prot · GU0952 · 2007-01-23 00:00:00 — Det är klart att det när det gäller det nätverket kommer att se väldigt märkligt ut att huvudmannen helt plötsligt bara försvinner. Jag kan också konstatera att är ett av de enskilt största svenska forskningscentrum som ägnar sig åt arbetslivsforskning. Arbetslivsforskning handlar om hur det är på jobbet men också om många andra saker om arbetslivet i glesbygd och om hur olika typer av associationsformer kopplade till exempel till offentligheten fungerar och hur de kan utvecklas och har gott renommé utomlands. Vart tar det vägen? Jag ser inte, utifrån de förslag som föreligger, någon möjlighet att ta vara på det som finns. Tyvärr ser jag inte annat än att det är rent och skärt ideologiska motiv som gör att man lägger ned , . Jag hoppas i detta ligger en liten vädjan att de ideologiska aspekterna läggs åt sidan och att det kanske görs ett litet omtag så att vi kan rädda de forskningsmiljöer som verkar i och som är viktiga för både universitet och andra samarbetspartner. 51 (): Jag är, , alldeles övertygad om att vi socialdemokrater som just nu finns här i kammaren är väldigt väl medvetna om att detta inte är en punkt på dagordningen för ett plenarsammanträde, utan att detta är en interpellationsdebatt. Vidare har beslut fattats i frågan. Däremot är det så att denna fråga är oerhört viktig för oss socialdemokrater. Jobben, arbetsmiljön, arbetslivsforskningen, utvecklingen på hälsoområdet när det gäller jobben samt det internationella försprång och den väl utvecklade verksamhet som vi har tack vare att vi haft en långsiktig verksamhet när det gäller den arbetslivsforskning som institutet hjälpt till med har också gjort att vi på det internationella planet kunnat visa framfötterna i dessa frågor. Då är det inte så konstigt om vi tar alla tillfällen i akt för att rädda vad som räddas kan när det gäller den här verksamheten. Det är klart att den forskning som vi nu pratar om måste säkras. För det krävs det permanenta resurser. Även om dessa på något vis ska skakas fram inom vissa ramar i ett omställningskapital måste det vara pengar som också är långsiktiga så att verksamheten kan få det ekonomiska stöd som behövs alltså inte enbart tillfälligt. Det är just de tillfälliga, snabba besked som har kommit när det gäller hela den här verksamheten som innebär en risk att fötterna på densamma väldigt mycket slås undan. När det gäller den forskning som driver är väldigt många kvinnor med i det arbetet tack vare att vi har många kvinnor ute i arbetslivet. Faran är nu stor att man inte kan ha en sammanhållen del i detta avseende. Det är därför som vi är så upprörda över hanteringen av detta ärende. 52 (): Jag tror att alla är medvetna om att mycket kan göras på jobbet. Mycket arbetsmiljöarbete utförs på jobbet. Men här handlar det om att ta fram metoder, sätt, att långsiktigt komma åt en lång rad problem, att fördjupa kunskaper och skaffa ny kunskap. Det är här som vi nu ser en uppsplittring, från en tidigare sammanhållen enhet till att det här ska ske i någon sorts friare, sönderhackade former. Detta blir för diffust för att kunna kallas för en genomtänkt uthållig långsiktig satsning. Visst, FAS redovisar att de ska ta ansvar. Men jag tycker inte att det räcker. Någonting annat måste ske. I senaste numret av skriver 25 representanter för internationella arbetsmiljöforskningsinstitut från hela världen: Vi vill hoppas att om institutet stängs, ett nytt institut genast startas eller resurser överförs till universitet som bygger sammanhållen arbetslivsforskning som kan föra vidare arbetet från institutet. Annars förstörs forskning och kunskap av betydelse långt utanför . Vi utgår från att ett sådant förstörelseverk inte kan vara den avsikt. Det måste ändå betyda någonting och stå för någonting när dessa människor reagerar. Det är till och med så att i , med det arbetslivsinstitut som de har där och som inte har lagts ned, har man reagerat på det som sker i . Vår ambition med denna debatt är inte någon naiv tro att vi kan ändra ett riksdagsbeslut men ett försök att sätta press på dig och försöka få dig att inse att det krävs lite mer än vad ni har presenterat för att det ska vara trovärdigt när ni säger att det här är någonting som ni menar allvar med och vill satsa på. Vi måste ta ut steglängden. 