prot · GU09129 · 2007-06-19 00:00:00 — Man kan inte gå ut som Hulken i ett angrepp och sedan när man väl känner vad det handlar om låta det rinna ned till att bli en citeringsfråga. Då får man ha någonting mer att komma med också, tycker jag. Vi kommer att föra diskussionen vidare när vi diskuterar Bildtutlåtandet och den reservationen, men ta det lite lugnt i debatten framöver, ! Utrikesminister och regeringens roll vid stängningen av en hemsida (avsnitt 1.1) 117 (): Granskningen av utrikesminister roll vid stängningen av har en särställning bland de ärenden som vi behandlar . Detta ärende berör två av våra mest fundamentala friheter, nämligen yttrande- och tryckfriheten. Med dessa friheter står och faller vår demokrati, och därför är det så viktigt att statsmaktens agerande inte på något sätt kränker dem eller hotar dess existens. Jag vill inleda med att påminna om de mycket allvarliga omständigheter som bildar bakgrunden till det agerande från utrikesministerns sida som enligt mening förtjänar skarp kritik. 2006 präglades av det som ibland har kallats karikatyrkrisen. Då utsattes vårt grannland för våldsamma angrepp från olika antidemokratiska krafter i den muslimska världen. Det var krafter som inte kunde acceptera att en dansk tidning begagnade sig av samma tryck- och yttrandefrihet som vi i anser är grunden för vårt öppna och demokratiska samhälle. Därför var angreppet mot också ett angrepp mot . Angreppet mot de danska friheterna var helt enkelt ett angrepp mot själva demokratin som idé och som system. Det var det som till syvende och sist stod på spel . Detta betyder inte att man skulle ignorera eller nonchalera de känslor av obehag och kränkning som många muslimer upplevde då. Det betyder inte heller att man skulle gilla de karikatyrer som publicerade eller den karikatyrtävling som utlyste . Dock bygger demokratin och det är den avgörande skillnaden gentemot icke-demokratiska regimer på att vi också respekterar rätten att uttrycka uppfattningar som vi inte gillar eller som vi till och med starkt ogillar. Just därför har vi i våra grundlagar på det mest bestämda sättet bannlyst censuren. Yttrande- och tryckfriheten är med andra ord absoluta, till och med oavsett den nationella säkerheten. Så viktiga anser vi att dessa friheter är. Detta bör nogsamt betonas. Vår nuvarande tryckfrihetsgrundlag tillkom 1948 på grund av erfarenheterna från . Vi vet att under kriget användes censur, både direkt och indirekt, flitigt av statsmakten med hänvisning just till landets utsatta läge. Det var många andra grundläggande fri- och rättigheter som av samma anledning åsidosattes under dessa dramatiska år. Av detta lärde vi oss att det aldrig är rätt att försvara demokratin med odemokratiska metoder. Därför tillkom det absoluta censurförbudet som är en så omistlig del av våra grundlagar. Vi skulle aldrig mer tillåta oss att offra våra mest grundläggande friheter för att rädda vårt skinn. Därför var det så uppseendeväckande och så allvarligt när vår högsta utrikespolitiska ledning föll för frestelsen att i nationens intresse ta på sig censurens svarta handske i syfte att stoppa teckningstävling om profeten . Därför är det också så anmärkningsvärt att övriga partier inte har kunnat enas kring ett tydligare fördömande av agerande. Det agerande som vi i tycker borde ha föranlett explicita kritik är en del av ett förlopp som kort kan sammanfattas på följande sätt: publicerades en första Muhammedteckning på . uppmärksammades tävlingen i , med hot och våldsamma reaktioner riktade mot och svenska intressen som följd. träffade ett antal representanter för muslimska länder som tog upp teckningstävlingen. Det var så utrikesministern, enligt egen utsago, verkar ha fått kännedom om tävlingen. Direkt efter detta möte sammanträffade med UD-personalen för att se vilka åtgärder som kunde vidtas för att se till att tävlingen stoppades. Enligt gjordes då bedömningen att det inte var meningsfullt att kontakta i det syftet. Den enda framkomliga vägen var