prot · GV0928 · 2007-11-21 00:00:00 — Som kristdemokrat tillhör jag en idétradition där man inte har något emot att se familjen och hushållet som en enhet. Jag vet att även goda allianskolleger i den här debatten har lyft fram det oerhört värdefulla i att vi inte har kvar någon sambeskattning och att vi ser familjen som en enhet. Som kristdemokrat har jag inte svårt att förstå att det tidigare i skattesystemet eller, som i det här fallet, i hushållsstatistiken har funnits en syn på att människor som lever tillsammans, som delar kök och säng, kan ses som en enhet. De facto lever de i en gemenskap, även om de, var och en för sig, självklart är skilda individer. 111 () replik: kan läsa budgetpropositionens bilagor 3 och 4 i del 1. Vi kommer kanske att ha tio skattedebatter fram till jul, så vi hinner ta upp frågan och reda ut den riktigt ordentligt. Därmed kan vi kanske få en bättre diskussion om det här. Jag tycker att det är ganska viktigt att ni kan ge någorlunda rimliga svar och inte svävar på målet som ni här gör. Sedan kommer jag till frågan om skattefusk. Detta med att betala skatt eller inte betala skatt handlar också om etik och moral. När vi fattade beslut om att införa personalliggare röstade mot det förslaget. har det i det närmaste visat sig vara en succé. Det finns ju branscher som vill att ska få möjligheter till den typen av oanmälda besök detta för att förhindra svartjobb. Är detta också en dålig idé, eller är det ett bra verktyg i kampen mot skattefusk? Eller har några andra förslag för att vi ska kunna komma till rätta med de stora skattepengar som staten varje går miste om till följd av skattefusk? 112 () replik: Av hela mitt hjärta vill jag säga att förslaget om skatteliggare är ett utomordentligt bra förslag. Det må vara att tidigare haft en annan hållning. Det är likadant med och övriga fem riksdagspartier i denna kammare efter hand kommer man till en annan insikt. Jag skäms inte över att vi har kommit till en annan insikt. Jag tycker att det här systemet är så positivt att det bör prövas också inom andra branscher. Vi i det kristdemokratiska partiet var tidigare emot det, men det gäller inte . Att vi har ändrat uppfattning tycker jag inte är någonting negativt. Det finns alltså fullt stöd på den punkten. Det fanns, tycker jag, något nedlåtande i hållningen när det gäller kommentaren till hushållsstatistiken och beträffande bilagorna och vad som kunde läsas på eller inte läsas på. Jag sade jag tycker att jag där var väldigt tydlig att jag som kristdemokrat inte har svårt att förstå att man bygger statistiken på hushåll. De människor som lever tillsammans, som äter mat tillsammans i köket och som delar säng, eller som bor väldigt nära varandra, som bor tillsammans i en familjegemenskap, är de facto en gemenskap. Att ha hushållsstatistik är inte stötande för mig och . Det är mitt svar. 113 () replik: Jag tänker spinna vidare på precis samma tråd, på det här med familjen som enhet och på hur man ska titta på fördelningsstatistiken. Jag har inga problem med att man tittar på hushållsnivån när analyser görs utifrån olika inkomstprofiler höginkomsttagarelåginkomsttagare och så vidare. Men om man ska göra analyser av hur kvinnor respektive män påverkas av er ekonomiska politik är det svårt att blunda för det faktum att många män lever tillsammans med kvinnor och vice versa även om det inte alltid är så och att man får en väldigt skev bild om de klumpas ihop till en enda individ. Trots allt måste det väl vara skillnad om den ena parten försörjer den andra eller om båda kan försörja sig själva. Eller är det inte längre ett viktigt mål att kvinnor ska kunna vara ekonomiskt oberoende, inte vara beroende av en man för sin försörjning? när ni från alla allianspartierna varit uppe och talat måste jag konstatera att ingen nämnt klimatfrågan trots att skattepolitiken är, eller åtminstone borde vara, ett väldigt viktigt verktyg för att få ett bättre klimat. Möjligtvis kan man förstå som före valet var ute och pratade om sänkt bensinskatt, vilket då var ett väldigt smart och populistiskt drag men som kanske inte känns lika smart och populistiskt och som varande i linje med opinionen . Jag skulle ändå vilja försäkra mig om hur det är. Är det så att nu har släppt den tanken, eller behöver vi oroa oss för att i samband med nästa budget haft lite framgångar och ni då kommer med sänkt skatt på bensin? 