53 Utbildningsminister (): är vi överens om att det här är en interpellationsdebatt och att det inte är ett arbetsplenum. Då ställer ni frågan till mig: Är statsrådet redo att se till att det finns 200 miljoner till en sammanhållen arbetslivsforskning? Alltså ungefär som i de internationella personernas kväde i : Är ni beredda att återupprätta ett arbetslivsinstitut? Det är vi inte. Hade vi varit det hade vi behållit det gamla eller möjligen bytt namn på det. Vi tror att det är ett riktigt beslut. Det nämndes här att vi har ideologiska motiv, och det kan man säga att vi har. Vi tror att för den mesta forskningen gäller att den mår väl av att bedrivas i konkurrens och i ett större sammanhang. Jag tycker att man ska glädja sig åt det intresse som bland annat flera universitet har visat för att ta ansvar för en del av de forskargrupper som finns inom . Det visar att man ute i tycker att det här är intressanta projekt och intressanta områden att beforska. Jag tycker att avvecklingen av har skett på ett ansvarsfullt sätt. Det sker i steg. Det finns kvar för att se till att till exempel de internationella åtaganden som nämns här kan fullföljas. De viktigaste projekten ska naturligtvis inte avbrytas . Men det jag säger i svaret om FAS är ytterligare ett inslag i denna konstruktiva avveckling av detta institut. Det handlar om en brygga över till en forskarvärld som 2008 får kraftigt ökade nettoresurser. Om de universitet som nämndes här jag har varit i kontakt med ytterligare något som har uttryckt intresse för delar av den här verksamheten menar allvar med sitt intresse får de stora möjligheter framöver att verkligen ta det ansvaret och förverkliga sina idéer. Men det sker i konkurrens med andra spännande projekt, och då får vi se vad man bestämmer sig för att satsa på. Alla inlägg här förutom mina bygger på att var världsbäst och att det inte fanns någon kritik mot deras verksamhet. Riktigt så var det inte. Det fanns en debatt i forskarvärlden om kvaliteten på en del av det som utfördes. Det var ett av våra argument för att den här verksamheten mår bättre i en annan miljö. Många av dem som har deltagit i den svenska debatten har själva anknytning till . Huruvida de internationella personer som har yttrat sig också har det känner jag inte till. Jag har inte själv använt det argumentet i debatten. Sjukfrånvaron fördubblades i . Det verkar finnas brister i den svenska arbetsmiljön, och det verkar inte som att har bidragit med sådana forskningsrön att de problemen har kunnat lösas. Jag tror att vi behöver mycket forskning om arbetslivsrelaterade frågor. Jag tror att en hel del av det som förekom i är värt att leva vidare, och jag tror att så kommer att ske. 54 (): Jag har försökt vara ödmjuk i den här diskussionen. Vi måste se till att vi kan rädda så mycket som möjligt av den här forskningen. Så får vi höra här att forskarvärlden tycker att det här är intressant och tar initiativ. Men jag måste fråga statsrådet vad de har för alternativ när regeringen nu brutalt lägger ned det. Man kan göra en överblick över andra länder för att se om man hittar motsvarande exempel. Nej, man skriver faktiskt att man bryter mot den svenska traditionen, det var det sista man hade väntat sig av ett land som . Statsrådet pratar om en konstruktiv avveckling. Vad är det som är konstruktivt när vi inte vet på vilket sätt eller vad man kan överföra när det gäller den här forskningen? Det får man söka i konkurrens med andra intressanta projekt, säger statsrådet. Det betyder bara en sak, och det är klart utsagt. Jag hoppas verkligen att statsrådet nu jobbar för att föra över så mycket som möjligt. Men beslutet är taget, det vet vi. Men