prot · GV0930 · 2007-11-23 00:00:00 — Dessutom är kvinnor bättre lämpade på vissa områden, till exempel när det gäller att arbeta över etniska, religiösa och politiska skiljelinjer, och får kvinnor ansvar för pengar satsar de generellt mer på social återuppbyggnad än vad män gör. har deltagit i flera internationella projekt för att ta fram en bra kravspecifikation på material och förnödenheter som man behöver i samband med hjälpinsatser. Det är mycket bra. Men fortfarande bärs mycket av denna typ av arbete upp av män, inte minst när det gäller deltagande från fattiga länder. Jag är övertygad, fru talman, om att dessa kravspecifikationer skulle se annorlunda ut om kvinnor var mer involverade i dem redan från början än vad de är och om kvinnorna fick komma till tals och ge sin syn på hur man ska arbeta mer effektivt både i hjälp- och biståndsarbete. Här kan svenskt bistånd utvecklas med som en av de goda aktörerna, och biståndsministern är en mycket viktig länk i det arbetet. 30 Statsrådet (): Tack, , för interpellationen men också för att regeringen drivs på och får både uppmuntran och exempel på vad vi skulle kunna ta vidare! Jag har inte uteslutit en konferens, jag tror att vi har mycket att både visa upp och diskutera. Det är i min verksamhet ständigt pågående konferenser och diskussioner. Låt mig bara säga några saker om detta med kriser och katastrofer. När vi gör humanitära insatser är det oerhört viktigt att vi inte politiserar eller för mycket byråkratiserar det humanitära engagemanget. I de humanitära insatserna som ofta måste ske oerhört fort och effektivt måste behoven styra. Det är det viktiga. Vi ska inte på förhand säga att just detta ska vi göra. Eftersom vi måste agera effektivt och resultatinriktat ställer det krav på bland annat gott humanitärt givarskap, på en mycket bättre samordning i fält och på bra beslutsfattande, som tar upp, men också på fokus på hur de insatser vi jobbar med gör skillnad. Då kommer vi till att även om kvinnor inte är målet är de i humanitära insatser men också i återuppbyggnadsinsatser ett mycket relevant och effektivt verktyg. Jag tycker mig också märka att det ofta är svåra övergångar från humanitära krisinsatser till en utvecklingsfas. Givarsamordning och givartänkande måste utvecklas. Det är viktigt att redan i de humanitära insatserna väga in både genderperspektiv, perspektivet mänskliga rättigheter och deltagandeperspektiv på många andra sätt. Detta är inte minst tydligt i svåra postkonfliktländer där nu väljer att öka sitt engagemang. Jag tror att det är väldigt viktigt att vi, när vi tittar på kris- och konflikthantering, också närmar oss frågan om det politiska deltagandet. Om vi lyckas ha bättre fokus på kvinnor tror jag att vi också når barnen och ungdomarna. Det handlar om grundläggande demokratiska principer och om att ha ett effektivt arbete och se till att vi använder och inkluderar kvinnorna, inte bara i beslutsfattandet utan också i utförandefasen, och att vi har ett barn- och ungdomsperspektiv på de insatser som behöver göras. Vi har god nytta av de erfarenheter vi har gjort. Jag skulle vilja säga att inte minst har en väldigt god ställning internationellt. Även om nu ligger i framkant i många av diskussionerna kommer det här arbetet att behöva fortsätta att förfinas och utvecklas allteftersom vi nu väljer att göra ännu fler insatser där vi ser till att öka och värna det humanitära stödet. När det gäller katastrofer orsakade av natur och klimat men katastrofer orsakade av brist på demokrati och god samhällsstyrning har vi anledning att titta på hur vi kan bli ännu duktigare, inte minst i de svårarbetade postkonfliktländerna. 