att i stället kontakta , som tillhandahöll länken till hemsidan, för att erbjuda företaget information om tävlingens konsekvenser med förhoppning att Levonline självmant skulle stoppa hemsidan. togs kontakten med Levonline, och politiskt sakkunnige, , besökte företaget. tog initiativet att kontakta Levonline, och lades länken till hemsida ned. skickade ett brev undertecknat av till utrikesminister där hon ursäktar sig för att karikatyrtävlingen äger rum i och säger att såväl polis som riksåklagaren följer utvecklingen på nära håll. I ett ambassadörsbrev som följde med meddelades att hemsidan hade lagts ned. Samma budskap gavs till representanter för andra muslimska länder som hade deltagit i mötet . , slutligen, kommenterades brev i Yemen . Nyhetsrubriken blev: Svenskar skriver till efter att ha stängt en hemsida som visade karikatyrer. Enligt utrikesministern var kontakten med en del av de åtgärder från sida för att motverka de negativa konsekvenserna av situationen i sin helhet men också situationen med att det fanns en nättidning i som hade denna tävling. Det fanns alltså ett klart syfte med att informera webbhotellet och på det viset lägga en del av ansvaret för den fortsatta säkerhetspolitiska utvecklingen på företaget. Det kan vidare konstateras att webbhotellet inte hade några som helst möjligheter att påverka den utrikespolitiska situationen och därmed begagna sig av den information som gavs på utrikesministerns uppdrag på annat sätt än genom att hindra publiceringen av webbsidor. Denna omständighet kunde givetvis inte ha undgått utrikesministern. Annars hade utrikesministerns initiativ varit helt meningslöst. Justitiekanslern har bedömt att detta agerande ligger inom ramen för vad grundlagen tillåter, men olämpligheten i ett sådant agerande måste enligt min och mening på skarpast tänkbara sätt understrykas. Det torde vara uppenbart att utrikesministern genom ett sådant agerande upprätthöll ett minimalt säkerhetsavstånd till censurförbudet. agerande kan i allt väsentligt jämföras med avancerad skatteplanering, där brott i teknisk mening inte begås men där agerandets förkastliga syfte, i detta fall att stoppa en publicering genom att påverka dem som tillhandahåller publiceringens tekniska förutsättningar, ingen kan betvivla. Ett sådant agerande är oförsvarligt, och därför är det högst förvånande att utskottsmajoriteten inte ville ta ordet kritik i sin mun och vara tydligare i fördömandet av agerande. I detta sammanhang vill jag betona att det aldrig kan vara försvarbart att direkt eller indirekt försöka påverka eller stoppa en publicering genom att kringgå den som uppbär det publicistiska ansvaret och i stället rikta sig mot tryckerier, webbhotell, pappersleverantörer, distributörer, och så vidare. Detta framkommer tydligt av förarbetena till vår nuvarande tryckfrihetsförordning. är också starkt kritiskt avseende det budskap som då framfördes via, bland annat, brev från till utrikesminister. I detta sammanhang bör det påpekas att det är oacceptabelt att utrikesministern eller de svenska utlandsmyndigheterna sänder ut budskap som över huvud taget är möjliga att tolka på annat sätt än att odelat och fullständigt respekterar den grundlagsskyddade tryck- och yttrandefriheten. I det budskap som kommunicerades via bland annat brev borde större försiktighet ha iakttagits särskilt i fråga om hänsyftningar på missbruk av yttrandefriheten samt åklagar- och polismyndigheters bevakning av hemsida. Inte minst tillsammans med uppgiften i det överlämnade ambassadörsbrevet att hemsidan stängts kunde budskapet i den miljö det framfördes lätt leda till den tolkning som Yemen gav uttryck för, nämligen att den låtit stänga hemsidan. Som hon själv framhållit var som utrikesminister ytterst ansvarig för vad som skedde inom i hennes namn. Det budskap som sändes ut från utrikesministern via utlandsmyndigheterna blir ännu mer oförsvarligt om det ses i sitt sammanhang tillsammans med utrikesministerns övriga agerande. I denna helhetsbedömning