se till att det i de här samtalen ges större möjligheter än vad som har sagts tidigare. De här 60 miljonerna som ska användas till överföringen räcker som sagt till 20 forskare eller doktorander att etableras vid universiteten. Det blir en liten tumme av det hela. Som sagt handlar det om konkurrenskraften i , om globalisering. Vi behöver mycket forskning och en uthållig arbetsorganisation, produktutveckling, teknikutveckling, hur man leder inom arbetsorganisationer och så vidare. Allt detta är jätteviktigt. Kom inte och säg efteråt: Titta så intresserade de blev nu när vi lägger ned. Det är klart att de gör det, för de ges inga andra alternativ. Men fortfarande hoppas jag att statsrådet ska kunna föra bra samtal med universiteten. 55 Utbildningsminister (): har internationellt sett en mindre andel institutsforskning och en större andel fakultetsforskning. Jag tror att det är ett klokt val. Det har också uppenbarligen socialdemokratiska majoriteter medverkat till. Det finns motiv för institutsforskning på vissa områden, men huvudvägen i har, till skillnad från många andra länder, varit att lägga mer på fakultetsforskning. har vi tyckt att även det här forskningsområdet skulle må väl av en sådan överföring. Men jag följer det här noga. I huvudsak ligger detta på arbetsmarknadsministern, men det finns naturligtvis beröringspunkter med , exempelvis frågan om framtid. Den har vi varit djupt involverade i. Jag har ständiga kontakter med universiteten. Eftersom detta är ett område som intresserar mig personligen ska jag naturligtvis följa vad de gör och tala om att det är angeläget för att bra arbetslivsforskning bedrivs i . Vi har inte på något sätt släppt detta. Vi uppfattar att avvecklingen av som institut sker i ordnade former. Men det kräver förstås att man följer det kontinuerligt, och det ska jag göra. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2006/07:222 om regeringens hemlöshetsstrategi 56 Statsrådet (): har frågat mig hur jag avser att verka för att alla människor ska garanteras rätten till en god bostad och om jag avser att ta ett helhetsgrepp på hemlöshetsfrågan kopplad till bostadspolitiken. Det är just behovet av att ta ett helhetsgrepp på hemlöshetsfrågan som är utgångspunkten i den strategi som regeringen avser att ta fram . När vi diskuterar hemlöshet måste vi komma ihåg att hemlöshet rymmer flera olika situationer. Vi vet att många av de allra mest utsatta som bor på härbärgen eller sover ute har behov av insatser från både psykiatrin, den somatiska vården och . Sedan finns det hushåll som kan behöva stöd av det allmänna för att ordna en egen bostad. En viktig slutsats från det utvecklingsarbete som har bedrivits är just att hemlöshetsproblematiken inte kan lösas enbart av utan berör flera politikområden. Att utgå från de olika hemlöshetssituationer som personer kan befinna sig i under en hjälper oss att se bortom den schablonbild som vi ofta bär på, det vill säga den missbrukande mannen, som beskriver. Utredningen om vräkning och hemlöshet bland barnfamiljer (2005:88) pekar även på vikten av att uppmärksamma barnens och barnfamiljernas situation. För att motverka hemlöshet och utestängning från bostadsmarknaden krävs därför ett långsiktigt systematiskt arbete. De människor som befinner sig i en så utsatt situation att de inte vet var de ska tillbringa natten ska veta vart de kan vända sig för att få akut nattlogi. En sådan tak-över-huvudet-garanti har alliansen tidigare lyft fram. En säng för natten löser naturligtvis inte de bakomliggande orsakerna till hemlösheten, och därför är det viktigt att dessa människor erbjuds insatser från såväl som hälso- och sjukvården. En annan grupp som jag vill uppmärksamma är personer som befinner sig inom kriminalvårdsanstalt, behandlingsenhet eller annan institution och som inte har ordnat boende vid utskrivning. För denna grupp måste långsiktiga och hållbara strukturer för samverkan byggas upp såväl inom kommunens olika verksamheter som mellan