31 (): Kvinnor har initiativ- och drivkraft och goda idéer. Därför skapar de arbetsplatser både till sig själva och till andra. Så sade en kvinna som leder en bankinstitution på . De ger en form av mikrolån, men de gör det helst till kvinnor. Häri ligger själva hemligheten bakom en hög andel av återbetalning från en relativt fattig befolkning, enligt chefen där. Kvinnor är att lita på. De arbetar hårt, de följer avbetalningsplanen. Vi lånar helst ut till dem och vi får ett fungerande mycket snabbare efter den katastrof som var för landet. Det är ett exempel av många. Kvinnor tar ansvar. De har en särskild kompetens och kunskap. Kvinnor i utsatta länder har också oftast, precis som sade, ett större ansvar för barnen. Barnen har också ett stort ansvar och mycket att bidra med i återuppbyggnaden av länder. Om man ger barnen möjlighet att vara med i återuppbyggnaden känner de en större trygghet i sitt eget sammanhang. Det handlar om att ha kvinnans perspektiv i arbetet. Visst handlar det om krig och konflikter, men min interpellation handlar framför allt om katastrofer som inte har tillkommit av mänskliga konflikter. Hur ska land kunna byggas om halva befolkningens erfarenheter och kunskap inte tas till vara hela vägen ut? För mig är det självklart att de kravspecifikationer som inte har kvinnans perspektiv och erfarenheter i botten är snäppet sämre. De är mindre lyhörda och är därför inte lika kvalificerade som de skulle kunna vara, även om jag önskar det. har en unik möjlighet. Vi kan förbättra situationen för kvinnor och barn också i kriser och katastrofer. Vi kan som ledande nation gå före i arbetet och gå till praktisk handling. Ett sätt är att arrangera en internationell konferens om räddningsarbete och bjuda in, lyssna och framför allt ta till vara erfarenheter från dem som är eller har varit i den situationen att de är de hårdast drabbade. Det gläder mig att biståndsministern här inte utesluter ett sådant arbete. Jag vill uppmana att ta initiativ och se till att bjuder in de personer som besitter den största kunskapen om hur vi bäst hjälper kvinnor och barn i kriser och katastrofer inte för skull, inte för vårt ryktes skull, utan för barnens och kvinnornas skull. 32 Statsrådet (): Tack, , för engagemanget. Jag känner precis samma sak. Jag har gjort många resor och det känns hopplöst när man möter svält, katastrofer och brist på demokrati och mänskliga rättigheter. Sedan får jag resa utanför regeringskvarteren och träffa kvinnor och se denna kraft och förmåga att ta ansvar. Det är utsatta kvinnor i flyktinglägren i som ändå organiserar sig för att lära andra kvinnor att läsa och skriva. På landsbygden i har jag träffat kvinnor som jobbar med landsbygdsutveckling och lokalt ägarskap. De diskuterar också rätten att äga sin mark och ha politisk delaktighet för att på så sätt bygga ett mer demokratiskt och fungerande . Jag har mött en hivdrabbad mor i södra som i ett postkonfliktland med stor oro försöker skapa en dräglig tillvaro för sin familj och ändå vågar gå ut och vittna om stigmatisering. Det finns oändligt mycket kraft och mod bland kvinnor som borde omvandlas till politiskt ledarskap och delaktighet. Därför har den som en av sina tre prioriteringar i utvecklingssamarbetet att fokusera på kvinnors roll och deltagande i utvecklingssamarbetet, inte bara för att det är moraliskt rätt utan också för att det blir effektivt och resultatinriktat och eftersom vi kan uppnå bättre resultat. Därmed ser vi till att på bästa sätt jobba med fattigdomsbekämpning och bygga en framtid för kvinnorna, barnen och männen. Det här handlar ju inte om att man gör det mot någon annan. Det handlar om att alla ska ha möjlighet. Det finns ett globalt utanförskap som kan kännetecknas av en omfattande fattigdom. Det finns också ett globalt utanförskap där kvinnor inte får vara med. Därför har vi en viktig roll att med våra prioriteringar se till att jobba med mänskliga rättigheter och demokrati och att kräva kvinnors rättigheter och att se till att vi strategiskt använder detta i vårt humanitära samarbete och utvecklingssamarbetet. Jag är övertygad om att nu känner sig uppmuntrat att på egen hand fortsätta att diskutera detta. var jag på en utmärkt konferens som hade med ett FN-organ där vi diskuterade miljöperspektiven i samband med naturkatastrofer