prot · GU09134 · 2007-08-30 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Anmälan om återtagande av plats i Tredje vice talmannen meddelade att () återtagit sin plats i , varigenom uppdraget som ersättare upphört för . 3 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2006/07:677 Till Interpellation 2006/07:677 Åtgärder för yrkesutbildning inom kriminalvården av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor. Till Interpellation 2006/07:680 Utanförskapet i IT-samhället av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresa. () Enligt uppdrag 2006/07:681 Till Interpellation 2006/07:681 Järnvägs- och tågstandarden av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresa. () Enligt uppdrag 4 § Svar på interpellation 2006/07:679 om statsministerns ansvar för att försvara de mänskliga rättigheterna även i enskilda fall 1 Utrikesminister (): har frågat statsministern om hans ansvar för att försvara de mänskliga rättigheterna även i enskilda fall. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Regeringen har gett arbetet för att främja mänskliga rättigheter i världen hög prioritet. I regeringsförklaringen heter det: utrikespolitik ska förena engagemanget för internationellt samarbete med en tydlig röst för demokrati och de mänskliga rättigheterna. Oavsett om det handlar om att driva MR-frågorna i det multilaterala samarbetet eller i de bilaterala kontakterna är en stark och klar förespråkare för mänskliga rättigheter. Vi har också kunnat inregistrera vissa framsteg bland annat i den dialog som eftersträvar med i dessa frågor. Under vårens möte i för de mänskliga rättigheterna tillhörde de starkaste kritikerna mot de kränkningar som alltjämt sker runt om i världen. Det öppenhjärtiga meningsutbytet med framför allt om de övergrepp som sker där väckte betydande internationell uppmärksamhet, och tydliga ställningstagande mötte stort gensvar. I arbetet med att främja mänskliga rättigheter ingår också att när så är lämpligt ta upp övergrepp mot enskilda. Utgångspunkten måste då vara att alla sådana situationer ska utgå från individens väl och att aktionen ska bidra till att få stopp på det pågående övergreppet. Enskilda människors öde får aldrig riskeras av i och för sig vällovliga ambitioner att reagera offentligt mot övergrepp. Regeringen har vid åtskilliga tillfällen agerat till försvar mot kränkningar som har skett och alltjämt sker av enskilda personer. Det har gällt svenskar som utsätts för övergrepp i andra länder liksom andra länders medborgare vars rättigheter kränks. Det framgår också klart av vad statsministern har sagt, att regeringen på olika nivåer tar upp sådana fall när det kan främja den enskildes sak och inte riskerar att förvärra hans eller hennes eller de anhörigas situation. Jag ska gärna säga att denna avvägning ofta kan vara svår. Det handlar ju om att handskas med regimer som inte respekterar det internationella normsystemet. Att oskyldigt drabbade riskerar att utsättas för än värre kränkningar när deras situation uppmärksammas internationellt tillhör dessvärre vardagen. I många fall är den internationella uppmärksamheten naturligtvis också en fördel och fungerar som ett skydd för den enskilde. Men avvägningen måste likafullt ske och utgångspunkten alltid vara vad som är bäst för den individ som är måltavla för övergreppen. En viktig del av ansträngningarna för att främja de mänskliga rättigheterna bedrivs genom den europeiska unionen och dess gemensamma utrikespolitik. Sammanlagt är det flera hundra enskilda fall som och EU tar upp i olika sammanhang. Ett av de mest uppmärksammade fallen är där våra insatser för att få honom frigiven fortsätter intill den dag som detta mål är uppnått. Statsministern har också klargjort att den mediala uppmärksamheten inte får vara styrande. En regering ska agera och reagera därför att det finns skäl i sak för detta, inte för att ett särskilt fall råkar väcka mediernas intresse. Statsministerns påpekande att det finns skillnader mellan en regerings ansvar för att driva MR-frågorna i den offentliga debatten och som ett prioriterat område i det internationella umgänget och dess ansvar för att där så är möjligt stödja enskilda människor som utsätts för övergrepp innebär således ingen ändring av regeringens politik. Av detta följer att statsministern alldeles självklart kommer att ta upp fall där enskilda människors rättigheter kränks. 