prot · GV0946 · 2007-12-18 00:00:00 — Nej, fru talman, jag tror att om man vill ha en forskning som förblir förutsättningslös och fri måste man faktiskt bejaka forskningens villkor och ställa sig undrande till om man kan komma hit och hoppas på att få 200 miljoner till arbetslivsinriktad forskning, som gjorde. Då skulle vi ju kunna ha ett kattrakande om alla intressen i samhället, som skulle kunna ställa samma krav. Plötsligt tror jag inte att ens en borgerlig regering kan mäkta med att finansiera detta, även om det glädjande nog nu aviseras att ministern kommer att försöka uppnå målsättningar. Jag tror att om vi någonsin ska ha en bättre chans att finansiera svensk forskning så är det med den nya alliansregeringen. Men, återigen, det är inte detsamma som att börja prioritera och ha ett kattrakande mellan olika forskningsområden som om det ena vore viktigare än det andra. Ideologiska övertoner riskerar att bli en politisk styrning som sedan rycker undan det viktigaste fundamentet för forskningen, nämligen dess förutsättningslöshet och dess frihet att välja sin egen inriktning. 44 (): Här är några exempel på dokument publicerade vid : Hot och våld i detaljhandeln en kunskapsöversikt baserad på nationell och internationell forskning, Hot och våld vid svenska bensinstationer, arbetslivsrapporten och mening, Hot och våld i vård och omsorg, Utsatt för hot och våld i vård och omsorg, arbetslivsrapporten möta hot och våld. Det finns en hel del material om våld och hot i arbetslivet. Det finns statistik och undersökningar etcetera. Dock har det inte inom ramen för vad jag har kunnat erfara påträffats något material som också har en djupare könsanalys. En del av undersökningarna berör frågan men går inte djupare in på problematiken. Det finns uppgifter från amerikansk forskning som inte riktigt är överförbara på våra förhållanden. håller på med en undersökning, som då ska ha det här könsperspektivet, om våld på arbetsmarknaden, som vi väntar på. Från finns också pilotstudien och våld vid nattöppen detaljhandel. Varför lyfter jag då upp detta? Jo, det gör jag därför att bedriver en kampanj mot våld i nära relationer, mot mäns våld mot kvinnor. Tanken är att vi ska göra mer. Vi ska bredda ambitionerna. Arbetslivet är en stor del av människors vardag. Det är en stor arena när det gäller hur man formar könsroller och hur man förhåller sig till samhällsfrågor. Det finns ett ansvarstagande som jag hittar på den fackliga sidan men som tyvärr än så länge inte har velat erkänna. Man har chefsposter som huvudsakligen innehas av män. Man har arbetsledare som är män. Mäns våld mot kvinnor, utsattheten för kvinnor, i arbetslivet är inte tillräckligt belyst. tillhör dem som har gjort pilotinsatser här, men jag hade hoppats att vi under det här året också skulle ha kunnat använda de resurser som vi trodde att vi skulle ha för att kunna fördjupa detta som en del av kampanjen mot mäns våld mot kvinnor. Vi kan inte exkludera arbetsmarknaden. Vi måste inkludera den. Och jag har inte sett frivilliga volontärer på den övriga forskningsarenan som har kastat sig över det här området. Utsattheten för LO-kvinnor och lågavlönade kvinnor, kanske också när det gäller någon arbetsledare eller någon manlig arbetskamrat, är mycket lite belyst. Jag beklagar att det perspektivet inte finns med i övervägandena just detta år. Det är år då man ska fokusera på de här frågorna, och regeringen har också på samma sätt som ställt sig bakom den här ambitionen. Jag hoppas att man från statsrådets sida också kan se det här perspektivet och att den här frågan kommer in i de här övervägningarna. Sedan vill jag ha svar på en fråga. Hur har man tänkt lösa den här kunskapsbristen? Man var på väg att förbättra kompetensen i och med att man skulle lägga på den här ytterligare könsanalysen. Men får vi se ett avbrott i det här, just när vi känner att vi behöver den här kompetensen extra mycket. 