och hur viktigt det är att se till att den här typen av insatser inte förvärrar en redan skör miljösituation. Vi bör också diskutera hur det humanitära engagemanget tidigt lägger grunden för kvinnligt deltagande och grundbulten för den fortsatta utvecklingen. Jag är inte alls avvisande. Jag ville bara framhålla att en hel del av de här initiativen redan tas inom FN och EU och att är delaktigt på en mängd områden. Men vi kan göra mer. När vi nu mycket tydligare säger vad ska göra och från vill höra hur, är jag övertygad om att vi, när man diskuterar den framtida inriktningen, kommer att få många goda idéer om konferenser och andra sätt att utveckla de svenska utvecklingsverktygen. 33 (): Som säger är en av orsakerna till att kvinnor kommer i skymundan efter katastrofer att biståndet ofta hanteras män och män emellan. Det blir på något sätt viktigare att se till att män får de identitetshandlingar som krävs för att få tillgång till mat, hjälp, hälsovård, utbildning och annat. finns det sedvänjor eller lagar som förhindrar att kvinnor har äganderätt till mark och annan egendom. Det ökar naturligtvis svårigheterna att få återuppbyggnadshjälp. Trots det vet många, till exempel Programme, att just kvinnor är oerhört viktiga i all återuppbyggnad. De har policyn att av katastrofbistånd ska delas ut till kvinnor eftersom man vet vad som händer. Då blir det ett engagemang, som ministern talar om. Man hjälper varandra. Man ser inte till att berika sig själv, utan man ser till andra kvinnor, man ser till barn och man ser till familjer. Man ser till att försöka hitta ett fungerande samhällsliv. Ändå används deras kunskaper så sparsamt, trots att man vet att de har varit nyckeln i mycket återuppbyggnadsarbete. Ministern sade något väldigt bra: Kvinnan är inte målet i biståndsarbetet. Jag vill säga: Kvinnan är ett medel. Kvinnan är ett medel att använda för att vi ska få ett återuppbyggnadsarbete som hjälper både kvinnor, män och barn. 34 Statsrådet (): Jag tror att vi står inför en viktig utmaning. Delvis kan vi ta spjärn i den egna svenska utvecklingen. Det fanns tider här när kvinnor skändades grovt och när kvinnor inte hade något som helst inflytande. Men några av framgångsfaktorerna i den svenska fattigdomsbekämpningen tror jag är att man gav kvinnor rätt att äga och ärva, att vi relativt tidigt fick rätt att vara med och rösta och att vi nu håller på med en utveckling i där kvinnors deltagande och möjligheter ständigt förbättras, inte minst nu med jobbpolitiken. Vi har alltså historien, när vi tittar på oss själva, men också de vunna erfarenheter vi har. När vi förbättrar och förnyar så ska vi också bära med oss de svenska värderingarna och också ställa upp för kvinnor internationellt. Där ser jag att på samma sätt som vi i måste slåss mot sedvänjor och tradition måste vi se till att ge kvinnor i utvecklingsländerna verktyg att kunna kräva sin rätt. Det handlar om grundläggande mänskliga rättigheter som rätten till sin egen kropp, där har en viktig uppgift. Få vågar och vill prata om sexualitet och sexuella rättigheter. Där sviker inte vi. Vi diskuterar den frågan. Men det handlar också om att bygga ett utvecklingssamarbete som främjar mänskliga rättigheter och också demokrati och byggande av rättsstat. Min erfarenhet är också att kvinnor behöver ta spjärn mot rättsstatens principer för att utmana traditioner och hävda sina rättigheter. Det är en lång väg kvar för många kvinnor i utvecklingsländerna, men de ska kunna lita på , på vårt engagemang och på våra erfarenheter. Vi ska också utveckla våra verktyg eftersom vi väljer att prioritera det utvecklingssamarbetet för att det ska bli resultatinriktat och verkningsfullt, men också för att kvinnor har en rättmätig roll att ha halva makten och att vara delaktig. Jag tror att vi då får en bättre värld för kvinnorna, för barnen och också för männen. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2007/08:121 om skyddande av arbetstagare mot olagligt utnyttjande 35 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig vilka initiativ jag tänker ta för att stärka positioner och rättigheter för dem som utnyttjas på arbetsmarknaden samt vilka initiativ jag tänker ta för att stärka fackens möjligheter att värna rättigheter och intressen för dem som utnyttjas på arbetsmarknaden. hänvisar bland annat till de i medierna uppmärksammade fallen med snabbmatskedjor som anlitat underleverantörer som i sin tur utfört tjänsterna med arbetskraft som arbetat för svältlöner och utan rimliga trygghetsanordningar. Jag håller med om att det var en skrämmande bild som gavs i när det gäller arbetsförhållandena för de aktuella städarna. Det är självfallet inte acceptabelt att människor utnyttjas i vårt land, oavsett var de kommer ifrån. Det sade jag också i en interpellationsdebatt med om just dessa frågor . Mitt svar till kommer därför att till stor del vara en upprepning av vad jag redan sagt. Först vill jag dock säga att den bild jag fått genom medierna av att saker faktiskt har hänt sedan reportaget visades verkligen gläder mig! De förhållanden som uppmärksammades i tv-programmet förekommer ofta med till exempel brott mot bokförings- och skatteregler. Eftersom jag ansvarar för arbetsmarknads- och arbetsmiljöfrågorna begränsar jag mitt svar till de områdena. Min uppfattning är att vi har en bra arbetsrättslig skyddslagstiftning. Det är alltså inte i första hand ändrade lagregler som behövs. Vad gäller efterlevnaden finns det dock uppenbarligen en del att göra. Tillsyn över efterlevnaden av arbetsmiljö- och arbetstidslagstiftningen utövas av . Verket ska fokusera på arbetsplatser med störst risk för ohälsa och olycksfall. Detta är en viktig prioritering för att kunna upprätthålla en effektiv tillsynsverksamhet. Jag vill i detta sammanhang lägga till att vi har inlett ett arbete med att se över arbetsmiljöpolitiken. Min avsikt är att vi ska ha en bred dialog med alla berörda parter, särskilt arbetsmarknadens parter, om denna översyn. Den problematik som de nu uppmärksammade förhållandena pekar på finns det säkerligen anledning att återkomma till i detta arbete. Det torde dock stå klart att vi aldrig kommer att kunna nå alla arbetsplatser med statliga tillsynsinsatser, och det vore inte heller ett effektivt användande av resurserna. Det är därför av vikt att den statliga tillsynen av lagstiftningen kompletteras med aktiva parter på arbetsmarknaden. Fackliga organisationer och skyddsombud har viktiga uppgifter i fråga om hur arbetsmiljöarbetet på arbetsplatserna ska organiseras och bedrivas. Skyddsombuden har också möjlighet att ingripa vid missförhållanden och uppmärksamma tillsynsmyndigheten på dessa förhållanden och eventuella lagbrott. Det är också viktigt att vi upprätthåller den svenska modellen med ansvarstagande parter som i kollektivavtal kommer överens om rimliga villkor och vakar över villkorens efterlevnad. Den enskilde kan behöva stöd från eller företrädas av den fackliga organisationen när missförhållanden uppstår och lagregler överträds. Regeringen har vid upprepade tillfällen förklarat att den svenska modellen i allt väsentligt fungerar väl, att det inte är aktuellt att ändra i den arbetsrättsliga lagstiftningen samt att eventuella förändringar främst bör ankomma på arbetsmarknadens parter att avtala om. Jag har inte någon annan ståndpunkt med anledning av de nu uppmärksammade förhållandena. 