ingår även dialogen med samt det faktum att kontakten med webbhotellet togs dagen efter att utrikesministern diskuterat tävling med ambassadörerna från de länder vilka senare kontaktades via utlandsmyndigheterna. ser mycket allvarligt på att utrikesministern och agerat på ett sådant sätt att det vid en samlad bedömning kunnat ge intrycket av att givit efter för påtryckningar syftande till censur från andra stater eller extremistiska våldsverkare. Min sammanfattande slutsats kan inte vara någon annan än att utrikesministern under dessa kritiska dagar inte levde upp till de krav som rimligen bör kunna ställas när det gäller statsrådets agerande. förtjänar därför tydlig och skarp kritik. är det tyvärr bara som står bakom en sådan kritik. Enligt vår uppfattning ska vara grundlagens vakthund, inte en instans som mjukar upp befogad kritik av ageranden som är oförenliga med grundlagen. Jag yrkar därför på godkännande av anmälan i reservation 1 och hoppas att alla ledamöter av denna kammare, oavsett partipolitisk tillhörighet, vid morgondagens votering ansluter sig till detta klara och tydliga försvar av våra mest grundläggande fri- och rättigheter. 118 (): Som vi har hört är detta en granskning som avser den dåvarande utrikesministerns uppmärksammade agerande 2006, det som ibland kallas för Muhammedkarikatyrkrisen. Detta är, som vi också har hört, en granskning som är mycket viktig och mycket uppmärksammad, och det finns förväntningar på utskottets uttalande. Det berör våra centrala grundlagar i tryck- och yttrandefrihetslagstiftningen och deras ställning i vår demokrati i av osäkerhet och i där händelser i andra delar av världen kommer att påverka och återkoppla till respekten i för våra egna grundlagar. Det finns egentligen två frågeställningar i utskottets granskning. Den första frågeställningen berör formerna för kontakten och besöket från en politisk tjänsteman hos företaget och . Den andra frågeställningen berör det budskap som i den dåvarande utrikesministerns namn framfördes till regeringen i ett antal muslimska länder. Beträffande båda dessa delar i vår granskning gäller att ansvaret för vad som har gjorts ytterst ligger hos den dåvarande utrikesministern. Det är två inslag där kommer fram till att den dåvarande utrikesministerns agerande inte kan anses lämpligt och att agerandet borde ha undvikits. Kontakterna med Levonline aktualiserar den helt centrala frågan om förbud mot censur och andra hindrande åtgärder. Tryckfrihetsförordningen är ett konstitutionellt skydd för den medborgerliga friheten att begagna sig av skrifter som medel för ett fritt meningsutbyte i vilket ämne som helst. Det måste noteras och strykas under, som också görs i betänkandet, att detta skydd för våra medborgerliga friheter gäller utan inskränkning, oavsett det säkerhetspolitiska läge som befinner sig i. Vad gäller kontakterna mellan myndigheter och medier slår utskottet fast att man ska avhålla sig från att försöka påverka grundlagsskyddade mediers publiceringsbeslut eftersom påverkan lätt kan uppfattas som en påtryckning och en påtryckning lätt kan leda till att publiceringar stoppas, hindras eller näst intill hindras. skriver att ett betryggande säkerhetsavstånd måste upprätthållas. Särskilt känsligt får det anses vara om den som agerar företräder regeringen eller ett departement. Enligt utskottets uppfattning innebär den kontakt som i detta fall en UD-tjänsteman tog med Levonline att det säkerhetsavstånd som en myndighet bör hålla träddes för när. Den andra delen av granskning görs utifrån det brev eller personliga meddelande som är daterat , där den förra utrikesministern ger sina kommentarer till teckningstävlingen, och som sedan via den svenska ambassaden i sändes till utrikesministern i Yemen. I brevet skriver den dåvarande utrikesministern: Jag står alltid upp för yttrandefriheten. Men i det här fallet tar jag avstånd. Vidare skriver hon att polis och åklagare följer utvecklingen. Sedan släcks hemsidan ned. Detta brev kommer till