prot · GU09126 · 2007-06-14 00:00:00 — Det går också att säga att andelen män är låg, särskilt inom landstingen. Det ställer också krav på oss alla att se till att de arbetsuppgifter som så många kvinnor utför uppskattas så att de blir mer konkurrenskraftiga. Det har att göra med kvaliteten inte minst inom sjukvården. Människor ska känna sig uppskattade efter förtjänst. Vi ska se till att inkomstklyftorna mellan män och kvinnor, inte minst inom dessa sektorer, kan minskas på olika sätt. Det är dock inget som staten ska lägga sig i, ej heller finansutskott, utan det är framför allt en förhandlingsfråga. Vi kan bara uttala vårt stöd för detta. Statens andel av bidragen till kommunerna uppgår till , det vill säga av intäkterna kommer från patientavgifter och andra avgifter samt framför allt från kommunalskatt. Det är riktigt som sade , nämligen att kommunalskatten är hög för många människor . Vi som är lite äldre minns när dåvarande finansministern var oroad över att kommunalskatten skulle överstiga . är vi en bit . Hur man än formulerar sig är det angeläget att de kommunala skatterna inte ytterligare stiger. Vi har haft en tendens, , att lösa alla problem med stigande skatter. Det gäller både kommuner som styrs av socialdemokrater och andra. Vi måste hitta andra vägar också. Låt mig använda ett gammalt centeruttryck: Den kommunala skatten vänder den tunga ändan ned. Den drabbar dem med de lägsta inkomsterna allra hårdast. Jag vill allra sist ta upp en speciell fråga som har att göra med självständigheten i kommunerna. Det framgår i betänkandet som jag föreslår läggs till handlingarna att de specialdestinerade statsbidragens andel av de totala bidragen från staten har ökat från . Det kanske inte låter så mycket, men det är en oroväckande utveckling för det kommunala självstyret om man skulle bli mer och mer beroende av specialdestinerade bidrag. Vi som befinner oss på riksdagsnivå, eller på regeringsnivå, har en tendens att vara de goda gåvornas givare och tala om för kommunerna vad de ska göra med pengarna. Det finns alltid goda skäl för detta, men totalbilden kan ofta bli den motsatta, det vill säga att man anpassar verksamheten efter de specialdestinerade bidragen. Det är inget bra sätt. Därför är det viktigt att man ser till att man endast i undantagsfall specialdestinerar bidrag till kommunerna. 29 (): Senast jag stod i en talarstol var i när jag hade glädjen att få vara med och rösta igenom en budget. Det var glädjande därför att det går bra för kommunerna, och det är också vad som framgår i den här debatten. Det har gått bra för kommunerna. Mycket har redan lyfts fram i debatten. lyfte fram ett par saker jag hade tänkt på, bland annat skolan och kvinnornas löner. Därför tänker jag inte upprepa dessa saker. Jag skulle vilja lyfta fram några saker som visar att trots att vi har haft en positiv kommunalekonomisk utveckling i följd finns det områden där utvecklingen går åt fel håll. Det har drabbat våra äldre. Det har drabbat dem som är i störst behov av den verksamhet som kommunerna och landstingen erbjuder de som är sjuka och våra barn. Jag tänkte börja med barnen. Vi vet att barn i har det förhållandevis bra jämfört med barn i många andra länder. Men, precis som vi har hört tidigare säger ett snitt inte så mycket vare sig när det gäller kommuner eller när det gäller det enskilda barnet. För det enskilda barnet som lever i utsatthet, som har drabbats av kanske familjens svek men framför allt av samhällets svek, hjälper det inte att det går bra i snitt. När kommunerna inte klarar av att uppfylla sina åtaganden är det barnen som far illa. Några av dessa barn lever under knappa ekonomiska förhållanden. Trots att det har gått så bra för kommunerna, trots att vi har haft en ekonomi på uppgång , har antalet fattiga barn i vårt land ökat. Det är inte acceptabelt. Att barnfattigdomen har ökat trots att ekonomin har vuxit visar på vilken enorm ihålighet det har funnits i den förra regeringens självberöm när man har