prot · GU09116 · 2007-05-30 00:00:00 — Enligt lagen om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever är det i själva verket skolan som har en skyldighet att stoppa och förhindra mobbning, diskriminering och annan kränkande behandling. Förekomsten av den lagen innebär dessutom att det är tveksamt om det verkligen behövs ett utökat tvång i skolan. Erfarenheter från både skolan och andra områden visar att ökad användning av tvång kan leda till större motsättningar och ökat antal konflikter, vilket knappast får gynnsamma effekter på den trygghet och studiero som regeringen säger sig vilja värna. När utbildningsutskottet hade en offentlig utfrågning om mobbning var det ingen av de inbjudna och föredragande som lyfte fram behovet av att lättare kunna flytta elever från skolan, därför att mobbning sällan eller aldrig är en isolerad händelse som enbart utförs av en elev. Det man i stället påtalade var vikten av att våga se och ta tag i problemen när de börjar yttra sig och inte vänta ut och sedan flytta problemet någon annanstans. En av de förutsättningar som man lyfte fram var en väl utbyggd elevhälsovård med skolläkare, skolsköterska, kurator och psykolog men också specialpedagoger och fritidspedagoger. Den borgerliga regeringen väljer att införa kraftiga tvångsåtgärder som svar på problem som de blåser upp. Därmed undviker de att diskutera de verkliga problemen i skolan med ökade klasskillnader och bristande likvärdighet, vilket givetvis får återverkningar på arbetsmiljön i skolan. Det här orsakas inte av att lärarna saknar befogenheter och tvångsmedel, utan det är en följd av marknadstänkande, segregation, för lite resurser och felaktig fördelning av befintliga resurser samt bristande skoldemokrati och inflytande för elever. anser att de hårdare tag som regeringen föreslår inte kommer att leda till ett bättre klimat i skolan eller skapa förtroendefulla relationer mellan elever och lärare som är en viktig ingrediens i lärandet. Jag vill därmed yrka bifall till reservation 1 och 4 i det här betänkandet. 182 (): ska vi diskutera ordning, trygghet och studiero, dock utan att veta vad studiero egentligen är, i alla fall inte om man läser propositionen. Där finns inga som helst förklaringar till det begreppet, förutom att det råkar nämnas två gånger som sin egen beteckning. Det är också en anledning till att tycker att den föreliggande propositionen bör kompletteras med vissa saker. För oss miljöpartister är inte frågan om att beslagta mobiler den stora frågan. I , som jag satt i tillsammans med nuvarande skolministern , var vi rörande överens om att man ska kunna beslagta föremål. Även tyckte det de få gånger han var närvarande. Han hade den högsta frånvarokvoten av alla ledamöterna i den kommittén. Det viktiga här är egentligen att fråga vad dessa två förslag som vi diskuterar, att beslagta mobiler och flytta mobbarna, tillför skolan . Vi har en debatt i där skolan lyfts fram som en av de viktigaste platserna i samhället, och det är helt rätt. Den fostran och den möjlighetsskapande verksamhet som finns i skolan är oerhört viktig. Men det handlar också om att hitta ett regelverk som fungerar för vår personal, alltså för lärarna, för rektorer och för elever, och att utgå från verkligheten i klassrummet. Det är naturligtvis inte fel att ge lärarna rätten att beslagta störande föremål. Visst kan vi göra det. Sedan borde det finnas, som vi i har anmärkt, en överklaganderätt. Utifrån ett strikt juridiskt perspektiv är det viktigt att elever också kan överklaga saker och få saker och ting prövade. Men det är lite grann den här regeringens signatur att elever inte har något värde i skolan, inte någon egen talan, så jag är inte förvånad över att det saknas. Men det viktiga här är också att fråga: Återspeglar dessa två förslag verkligheten i klassrummet? Jag tyckte att man fick en väldigt bra förklaring till och svar på detta i ett inslag i Aktuellt när propositionen presenterades för femtioelfte gången