2 (): Jag börjar med att tacka utrikesministern för svaret, men jag vill direkt säga att svaret inte lämnar mig någon ro. Jag blir snarare fortsatt orolig, precis som jag blev när jag hörde statsministerns uttalande. Men vi får se om utrikesministern möjligen kan stilla min oro på någon punkt. Svaret som utrikesministern lämnar är på många sätt mycket tydligt, framför allt på en punkt. I den sista meningen säger att statsministern självklart ska ta upp enskilda fall. Detta är en oerhört viktig del i utrikespolitiken, för alla nivåer inom politiken, precis som utrikesministern också sade. Det gäller att kunna och våga ta upp enskilda fall när det handlar om svenska medborgare men också när det handlar om medborgare från andra länder som utsätts för tortyr eller får sina mänskliga rättigheter kränkta. Det har varit en viktig del för såväl borgerliga som socialdemokratiska statsministrar. Men om detta nu är så självklart blir min fråga: Varför sade statsministern så oerhört tydligt det rakt motsatta? Låt mig citera två meningar: Jag tar inte upp enskilda fall och Jag sitter inte med personakter på mitt bord och styr. Det är därför jag blir orolig, för man säger väl oftast vad hjärtat är fullt av. Min fråga kvarstår, . Vad avsåg statsministern med sina mycket tydliga uttalanden? Jag antar att vi ska ta honom på orden. 3 HANS (): Utrikesminister och oppositionsledare ! När dåtidens händelser och samtidens flöden ska tolkas och förstås talas det ibland inom forskningen om historiematerialism respektive historieidealism. Förenklat kan de båda begreppen förstås på följande sätt. Historiematerialismen, fast förankrad inte minst i marxistisk tradition, ser till produktionsmedlen. Individer och deras öden är av underordnad betydelse i förhållande till själva systemen. Historieidealismen ser till människorna och det unika agerandet som utförs och utförts av stora kvinnor och män. De har kunnat förändra och påverka utvecklingen genom sin fantasi och förmåga, sitt förnuft och samvete. När ställer frågor om den svenska utrikespolitiken i ljuset av att mänskliga rättigheter även försvaras och förklaras i enskilda fall är resonemangen relevanta även om partiegoism kan anas i själva problemformuleringarnas anda. Enskilda människoöden kan i sig just symbolisera ett bredare förtryck och förtrampande av de mänskliga fri- och rättigheterna. När spärrades in på sin fångö i var det inte endast en person som placerades bakom ett galler utan ett orättfärdigt system som genom straffåtgärden visade sitt ansikte. När kastades i fängelse och tvingades till straffarbete för att han läst fel böcker, skrivit fel dramer och tänkt fel tankar kom han för oss utanför det fängelse Öst- och utgjorde att bli ett enskilt öde som gjorde att vi begrep och att vi förstod. och kom sedan att friges och var och en som president för sin nation skapa och forma en demokratisk och frihetlig utveckling. De hade knappast kunnat bli historiens skapande individer ifall de glömts bort inspärrade av orättfärdiga regimer. Listan kan göras längre: , , . Mitt intryck är att den nuvarande regeringen är väl medveten om allt detta. Jag tycker att svensk utrikespolitik präglas av insikt om balans mellan just den generella kritiken och behovet av att ibland ta extra strid för enskilda öden. Och det finns anledning att berömma partikamrat som målmedvetet arbetat för att få ut två oskyldigt gripna och fängslade svenskar ur . , som sitter inspärrad i , är ännu ett offer för en press- och yttrandefrihet satt på undantag. visar att kampen för det fria