kännedom genom en artikel i . Det uppmärksammas där, och innehållet i brevet beskrivs som att den har förklarat att man stängt hemsidan. Den fråga som utskottet har haft att ta ställning till är om utrikesministern genom budskap och formuleringar har gett ett intryck som kan försvåra möjligheter att slå vakt om och främja yttrandefriheten. Detta är en allvarlig frågeställning. Om vår omvärld får föreställningen att den har möjlighet att stänga hemsidor riskerar vår svenska tryck- och yttrandefrihetslagstiftning att förvandlas till en förhandlingsfråga gentemot utländska intressen och i värsta fall gentemot utländska utpressare. Dåvarande utrikesministern har inte vidkänts de formuleringar som i hennes namn använts i brevet till den jemenitiske utrikesministern. Översättningar har förorsakat missförstånd. Och det är naturligtvis självklart att även om utrikesministern inte heller kan lastas för hur utländska medier tolkar hennes budskap borde hanteringen av ärendet ha skett på ett sådant sätt att man undvikit feltolkningar av det svenska budskapet. På en direkt fråga vid utskottets utfrågning har den förra utrikesministern själv framhållit att hon som utrikesminister är ytterst ansvarig för vad som skedde inom i hennes namn. Med hänsyn till tryck- och yttrandefrihetens grundläggande ställning i vårt samhälle anser utskottet att agerandet borde ha undvikits. 119 (): Det som är i fokus under denna granskningsdebatt ägde rum . Då var jag inte riksdagsledamot utan en vanlig samhällsintresserad medborgare som i medierna följde utvecklingen i efter Muhammedkarikatyrerna men också den inrikespolitiska bevakningen av dåvarande utrikesminister , såväl i som utomlands. Granskningsärendena 1 och 2, som rör , har varit föremål för skriftlig kommunikation med Statsrådsberedningen. Men det har också varit offentliga utfrågningar av dåvarande utrikesministern och dåvarande statssekreteraren på för att de skulle orientera oss i närmare och ge oss svar på frågor som krävdes för vår granskning. Granskningen har resulterat i att , förutom ett särskilt yttrande, bestämt sig för att agerande var olämpligt och att hon med hänvisning till vår grundlagsfästa tryck- och yttrandefrihet borde ha undvikit sitt handlande . Jag ställer mig därför, trots vår enighet i utskottet, frågande till att Socialdemokraterna, som har varit positivt aktiva i samtalet, inte ställer upp i denna debatt. Ärendet rör två frågor, dels vilket budskap som det så kallade , undertecknat med namn, signalerade i , dels de kontakter som togs med . I båda dessa frågor bär utrikesminister som minister det yttersta ansvaret. Jag skulle vilja påstå att detta är det konstitutionellt mest spännande granskningsärendet då frågor som tryckfrihet, yttrandefrihet, censur och säkerhetsavstånd till dessa lagar, när framför allt regering och myndigheter är inblandade, kommer under granskningslampan. Det handlar framför allt om hur man förhåller sig till dessa grundbultar i svensk demokrati i kristider, som det var efter det att hade publicerat karikatyrer på profeten . Här noterar i sitt ställningstagande att yttrandefrihetsgrundlagen och tryckfrihetsförordningen gäller oavsett vilket säkerhetspolitiskt läge som befinner sig i. Det är förbjudet för regeringen och en myndighet att hindra en grundlagsskyddad publicering. En tjänsteman får inte vidta åtgärder som har, eller med fog kan uppfattas ha, ett sådant syfte. Om statliga myndigheter eller tjänstemän går in och försöker styra mediernas innehåll eller försöker hindra tal eller yttrande är det ett brott mot våra grundlagar och vår tryckfrihetslagstiftning. Det är utifrån denna bakgrund som vi har granskat ärendet och har kommit fram till att utrikeministern, som ytterst ansvarig, har agerat olämpligt. arrangerade i anslutning till det oroliga läget en teckningstävling på sin nättidning som tillhandahöll. Hade det varit en papperstidning hade kontakten troligtvis tagits med den ansvarige utgivaren. Med den nya tidens tidningar på nätet togs