45 (): Tack statsrådet för den här debatten! Jag vill också tacka Finn för att han egentligen lyfte upp debatten till det som den borde handla om, nämligen ideologi. Den här frågan eller interpellationen ställdes ursprungligen till arbetsmarknadsministern. Sedan hamnade den hos forskningsministern. Regeringen har naturligtvis möjlighet och rätt att göra en sådan värdering, men debatten blir ju lite tunn om man inte ställer sig frågan: Varför arbetslivsforskning? Det är här någonstans som Finn lyfter tillbaka den till rätt dimension, när man börjar prata om en ideologisk syn. Finn har just en sådan ideologisk syn på arbetslivsforskning. Vi socialdemokrater menar nämligen att det är viktigt för samhället att satsa på forskning och ta reda på varför människor slås ut från arbetslivet, varför vissa arbetsmiljöer producerar arbetsskador och sjukskrivningar. Vi tycker att det är viktigt eftersom den viktigaste frågan för oss är jobben, jobben och jobben. Regeringen prioriterar inte riktigt på samma sätt. Man tycker inte att det är en särskilt viktig fråga. Därför vill man inte heller satsa på arbetslivsforskning. När man då nedprioriterar detta gör man det av det enkla skälet att man redan vet svaret. Man tycker inte att man behöver forska kring arbetsmiljö eller varför människor blir sjukskrivna eller utslagna eftersom man redan vet varför det sker. Det är nämligen så att människor är sjukskrivna för att sjukersättningen är för hög. Det behöver man ingen forskning kring. Människor är arbetslösa för att arbetslöshetsersättningen är alldeles för hög. Finn behöver inte någon forskare som berättar det för Finn , för det vet redan Finn . Han menar att det är en ideologisk diskussion som man för när man vill ha svar på frågor om varför vissa arbetsmiljöer producerar arbetsskador. För oss är det inte så. Vi som finns i verkligheten vet att repetitiva arbetsmoment är sådant som orsakar skador. Vi vet att man måste forska kring och utveckla produktionsprocesser, så att man slipper ifrån det här. Vi vet att det finns vissa kemiska risker och annat som också kräver forskning för att man ska kunna ta sig ur sådana här processer och kunna skapa ett arbetsliv som gör att alla kan vara med och att vi slipper utslagning. Då är vi i en ideologisk diskussion. Och, som sagt, det är där den här frågan ska ses, så att man ser den i sitt rätta sammanhang. För oss som tycker att jobben och jobben och jobben är det viktigaste är det också oerhört viktigt och centralt att prioritera den här frågan. Jag vet att de arbetslivsforskare som fick slängt i ansiktet av borgerliga företrädare att de var någon sorts megafoner för socialdemokratin tog väldigt illa upp av den typen av anklagelser. Jag vet att de seriösa och väldigt duktiga och framgångsrika forskare som slet med det här med professionalism och integritet känner sig djupt kränkta av den typen av påståenden som Finn framför och som borgerliga företrädare har framfört tidigare. Den egentliga förklaringen som man gav när man lade ned och arbetslivsforskningen var att man skulle minska byråkratin. Det kränkte också forskarna djupt. 46 Statsrådet (): ville ha en julklapp och tyckte inte att han fick det i svaret. Jag tror ändå att ska kunna få en julklapp, men jag väntar lite med det till slutet av detta inlägg. var besviken över att inte var här. Enkelt uttryckt kan man säga att med kan man diskutera varför lades ned. Med mig bör man diskutera framtiden för svensk forskning. Den förra debatten har förts mycket ingående i denna kammare. Jag skulle vilja påstå att knappast någon sakfråga har diskuterats så intensivt i denna kammare. har ju slagit rekord i interpellationssvar. Ärendet har också diskuterats när själva riksdagsbeslutet fattades. Att ytterligare beröra den frågan känns inte särskilt produktivt. Den är slutdebatterad, enligt min uppfattning. Däremot är det en mycket intressant fråga hur forskning som berör arbetslivet ska ske framöver. verkar ha glömt bort valrörelsen . Den präglades mycket av att alliansen gick fram med en