ordet måste föras likaväl där som här. Jag är rätt övertygad om att vår regering med öppen respektive dold diplomati värnar om enskilda fall. Lika övertygad är jag om att känsliga förhandlingar och påtryckningar inte alltid lämpar sig för det offentliga ställningstagandet utan hellre samtal, dialog och övertalan regeringsföreträdare emellan. Utöver enskilda människoöden finns det ibland rent av städer som kan symbolisera kampen för mänskliga rättigheter. kunde borgerliga företrädare häcklas i den svenska debatten då de påminde om att , och inte var platser i dåvarande utan fria huvudstäder i tre då ockuperade republiker. Under den föregående regeringstiden flögs två personer ut från för att möta tortyr i . När efterlyser enskilt engagemang finns det all anledning för medlemmar i olika regeringar att också rannsaka sitt eget samvete. 4 Utrikesminister (): Jag noterar att i allt väsentligt instämmer i det som jag anförde i svaret, och det kanske inte är så konstigt att så är fallet eftersom det råder en ganska bred åsiktsöverensstämmelse i dessa frågor i denna kammare. hakar upp sig på en sak som statsministern har sagt och som också förekommer i hennes interpellation, nämligen: Jag sitter inte med personakterna på mitt bord och styr . Nej, det hoppas jag innerligt eftersom det inte är så som ska styras. Och det sätter hon i förbindelse med . Men när jag tittar på utskrifterna av vad statsministern har sagt i just det konkreta fallet när han får frågan i radio om han skulle kunna tänka sig att diskutera det med eritreanska företrädare säger han: Även det skulle kunna vara aktuellt. Han säger också: Ja, gynnar det saken och om det finns en möjlighet ska självfallet även statsministern kunna ta upp det. Låt mig säga mera allmänt att detta inte är någon ny frågeställning. Jag har varit med om den i en tidigare regering, och har suttit i en regering rätt . Jag råkar veta att praxis i den regering där satt var att den dåvarande statsministern intill ytterlighet var restriktiv med att ta upp enskilda fall i det internationella umgänget. Det ankommer ofta på utrikesministern eller andra. Jag säger inte att det var fel att det var på det sättet, men det var på det sättet. är det rätt, och ibland ska man göra på ett annorlunda sätt. När vi till exempel hade det kinesiska statsbesöket här med president , som var ett mycket bra besök där vi förde en mycket öppen och bra dialog om olika frågor, var inte de enskilda fallen uppe i dialogen mellan statsministern och presidenten. Det var en rätt hårdhänt dialog om mänskliga rättigheter principiellt och inte minst om dödsstraffet. Men jag tog upp en lång rad enskilda fall med min kinesiske motsvarighet utan att vi skickade pressmeddelanden och utan att jag tänker skicka pressmeddelanden nu heller. Det är en avvägning från fall till fall. I en del fall har vi skickat pressmeddelanden när vi har tagit upp enskilda fall. I andra fall har vi inte skickat pressmeddelanden och avser inte att skicka pressmeddelanden av den enda anledningen att vi inte tror att det gynnar saken. är detta speciellt besvärligt, ska jag säga, när det är väldigt uppmärksammade fall där vi alla känner väldigt starkt att någonting måste göras och att vi måste uppnå resultat men där vi kanske vet att det är andra typer av kontakter och andra typer av dialog som är det som ska främja resultatet. Det kan gälla den allmänna dialogen som vi för i Europeiska unionen gentemot länderna. belyste väl hur det ofta handlar om systemen i dessa länder som vi vill förändra. Det är inte det att de förtrycker en enstaka individ. Det är det att de förtrycker folk och förstör samhällen som vi vill ändra. Men ibland kan det vara den enskilda individen därför att det är speciellt upprörande i det fallet eller för att använda den enskilda individen för att illustrera systemets brutalitet och grovhet och ibland, inte så sällan, dessvärre allt oftare, handlar det om fall där det är svenska medborgare, ibland med dubbelt medborgarskap, som kommer i kläm och där vi antingen av legala eller av politiska och ofta av rent humanitära skäl har anledning att agera. Låt mig bara sluta med att försäkra om det som hon redan vet, att dessa frågor är mycket viktiga för denna regering. Vi tar upp kränkningarna som princip i brutala system och diktatursystem. Vi tar upp enskilda individer, ibland med offentlighet och ibland helt utan offentlighet. I denna del är det ingen större skillnad från tidigare regeringar. 