36 BO (): Jag ska förstås börja med att tacka för svaret. Arbetsmarknadsministern konstaterar att han svarade på ungefär samma fråga som för sedan, och att svaret är ungefär detsamma . Då är det väl så att vi kommer att fortsätta att ställa frågorna till dess att de här missförhållandena är undanröjda, eller kanske tills vi får lite bättre svar. Som arbetsmarknadsministen sade är en av utgångspunkterna för den här diskussionen de händelser som egentligen handlar om en modern form av utsugning, som avslöjades på hamburgerkedjorna. Där kan man som en liten pittoresk anmärkning säga att det alltså är samma multinationella eller transnationella storföretag som kommer att få subventioner av skatten eller de sociala avgifterna av den här regeringen. Lite pittoreskt är det väl, kan jag tycka. Jag fick också inspiration till den här frågan av det som har hänt, ska vi säga inom den politiska eliten. Också där har det ju avslöjats att man har utnyttjat svart arbetskraft. fick vi ett nytt exempel till samlingen när det berättades att hade två städare på ett hotell, anställda för . Jag är rätt övertygad om att vi kommer att få se fler exempel. Det här är inte det sista. Arbetsmarknadsministern håller naturligtvis med mig om att det är en orimlig situation som råder. Men undrar jag: Vad avser arbetsmarknadsministern då att vidta för åtgärder? Som jag tolkar det får jag egentligen inget svar. Det arbetsmarknadsministern säger är i själva verket att han inte tänker göra någonting, ungefär så här: Regeringen har vid upprepade tillfällen förklarat att den svenska modellen har fungerat väl och att det inte är aktuellt att förändra arbetsrätten. Det här är på något sätt en avgörande punkt, nämligen arbetsrätten. Jag tror att försöker lugna oss genom att prata om att man inte tänker genomföra de försämringar som högern brukar diskutera när det gäller arbetsrätten. De nya har en lite vänligare sinnesstämning. Det är ett sätt att försöka lugna oss att säga: Vi ska inte göra någonting i varje fall inget negativt. Men det som skulle behövas på det här området är att man förstärkte fackets möjligheter att hävda intressena för den här gruppen på arbetsmarknaden, alltså de mest utsatta på arbetsmarknaden. Det skulle behövas förändringar av arbetsrätten inte försämringar av arbetsrätten men däremot förbättringar som gjorde det möjligt för facket att agera starkare och hävda den här gruppens rättigheter på arbetsmarknaden. är det så att jag tror där är jag möjligtvis lite konspiratorisk att skälet till att man nu tar en paus och inte gör några försämringar av arbetsrätten från högeralliansens sida är att man tycker att man har gjort tillräckligt för ett tag framöver när det gäller att försvaga fackets position på arbetsmarknaden. Konsekvenserna av det som regeringen redan har gjort när det gäller a-kassan, avdragsrätten för fackföreningsavgiften och så vidare är ju att fackföreningsrörelsen har försvagats. hoppas jag självklart att man ska kunna ta tillbaka förlorade positioner, men det är ju konsekvensen av regeringens politik. Man tappade, tror jag, någonstans runt 27 000 medlemmar bara inom LO, och människor har hoppat av a-kassan. Det leder till lägre löner för de redan lägst avlönade, och det leder till att facket kommer att få stora svårigheter att hävda intressena just för de grupper som jag här har pekat ut. 37 Arbetsmarknadsminister (): använde ordet pittoresk. Det skulle jag inte göra i dessa sammanhang. Vi har sett flera exempel; städarna på hamburgerbaren är bara ett. Vi nämnde Maranataexemplet och kommer ett inslag i P 1-programmet Kaliber som handlar om säsongsarbetskraft bestående av utländska personer, EU-medborgare, i . Allt det är absolut förfärligt, och det visar att det finns problem på arbetsmarknaden. Då är frågan hur vi bäst hanterar dem. Jag konstaterar att de lagar och regler som är till skydd för arbetstagaren i sådana situationer finns på plats. Vi har bra lagar och regler i för just den typen av skydd. Huvudansvaret i dessa sammanhang ligger emellertid på arbetsgivaren. Det ligger på arbetsgivaren att inte begå lagbrott, att inte begå kollektivavtalsbrott och att i övrigt följa de lagar och regler som gäller. Man kan naturligtvis fundera på om man ska skärpa lagar och regler. Med all respekt för det är jag dock helt övertygad om att den som bryter mot de lagar och regler som gäller inte kommer att avskräckas om vi skärper dem. Snarare handlar det om att se hur vi kan förstärka det informationsbehov som det inte sällan handlar om, till exempel när det gäller utländsk arbetskraft som kommer till