttat till rätt bostad där staten har bestämt att de ska bo, förrän de har skaffat ett arbete och lyckats undvika den diskriminering som invandrare är utsatta för. Vi i ställer i stället kravet att alla kommuner ska vara skyldiga att ha förberedelser för flyktingmottagande. Vi vill rikta kraven mot de politiska instanser som faktiskt kan förändra verkligheten och ordningen. Det hade inom parentes sagt varit intressant att veta vad dagsnoteringen hos socialdemokratin är i den frågan. har i flera tidningsartiklar uttalat sig till stöd för en sådan lagstiftning, men i det socialdemokratiska budgetalternativet finns inga sådana förslag utan i stället sänkt ersättning för den som inte flyttar dit staten vill. Vi väntar fortfarande på insikt från Socialdemokraterna om betydelsen av en lagstiftning som gör kommunerna skyldiga att kunna ta emot flyktingar. Låt oss vänta till och se om förändringen då är fulländad! Jag besökte en demonstration ute på . Det var papperslösa i som demonstrerade. Jag pratade med några av dem. Det gör jag när vi träffas. Jag talade till exempel med Yacine och , två av de papperslösa som har levt i , tvingade att arbeta under förhållanden här som få andra ens känner till för att de inte kan återvända till sina respektive hemländer. De städar hamburgerrestaurangerna. De bäddar sängarna på hotellen. De utför mycket av det arbete som många infödda svenskar inte skulle vilja göra till samma lön. Löner på är inte ovanliga, och villkoren är självklara: Klagar du på chefen sägs du upp. Protesterar du mot villkoren har du inte jobb . Den som vill göra insatser mot svartarbete, som någon sade sig vilja göra, borde börja i den ändan, att sätta dit de arbetsgivare som anställer människor för . Men om man vill göra det måste man lösa situationen för de papperslösa i . Det finns flera saker som borde göras . Det gäller rätten till sjukvård på samma villkor som för svenska medborgare, rätten för barn till papperslösa att gå i skolan utan att riskera att bli hämtade därifrån, rätten förstås att få skadestånd om man utnyttjas för svartarbete, och inte minst, herr talman, det som är allra mest avgörande och som de papperslösa själva säger egentligen är det enda som löser deras situation, nämligen rätten att få stanna i , rätten att få bli medborgare, rätten att bli sedd och kunna leva öppet i samhället. Om man i stället svarar som regeringen gjort, som gjort, att det är de papperslösas eget fel att de finns här, har man inte begripit vad det handlar om. Om man svarar som integrationsminister gör, åk hem, har man inte begripit att det är fråga om människor som inte kan återvända till sina hemländer med mindre än att de riskerar förföljelse och i vissa fall tortyr. Därför, herr talman, handlar betänkandet om insatser för att stärka invandrade mäns och kvinnors situation på arbetsmarknaden. Vi lägger fram sådana förslag. Vi lägger också fram förslag om kommuners skyldighet att ha en beredskap för att kunna ta emot flyktingar.