som nyhet. Läraren, som var från , sade ungefär så här: Det är ju bra, men den lärare som behöver denna lag för att genomföra detta i skolan ska helst låta bli, för han är i så fall en dålig pedagog. Det här har lärare gjort , alltid sedan skolan startade. Varande lärare själv måste jag säga att jag skulle akta mig. Om jag inte vågar beslagta den där mobilen som stör hela undervisningen skulle jag inte vilja göra det när den här lagen har trätt i kraft. Att komma till en elev och kräva att få beslagta en mobil och eleven inte går med på det innebär att man försätter sig i en ohållbar situation. , ordförande i , har jag ett antal gånger hört beskriva det här väldigt bra. Vad gör man som lärare när eleven sitter med mobilen i handen? Man går fram, och då stoppar eleven mobilen i fickan och säger: Nej, du får inte min mobil. Då är man körd som lärare. Att då säga att du får gå ut ur klassrummet eller något sådant hjälper inte. Man har förlorat auktoriteten inför klassen. Vi har inte yrkat avslag på detta. Vi säger att propositionen måste kompletteras. Men för pedagoger ute på fältet är det här inte av betydelse. Av betydelse är snarare att vi får bra, välutbildade pedagoger som kan hantera dessa situationer i klassrummet. Det är sådant som jag tycker att regeringen borde ägna sig åt. Jag menar att det är okej att lägga fram den här propositionen, men det är no big deal. Gör inte så stor affär av det. Gå i stället till verkligheten. Använd till exempel några av de resurser som ska satsas på skattesänkningar till att förstärka personalresurserna ute på skolorna. Det skulle välkomnas i alla skolor. Man skapar svåra lösningar på enkla problem. Det är samma sak med att flytta mobbare. Naturligtvis är det i slutändan inget fel att försöka göra det. Vi försökte i timmar i att förklara för att pedagoger och rektorer alltid har hanterat dessa situationer i svenska skolor. Man behöver inte dessa lagtexter, man har hanterat det genom en specialklass, ett rum, en särskild undervisningsgrupp, vad vet jag vad man kallar det. Det är inget fel att i slutändan kunna flytta mobbarna, men det handlar om rättssäkerhet, och frågan är om det behövs. Jag minns inte om det var i eller i Svenskan de hade tillfråga ett antal rektorer i som alla sade: Det är väl inget direkt fel, men vi kommer aldrig att behöva använda det här, för vi klarar situationen . Det är inget direkt fel i dessa propositioner, men lägg inte denna energi på dessa frågor för de är inte värda det om vi ser på verkligheten ute i klassrummen. Ta tag i de verkliga problemen! Dem ser vi om vi till exempel tittar i alliansens skyltfönster, , där löneförhandlingarna med lärarfacken har brutit ihop för att man inte vill ge skolorna tillräckliga medel. Där har vi riktiga problem, men inte i detta. Som jag har sagt tycker att man i princip inte kan säga nej till de här båda förslagen. Däremot borde de kompletteras. Därför vill jag för tids vinnande yrka bifall till reservation 5. Vi står bakom båda våra reservationer men väljer att yrka bifall till reservation 5. 183 (): Svenska elevers kunskaper sjunker i både nationella och internationella mätningar. Många elever uppger visserligen att de trivs bra i skolan, men det innebär ju inte att de lär sig något för den sakens skull. Våra elever räknar sämre, de läser sämre och de är sämre i naturvetenskap än de har varit tidigare. Men på ett område leder vi i undersökningarna. Vi är nämligen bäst på att vara sämst. Sen ankomst, ogiltig frånvaro och skolk från enstaka lektioner förekommer två så ofta i våra skolor som i skolorna i de övriga länder som ingår i undersökningarna. Vem kan lära sig någonting i kaos, och vem kan lära sig någonting på de lektioner som är stökiga? Det är därför vi nu lägger fram detta betänkande med förslag till två åtgärder, båda för att få till bättre studiero på våra skolor. Vi har en skollag som borde ha varit omskriven för länge sedan, men den förra regeringen förmådde inte skapa majoritet för