lovordat den egna politiken. Det är en politik som har lett till att fler har hamnat utanför, fått sämre ekonomi och sämre möjligheter att påverka sin egen ekonomi. Det är inte acceptabelt, och det är en politik som har drabbat barnen. har vi en regering som satsar på en politik som leder till att fler människor får komma i arbete, att det blir förbättringar i den kommunala ekonomin och att det blir ett ekonomiskt lyft för den enskilda människan. Alla vuxna som finns runt omkring våra barn i barnomsorgen, på förskolorna och familjedaghemmen, i skolan och på fritids, har en oerhört viktig uppgift. Barngruppernas storlek och personaltätheten är en viktig faktor för hur våra barns vardag ser ut. Tyvärr är det alldeles för många barn som vaknar med magont därför att deras arbetsmiljö, deras vardag, inte erbjuder trygghet och inte är stärkande. Den här klumpen i magen vet jag att många föräldrar också har. pratade jag med en mamma som då hade sin andra dotter på väg in i sexårsverksamheten. Hon bävade för det därför att hon mindes hur det var när den äldsta dottern började på skolan. Det var väldigt bra lärare och fritidspersonal. Men det var så enormt många barn, uppemot hundra barn på en och samma fritidsverksamhet, så när hon skulle hämta sin dotter var det ingen som visste var dottern var någonstans. De fick gå runt och leta i innan de hittade barnet. Man hade inte koll på vilka barn som fanns där. Man hade inte lärt sig hur barnen såg ut, och man visste inte var någonstans de var eller om de över huvud taget var kvar. Det är inte acceptabelt. Vi måste ta det på allvar när vi ser att barngrupperna inom fritidsverksamheten har ökat som personaltätheten har minskat. Det visar också att det är viktigt för den kommunala självstyrelsen att vi ger kommunerna möjligheter ekonomiskt men också att vi ger dem verktygen för att erbjuda alla människor tillgång till en bra, pålitlig verksamhet med god kvalitet. Det som behövs förutom de ekonomiska förutsättningarna är alltså rätt verktyg. Förändringarna i utjämningssystemet, som har lyfts fram, är en del på vägen. De strukturella skillnader som funnits mellan kommunerna i den tidigare utformningen av utjämningssystemet har man nu börjat se över. Och som har lyfts fram kommer man att titta ännu mer på vilka faktorer som borde tas med. Den andra mycket oroväckande tendensen som lyfts fram i skrivelsen är minskningen av antalet platser i särskilt boende. Det är en framforcerad utveckling som är varken långsiktig eller ekonomiskt hållbar. Den är inte rationell och tar inte hänsyn till de äldres behov eller önskemål utan tvingar människor att bo kvar hemma, när de egentligen vill och behöver något helt annat. Det har ställt enorma krav på de anhöriga. Det har skapat oro och ensamhet hos den enskilde som har tvingats bo kvar hemma. Därför är jag glad att som kom i budgeten faktiskt stärker kommunernas möjligheter att bygga fler äldreboenden. Det tredje jag vill lyfta fram i skrivelsen är möjligheterna att nå måluppfyllelsen i sjukvården. Detta har tidigare berörts i debatten, men jag vill särskilt peka på vikten av att fokusera på patientsäkerheten. Det är inte tillfredsställande att människor i vårt land , trots den mycket goda sjukvård vi har, dör och skadas på grund av brister i vården. Operation patientsäkerhet, som under ledning har satt i sjön, är ett steg för att komma till rätta med detta. Att ha tillgång till bra uppföljningar och tydliga och rättvisande fakta är väldigt viktigt för att se hur utvecklingen går och var man ska vidta åtgärder. Det är det som är syftet med skrivelsen, och det är det som är ett av syftena med Operation patientsäkerhet. Även om de brister som jag har pekat på är allvarliga är inte framtiden jättedyster för den kommunala sektorn, utan det görs mycket som är bra först och främst tack vare all den personal som lyfter verksamheten. Det ger hopp om en ljusnande framtid, inte bara för studenterna som har åkt förbi och skrålat på våra gator utan också för