prot · GV098 · 2007-10-02 00:00:00 — Den möjligheten finns naturligtvis. Men ur min utgångspunkt är det naturligtvis så att man, om man omfattats av en försäkring, också bör betala för den. Slutligen vill jag, precis som i mitt inledningsanförande, påminna om den kvartsmiljard som vi har anslagit i budgeten just för att kompensera kassorna för att de får ökade kostnader i samband med de förändringar som har genomförts . 11 (): Jag är överens med arbetsmarknadsministern om att fördelningspolitiskt är ett arbete det absolut viktigaste för att människor ska ha möjlighet till sin egen utkomst och också ha råd med det som de vill ha för sin livsföring och allt detta. Det är jag den första att instämma i. Det är bara det att det är stora grupper i samhället som inte får de här inkomstfördelarna. Vi har fortfarande stora grupper som är utanför arbetsmarknaden, och många är fortsatt arbetslösa. Vi har gruppen arbetslösa långtidssjukskrivna, som dessutom har ökat . Vi vet också att är den del av samhället som snabbt läser av och märker signaler från grupper av människor som inte har tillräckligt stora inkomster för sina utgifter. Här är a-kassan ett exempel på en sådan fördyrad kostnad som regeringen har medverkat till. Det är naturligtvis logiskt att grupper som får kompensation ska kunna se att det netto blir en liknande summa. Men grupper som inte får kompensation, grupper som har svag betalningsförmåga och grupper som redan har låga inkomster som drabbas av de extrema höjningar som det har varit frågan om när det gäller a-kassan och andra delar när det gäller livsföringen är ju någonting som regeringen måste ta ansvar för. Då handlar det om vad regeringen kan göra för att a-kassorna inte ska behöva hota med indrivning och för att en så stor grupp inte ska hamna i den redan stora skaran av överskuldsatta. Det kan ju inte vara ett mål att människor som redan har begränsad ekonomi dessutom ska hamna hos de överskuldsatta och de med betalningsanmärkningar. De har ännu mindre förmåga och möjlighet att klara sina utgifter. Och det gäller rättigheter som andra människor har. Det här är en fördelningspolitiskt stor och viktig fråga som regeringen måste ta ett större ansvar för. Jag hör att arbetsmarknadsministern säger att en viss kompensation har utgått till a-kassorna och att regeringen har en ambition att kompensera de arbetslösa långtidssjukskrivna från . Men det rimliga vore ändå att den här gruppen kompenseras retroaktivt via a-kassorna. På det sättet skulle man kunna förhindra att människor hamnar hos för indrivning av skulder på grund av att de inte har kunnat klara av att betala de förhöjda avgifterna. 12 Arbetsmarknadsminister (): Jobbavdraget överstiger vida den förhöjda avgiften i a-kassan, och arbetslösa ska inte betala den här avgiften. Det är det första jag vill konstatera. Det andra är att kassorna kan välja att avstå från att driva in de pengar som det handlar om. Man behöver inte hota med indrivning, men det får ju vara ett beslut som kassan fattar, som till exempel AEA har gjort. Sedan lyfter fram två viktiga frågor, tycker jag. Det handlar just om personer med förtidspension eller sjuk- och aktivitetsersättning och personer som är långtidssjukskrivna och har behov av rehabiliteringsinsatser och annat för att komma tillbaka till arbetskraften. Det är i grund och botten en delvis separat diskussion som vi gärna kan ha. Men jag bara konstaterar att vi i budgeten försöker ta krafttag för att underlätta för dem som befinner sig i den typen av utanförskap att komma tillbaka. Låt mig nämna ett exempel. Nystartsjobben har varit ett sätt att hjälpa personer som har varit långtidsborta från arbetsmarknaden att lättare komma i en anställning. Det har gått väldigt bra på väldigt många håll, men det har inte alls varit tillräckligt många personer med sjuk- och aktivitetsersättning som har fått tillgång till nystartsjobben. Det kan jag bara beklaga, för jag hade verkligen hoppats att det skulle bli fler. Alltså försöker vi nu