det. I den finns inget stöd för att omhänderta inte beslagta störande föremål som mobiltelefoner, mp3-spelare och fyrverkeripjäser. Vi måste skärpa lagstiftningen så att den ger skolpersonal tydligare regelverk och förutsättningar för att skapa en lugn och trygg studiemiljö. blir 100 000 elever och barn mobbade på våra skolor. Det är det största folkhälsoproblemet för våra skolelever. I en miljö där vi vuxna tvingar dem att vara blir de kränkta, utsatta och förnedrade. Vi moderater har länge betonat vikten av att ha mobbningsplaner som bygger på forskning och beprövad erfarenhet. Hemmasnickrade planer kan göra mer skada än nytta. Kampen mot mobbningen måste drivas av alla, på alla skolor. Den tar inte slut. Om en skola inte har bekymmer med mobbningen kan problemet mycket väl uppstå igen. Regeringen avsätter nu pengar för att ta fram program och utbilda personal i den viktiga kampen mot mobbningen. Men det kan finnas tillfällen då personal har gjort allt och ingenting hjälper. Det är ca 50 000 mobbare som är i gång med att mobba sina kamrater. Hur går det för dem senare i livet? Många undersökningar visar att det inte alls går bra för dem. De är överrepresenterade avseende våld , kriminalitet och drogmissbruk. Det är även för deras skull som mobbningen måste upphöra. Som en yttersta åtgärd vill vi därför lagstifta om att skolan ska få flytta en mobbare också mot dennes vilja. I den bästa av världar hade vårdnadsgivare alltid varit med på detta, men så är det tyvärr inte. Därför måste man ibland göra det mot deras vilja. Kommunen får naturligtvis fatta ett sådant beslut bara om det är nödvändigt med hänsyn till andra elevers trygghet och studiero. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. 184 () replik: Jag har reagerat på två saker i anförande. Nog för att det finns länder som är bättre än i internationella jämförelser. Det kan jag hålla med om. Men att hävda att vi är bäst på att vara sämst visar snarare på en stor brist på omvärldsbevakning. Vilken bild har av svensk skola? Jag möter pedagoger och politiker från andra länder som med stort intresse fortfarande vallfärdar hit. De brukar åka till och . Det finns olika bitar som länderna är bättre på. Vi tittar mycket på det är helt rätt eftersom vi vill lära oss mycket av vad de är bättre på än hos oss. Men det finns mycket som andra länder tittar på hos oss också. Om vi är bäst på att vara sämst när det gäller internationella jämförelser, undrar jag vad har för bild av svensk skola särskilt med tanke på vad beskrev tidigare. Visst ska mobbare i sista läget flyttas, men jag undrar om vi inte ger föräldrarna till mobbade en felaktig bild av att saker ska ske fort. Mobbning är en oerhört svår process som bör tas på största allvar. Det går inte att komma med enkla lösningar. Som jag har sagt tidigare är det rätt att det ska ske, men vi måste varna för att processen är lång och svår. Det finns inga enkla lösningar för mobbningsfall i skolorna. 185 () replik: Jag sade att vi var bäst på att vara sämst när det gäller sen ankomst, skolk från enstaka lektioner och ogiltig frånvaro. Det kanske inte framgick riktigt tydligt, men så var det. Det går bra att kontrollera det. säger att vi måste ta mobbning på största allvar. Det är det vi gör. Det är därför vi inte väntar tills hela skollagen är omskriven och förändrad utan vi lyfter ut vissa bitar för att fatta beslut tidigare. För de 100 000 barn som blir mobbade är det på största allvar. För de 50 000 som mobbar är det på största allvar. Det är därför vi gör något. sade i sitt anförande att vi inte skulle göra så stor affär av att omhänderta föremål. Vad tycker om den elev som bar en morakniv i i går? Är det inte tillräckligt allvarligt? 