5 (): Jag vill börja med att uttrycka uppskattning för inlägg. Det var oerhört välformulerat och oerhört väl värt att reflektera över. Och det hoppas jag att vi ska göra i många olika sammanhang och att det är upp till var och en att verkligen våga dra slutsatser, precis som gjorde, därför att om principer som vi alla uttrycker och som vi alla ärligt står för inte också kan uttryckas just i enskilda individers rättigheter, vad är i så fall politiken värd? Det är den fråga som ställde, och den tycker jag alltid kräver reflexion. Det handlar om många olika områden. Det kan handla om homosexuella som hotas av dödsstraff i många länder än . Det kan handla om kvinnor som hotas av stening därför att de vill gifta sig med en person som inte accepteras. Det kan handla om kinesiska journalister. Och det kan handla om svenskar som av olika skäl hamnar i bekymmer i andra länder. Om detta är vi överens, och jag har inte den minsta anledning att betvivla vare sig eller uppfattning och ärliga mening. Men sedan tycker jag att springer runt själva frågeställningen, och det gör han ofta väldigt galant, också den här gången. uttrycker att man måste vara restriktiv och att man inte alltid kan använda just den offentliga dialogen. Självklart är det så. Jag har själv suttit i regeringar . Jag har ibland tagit upp detta med kinesiska ledare, ibland inte. Man måste använda tillfällen olika. Men min fråga handlade inte om detta, . Den handlade om ett annat uttalande som jag hoppas att du kan kommentera i nästa inlägg. Den handlar om när statsministern på ett sätt som inte går att misstolka, och inte ens kan väl misstolka det, sade: Jag tar inte upp enskilda fall. Där startade min oro, och jag tycker att den diskussionen ändå kräver en del funderingar. Om jag konkretiserar min frågeställning skulle jag kunna säga följande. Vi är helt överens om att man måste vara restriktiv, använda rätt tillfälle för rätt person och aldrig riskera att förvärra situationen för den individ som det handlar om. Men jag ska ta upp ett konkret exempel. Statsministern träffade den person som har öde i sin hand, guvernör . Tog han upp hennes fall? Om han inte gjorde det, varför inte? Det är väl ett sällsynt lämpligt fall utifrån alla de viktiga kriterier som utrikesministern redogjorde för. Vi behöver inte orda mer om ifall vi är överens om principerna. Det är vi. Vad avsåg statsministern och varför tog han inte upp fall? 6 HANS (): Låt mig kvittera vänligheten från . Jag tycker också att det är viktigt att oppositionsledaren använder talarstol för att peka på några av de här enskilda människoödena. Det som många av oss svenskar har upprörts av är ju det öde som har drabbat , förtrycket av yttrandefrihet och förnekandet av rätten att få skriva och yttra sig i tidningar och att använda bokstäverna som sitt verktyg. Jag tycker att det är alldeles utmärkt att till skillnad från både mig och utrikesminister nämnde den hetsjakt som också förekommer mot journalister i och dem som där använder bokstäverna som sitt verktyg att uttrycka sina tankar, idéer och fantasi. Vi har tidigare nämnt några andra namn: , , . Som utomstående iakttagare, för att lyssna till en tidigare regeringsmedlem och till en nuvarande regeringsmedlem, tror jag att man kan sammanfatta diskussionen som att svensk utrikespolitik, när det gäller kampen för mänskliga rättigheter, måste vara hela klaviaturen med samtliga tangenter. ägnar man sig åt det som betonar, nämligen den tysta diplomatin och ett samtal mellan olika regeringsföreträdare, ibland gör man det som pekar på, nämligen lyfter fram enskilda öden för att manifestera vårt intresse för mänskliga fri- och rättigheter i olika länder runt om i världen. 