114 () replik: Först vill jag tacka för hennes frågor. Det talades om att behöva oroa sig för sänkt bensinskatt. Jag ser det nog som en något avig formulering när man talar om att man ska behöva oroa sig för att bensinskatten går ned. och ser väl inget självändamål i att straffa ut låginkomsttagare, pensionärer och glesbygdsbor som ju inte kör bil därför att de vill höja medeltemperaturen på vår jord utan därför att de lever ett anständigt normalt svenskt familjeliv. De vill faktiskt handla mat, ta sina barn till fotbollsträning, innebandyträning eller skidträning eller hämta sina barn vid skolan. En klimatpolitik som bygger på att i namn av jordens snara om inte undergång så åtminstone ökenspridning systematiskt rikta in sig på dessa grupper är, som jag sagt till , ett sätt att få människor av god vilja emot sig i klimat- och miljöpolitiken. Jag tror att ni i fortsatt ska vara oroliga för att det kommer att finnas flera politiska partier, däribland , som är bekymrade över att energiskatterna är momsbelagda att vi har skatt på skatt och över att staten inhöstar allt fler miljarder allteftersom världsmarknadspriset går upp. Vi ska föra en miljöpolitik som är allsidig och där det inte bara är höjd bensinskatt som gäller. Det är det svar som jag kan ge i det avseendet. Vi står för detta med familjen som helhet. Vi tycker att familjen är en naturlig grundläggande gemenskap. Varje människa har ett ursprung någonstans, i en familj, och har ett manligt och ett kvinnligt ursprung. Det är väldigt viktigt att plocka fram statistik över hur kvinnor påverkas. Men engagemanget i denna kammare är ringa när det gäller lågutbildadehögutbildade och glesbygdsborstorstadsmänniskor. Det finns också statistik på andra grunder. 115 () replik: Om regeringen till nästa budget tar fram statistik över hur lågutbildade och glesbygdsbor påverkas ska jag med glädje ta del av det. När det gäller detta med bensinskattehöjning är jag inte i första hand oroad för skatthöjningen som sådan. Jag är oroad för klimatförändringarna. De är allvarliga, det är ingenting som vi kan sticka under stol med. Jag tror att det har hänt mycket sedan valet. Folk har fått en mycket större medvetenhet om det efter Sternrapporten och IPCC:s olika rapporter. Man inser att det här inte är någonting som vi bara kan vifta undan. Det går inte heller att vifta undan att priset på bensin och olika former av koldioxidutsläpp spelar roll för konsumtionen. Det är inte så att vi vill straffa människor som är ute och kör bil av fullt legitima skäl. Däremot påverkar priset på bensinen konsumtionen. Alla kanske inte nöjeskör. Det finns säkert folk som gör legitima resor men som fortfarande kan köra mer mjukt, som eco driving eller att man nästa gång köper en mer bränslesnål bil som går på förnybara bränslen. Kanske kan man samåka, turas om att hämta barnen på fotbollsträningen eller vad de ska till. Det finns många olika sätt som man kanske börjar fundera på när man ser att bensinen är ganska dyr. Finns det inte någon form av rimlighet i att det som är dåligt för miljön också ska vara dyrt, att förorenaren ska betala? Jag blir lite fundersam när ser det som ett stort problem att vi har moms på skatt, precis som vi har moms på allting annat. Kommer det att bli en ny princip för till exempel alkoholskatterna så att man inte ska momsbelägga punktskatten på alkohol? Är det andra skatter som ni inte tycker ska momsbelägga, eller är det bara just när det gäller bensinen som det är ett problem? 