186 () replik: Jag börjar i slutet. Självklart är det allvarligt att bryta mot vapenlagen. Något annat vore konstigt. Men jag förstår inte vad det har med mobbningssituationer eller skolan att göra. Kanske hans lärare borde ha informerat honom, men det kan jag inte uttala mig om. Jag menar fortfarande att det är allvarligt hur vi politiskt målar upp bilden av vår skola. Jag tänker inte minst på debattartikeln på Brännpunkt i går där tydligt varnade för att vi skapar en negativ bild och gör skolan sämre än vad den vanligtvis är. Vi är inte heller verklighetstrogna. Det är vad jag såg skymta i anförande. Jag kan hålla med om att jag kanske inte lyssnade helt noga, men det finns en allvarlig underton i detta särskilt för ett parti som bär fram regeringen. Det är samma sak i fråga om mobbare. Det är en oerhört komplicerad process som speglas i att tillfrågade skolledare i enhälligt säger att de inte behöver denna lag. Det är okej att den finns, men den kommer antagligen inte att behövas i verkligheten. Varför satsar inte regeringen på andra saker som har med verkligheten i skolorna att göra i stället för att förespegla vilket jag tror är risken föräldrar att det finns snabba och enkla lösningar? De finns inte. 187 () replik: Jag vill tala om för att vi tänker göra mer än detta, men vi kan inte vänta och göra allt . Vi vill verkligen visa våra väljare att vi tar det mandat vi fick av dem för att förändra den svenska skolan på största allvar. Vi har en hel palett med åtgärder. Om vill se allt vi ska göra kan jag skicka över vårt alliansprogram där det mesta finns med. Jag tror inte att det är en risk att vi målar upp en bild av att den svenska skolan är sämre än den är. Vi talar ofta om de olika saker vi ser i skolorna. Vissa skolor är jättebra, där mål uppfylls och arbetsro råder. Men vi berättar också om de andra skolorna där det är stökigt och bråkigt och där de flesta eleverna kan vittna om en arbetsmiljö som inte är som de skulle önska. Jag kan lugna dig med att vi tar frågan på största allvar, och vi kommer att göra mycket mer. 188 () replik: Jag beklagar att den svenska skolpolitiska debatten har gått i stå. De borgerliga skolföreträdarna låter som en repig skiva som går om och om igen. De upprepar sig återigen. säger att den svenska skolan är bäst på att vara sämst. Sedan har hon försökt att förtydliga vad det handlar om. Sedan säger hon att det råder kaos i den svenska skolan och dessutom att 100 000 elever är mobbade i den svenska skolan. Exakt vilken skola har besökt där det är kaos? I hur många skolor är det kaos, ? Jag vill ha en exakt siffra. Att svepande formulera och beskriva den svenska skolan som ett kaos duger inte. Det tar heder och ära av de hundratusentals människor som gör ett ypperligt arbete i den svenska skolan. Att det finns utmaningar och brister kan vi vara överens om och att de ska tas om hand kan vi vara överens om. Men att på detta svepande sätt ta heder och ära av alla dessa rektorer, lärare, elever och den personal som jobbar där är inte särskilt sjyst. Jag vill veta exakt vilka skolor det är fråga om. senaste attitydundersökning visar att det finns problem med mobbning. Verket beskriver det som att av eleverna uppger att de känner sig mobbade. Det är en alltför hög siffra, men långt ifrån de 100 000 som tycks ha hittat. Om jag vore , företrädare för , skulle jag inte slå mig så mycket för bröstet om de resurssatsningar som görs på skolan. De 40 miljoner ni satsar mot mobbning motsvarar ca per elev. Det är inte särskilt mycket. När kommer de massiva satsningarna som ni lovade i valrörelsen, de 7 miljarder som lovade i valrörelsen som skulle satsas på skolan? När kommer de? 189 () replik: säger att den skolpolitiska debatten har gått i stå. I så fall beror det inte på oss. Vi debatterar allt vad vi kan. Vi hörde just klaga på att det vi debatterar för femtioelfte gången har varit i nyheterna. Det tyckte han uppenbarligen var för mycket, vilket han får skylla medierna för och inte . Den skolpolitiska debatten har verkligen inte gått i stå från alliansens sida, men det är kanske annorlunda från Socialdemokraternas sida. Vi har läst hur utskottets vice ordförande vill ha bort flumstämpeln från er politik. Er partiledare skriver att