kommun, landsting, kriminalvård och så vidare. För att underlätta för svagare grupper att etablera sig på bostadsmarknaden har regeringen avsatt budget. Sist, men inte minst, vill jag poängtera vikten av ett systematiskt vräkningsförebyggande arbete. Utvärderingar har visat att ett sådant arbete har mycket goda effekter, och jag kommer därför att uppmuntra ett sådant arbete som bygger på den kunskap som finns om orsakerna bakom vräkningar och som tar till vara de goda exempel som finns. De medel som regeringen har avsatt budget för att utveckla det lokala arbetet mot hemlöshet gör det möjligt att involvera berörda aktörer i arbetet för att alla människor ska ha en god bostad. I de delar som rör specifika åtgärder inom bostadspolitiken ber jag Frid att återkomma till ansvarigt statsråd . 57 (): Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. Som vanligt identifierar vi problemen på samma sätt, och jag tror att vi kommer att göra det när vi möts i kammaren och debatterar framöver under den här mandatperioden. Men jag tror att vi kommer att skilja oss när det gäller att se lösningarna på problemen och vad som skapar dem. Men det är gott och väl att man kan vara överens om problembilden det är inte alltid man kan vara det i politiska debatter. Jag skulle vilja nämna att mitt huvudsyfte med interpellationen är att få möta statsrådet tillsammans med statsrådet , fast vi kan ju inte debattera . Men jag anser att de här frågorna är så intimt förknippade med varandra att det är viktigt att statsråden i regeringen verkligen tar ett helhetsgrepp för att på ett seriöst sätt angripa problemet med hemlösheten och bostadslösheten och problemen inom bostadssektorn. Detta säger jag utifrån att jag själv, när jag kom till , hade erfarenhet från efter att ha jobbat med vuxna missbrukare och mycket hemlöshetsproblematik. Min och utgångspunkt i debatten om hemlöshet och bostadslöshet är naturligtvis att det ska finnas en rätt till bostad, och denna rättighet är en mänsklig rättighet och en nödvändighet för att vi ska ha ett socialt bra samhälle med likvärdiga goda bostäder till rimliga kostnader. Då handlar det om vilket samhälle vi bygger och vilken helhetssyn vi lyckas skapa i politiken. Här är jag och oroliga för de politiska beslut som vi ser är på väg. Det är bland annat det som har hänt genom att man har tagit bort produktionsstödet, som öppnar för mer marknadsanpassning. Man öppnar för kommande beslut om att sälja ut allmännyttan. Jag ser att de här marknadslösningarna får konsekvenser för människor som har svårt att skaffa sig en bostad. Jag tror att detta kommer att ge undanträngningseffekter för hemlösa. Jag tycker att det är oerhört viktigt att utifrån detta diskutera en helhetspolitik, en god social bostadspolitik, som också värnar om de hemlösa och som kan ligga som bottenplattan en Odellplatta eller en Larssonplatta! i en god hemlöshetsstrategi. Då kan man inte förvärra problemen i den ena ändan med en marknadsanpassning och marknadslösningar, som regeringen avser att göra. , fru talman, blir det statsrådet som får agera socialtjänst i regeringen. Det vore olyckligt om vi fick en sådan politik. Jag är den förste att hålla med om och stötta de sociala åtgärder och insatser som statsrådet arbetar för. Jag förringar inte på något sätt det arbetet, men jag tycker att det blir kontraproduktivt och motverkar sitt syfte om regeringen gör de här marknadsanpassningarna och marknadslösningarna, som vi vet leder till en ökad hemlöshet. 