med att införa nyfriskjobben som i grund och botten är ett dubbelt nystartsjobb för att sänka trösklarna för den gruppen. Vi försöker med olika andra typer av insatser se till att det blir ett mjukare steg från förtidspension in på arbetsmarknaden. gled jag lite ifrån själva huvudämnet. För att svara på interpellationen igen gör jag bedömningen att kassorna inte behöver hota med indrivning. Man kan som arbetslöshetskassa välja att avstå från det. Det är naturligtvis ett beslut som varje kassa måste fatta i förhållande till hur deras kostnadsbild ser ut och det sätt på vilket saker och ting är utformat och hanteras. Därför behöver inte den situationen uppkomma på precis det sätt som säger. Vi har försökt underlätta med de 250 extra miljonerna som är ett sätt att hantera en del av de kostnader som har uppkommit i a-kassorna. 13 (): Jag tackar än en gång för svaren, men regeringen kräver ju a-kassorna på de här skulderna som indirekt är skulder från medlemmarnas uteblivna betalning av sina medlemsavgifter till a-kassan på grund av att de inte har haft råd att betala. Min utgångspunkt är definitivt att människor vill göra rätt för sig och betala sina avgifter så långt det bara är möjligt både när det gäller a-kassa, sakförsäkringar och andra åtaganden. Men uppenbarligen har de kraftiga höjningarna drabbat ekonomiskt svaga grupper med dålig betalningsförmåga, och det har lett till att nu ser den här enorma ökningen av skuldsatta. Vi vet att det är deltidsarbetande, arbetslösa, långtidssjukskrivna, människor med sjukersättning och tillfällig sjukersättning. Det måste vara en rättighet och ett fördelningspolitiskt ansvar att människor ska ha möjlighet att betala sina avgifter, att avgifterna ska vara rimliga så att man kan göra det. Det är uppenbart att regeringen borde göra mer för att kompensera den här gruppen. Beslutet att täcka kostnaderna eller reducera kraven på den här gruppen från är otillräckligt. Det är rimligt att regeringen kompenserar den här gruppen med ett retroaktivt beslut för att minska kraven på a-kassorna att betala in de uppkomna skulderna. 14 Arbetsmarknadsminister (): Regeringen avser att driva in medlen från a-kassorna. Det är helt korrekt. Det är helt enkelt av skälet att de som det handlar om har omfattats av det försäkringsskydd som till huvuddelen trots allt finansieras via statskassan. Men kassorna kan naturligtvis själva bestämma hur de i sin tur hanterar situationen gentemot sina medlemmar. Om man vill ha möjlighet att efterskänka eller på annat sätt hantera det har man möjlighet att göra det, precis som AEA har gjort medan , som ett exempel, har valt en annan väg att gå. Jag hoppas naturligtvis att med de 250 extra miljonerna en del av trycket lyfts av a-kassorna. Därmed skulle man kunna tänka sig att hantera situationen på ett sätt som inte nödvändigtvis drabbar den som har det allra sämst ställt allra mest. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2007/08:17 om regeringens EU-arbetsprogram och HBT-frågorna 15 Statsrådet (): har frågat mig varför regeringen inte har med HBT-frågorna i regeringens arbetsprogram för EU-frågor samt vilka initiativ jag kommer att ta för att lyfta fram frågor kring homo-, bisexuella och transpersoner i EU. Jag skulle vilja svara så här: I regeringens EU-program lyfter vi fram några av de sakfrågor som är aktuella på EU:s dagordning. Listan är förstås inte heltäckande, och regeringen driver aktivt svenska positioner på en rad andra områden. Jag kan därför försäkra att detta innebär att regeringen också kommer att driva den svenska linjen i HBT-frågor i både EU och andra internationella sammanhang. I stora delar av världen utsätts HBT-personer för brutalt förtryck. Det är naturligtvis oacceptabelt. Vi slog fast regeringsförklaring att det är angeläget att stärka FN-arbetet mot kränkningar och diskriminering av HBT-personer. Det gäller fortsatt. Kränkningar och fördomar mot HBT-personer förekommer tyvärr även i . Lagstiftning eller praxis som innebär någon