kontakten inte med den ansvarige utgivaren utan med dem som tillhandahöll själva platsen för sidan. I det läget är agerandet att ses som att man vid tryckta medier skulle ha gått till självaste tryckeriet vilket också utgör en intressant reaktion från sida. uppgift är att granska bakåt i tiden, men också att vara normerande . granskar inte tjänstemän utan statsråd. Vi granskar också utifrån hur man agerat från våra grundlagar, och därför är det av yttersta vikt att hålla sig konstitutionellt stringent. Vår granskning är att ses som ett komplement till den prövning som Justitiekanslern har gjort. JK bedömer inte ministerns agerande, utan det är en uppgift för oss i . JK lyfter fram precis det som vi i utskottet också har med i vårt ställningstagande, att agerandet hos Levonline inte varit ämnat att överträda förbudet utan enbart varit för information om det kritiska läget efter teckningstävlingen. Företaget har också vidhållit att de inte kände sig tvingade att stänga utan menar att de fattade ett självständigt beslut i fråga om nedstängning. Däremot anser att det är viktigt att man från departementets sida upprätthöll ett betryggande säkerhetsavstånd. Det säkerhetsavstånd som man bör hålla träddes här för när, och kontakten som tjänstemännen, med godkännande, tog kan ha varit ägnad att uppfattas som en påtryckning. Det kan inte anses vara ett lämpligt agerande. Den andra frågan gällde det brev som skickades till de svenska beskickningarna utomlands för att förmedlas till varje lands regeringar på ett sätt som beskickningarna själva valde. Utskottet konstaterar att utrikesministern inte kan lastas för de tolkningar som utländska medier har gjort men att feltolkningar av det svenska budskapet hade undvikits om man iakttagit större försiktighet. Här är ministern ytterst ansvarig. Med dessa ord om att agerandet borde ha undvikits, fru talman, vill jag yrka på godkännande av anmälan i granskningsbetänkande KU20. 120 (): och har ganska väl beskrivit ärendet, så jag ska inte fördjupa mig alltför mycket i detta. Det finns också en ambition att spara lite tid för utskottet, så att vi inte behöver ägna oss åt ett alltför långt nattplenum. Det grundläggande här är att Justitiekanslern har prövat om det har förekommit grundlagsbrott eller inte. Han konstaterar att det inte har förekommit. Däremot överlåter han åt utskottet att bedöma lämpligheten när det gäller säkerhetsavstånd och så vidare. Det finns ganska tydliga regler i olika förarbeten och beskrivningar av vår tryckfrihetsförordning och yttrandefrihetslagstiftning, att om det uppkommer en tveksamhet ska man vara extra försiktig. Då kan man säga att utrikesministern inte har uppträtt på ett lämpligt sätt. Det gäller också det intressanta med det brev som skickades till vissa länder i hennes namn där hon godkänt uttryck som missbruk av yttrandefriheten, vilket i yttrandefrihetsgrundlagen är att betrakta som någonting som måste beivras. Det är lite bekymmersamt, eftersom man utan vidare konstaterar att det inte har förelegat något brott från dem som publicerade detta på hemsidan. Jag skulle också något vilja kommentera reservation. har bidragit med konstruktiva meningar i majoritetstexten men har sedan inte nöjt sig med detta utan velat ha starkare skrivningar. Man kan säga att han har använt lite mer förstärkningsord men egentligen inte tillfört så mycket. Sedan använder han begreppet kritik, vilket vi i utskottet har försökt undvika. Det blir så kallade formella prickningar, och det blir ett väldigt mediefokus omkring detta. Vi vill i stället använda argument som kritik i dessa olika sammanhang. Det kan man ha olika åsikter om. Vi kan givetvis ha respekt för att man vill ha den här typen av skrivningar. Vad som är lite bekymmersamt i reservationen är när skriver följande: Kontakten var med andra ord ägnad att uppfattas som en påtryckning oavsett hur företaget faktiskt uppfattade kontakten. Där har utskottets majoritet en annan, mer öppen skrivning, där vi säger att kontakten kan anses ägnad att uppfattas som en påtryckning. Det problematiska med text är att man kan uppfatta den som ett försök att bevisa uppsåt. Finns det ett uppsåt är det en medveten, hindrande åtgärd och därmed ett brott. Det är lite bekymmersamt, eftersom Justitiekanslern har fastslagit att något brott faktiskt inte föreligger. 