det finns en tendens att överbetona skolans omsorgsuppgift och värdegrund på bekostnad av skolans kunskapsuppdrag och fostrande uppdrag. Det kanske är mer på er sida än på vår som man behöver hitta på en ny politik. När det gäller exakt vilka skolor som det är kaos i, är det märkligt att en före detta skolminister kan tro att jag skulle stå i riksdag och peka ut de skolor som jag vet har problem med ordningen. Det skulle jag inte drömma om. Det finns väldigt många skolor i . Jag har besökt väldigt många skolor, precis som tydligen har gjort. Det finns många skolor som är bra, och det finns många skolor som är dåliga, men jag skulle inte drömma om att namnge dem, verkligen inte. 190 () replik: Det var två frågor som inte svarade på. när vi debatterade budgeten frågade jag vart de fagra löftena från valrörelsen om resurser till skolan tog vägen. lovade i valrörelsen att skulle satsas på den svenska skolan. sitter ni i regeringsställning. Ni dominerar regeringen fullständigt ni har alla de tunga posterna, också . Då svarade : får ge sig till tåls. Vi har inte hunnit med allt vi ska göra. Det sade du då. Min fråga är: När kommer det? Vi har sett en vårbudget med massiva skattesänkningar för de rikaste men inga satsningar på skolan, i alla fall inga 7 miljarder. Min fråga är: När kommer det? Den andra frågan handlade om mobbningen och de siffror som nu rör sig med. Definitionen av gå i stå är just att någonting upprepas efter gång. Jag kan konstatera att det är väldigt sällan man har hört något nytt från en borgerlig företrädare. Oavsett vilken person det är låter det på ungefär samma sätt: Det är kaos i skolan. Den svartmålas, och detta används sedan för att försöka skicka skolan 40, 50 eller kanske . Till skillnad från den borgerliga alliansen är vi socialdemokrater ödmjuka nog att inse att vi inte alltid har rätt och inte alltid har tänkt bäst. Det måste man som parti göra. Man måste självkritiskt granska sin politik och komma fram till att man i vissa lägen kan förbättra det som är bra och kanske också göra någonting åt det som inte har varit bra. Den typen av ödmjukhet kanske också och hennes partikamrater borde ta till sig. För oss är det en självklarhet att vi allteftersom samhället och också skolan förändras alltid kommer att omvärdera vår politik. 191 () replik: Vi har genomfört massiva skattesänkningar för att få i gång jobben i detta land. Vi har sänkt skatten för låg- och medelinkomsttagare. Äntligen har vi en regering som bryr sig om dem som tjänar minst i landet. Det har kostat pengar. Vi har suttit i regeringen , och kan man faktiskt inte infria alla vallöften. Det kan ingen regering göra, inte ens en gång vår. I varje budget kommer det mer och mer av våra vallöften. Om bara Baylan ger sig till tåls ska han få se på satsningar även på skolans område. 192 () replik: Först vill jag kommentera den rapport som ofta tas upp av de borgerliga företrädarna, . Det är en ganska undermålig rapport. Det som tog upp här är frågor som baseras på upplevelsen bland rektorerna när det gäller bland annat skolk eller sen ankomst. ligger under det genomsnitt som presenteras. Men hur förhållandet ser ut i de övriga 20 länderna uppges inte i den rapporten. Därför går det inte att säga att ligger sist på den listan. Det är ganska grundläggande när man lär sig statistik att man kan läsa den ordentligt. Det jag tog upp var om den viktigaste åtgärden för att komma åt mobbningen är att möjliggöra att lättare flytta på en elev. Ingen av de föredragande som var med på den offentliga utfrågningen om mobbning nämnde det som en viktig åtgärd. Det nämndes att det kan vara en krisåtgärd, och den möjligheten finns . Varför valde regeringen att inte ta upp ändringar i skollagen som har en verklig betydelse för mobbningsarbetet? nämnde att det behövs en bättre koppling mellan skollagen och den nya lagen om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling. menade att det bör skrivas in i skollagen att det ska finnas skolläkare, skolsköterska, skolkurator och skolpsykolog vid varje skolenhet. 