som helst diskriminering av homo- och bisexuella samt transpersoner är oacceptabelt och måste aktivt stävjas. har kommissionen aviserat att den kommer att ta nya initiativ för att motverka diskriminering även utanför arbetsmarknaden. Inom EU är pådrivande för att utöka och stärka skyddet mot diskriminering. Den anser att skyddet mot diskriminering med hänvisning till sexuell läggning bör omfatta så många samhällsområden som möjligt. Därför välkomnar vi det planerade initiativet . Inom ramen för byrån för grundläggande rättigheter driver regeringen också att homofobi ska ingå i temaområdet intolerans som är obligatoriskt för byrån att arbeta med. Vidare är det vår linje att diskriminering på grund av sexuell läggning ska ingå som ett eget temaområde för byrån att arbeta med. Det har och jag samtalat om . Dessutom kan jag nämna att EU-byrån arbetar med en komparativ studie över den rättsliga och sociala situationen avseende homofobi och diskriminering på grund av sexuell läggning i EU. Vi måste naturligtvis visa vårt engagemang för HBT-personer inte bara genom deklarationer och i regeringsförklaringar utan också i konkret handling. Flera statsråd och statssekreterare i den nuvarande regeringen har på plats givit sitt stöd vid olika Pridefestivaler i . Jag deltog själv i i , och statsrådet var i på . Låt mig avslutningsvis understryka att aktivt driver linjen att situationen för HBT-personer ägnas fortsatt uppmärksamhet inom EU, , och i FN. Vi kommer att fortsätta att påtala övergrepp mot och diskriminering av personer på grund av sexuell läggning och könsidentitet varhelst det förekommer. 16 (): Jag tackar för svaret. Vi var ganska många som jublade 2006 när statsminister läste upp avsnittet om HBT-personer. Jag tror att det var första gången i en regeringsförklaring som man tog upp HBT-frågorna. Hoppet var stort att man äntligen kommer att börja jobba ännu mer med det vi har jobbat mycket med det både i och i EU, FN och andra organ. Men då blir besvikelsen så mycket större när det visar sig att det inte är mycket mer än prat i regeringsförklaringen . I årets regeringsförklaring står det inte alls med, och upptäcker man i regeringens EU-arbete att det inte står ett ord om HBT-frågor, trots att du har sagt att det ska prioriteras upp och jobbas mycket aktivt med dessa frågor. Då blir man besviken. Det måste förstå. Vi är nu många som misstror regeringens ambitioner på HBT-området, just för att det bara är prat och ingen handling. Det finns ganska mycket att göra på det här området. Vi vet båda att i andra delar av EU blir tyvärr HBT-personer attackerade . De vågar inte visa sin kärlek, möjligtvis på en men inte ens då är de säkra. har det varit kravaller på Pridefestivalerna. Därför är det bra att statsrådet har varit där tillsammans med , både i och i . Det tycker jag är väldigt bra. Men vi måste arbeta mycket mer konkret med de här frågorna. Det skulle vara bra om regeringen lyfte fram detta som en prioriterad fråga i EU-arbetsprogrammet. Det står att syftet med EU-arbetsprogrammet är att redovisa några av de mest aktuella EU-frågorna. En av de mest aktuella frågorna i EU är ju mänskliga rättigheter, och dit hör HBT-frågorna. Om man ser att de kränks om och om igen i flera medlemsländer borde det ge en signal till regeringen att man ska lyfta upp de här frågorna. Men det görs inte. Statsrådet har svarat att det är regeringens linje att diskriminering ska ingå som ett eget temaområde för byrån att arbeta med. Det handlar om byrån för grundläggande rättigheter som finns i . Det står dock inte att man gör det, vilka framgångar regeringen har eller i vilka sammanhang man lyfter upp det, utan man säger än en gång bara att det är ambitionen. Men vi måste börja se effekter av det. Ministern nämner heller ingenting om att 2007 är det europeiska året för lika möjligheter för alla. Just det lyftes fram som en väldigt viktig ambitionsnivå i ett svar i en tidigare interpellationsdebatt kring HBT-frågorna. Vi har inte hört ett ord