barn och gamla som är de som i första hand får del av den kommunala verksamheten och även för alla oss andra som någon kommer att behöva den. 30 (): Utan kommunalare stannar . Det har länge varit paroll, och visst stämmer det. Den kommunala välfärden berör alla människors liv, och basen för den välfärdens utförande är självklart de anställda, vilka till är kvinnor. Ni har hört ganska mycket om den kommunala verksamheten. Jag skulle egentligen vilja att den här rapporten skickades hem till vartenda hushåll, för det är faktiskt ganska avgörande för människors liv hur den kommunala servicen och välfärden fungerar. Vi kan se att det har hänt en hel del här. Vi har fått fler anställda i kommunsektorn, och ekonomin har stärkts. initiativ till starka statsbidrag har självklart haft en avgörande betydelse för det. Vi kan se hur skolresultaten har förbättrats. Men vi kan också se hur äldre tvingas bo kvar hemma, fast de vill flytta hemifrån, och att det får konsekvenser, förutom för den sociala hälsan, som att de vräks eftersom de inte klarar av sin egen försörjning. Vi kan också se hur kommunerna mot lagstiftningen kräver att de anhöriga, framför allt döttrar, svärdöttrar med flera, ska ställa upp och ta ett ansvar som kommunerna enligt lagstiftningen har för en fungerande hemtjänst och särskilda boenden. Många kvinnor får därför bära enorma bördor, först sitt eget arbete, sedan det obetalda hemarbete som de har huvudansvaret för och ovanpå det ansvaret för åldrande, sjuka föräldrar, svärföräldrar, mostrar med flera. Ja, kvinnorna ska tydligen vara välfärdens bärare, men deras löner ska vara lägre. De ska dessutom ställa upp frivilligt när den offentligt finansierade välfärden inte får de resurser som faktiskt behövs. Som vänsterpartist och kvinna känns det självklart väldigt bra att kommunalarnas avtal blev så pass bra som det blev. Det är de värda och mer därtill, för det är dessa kvinnor som har burit nedskärningar, omorganisationer och välfärden på sina axlar år . Det som är oerhört tråkigt är att avtalet ifrågasätts utifrån att inflationshotet lyfts och att kommuner går ut och ifrågasätter om de ska ha råd. Och i den vårproposition som vi snart ska ta ställning till ser man detta som ett problem. Finansministern menar att de höga löneavtalen innebär att arbetslösheten pressas uppåt. Den enda slutsats som jag kan dra av det är i så fall att finansministern och alliansregeringen menar att det är just låglönejobb de åsyftar när de säger sig vilja skapa nya jobb. Alliansregeringen avkräver tydligen kvinnor ett ansvar som inte män har behövt ta. Jag hade faktiskt tänkt prata om en massa annat, men eftersom debatten har tagit den vändning som den tagit måste jag ta upp en del saker för att påminna kanske framför allt er på högerkanten. När det gäller skatter och transfereringar i kan vi konstatera att kvinnor före dessa skatter och transfereringar har av mäns inkomster och efter har de . Vi kan också konstatera att de som är fattigast i får 1,2 miljoner mer tillbaka i form av välfärd, trygghetssystem och service än vad de betalar i skatt. Då kommer alliansen här och säger: Vi vill göra det bättre för barnen. Och vad gör de då? Jo, de sänker ersättningsnivåerna i a-kassan till . Hur mår barnen i dessa familjer då? Eller har inte arbetslösa några barn? Hur mår barnen till de sjukskrivna som ständigt ifrågasätts och anses som fuskande, som får sänkta ersättningsnivåer? Hur mår barnen till förtidspensionärerna som också får sänkta ersättningsnivåer med alliansregeringens politik? Eller har inte de heller barn? Hur resonerar ni? Och varför väljer man att sänka förmögenhetsskatten? Hur många procent av dem som betalar förmögenhetsskatt tror ni är män och hur många procent tror ni är kvinnor? Dessa 4 miljarder kunde ni faktiskt ha anslagit till kommunerna för att höja lönerna för dem som ni nu pratar så varmt om. Det finns faktiskt politiska vägval att göra, och skatterna är ett oerhört viktigt verktyg. Det tycker jag att ni ska