jobbpolitik. Socialdemokraternas dåvarande ledare sade på första maj att arbetslösheten inte blir någon fråga i valet. Alliansen vann på sin tydliga jobbpolitik. Vi kan nu glädja oss åt att antalet människor i arbetslivet har ökat dramatiskt . Ökningen märks inte minst för grupper som har stått ganska långt från arbetsmarknaden. Vi vill ha ett arbetsliv där människor som har något funktionshinder och inte haft så kraftfull förankring på arbetsmarknaden hittar en plats. Det är väldigt roligt att vi har nått framsteg i den strävan. Vad som händer i arbetslivet, till exempel huruvida ett kemiskt ämne påverkar människan, är inte bara något som forskning med etiketten arbetslivsforskning eller ens arbetsmiljöforskning berör. Det kan vara på medicinska fakulteter eller på en institution som jobbar med kemi som man jobbar med de frågorna. Därför är den här frågan väldigt mycket större än exakt vad som händer med de individer som har jobbat på . kommer jag till . Jag tycker att hennes exempel på mäns våld mot kvinnor är väldigt intressant. Det är uppenbart att det berör många andra forskare än just inom , till exempel inom Brå. kommer jag till julklappen. Regeringen har bestämt sig för att göra en mycket stor forskningsinsats just på området mäns våld mot kvinnor. Det sker inom ramen för en stor jämställdhetssatsning som min kollega har beslutat om. En betydande del av de medel som ingår i den satsningen kommer att kanaliseras via olika forskningsinstitutioner för att vi ska få mer kunskap precis om det som efterlyser. Det är ett bra exempel på att vad som händer i arbetslivet berör många fler forskare än dem som etiketteras arbetslivsforskare. 47 (): Jag tycker inte att jag har fått några riktigt bra svar på hur regeringen ska säkerställa att arbetslivsforskningen kommer att hålla en hög kvalitet framöver. Jag delar inte uppfattning att med kan man diskutera och gnälla om att har lagts ned men det är med forskningsministern man ska diskutera framtiden för arbetslivsforskningen. Det beror lite på hur man ser på frågan. Arbetslivsforskningen intar en särställning såsom den har bedrivits på , för den har en direkt tillämpning på arbetslivet. Den forskning som man har producerat på har bedrivits nära arbetsplatserna. De forskningsresultat som har kommit fram därifrån har varit direkt tillämpningsbara av , av skyddsombud och andra fackliga förtroendevalda, av arbetsgivare som tar sitt arbetsmiljöarbete på allvar, av företag som tar fram maskiner och produkter som man använder i arbetslivet, och så vidare. Det har varit en forskning som har påverkat i hög grad och varit användbar i människors konkreta arbetsliv. Jag tycker att det var bra att Finn tog upp att det är något ideologiskt i det här. Det handlar om att inte bara se arbetslivet som ett ställe där man ska skyffla in människor för att få bort dem från arbetslöshetsstatistiken eller från försäkringskassekontoren. Arbetslivet, såsom vi ser det i , såsom arbetarrörelsen ser det människor som faktiskt arbetar är att det är ett ställe där man tillbringar en stor del av sitt liv och där man riskerar att bli skadad, utsliten och fördärvad för livet om arbetsplatsen inte fungerar på ett bra sätt. Det är därför som den tillämpbara konkreta arbetslivsforskningen intar en särställning bland forskningsdiscipliner. Det inser alla europeiska länder, , utom som är det enda landet, förutom nu , som inte har ett särskilt samlat . Man inser vikten av att ha en samlad forskning som är mångdisciplinär, som tar hänsyn till alla de faktorer som påverkar människors vardag i arbetslivet och där man kan använda forskningsresultaten i det konkreta arbetet för att förbättra ute i arbetslivet. Det är just därför som själva uppsplittringen av forskningen är ett stort grundproblem. Jag har fortfarande inte fått något svar på om man på något sätt ämnar stimulera att forskningen samlas ihop, att informationen om vad forskningen kommer fram till inom arbetslivsområdet kommer att spridas till dem som