om eller sett något av detta! Inte en handling har vi sett i på det här området. Vad gör delegationen? Har man ordnat några EU-debatter i med anledning av HBT-frågorna? I svaret från statsrådet nämns inte längre någonting om denna delegation. Kanske är det ett erkännande av att det var ett misslyckande och att det var ett dåligt exempel på vad regeringen tänkte göra. Det har ju inte fått så stor effekt. Det är slutligen jättebra att statsråd och ministrar visar engagemang för EU-frågorna genom att åka på Pridefestivaler och liknande. Men det är också viktigt att ministrar och statsråd agerar och driver frågorna även i de politiska församlingarna, på regeringssammanträden och på ministerrådsmöten i . Det är faktiskt det primära och det viktigaste en minister kan göra för folket i dessa frågor, och jag önskar att skulle göra det något mer aktivt än just . 17 (): Jag vill också tacka för svaret. Tyvärr kan jag också instämma i vad sade om det allmänna jublet jag tror att alla i HBT-samhället var väldigt tacksamma för att regeringen tog upp detta i sin första regeringsförklaring. Därefter har det dock varit tämligen tyst från regeringens sida. Vi har mötts av vänliga hejarop från regeringen när vi har tagit upp dessa frågor. Man har sagt att det är bra att man lyfter upp frågorna, till exempel när jag tog upp och debatterade frågan om och fängslandet i av redaktören för den tidning som jag just nu inte kommer ihåg vad den heter. Det har naturligtvis varit positivt. När vi har diskuterat i med andra och med utrikesministern har det också varit positivt. Det har alltid varit positivt, och det har varit svårt att säga vad som egentligen har gått fel. I ett avseende har det ju uppenbarligen gått fel, eftersom vi har sett få konkreta handlingar. Vad har det gett? Nåväl man har varit på i , man har varit på det glömde faktiskt statsrådet man har varit i , och det är jättebra! Men problemet är att det krävs någonting mer för att flytta fram positionerna. Att visa sitt stöd symboliskt genom att åka dit är väldigt viktigt, men man måste också flytta fram positionerna. Det skulle vi göra om det gällde andra sammanhang, andra ärenden, andra frågor. Jag undrar över en sak när det gäller ministerns svar. Där sägs att frågan om sexuell läggning ska ingå i byråns arbete. Men finns det då inte en risk för att detta blir en liten fråga? och och vissa länder som är på väg in, till exempel , struntar fullständigt i frågan. Finns det då inte en risk för att denna fråga kommer så långt bak i prioriteringen att den faktiskt inte kommer med? Det förvånar mig lite grann att man inte mer aktivt har försökt göra frågan större. Man tog ju med den i regeringsförklaringen, vilket var jättebra, men därefter har vi inte sett särskilt mycket konkret från regeringen i de här frågorna. Min fråga är kort och gott: Vad har regeringen konkret gjort? Vi vet att man har varit på Pridefestivalerna. Det är att visa solidaritet men knappast politisk handling. 18 Statsrådet (): Jag kan naturligtvis dela den frustration som och känner i att det händer för lite på dessa områden. Det gör det absolut. Det händer för lite, och vi kan göra mer. Det finns fortfarande så mycket diskriminering och så många människor i som inte känner sig säkra i att kunna visa sin kärlek öppet. De blir utsatta för diskriminering och hate speech också av ledande politiker och opinionsbildare. Det gör mig otroligt frustrerad, och jag tror att vi är helt överens om det. Det är dock lite olyckligt att man försöker förringa det vi gör. Vi kan säkert göra mer, och vi kommer att göra mer. Det nämndes inte i regeringsförklaringen, men det var massor av saker som inte nämndes där. Jag tror till och med att alliansfriheten föll bort. Det var ju inget politiskt ställningstagande utan statsministerns uttryck för att han ville koncentrera regeringsförklaringen till några få frågor. Det har han också har förklarat här i . Det finns många frågor som man skulle vilja nämna, men utrymmet är begränsat. Vi gör