komma ihåg när ni står här i talarstolen och talar er så varma för att det är kvinnornas år, som ni avvisar heltidslagstiftning och ökar antalet visstidsanställningar. Och det är just kvinnor som har visstidsanställningar, inom Handels, inom Hotell och Restaurang och inom . Man kan använda lagstiftning till mycket, till exempel till att öka antalet visstidsanställningar ytterligare eller till att gynna mäns inkomster. Det här hade jag faktiskt inte tänkt ta upp, men jag kände mig lite tvingad till det. Den här rapporten är en ganska heltäckande rapport, förutom på ett område. Den handlar väldigt lite om personalpolitik trots att personalpolitiken är den största budgetposten i kommuner och landsting. Den säger ingenting om hur inflytandet och delaktigheten eller makten över arbetet har utvecklats för de kommunal- och landstingsanställda. Vi vet genom forskning, men självklart också genom egna erfarenheter, att om man kan påverka sitt arbete trivs man bättre och det blir bättre kvalitet, och utvecklingen i verksamheten går starkt framåt. Vi kan också läsa i rapporten att av de anställda i äldreomsorgen har heltidsanställning. innebär en ökning . Det betyder att det kommer att ta ungefär till innan alla kvinnor i äldreomsorgen i får heltidsanställning om alliansregeringen ska sitta kvar. Vi kan också läsa att man tycker att det är ganska lätt att få utbildad personal till äldreomsorgen. Men endast drygt hälften av de anställda har faktiskt den utbildning som krävs. Vi får inte reda på varför det är så, om man nu säger att det finns väl utbildad personal. Det finns mycket att säga om personalpolitik, men det är tyvärr en ganska liten del i rapporten. Med tanke på att det är dubbelt så många kvinnor som män som är långtidssjukskrivna skulle det vara intressant att få se vad kvinnor får för rehabilitering, kompetensutveckling, fortbildning och så vidare. Den forskning som finns visar att män får dyrare rehabilitering, bättre återgångar till ett annat arbete, satsning på kompetensutveckling och så vidare. Jag är också glad för att utskottet har hörsammat initiativ och i sitt betänkande bett om sådana analyser framöver. Rapporten visar också trots att antalet anställda i kommunsektorn har ökat att det egentligen behövs fler kommunanställda. Därför tycker jag att motion, där vi möjliggör sådana anställningar med ungefär 40 000 , faktiskt känns väldigt rätt. Om ni läser rapporten kan ni se att det behövs fler anställda inom skolan, äldreomsorgen och på boenden för utvecklingsstörda. Det behövs fler för att stödet för kvarboende ska fungera, och det behövs fler för att LSS-lagstiftningen ska fungera. Detta, herr talman, var ett försök att visa på hur viktiga de kommunal- och lanstingsanställda kvinnorna och de få männen inom dessa verksamheter är för vår service, vårt välbefinnande, vår frihet, vår trygghet och för samhällets utveckling. Jag tycker att detta är något som diskuteras alldeles för lite. är min talartid slut. Vi får väl se om debatten får fortsätta eller inte. 31 (): Det ljusnar för kommuner och landsting. Det har vi hört här i debatten, och det kan vi läsa i regeringens skrivelse till . Redovisningen av verksamheterna i kommuner och landsting avser i huvudsak förhållandena . De flesta kommuner och landsting kan uppvisa överskott , men det betyder inte att det inte finns problem. Det finns stora regionala skillnader. Där tillväxten är god är också ekonomin god. Visst är det positivt att landets kommuner och landsting kan redovisa ett överskott på , och prognosen pekar också mot ett gott resultat. gäller det dels att samla i ladorna för framtida behov, dels att se till att de brister som finns inom skola, vård och omsorg åtgärdas. Allt är inte frid och fröjd. Siffror och statistik är en sak, men verkligheten är oftast mer komplicerad. Genom att spara och gneta har landets kommuner rättat in sig i ledet, för budskapet från statsmakterna har ju varit att utgifter och inkomster ska gå ihop. gäller nya bestämmelser