193 () replik: frågar om den viktigaste åtgärden är att lagstifta om att kunna flytta mobbare. Nej, det är det inte. Den viktigaste åtgärden är att se till att mobbningsplanerna ute i skolorna byggs på forskning och beprövad erfarenhet, och inte tillåts vara en hemmasnickrad sort. Det har vi redan gjort, men det räcker inte. Detta kommer inte heller att räcka. Det är mycket som måste göras, men vet också att om det kom fram några bra förslag på vår hearing om mobbningen som vi inte hade med i våra planer beror det på att man inte på en månad kan få fram dem för beslut. Det måste till en annan planering för det. Det är lätt att kritisera det vi gör, i synnerhet om man sitter i opposition. Vänstern har ofta som svar på alla problem att det ska vara mer resurser och mer elevdemokrati. Jag skulle vilja fråga : Vad har ni gjort under era som stödparti till den förra regeringen? Har ni fått bukt med mobbningen på skolan genom ert samarbete? 194 () replik: Vi genomförde bland annat en sak senast , och det var just lagen om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever. Det var också någonting som lyftes fram på hearingen som en väldigt bra lag en skarp lag, tror jag till och med att en av formuleringarna var. Trodde man före hearingen att det här var lösningen, att kunna flytta på en elev? Eller varför var det så bråttom med att införa det just , i stället för att invänta den kommande revideringen, eller om det nu blir en helt ny skollag som kommer senare? Kommer vi att kunna se en starkare koppling mellan skollagen och den nya lag som genomfördes ? Tycker att det vore bra att inom skollagen också garantera en bra skolhälsovård, enligt det som jag tidigare läste upp? 195 () replik: Det hände i en skånsk kommun för en del år sedan att en pojke blev utsatt för sexuella trakasserier och rena övergrepp av två andra pojkar. Den utsatte pojken orkade inte längre möta sina antagonister, och skolan försökte på frivillig väg att få dem att byta skola. Det vägrade de. Deras vårdnadshavare, i detta fall deras föräldrar, vägrade också. Tycker att det var rätt gentemot den utsatte pojken? Det är ett sådant exempel där det enligt min mening är helt rätt att flytta dem som har gjort en sådan här sak och, mer än så, låta den mobbade eleven gå kvar. 196 PER LODENIUS (c): Det förslag till ändring i skollagen som vi debatterar syftar till förbättrad ordning, trygghet och studiero i skolan. Det är bara ett par av flera åtgärder som behövs. Detta är två åtgärder som kan behöva användas när det förebyggande arbetet inte riktigt har nått fram. I lärarrummet i skolan där jag tidigare jobbade hände det att diskussionen om vad man som lärare får göra och inte göra kom upp. Det handlade om att man inte visste hur man skulle hantera elever som man kände hade gått över en gräns. Bland kollegerna fanns det många bra och kreativa lösningar på hur man kunde arbeta och lösa olika situationer som uppkom både med klasser och med enskilda elever. Något man dock saknade var riktlinjer för hur man skulle agera och hur man fick agera när det uppstod situationer där de goda råden och de bra idéerna inte riktigt räckte till. Det kunde vara en elev som inte förstod, eller kanske inte ville förstå, att det störde klassen när mobiltelefonen användes i klassrummet. Ett återkommande problem var vilka gränser man kunde sätta när det gällde sådana föremål som mobiltelefoner och mp3-spelare. Det var lätt att sätta upp regler tillsammans med eleverna i klassen, men det kunde ändå uppstå situationer där enstaka elever inte ville rätta sig efter de regler man satte upp för klassens skull. Jag vill inte påstå att det var vanligt förekommande, men det förekom situationer där elever använde mobiltelefoner på ett störande sätt på lektionen fast man uttryckligen bett eleven att stänga av densamma. Den plockades kanske undan när läraren sade till, men den var strax framme igen.