och arbetar. När man kommer från ett land som kanske inte kännetecknas av samma arbetsmarknadsmodell som vi har i behöver man känna till vilka rättigheter och skyldigheter man har och på vilket sätt man kan hävda sina rättigheter. Låt mig i detta sammanhang nämna ett väldigt bra exempel, nämligen Rådet för integration i arbetslivet. Det är en partssammansatt organisation som syftar till att sprida information om just dessa frågeställningar. Det tycker jag är mycket bra. Det som underförstått ligger i fråga är om vi på något sätt ska stärka insynsmöjligheterna i företag som inte tecknat kollektivavtal. Det skulle kunna vara ett sätt, och jag vet att till exempel framfört det. kom Utredningen om bevakning av kollektivavtal, som tittade på den frågan och försökte att på olika sätt belysa den. Den landade sedan i propositionen Arbetstagarinflytande i europakooperativ; propositionen har beteckningen 2005/06:170. Där återkom den tidigare socialdemokratiska regeringen i just denna fråga och avvisade den typen av utökad insyn. Skälet till det beskriver utredaren i sin utredning så här, och jag ber att få återge ett stycke ur utredningen: Sammanfattningsvis kan således konstateras att den svenska modellen bygger på självständiga arbetsmarknadsparter som reglerar arbetsmarknaden genom kollektivavtal. Utgångspunkten måste därför vara att lagstiftning skall användas bara när det är absolut nödvändigt. Det har under utredningen inte framkommit omständigheter som talar för att det finns något uttalat behov av lagstiftning i frågan. Utredaren anser därför att det är mycket tveksamt om det är förenligt med den svenska modellen att lagstifta i den aktuella frågan. Jag delar den bedömningen. Hellre än att återigen gå in och skärpa eller ändra lagstiftning i den ena eller andra riktningen finns redan de instrument som krävs för att ta rätt på och hantera just den typen av uppenbara missförhållanden som beskriver i sin interpellation. Jag skulle säga att det är tre olika frågefält som framträder. Det första handlar om lön och arbetsvillkor, det andra om arbetsmiljöförhållanden och det tredje om bostadsförhållanden i vissa fall. Där finns lagar och avtal samt en tillsyn av och, när det gäller bostadsförhållandena, av kommunerna. Och naturligtvis finns också den bevakning som ligger i den grundläggande svenska modellen, nämligen att parterna har ett ansvar för att driva sina medlemmars intressen. Vi har alltså instrumenten på plats. Det som behövs är mer information och mer aktiva parter som driver den här typen av frågeställningar. 38 BO (): Här har vi uppenbart olika uppfattning, och uppenbart har även fackföreningsrörelsen en annan uppfattning i denna fråga. säger att vi har sakerna på plats, att vi har de lagar som krävs och det styrkeförhållande som är rimligt att ha mellan parterna på arbetsmarknaden. Jag delar inte den uppfattningen. Fackföreningsrörelsen tror jag inte heller delar den uppfattningen. De har gått fram med krav på att få en förbättrad lagstiftning, bland annat just för att få insyn i företag där de inte har några medlemmar men skulle behöva agera för att skydda löner och anställningsvillkor. Senast var det som i ett brev till regeringen ställde kravet att arbetsrätten ska stärkas och utvecklas. Uppenbarligen har de alltså uppfattningen att vi inte har saker och ting på plats. Bland annat vill de, som jag sade, att facket ska få möjlighet att även kontrollera företag där de inte har medlemmar. Det finns behov. Arbetsmarknadsministern hänvisar till historien, alltså historien om varför den tidigare regeringen valde att inte gå fram med den eftersträvade lagstiftningen. Utredaren tyckte inte att det behövdes, men har det ju hänt en del. Vi lever i en miljö och med en arbetsmarknad där jag tror att dessa problem kommer att accentueras. Det finns behov av det, och såvitt jag vet var den tidigare regeringen i färd med att lägga fram ett förslag som bland annat skulle stärka fackets möjligheter att få information.