är berörda. Det tas inte ens upp i Fasrapporten. Men det är en annan del av nedläggningen av som kommer att få stora konsekvenser. Var någonstans ska skyddsombud nu vända sig för att få ta del av forskningsresultat? Vart ska jag som beslutsfattare här i vända mig? Det var jättelätt tidigare när man visste vart man skulle vända sig för att få en överblick över forskningsresultaten. Vart ska arbetsmarknadens parter vända sig för att få den här informationen? Allt detta är det som ministern har att svara på. Hur ska man säkerställa att forskningen produceras med samma kvalitet eller gärna bättre för den delen som på . Och hur ska man kunna säkerställa att informationen som kommer fram från forskningen och som är direkt användbar ute i arbetslivet faktiskt når ut till dem som behöver resultaten? 48 (): Jag kan konstatera, precis som gör, att vi har haft den här debatten ganska . Jag kan bara beklaga att statsrådet nu har fått Littorins problem i knät. Littorin såg till att lades ned. Det försvinner en massa forskning, och då hamnar det här problemet i knät på forskningsministern. Då är frågan om forskningsministern tycker att det här är viktigt eller inte. Jag tycker att det är ganska intressant att höra Finn inlägg om de politiska förtecken som fanns kring nedläggningen av . Det var många borgerliga debattörer som hävdade, precis som sade, att var något slags megafon för socialdemokratisk politik, vilket man naturligtvis från den här regeringen har förnekat skulle vara någon av orsakerna till att man lade ned . Det var den kraftiga byråkratin som man skulle minska på. De 200 miljonerna var ett litet skämt. Jag hade inte några förhoppningar om den saken. Den här regeringen gick till val på att försöka råda bot på utanförskapet. Vad utanförskapet beror på kan vi diskutera länge, måhända vid ett annat tillfälle. Men en del av utanförskapet beror sannolikt på hur arbetsmiljön ser ut, hur arbetslivet har utvecklats mot högre krav, mot mer stress, mot mer och mer enahanda arbetsuppgifter. Det är klart att ett institut som jobbar, som sade, direkt mot arbetsplatserna, som har goda kontakter med parterna på arbetsmarknaden i sin forskning skulle kunna bidra till att öka kunskapen om varför vi har fått det så kallade utanförskapet. säger statsrådet som en liten julklapp till att det ska ske en kraftig satsning på forskning när det gäller mäns våld mot kvinnor, vilket jag naturligtvis tycker är bra. Men jag förväntar mig att Finn framför en allvarlig kritik mot det förslaget till forskningsministern här och , eftersom han har sagt att den här typen av politiskt styrd forskning ska vi inte ha. Men det får vi väl se när Finn äntrar talarstolen. Jag tycker också att det är viktigt att statsrådet funderar lite grann på hur den här forskningen ska säkras . Vi har ännu inte fått något svar på det. Jo, vi har fått ett svar, och det är att man ska tillföra forskningen 900 miljoner . Jag tycker att det är bra jag applåderar det. ska ligga i framkant när det gäller satsningen på forskning. Du pratar, som sagt var, också om att många av forskningsmedlen ska sökas i konkurrens. Men då är det oerhört viktigt att det finns medel att söka. Som jag sade i mitt tidigare inlägg har medlen att söka forskningspengar från i konkurrens för den här typen av forskning kraftigt minskat. Då är det naturligtvis oerhört svårt att nå resultat även om man skulle vilja. Därför tror jag fortfarande att det är viktigt att det finns öronmärkta pengar för den här typen av forskning så att man kan fortsätta att driva forskningen i på ett så effektivt och bra sätt som man har gjort . 