7 Utrikesminister (): Som regering bör vi ägna oss åt alla dessa frågor, oavsett vilka övergrepp det är. Det är en typ av frågor som vi kanske har kommit att ägna speciell uppmärksamhet. Det är HBT-frågor och människor som är föremål för övergrepp, diskriminering eller egenartad oacceptabel behandling på grund av det. Det har spelat en betydande roll. Dödsstraffet har vi självfallet alltid varit emot, även i den regering som satt i. Där har vi tyckt att vi ska höja profil. Vi är en av de regeringar som har bidragit till att höja den europeiska unionens profil. Vi kommer att lägga ett förslag i om att globalt bli av med dödsstraffet. Vi kommer inte att lyckas med det , men vi har höjt profilen och vi har höjt aktivitetsnivån. I detta fall har vi förvisso också höjt tonläget. En betydelsefull fråga för varje svensk regering är svenska medborgare som kommer i kläm i andra länder. Det gör de i tilltagande grad eftersom vi rör oss mer. Vi har många fler medborgare med dubbelt medborgarskap. Det skapar en något besvärligare situation i ett antal fall. Vi ska inte strida för mycket om formuleringar. är intresserad av . Jag var inte med på det mötet. Det som sades efter mötet var att frågan om inte togs upp vid bordet. Jag tror att var och en som har lite djup i analysen kan göra sin egen bedömning av vad som ligger i det uttalandet. Jag ska inte gå längre än så eftersom jag inte tror att det gynnar den sak som vi har gemensamt. är ju ett annat tragiskt fall. Jag ser det framför allt som humanitärt. Jag tror att vi ska se det så. Han har suttit fängslad i, om jag har fått rätt uppgifter, 2 . Utan att göra sak av detta, men för att illustrera att det inte alltid är så enkelt, vill jag säga att under 1 839 av dessa dygn satt i regeringen. Den regeringen gjorde vad den kunde. Det betvivlar jag inte. Vi har gjort vad vi har kunnat, och har ännu inte heller lyckats. Vi kommer att fortsätta. Vi ser detta som en viktig humanitär fråga. Jag ska inte göra den till något mer än så. Låt de här två exemplen, som i förenklad form utgående från lösryckta citat som inte alls speglar vad som pågår, illustrera komplexiteten i de frågor som varje regering har att hantera. Engagemanget kan ingen misstolka. Det är ingen tvekan om att vi i frågor som HBT, dödsstraffet, det råkade bli så och delvis i fråga om på ett rätt avgörande sätt har höjt den svenska profilen. 8 (): Det var mycket klokt, mycket intressant och värt att återkomma till i alla sammanhang framöver. Vi behöver inte återigen betona hur viktigt det är att politiken vågar vara närvarande i alla steg och vågar vara utväljande när det gäller form och sätt. Politiken får aldrig rygga för att alla nivåer måste kunna användas. I min tankevärld är statsministerämbetet ett oerhört högt och viktigt uppdrag som därmed har en oerhört viktig roll, ibland också i enskilda fall. Jag vill betona min uppriktiga oro när jag inte bara läste ett lösryckt citat utan hörde åtskilliga utvecklingar av statsministern om varför inte statsministerämbetet någonsin skulle involveras i detta. Därav min interpellation. Jag uppskattar inlägg och försök att beskriva detta. Med all respekt för att inte besitter någon telepatisk förmåga och kan svara exakt på vad statsminister avsåg ställde jag min interpellation till statsministern, inte till . Jag konstaterar att jag får återkomma i andra sammanhang direkt till för att möjligen få fler svar på vad just han tyckte och tänkte. Lycka till i alla de ansträngningar som jag vet nu sker för att stötta och hjälpa medborgare runt om i världen! 