faktiskt ganska mycket, men det finns ingen trollformel som kan ändra detta på . Vi har drivit mycket hårt att stadgan för de grundläggande rättigheterna i ska vara bindande. Det är väldigt viktigt, inte minst att man med detta stärker möjligheten att använda diskrimineringsklausulerna med hänvisning till sexuell läggning. Vi driver på i byrån att homofobi ska vara en viktig fråga. När diskussionen om mandatet för byrån har diskuterats i har föreslagit detta, både på politisk nivå och på tjänstemannanivå. Jag vet att man också arbetar med frågorna bland annat på uppmaning av , vilket vi naturligtvis välkomnar. Vi jobbar via våra ambassader. Ambassaderna får direktiv hemifrån att jobba med dessa frågor. Det räcker ju inte med att ordna en konferens i , utan det är viktigt att man kan jobba på plats i de länder där homofobin är utbredd. Vår personal på ambassaderna i till exempel , , , och jobbar med att stötta HBT-organisationer. De ordnar seminarier och försöker finansiera olika typer av evenemang för att konkret på plats visa sitt stöd. Därigenom agerar man på regeringens uppmaning. Det för lika möjligheter för alla ordnade en konferens i sommaren där jag själv talade. Det var en ungdomskonferens med ungdomar från 3040 olika länder. Jag tog upp HBT-frågorna i mitt tal där, och där var personer från hela världen. Man ska ha en avslutande konferens i , och jag hoppas att frågorna kommer att tas upp även där. Jag har ännu inte har sett något program. RFSL har fått status som rådgivande organisation inom Ecosoc i , vilket vi har drivit mycket hårt via våra skickliga ambassadörer och tjänstemän i . Det är regeringens arbete. Vi driver frågorna i , vi stöttar och när han jobbar med de här frågorna och när han står värd för organisationer där. Vi försöker trycka på kandidatländerna. Vi tar upp det i relationerna med , och jag har även varit i och tagit upp HBT-frågan. Där har faktiskt HBT-situationen förbättrats något, inte minst för att flera av oss har tagit upp frågorna. Det är lättare att påverka kandidatländer eftersom man då kan ställa krav mera tydligt. Jag vill heller inte förringa det faktum att jag själv och har medverkat på festivalerna. Det var såvitt jag vet första gången någonsin som en utländsk minister gått i ett lands Pridetåg, och det ger naturligtvis stöd åt dem som går där. Men det visar också att detta är en viktig fråga för den . Det ger eko i pressen i dessa länder och det läses av de nationella politikerna. Vi gör alltså inte tillräckligt, vi kan göra väldigt mycket mer, men jag tycker ändå inte att man ska förringa det arbete som görs. Jag hoppas att vi tillsammans i och regeringen kan lyfta upp de här frågorna, för då får vi en ännu större tyngd. 19 (): sade att utrymmet är begränsat i regeringsförklaringen. Det är trist att det alltid är just HBT-frågor och mänskliga rättigheter som ska falla bort när utrymmet är begränsat. Jag tror inte att så många skulle ha sörjt om några meningar om ekonomisk tillväxt hade skurits i regeringsförklaringen och att man i stället lyft fram mänskliga rättigheter, där HBT-frågorna är en viktig del. Jag förringar inte alls det intresse och det stöd som vissa statsråd ger till Pridefestivalerna. Det är jättebra! Det sänder en mycket viktig signal, och jag är väldigt glad över att ni har tagit dessa initiativ och åkt dit. Men det krävs också politisk handling. Om det tas upp i en regeringsförklaring sätts ändå frågan på den politiska dagordningen mycket tydligt. Det var därför många jublade när i sin regeringsförklaring just lyfte fram detta och ingav hopp. Men hoppet har ni ju suddat bort, därför att ni tar bort frågorna från årets regeringsförklaring och lyfter inte fram att man ska prioritera dem i det första EU-arbetsprogram som jag har sett från den nya regeringen. Och det beklagar jag verkligen. Sedan är det givetvis jättebra att driver på temaområdet i byrån för grundläggande rättigheter. Det är jättebra att man verkligen gör det. Jag förringar det inte alls. kan