49 FINN (): Det var intressant att få reda på hur jag på mina ska bemöta . Det visar å andra sidan att det verkligen är viktigt att föra upp den här debatten till ett ideologiskt plan. Det finns en frustration hos oppositionen, som sammanblandar forskningens villkor med arbetsmarknadens och arbetslivets villkor. I en förutfattad mening säger man sig tolka in vilka synpunkter jag har på arbetslivsforskning. Låt mig då för sakens skull, fru talman, säga att jag har forskat aktivt , och jag vet inte vilket track record, vilken erfarenhet, mina motdebattörer har. Men jag måste säga att jag värnar all typ av forskning. När vi däremot talar om särintressen, att det finns ett särintresse i arbetslivsforskningen, undrar jag: Finns det inte också ett särintresse för till exempel miljö- och klimatforskning? Det är intressant att den nuvarande oppositionen när man hade majoriteten kunde enas om att förbjuda forskning på kärnkraftens område så mycket för de villkor som styr forskningen. Man har tyvärr en agenda som sätter de politiska ideologiska målen över forskningens behov av att analysera detta förutsättningslöst och fritt. Det är också ganska typiskt att man i den här debatten, när man har ställt interpellationer som handlar om forskningens villkor på ett viktigt samhällsområde, ägnar mycket tid åt att frustreras över att forskningsministern kommer hit och bemöter kritiken. Jag tycker att man borde vara tacksam för att motta just forskningsministerns syn på detta, knutet till arbetsmarknadsministerns övriga uppdrag. Det är just det som det handlar om, nämligen att värna forskningens oberoende för att kunna analysera ett viktigt samhällsproblem. Här kan det möjligtvis falla ut till nackdel för den ideologi man själv företräder, och det kanske är därför man är så väldigt rädd att närma sig det på forskningens villkor och väljer att närma sig det med ideologiska förtecken. 50 (): Jag vill tacka statsrådet för julklappen. Det ska bli jätteintressant att följa arbetet och se om det blir tillämpad forskning och forskning som berör breda grupper på arbetsmarknaden. Jag är glad att det finns goda förutsättningar för det. Jag har tidigare lyft upp den här problematiken och då inte känt att jag har nått fram. Det var därför väldigt välkommet, och särskilt att det kom under det här året, som är ett kampanjår mot mäns våld mot kvinnor. När man tittar på en del av de projekt som hade vet man inte om någon vill överta dem, om någon tänker finansiera dem och så vidare. Då kanske det kan finnas en öppning för en del av projekten, som psykosocial riskkartering, ett europeiskt utvecklingsprojekt, arbetslivets många ansikten och lite annat. Det kommer säkert till en del också. Jag har tittat på vad , som är docent i kriminologi, har sagt. Han menar att det finns skillnader på arbetsmarknaden när det gäller mäns våld mot kvinnor. Männens utsatthet ligger på en ganska stabil nivå medan den ökar för kvinnorna. Det finns säkert flera anledningar, men vi kan inte bortse från att det också finns en könsaspekt. Man behöver titta inte bara på kvinnodominerade arbetsplatserna utan också brett på arbetsmarknaden, för att fler kvinnor ska kunna delta i arbetslivet fullt ut, våga avancera, våga åka på en kurs eller våga vara ensam i samma arbetslokal som en man. En kvinnlig forskare som hade tittat mer på individer som drabbas av mäns våld mot kvinnor i relation till kostnad sade: Om bara arbetsgivarna visste hur mycket detta kostar arbetsgivare inom arbetslivet skulle de genast ta itu med det. Det handlar främst om mänskliga rättigheter, en arbetsmiljöfråga, men det är naturligtvis också en fråga om hur arbetsmarknaden ska fungera på bästa sätt. Arbetsmiljön kan naturligtvis inte vara acceptabel om det förekommer hot, våld och övergrepp på arbetsmarknaden. Jag ska med tacksamhet följa det fortsatta arbetet i den delen. 