58 Statsrådet (): Vikten av att ha en helhetssyn på den människa som är i behov av stöd och hjälp, via och via hälso- och sjukvården, är central för alliansregeringen. Vi skriver om det på många olika ställen i våra program. När det gäller hälso- och sjukvården har vi en väldigt tydlig och klar inriktning på att det nu får vara slut med systemtänkande och att det nu är patienten som står i centrum. Det är samma sak med syftet med den strategi som vi nu vill sätta in. Här har det funnits en brist tidigare. Vi vill sätta individen i centrum, och sedan ska vi samverka kring individen. Det måste vi göra på departementsnivå. Vi måste hitta bryggorna över. Trots att vi är olika partier är den ambitionsnivån hög. Vi vill verkligen söka lösningarna departementsövergripande. På samma sätt är det ute i kommunerna, för det är där som den här verkligheten tränger sig på. Det är här man måste förmås att hitta strukturer, hitta arbetssätt. Man kan inte låta hemlösheten vara bara ansvar, utan man måste vidga det, hitta bra kontaktytor och bra samarbete, naturligtvis med bostadsföretagen på orten, naturligtvis med frivilligorganisationerna och så vidare. Det krävs ett samarbete med individen i centrum. Det var anledningen till att jag tog initiativ till den hearing vi hade där jag inbjöd alla de här olika aktörerna vars medverkan krävs för att vi ska nå ett lyckat resultat. Här fanns en ganska stor samsyn om att vi behöver samverkan. Stuprörstänkandet får tillhöra det förgångna, och vi inriktar vårt arbete på något annat. Men jag kan vara lite bekymrad över att så lite av sådana här initiativ togs av den tidigare regeringen. När det gäller de bostadspolitiska frågorna är det, som sagt var, avdelning. För att diskutera och debattera det här föreslår jag att en interpellation ställs till berört statsråd. Men jag håller naturligtvis inte med om den beskrivning som gör när det gäller att de förändringar som vi gör på bostadsmarknaden skulle omintetgöra möjligheterna för hemlösa att få bostad. Kommunernas bostadsförsörjningsansvar är fortsatt gällande. Och det är upp till kommunerna att faktiskt ta sig an den här problematiken. vill vi hjälpa kommunerna genom att utveckla metodstöd och genom att vara behjälpliga. Därför avsätter vi dessa statliga medel, men huvudansvaret ligger fortsatt hos kommunerna. Men vi menar att en nationell strategi på det här området kan vara ett verksamt verktyg, en metod, ett strukturerat arbetssätt som kan vara till hjälp på det kommunala planet. De avregleringar som vi gör på bostadsmarknaden, de förändringar som vi gör där, syftar naturligtvis till att hjälpa de många människor som vill kunna äga sin bostad. Vi vet att många med annan etnisk bakgrund ser en möjlighet att äntligen få förvärva en egenägd lägenhet eller fastighet med hjälp av den här lagförändringen. Men, som sagt var, bostadspolitiken är bord, och jag ska inte djupdyka i den. Men en samsyn och en helhetssyn med individen i centrum är målsättningen med den strategi som vi just nu arbetar på. 59 (): Ja, det handlar naturligtvis om regeringens hemlöshetsstrategi. Och det är ju den fråga som jag också har väckt med den här interpellationsdebatten. Jag är fullt medveten om, efter att ha följt den här frågan , att hemlöshet inte bara handlar om bostadspolitik. Men bostadspolitiken är en central och viktig del i en hemlöshetsstrategi. Och jag tycker att det är angeläget att vi nu innan vi har hamnat i större systemförändrande beslut när det gäller den svenska bostadspolitiken, som jag naturligtvis ska fortsätta att debattera med här i kammaren i kommande interpellationsdebatter, kan se just att kommunens bostadsförsörjningsansvar till mycket stor del upprätthålls via den kommunala bostadsverksamheten i de kommunala bostadsföretagen, via allmännyttan. Det är ett stort centralt ansvar som kommunerna har och ska ta på sig. De måste ha en allmännytta, ett kommunalt bostadsföretag, eller vilken organisationsform man har valt, som ett grundansvar för att ge människor rätten till en bostad i kommunen. Det finns rapporter från som är relativt färska som visar på att utanförskapet i , efter att man till stor del hade lyckats rehabilitera en stor grupp av gatunarkomanerna och att man hade fått bort mycket av hemlösheten och av utanförskapet, startade på nytt när man under förra perioden hade de här förslagen om att sälja ut allmännyttan och gjorde detta i stor omfattning i . Detta var nystarten till ett nytt utanförskap. Jag är orolig för