jag konstatera att vi , jag tror att det var , hade en interpellationsdebatt där jag ansåg att borde driva på för en HBT-pakt men där i halva sin argumentering sade att vi har en delegation för mänskliga rättigheter som ska jobba väldigt aktivt under Europeiska året för lika möjligheter för alla. Med lite tur kommer ministern ihåg i alla fall ett möte och kanske ett som kommer före juluppehållet. Är det insatsen man gör under , två konferenser? Det är inte mycket att skryta över. Jag är glad att har varit på den konferens som har varit och att hon där lyfte fram just HBT-frågorna. Det är jag jätteglad för. Men när det gäller att verka mer för de här frågorna finns mycket övrigt att önska. Det som jag tycker att borde driva på för är just en sorts HBT-pakt. Historien är att två gånger tidigare i EU har presenterat sådana här pakter, en för jämställdhet och en ungdomspakt, just för att flytta upp frågorna på den politiskt högsta nivån, det vill säga till stats- och regeringscheferna. Där tror jag tyvärr inte att HBT-frågor diskuteras särskilt ofta. Genom att skulle lyfta upp den här frågan på den nivån skulle det sända en otrolig signal. Men det är kanske så att den här regeringen precis som den förra inte vågar prata om HBT-frågor på ministerrådsmöten eller med stats- och regeringscheferna. Det är kanske så, för har vi inte sett någonting. Vi skulle kunna ta initiativet. Jag erkänner att jag kanske inte kräver att det ska vara till toppmötet , för jag tror att det behövs en del fotarbete innan man lägger fram förslag om en sådan pakt. Men man skulle kunna sätta i gång, och vi skulle kunna utnyttja de möjligheter vi har att påverka de olika EU-länderna just för att lyfta fram de här frågorna. Det skulle sända ut en väldigt tydlig signal att jobbar för de mänskliga rättigheterna, jobbar för HBT-frågorna. Tyvärr sänds inte den signalen . 20 (): Låt mig inledningsvis säga att jag är väldigt tacksam och jag tror att vi alla är tacksamma för de handlingar som faktiskt utförs. Men låt mig peka på några saker. I just EU är kanske inte HBT-frågor i något större sammanhang en gemensamhetsfråga. Det är nog ingen tvekan om att det är på det sättet. Men det finns en annan EU-fråga som jag kan väldigt bra, och det är transporter. Trafiksäkerhet är inte heller någon gemensamhetsfråga i sig. Där har ändå gjort fantastiska insatser, både den förra regeringen och den nuvarande som fortsätter att på ungefär samma sätt driva de här frågorna väldigt aktivt för att få alla länder med sig åt ett visst håll. Det gäller flera olika frågor men kanske framför allt nykterhet i trafiken och några andra sådana frågor. Jag tycker att det är väldigt bra att vi har den kontinuiteten när det gäller de svenska ståndpunkterna. Här har man väldigt få exempel på konkreta förslag. Ecosoc pekar ministern på. Det är riktigt, men det är inte så ofta man prövar nya medlemmar i . De senaste två tre gångerna, i alla fall två gånger är jag helt säker på, har också regeringen, oavsett politisk färg, stått bakom och arbetat på detta. Jag tycker att det är bra att man har fortsatt det ganska goda arbetet. Det jag fortfarande saknar är konkreta saker, som vilka politiska förslag när det gäller HBT-frågor som man faktiskt har tagit upp i råden, för det är framför allt i ministerråden som regeringen kan vara med och påverka. Det är väl det som är problemet. Om de inte finns med i programmet, och ministern kan naturligtvis värja sig mot det, borde de i alla fall finnas med genom att man har lagt fram tydliga, konkreta politiska förslag. Men det finns det inte mycket av i den redovisning som ministern har gjort, vad jag kunde notera i alla fall. 21 Statsrådet (): Tack för den här väldigt viktiga debatten! Vi har ju fört den förut så vi har haft anledning att samtala om de här sakerna tidigare. Jag vill bara understryka det jag sade: Det fanns inte med i regeringsförklaringen men statsministern var mycket tydlig, både inför kammaren och sedan i sina kontakter med medierna.