51 (): Framtiden ville statsrådet prata om, och det är just den vi är bekymrade över. När man gjorde den här stora förändringen i arbetslivsforskningen och drog ned resurser och pengar sade man att man skulle återkomma . Problemet är att det inte händer någonting , och man tappar en massa tid. Det är möjligt att vi återigen får stå här och diskutera när vi ser förslaget om hur man ska satsa och hur man ska prioritera rörande detta område i den kommande forskningspolitiska propositionen. Men har man tappat väldigt mycket tid. Och man har tappat väldigt mycket jobb för jobben. Man gör någon sorts läpparnas bekännelse när man i den praktiska politiken alltid sviker. Finn har inga inlägg kvar här i talarstolen, vad jag har förstått. Då får jag ställa den fråga som ställde till Finn , vad han tyckte om forskningen kring mäns våld mot kvinnor, till statsrådet i stället som har inlägg kvar. Jag hoppas och tror att statsrådet tycker att det är en viktig och riktig satsning, eftersom han till och med karakteriserade den som en julklapp, alltså något positivt, en positiv satsning, att regeringen lägger pengar på det. Jag hoppas att statsrådet inte har den uppfattningen att det här skulle vara något politiskt tendentiöst eller någon konstig styrning, som skulle ta bort integriteten eller seriositeten hos de forskare som ska få det här uppdraget. Jag hoppas att statsrådet har en helt annan uppfattning. Det skulle vara kul att få det fastställt och få det till protokollet att det är en rimlig satsning som regeringen gör när det gäller att studera mäns våld mot kvinnor. 52 Statsrådet (): har internationellt sett, brukar man konstatera, en ganska liten institutssektor i vår forskning. En mycket stor del av våra forskningsmedel satsar vi på universitetsforskning. Jag tycker att det är en bra avvägning. Som Finn har argumenterat här, ska det i största möjliga utsträckning vara inomvetenskapliga beslut inte bara om hur forskning ska bedrivas utan i princip också om vad som ska beforskas. Dock tror jag inte att det finns någon regering i världen som helt avhåller sig från en mer instrumentell syn på forskning, alltså att man definierar ett samhällsproblem och inser att en del av lösningen måste ligga i ökad kunskapsuppbyggnad. Jag tror till exempel att det är en mycket god gissning att den forskningsproposition jag kommer att lägga fram kommer att innehålla betydande satsningar på klimatforskning, därför att det finns en stark förväntan hos människor att forskarna ska hjälpa oss att lösa den frågan. Man kan föra samma diskussion om den här jämställdhetssatsningen. Eftersom jag nu har varit så tillmötesgående mot kan jag gå vidare och berätta för henne att jag jag minns datumet därför att det var annonserade en ganska stor satsning också på kvinnosjukdomar. Det finns ganska goda belägg för att forskningen har försummat könsrelaterade aspekter inom den medicinska forskningen. Så visst kan man från politiskt håll ibland göra den typen av politiska bedömningar. När det gäller forskning om arbetslivet är min erfarenhet, efter att nu ha besökt samtliga , att det finns ett stort intresse av att forska om sådant som berör människor i deras vardag och deras arbetsliv. Ta till exempel detta med tunga lyft. Det berörs ju inte bara av forskare som har etiketten arbetslivsforskare. Det kan komma in i idrottsmedicin, i ortopedi naturligtvis och på medicinska fakulteter. Det är inte alls säkert att viktiga genombrott görs just av forskare med hatten arbetslivsforskare. Det är detta helhetsgrepp vi jobbar med inför forskningspropositionen. hade uppe frågan om steget efter. Det som forskarna kommer fram till, hur återförs det till samhällslivet? Det är en fråga som är relevant i all forskning. Där har en viktig roll. De ska ta till sig forskningen och i sin löpande inspektionsverksamhet föra tillbaka det till arbetslivet. Man brukar tala om den tredje uppgiften för högskolan, utbildning, forskning och samhällskontakter. Fas har nämnts i ett speciellt avseende. Jag vill gärna betona att Fas, som är ett forskningsråd för arbetsliv och samhälle, har ett stort ansvar när det gäller att få en högkvalitativ arbetslivsforskning framöver. Jag är övertygad om att de kommer att vara en viktig spelare. 53 (): Man måste nog tyvärr konstatera att inte är ett dugg intresserad av arbetslivsforskningen. Det blir mer uppenbart ju mer man hör. Komma här och prata om att sådana här kunskaper om tunga lyft kan komma fram i idrottsmedicin!