i kommunallagen om god ekonomisk hushållning. Kommuner och landsting har ansträngt sig för att klara detta, vilket i många fall har gått ut över servicen till kommuninnevånarna. Det är väl inte obekant för någon att antalet serviceboenden för äldre har minskat, att man inte har klarat att erbjuda handikappade den service de har rätt till eller att skolan och förskolan har betydligt större behov än man i kommunerna har klarat att tillgodose. Det är den verklighet människor möter i vardagen. Det finns definitivt många hål att stoppa överskotten i. Kommunerna håller igen, och försiktigheten är en dygd, men på gott och ont. De överskott i kommuner och landsting som vi ser beror till största delen på att arbetslösheten minskar, att fler människor har fått ett arbete och att skattebasen därmed har ökat. Men marginalerna är små från en hygglig ekonomi till obalans. Detta är oroande i ett framtidsperspektiv. Vi vet att äldreboomen är i antågande. De äldre blir allt fler medan antalet människor i produktiv ålder minskar. Det påverkar självklart skattebasen. Vi vet att landstingen har problem med den psykiatriska vårdens innehåll och kvalitet, med missbrukarvården och med tillgängligheten till primärvården. Vi vet att det i de flesta av landets förskolor finns alltför stora barngrupper, och vi vet att fortfarande når var fjärde elev inte målen i alla ämnen i . Även om det är positivt med överskott finns det stora hål att stoppa överskotten i. Lägg därtill behovet av att betala av på den pensionsskuld som många kommuner har, så ser vi att framtiden för landets kommuner och landsting handlar om att både gasa och bromsa. Det tudelade är inte bara en politisk klyscha utan en bister verklighet i de många kommuner som har drabbats av befolkningsminskning. När skattebasen minskar blir förutsättningarna för att upprätthålla en bra samhällsservice också sämre. Då ökar skillnaderna mellan in- och utflyttningskommuner och skillnaderna blir större mellan de kommuner som kan ge sina invånare ett rikt och bra liv och de kommuner som tvingas till nedläggning av skolor, indragning av bussar och en sämre service till sina kommuninvånare. är ett relativt glest befolkat land ungefär nio miljoner människor . Att klara obalansen i landet är en stor utmaning för framtiden. Här krävs krafttag om vi vill att hela ska leva. De satsningar som görs på en förbättrad infrastruktur är alldeles nödvändiga. De borde ha gjorts för länge sedan. När arbetsmarknaderna blir allt större ställer det krav på snabba och effektiva transporter och goda kommunikationer för arbetspendling. Att på ett snabbt och effektivt sätt kunna pendla till sitt arbete är för många avgörande vid val av boendeort. Att det nu finns optimism bland landets kommun- och landstingspolitiker är bra. Det behövs, för utmaningarna är många framöver. Nyanställningar inom vård, skola och omsorg är nödvändiga dels för att allt fler blir allt äldre, dels för att fyrtiotalistgenerationen just nu är på väg ut från arbetslivet. kommuner och landsting räknar med att det behöver nyanställas ca 10 000 personer framöver. Det är en utmaning både ekonomiskt och när det gäller att hitta den arbetskraft man behöver. När nu ekonomin förväntas ge överskott framöver gäller det att hantera den situationen på allra bästa sätt för medborgarnas bästa. Jag yrkar bifall till förslaget i finansutskottets betänkande. 32 () replik: Man kanske blir smal av detta på kuppen, för magen kurrar men man hinner aldrig äta. Men det var inte det vi skulle tala om. tog upp tre saker som jag skulle vilja fråga henne om. Det första gäller utjämningssystemet. Du pratade varmt om regional utveckling. Sedan har ni gjort förändringar i det kommunala utjämningssystemet. Jag får inte detta att riktigt gå ihop. De förändringar ni föreslår och som står bakom innebär att landets glesbygdskommuner, alltså en majoritet av landets kommuner, får betala till några få Stockholmskommuner. Det är alltså en överföring från glesbygd till storstad. Löner