att man med marknadslösningarna inte kommer att ta det stora och sociala ansvar som det innebär att tillhandahålla bostäder för människor som är i utanförskapet. Därför behöver vi ha kvar en allmännytta med en tydlig roll i fråga om att man ska ha detta kommunala bostadsansvar att tillhandahålla bostäder för alla olika grupper. Sedan finns det naturligtvis människor i utanförskapet som har egen kraft och förmåga att ta sig fram på bostadsmarknaden och finna sina egna lösningar. Men vi vet också att det är många i utanförskapet som av ekonomiska skäl och av andra orsaker står utanför och står långt ifrån bostadsmarknaden, och dem måste vi fortsätta att värna och jobba för. En god social bostadspolitik, med allmännyttan och med kommunernas bostadsförsörjningsansvar via de kommunala bostadsföretagen, utgör en oerhört viktig och stor del för att vi ska lyckas med detta. 60 Statsrådet (): Jag tycker att det låter som att egentligen hade velat debattera med här . Låt mig bara säga att den här hårt reglerade bostadsmarknaden, som förespråkar, inte på något sätt har varit till hjälp. Vi har ju sett en ökning av hemlösheten just när Socialdemokraterna med stöd av och har suttit vid makten. Allbolagen har ju funnits och tas nu bort, och vad gäller situationen som fanns innan hade vi faktiskt en lägre hemlöshet än vad vi har . Det som har varit viktigt och en målsättning för mig när jag nu arbetar med en hemlöshetsstrategi är att faktiskt se det som inte riktigt framkommer i interpellationen, nämligen att hemlösheten har ändrat ansikte. talar i sin interpellation om en man som förmodligen har ett missbruk och så vidare. Men så ser inte hemlösheten ut . Den har många olika ansikten, och här handlar det om många personer som hamnar i en svår situation beroende på en rad olika omständigheter som negativt sammanfaller. är en fjärdedel av alla hemlösa kvinnor. av alla hemlösa har barn . Och, som sagt var, många av dem som ingår i hemlöshetsstatistiken är personer som finns inom kriminalvården och inom institutionsvården och som väntar på en snar utskrivning men som inte vet vart de ska ta vägen. De kan naturligtvis tvingas att återgå till ett missbruk eller till kriminell verksamhet därför att deras gamla nätverk finns där. Det här visar väldigt tydligt att vi behöver nya strategier för att kunna arbeta med individen i centrum och upprätta hela kedjor som varar . En av de förfärliga nya statistiska uppgifterna är att tusen barn vräks. Att arbeta med att hitta instrument och metoder för att undvika att barn över huvud taget vräks, vilket jag tycker är en orimlighet i ett välfärdsland, är min utmaning. Och, återigen, vi behöver en ny strategi som också tar hänsyn till att hemlösheten har ändrat ansikte. Jag tycker att det är viktigt att ta in den typen av problematik när vi diskuterar den här frågan. 61 (): Som jag sade inledningsvis delar jag statsrådets problembeskrivning. Det gör jag också i interpellationen till statsrådet. Jag och har inte den här schablonbilden att den hemlöse är den missbrukande mannen. Och jag förklarar i interpellationen att det handlar om barnfamiljer. Det handlar om kvinnor. Det handlar mycket om barn i barnfattigdom som drabbas av hemlösheten. Jag vill inte förstärka schablonbilden av att det är den missbrukande mannen utan snarare tvärtom visa på det breda spektrum av grupper som står utan bostad och som drabbas av hemlösheten. Sedan vill jag ändå framhålla att systemtänkande i sig inte alltid är negativt. Och de generella välfärdsreformerna, som till exempel allas rätt till bostad och att vi ska ha ett bra och effektivt bostadsbidragssystem, är ju positiva för den här gruppen människor som är i behov av bostäder. Sedan har vi också byggt fler bostäder. Vi har fått en ökad sysselsättning som har lett till en ökad efterfrågan på bostäder, vilket tyvärr har varit negativt för de utsatta grupperna. Det har ju också haft en undanträngningseffekt för människor som har stått långt ifrån att få en bostad.