121 () replik: Tack för kommentarerna, ! Det första gällde ordet kritik, som är ett ord som betyder mycket. Det är det hårdaste ord som använder. Det har använts tidigare. När man inte gör det just i det här fallet, som jag tycker är så allvarligt vi kanske är överens om att det är mycket allvarligt när ska man då använda ordet kritik? Är ordet bannlyst? Det är svårt att tänka sig ett sammanhang där så grundläggande värden hotas och man inte använder ordet kritik. När ska man då använda det ordet? Vad är det för signal vi ger när majoriteten inte använder det ordet? De vill inte bli tolkade som att kritiken var av den kalibern att ordet var befogat. Sänder inte detta en signal som säger att det egentligen inte var så allvarligt? Sedan var det frågan om påtryckningar. Det är en nyansskillnad i de två skrivningarna. Jag vet inte om vi båda skulle kunna betrakta dem som suspekta. Men vi kan säga att det fanns ett syfte med besöket. Och jag tror att du och jag är överens om att det fanns ett syfte med besöket. Det var inte bara ett besök, utan man ville åstadkomma någonting. Det hade att göra med att sidan inte skulle finnas tillgänglig. För mig var informationen bara ett sätt att trycka på, att lägga ett ansvar och en information på tryckeriet som de inte kunde hantera på ett annat sätt. Eller gör du en annan bedömning av denna typ av kontakt? 122 () replik: Det här med kritiska meningar är givetvis omdebatterat. Jag har full respekt för att vill använda detta. Det är möjligt att vi kommer att använda det i något sammanhang. Men det har lett till en olycklig debatt om prickningar hit och prickningar dit. I stället har vi försökt fokusera på de sakliga synpunkterna. Det betyder inte att vi inte är kritiska, men vi använder oss inte av detta, som i medierna uppfattas som ett prickningssyndrom. Den intressanta frågeställningen gäller syftet och det är det som är skillnaden mellan text, bortsett från kritikmeningarna, och utskottsmajoritetens text. Han skriver så här i sin reservation: Denna omständighet kunde givetvis inte ha undgått utrikesministern, annars hade utrikesministerns initiativ varit helt meningslöst. Och just detta: Kontakten var med andra ord ägnad att uppfattas som en påtryckning Där säger man att det finns ett bestämt syfte, ett uppsåt. Men utskottsmajoriteten säger att det kan anses, och då är det en öppen skrivning och inte ett bevisat uppsåt. Det är det som är problemet med reservationen. Eftersom JK har friat och sagt att det inte finns något bevisat uppsåt att bryta mot grundlagen är det lite allvarligt att överpröva JK i en reservation på det här sättet. 123 () replik: Det här är egentligen ett väldigt intressant juridiskt läge. JK har alldeles rätt. Jag vill inte på något sätt ifrågasätta den slutsats som JK, Justitiekanslern, drar. Men här har vi en situation som kanske inte var tänkt när man lagstiftade om detta. Man lägger ett ansvar på tryckeriet, webbhotellet eller pappersdistributören genom att man informerar om vilka följder tidningen, hemsidan eller något liknande som man ska publicera eller trycka, får, så att de självmant, när de inser att följderna kommer att vara förfärliga, tar beslutet att stänga ned eller hindra publiceringen. Här finns ett förlopp som jag tror är alldeles uppenbart. Jag vill fråga dig, , om du ifrågasätter min beskrivning av förloppet. Vilket annat syfte hade då besöket? Varför ger man information som inte hade med företaget att göra utan med den utrikespolitiska situationen i ? Detta säger man till ett webbhotell, som plötsligt får besök av viktiga tjänstemän som säger att det här kan orsaka otroliga problem för landet. Vad kan det vara för syfte med det?