måste väl i det här fallet sägas vara en påverkbar faktor. säger också att nu sker infrastruktursatsningarna. Jaså, där jag bor stoppar man utbyggnaden av järnvägen. Hur kommer det sig? Vilka satsningar är det ni pratar om? Detta var satsningar som var planerade, som låg i den plan som , och Socialdemokraterna hade lagt fram. Men de stoppas nu på grund av att ni inte vill tillföra de pengar som behövs för att genomföra investeringarna. Detsamma kan jag säga om Ostkustbanan. Och jag kan nämna flera länkar ytterligare i som faktiskt stoppas på grund av att infrastrukturen inte anses vara så viktig för samhällets utveckling i alliansregeringens . Sedan var det då den tredje frågan. Du pratar här om att man behöver stärka kommunernas ekonomi för att klara framtidens välfärd. Då skulle jag vilja återge vad sade på partistämman: Varje krona i skattesänkning är en krona mindre till skolan, till äldreomsorgen och så vidare. Hur förklarar du då de skattesänkningar på ungefär 200 miljarder som ni har beslutat om? På vilket sätt går de till välfärden, skolan och äldreomsorgens utveckling? 33 () replik: När det allra först gäller utjämningssystemet handlar det om en mängd olika saker. Det finns många olika parametrar som man tittar på. En väldigt viktig del när det gäller kommunernas ekonomi är ju att ge dem bra förutsättningar, och där kommer jag naturligtvis in på infrastrukturen. Visst har det funnits tankar om infrastrukturen. Det har funnits många vackra planer tidigare. Men vad har det blivit av planerna? Tanken är nu att man undan för undan ska beta av när det gäller det stora behov som finns på infrastrukturområdet. När det gäller skattesänkningar är det viktiga att kommunerna har sin kommunala självstyrelse, att de statsbidrag som går till kommuner och landsting är generella statsbidrag, så att de själva kan få avgöra hur de vill använda dem, efter sina egna förutsättningar. 34 () replik: Jag får väl tacka för de svar som var någon sorts icke-svar. Man ska ge bra förutsättningar, och det har funnits tankar om infrastrukturen, säger . Och ska man undan för undan beta av. Jag kan titta på den järnvägssträcka som jag själv åker ganska ofta, . Den har man nu skjutit upp till efter 2015, med er beta-av-plan. Den låg faktiskt . Jag tycker inte att detta verkar vara att beta av. Jag skulle kunna ge många fler sådana exempel, bland annat från mitt eget län. Och jag tror nog att själv har en hel del som hon skulle kunna ta upp i den här talarstolen. Och så säger hon att generella statsbidrag och det kommunala självstyret och därmed skatteintäkterna är avgörande för kommunernas välfärd. Menar du då att hade fel när han sade att varje krona i skattesänkning är en krona mindre till skolan, en krona mindre till äldreomsorgen, en krona mindre till välfärden? Hade han fel då? Eller hur menar du? Kan du förklara det och kanske ge ett svar den här gången? är faktiskt med och bidrar till en politisk utveckling som kommer att vidga klyftorna mellan glesbygd och stad i det här landet. Ni säger att ni har stått upp för den här politiken, alltså att glesbygden och hela ska leva. är ni med och motverkar det. 35 () replik: När det gäller infrastrukturen finns det självklart olika delar i landet som vill lyfta fram sina satsningar. Själv finns jag i och har jobbat väldigt mycket för att vi ska få en bra pendlingsmöjlighet här. Och allting kan inte på en gång. Det vi ser är att det finns enormt stora behov. Framför allt kanske det handlar om att klara den infrastruktur vi redan har, så att den fungerar på ett bra sätt. När det gäller skattesänkningar är det allra viktigaste att få människor i arbete. Klyftorna i samhället kan vi på allra bästa sätt åtgärda genom att fler människor kommer i arbete. Då får vi också en bättre skattebas, och då får kommunerna större möjlighet att åstadkomma den välfärd som de alla ska göra. 36 (): Det är nyttigt att byta stolar . Under den senaste mandatperioden satt jag i styrelsen för och var kommunalråd.