9 Utrikesminister (): Jag kan trösta med att det inte behövs någon telepatisk förmåga. Det här är en regering som gör vad den säger. Det gäller bara att lyssna på vad vi säger, kanske lite mindre på lösryckta citat. Sådana kan vi alla drabbas av. Både och jag har erfarenhet av lösryckta citat. Vi har både producerat dem och konsumerat dem om jag får använda det uttrycket. Det här är ett sådant fall. Låt mig ta fasta på en sak som sade och som är mycket viktig och riktig. Alla nivåer måste användas. diskussion handlar mer om det principiella engagemanget. Det är också viktigt. Om vi talar om enskilda fall har vi i de fall som är aktuella försökt att utnyttja alla delar av klaviaturen. Statsministrar är viktiga. Jag är den sista som ska hävda något annat. Enskilda riksdagsledamöter, talmansresor och utrikesministrar kan också ha sin betydelse, även den allmänna opinionsbildningen och alldeles säkert andra riksdagspartier och oppositionsledare oavsett vilka de råkar vara vid varje givet tillfälle. Jag tror att det ligger ett betydande värde i att vi har en sådan här debatt. Jag tycker att det är bra att ställde interpellationen. Jag tycker att har bidragit till att fördjupa diskussionen. Det ligger ett värde i att vi har förmåga att ha en dialog mellan regering och riksdag, oavsett partifärg och position. Jag tror att vi är förenade i målsättningen att i de konkreta fallen uppnå det konkreta resultatet. Vi har alla varit med så länge att vi vet att det inte är alldeles enkelt, men vi har skyldighet att alltid försöka. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2006/07:661 om antalet universitet i 10 Utbildningsminister (): har frågat mig om jag delar universitetskanslerns uppfattning om antalet universitet i och om jag därmed är beredd att verka i denna riktning. Regeringens övergripande politik för högskoleområdet syftar till att åstadkomma högsta möjliga kvalitet i forskning och utbildning. Lärosätena måste kunna erbjuda forskning och utbildning som står sig väl i den internationella konkurrensen. Det är en förutsättning för långsiktiga konkurrenskraft. För att uppnå detta är det nödvändigt med såväl resurstillskott som förändringar. Regeringen har i budgetpropositionen (2006/07:1) redan lagt förslag om ökade resurser till forskning med och om höjda ersättningsnivåer för grundutbildning i humaniora, samhällsvetenskap, juridik, teologi, naturvetenskap, teknik och farmaci med . För att nå en högre kvalitet är det, enligt min mening, nödvändigt med en ökad koncentration av kompetens genom att lärosätena profilerar sig och utvecklar samverkan med andra. Förstklassig forskning kan bedrivas vid såväl större som mindre lärosäten. (U2004:03) har i uppdrag att analysera och föreslå förändringar i systemet för resurstilldelning för såväl utbildning på grundnivå och avancerad nivå som för de direkta statliga medlen till utbildning på forskarnivå och till forskning vid universitet och högskolor. Vidare ska utredaren se över systemet för rätten att benämnas universitet. Ett nytt system bör enligt direktiven utformas så att det främjar prioriteringar hos lärosätena som kan leda fram till en nödvändig profilering och arbetsfördelning i det svenska högskolesystemet. Utredaren ska redovisa sitt uppdrag . Regeringens grundläggande uppfattning är att lärosäten ska utföra sin verksamhet med stor grad av självständighet och frihet. Mot den bakgrunden är det min uppfattning att förändringar bör bygga på lärosätenas egna bedömningar och på frivillighet. Regeringen har bett alla lärosäten att i samband med redovisningen av forskningsstrategierna också redogöra för hur de ser på rollfördelningen inom högskolesektorn. Redovisningen ska lämnas . På flera håll pågår diskussioner om förändringar, inklusive diskussioner om samgående. 11 (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret, men jag hade faktiskt hoppats på ett kraftfullt avståndstagande från universitetskanslerns utspel. Det hade varit till nytta för den utveckling och det arbete som pågår ute på våra nya universitet och på våra regionala högskolor som i stället lägger ned kraft för att man känner en oro och känner sig bekymrade för framtiden.