116 () replik: Tack för följdfrågorna. Jag tror att det finns en grundläggande skillnad i vårt synsätt här. och säger att priset på bensinen påverkar människors beteende. vi priset kommer människor att köra mindre bil. Det stämmer för dem som har dåligt med pengar. De kommer att köra mindre bil. Men den som har gått om pengar, förmögen höginkomsttagare, kommer inte att köra en enda meter mindre. Detta kommer att slå väldigt tydligt mot dem som inte kör bil bara för nöjes skull utan därför att det handlar om att få det som alltid kallas för vardagspusslet att gå ihop. Jag är så gammaldags eller så framåtsyftande eller så modern att jag faktiskt tror att det handlar lika mycket om skatteförändringar och kostnadsförändringar som om att stärka medborgarandan i det här samhället så att man är beredd att ta ansvar för sitt beteende inom en rad områden, inklusive bilåkandet eller Thailandssemestern. Jag ser gärna en hedervärd jul hemma i likaväl som att åka till . Jag kan säga att den familj i som åker 1 men inte åker till är mycket mer miljövänlig än den storstadsbo, eller vem det nu är, som åker kollektivt men åker till för att fira jul och nyår. Jag tycker att vi ska tala om ett allmänt stärkt medborgaransvar i samhället, en känsla för det gemensammas bästa. Jag kan säga till dig, , att jag tror att klimatpolitik ytterst också kan handla om den nedskräpning som vi ser i och överallt. Det gäller inte bara Metro och andra gratistidningar utan också en bristande samhällsanda och ett bristande ansvarstagande för det gemensamma. Varför ska jag plocka upp min tidning? Varför ska jag plocka upp min fimp? Varför ska jag bry mig om min bensinkonsumtion? Det handlar om att nå människors hjärtan och värderingar, att ta ansvar för det gemensamma. Vi ska inte straffas till det beteendet, utan människor ska tycka det utan att bli straffade skattemässigt. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 12 §.) 9 § Ny lagstiftning om offentlig upphandling och upphandling inom områdena vatten, energi, transporter och posttjänster Föredrogs finansutskottets betänkande 2007/08:FiU7 Ny lagstiftning om offentlig upphandling och upphandling inom områdena vatten, energi, transporter och posttjänster (prop. 2006/07:128). 117 (): Kommuner, landsting och stat handlar varor och tjänster för , så frågorna runt offentlig upphandling är stora och viktiga. Principiellt anser vi socialdemokrater att offentlig upphandling bör användas även som ett verktyg för att genomföra sociala förbättringar i samhället och förbättra miljön i mycket högre grad än vad som görs . Man har arbetat i med frågan om att EU-länderna ska ha likartad lagstiftning när det gäller offentlig upphandling. beslutade att tillkalla en särskild utredare som i huvudsak fick i uppdrag att lämna förslag till hur direktiven ska implementeras i svensk rätt. Vi ska nu i besluta om den nya lagstiftningen. Vi socialdemokrater tycker att det finns många bra saker i den nya lagstiftningen. Det blir två lagar i stället för en lag. Det överensstämmer med övriga EU-länders lagstiftning. I lagen ersätts ekonomisk aktör med leverantör. Definitioner av upphandlingar verkar bra. Affärsmässighet byts ut mot grundläggande principer där det hänvisas till likvärdighet, icke-diskriminering och öppenhet. Tidsfristerna verkar rimliga. Användandet av IT i upphandlingsprocessen är mer effektivt och kostnadsbesparande. Det är bra att IT-frågan kommer med i lagen. Förslagen om att utesluta leverantörer är också bra. Det är några saker till som vi borde besluta om och där vi tycker att regeringen är för passiv. När det gäller möjligheten att kräva kollektivavtal vid offentlig upphandling anser vi att den nuvarande upphandlingslagstiftningen är bristfällig och behöver förändras för att motverka social dumpning och trygga goda arbetsvillkor för anställda hos leverantörer och underleverantörer. Det måste, enligt vår mening, vara möjligt att utestänga företag från deltagande i upphandlingar inom den offentliga sektorn om de konkurrerar med hjälp av dåliga villkor för sin personal. Två konkreta åtgärder kan och bör vidtas , dels införande av ett krav på kollektivavtal vid upphandling, dels svensk ratificering av konvention 94. Detta skulle kraftigt förbättra möjligheterna att motverka social dumpning, eftersom företag som konkurrerar med hjälp av dåliga villkor för sin personal då utestängs från offentliga upphandlingar. Konventionen underlättar upprätthållandet av goda löne- och anställningsvillkor i vårt land, och vi anser att nu bör ratificera den. Miljökrav vid offentlig upphandling är ett kraftfullt styrmedel i arbetet att ställa om samhället mot en långsiktigt hållbar konsumtion och därmed produktion. Genom att systematiskt fråga efter ny hållbar teknik kan kommuner och statliga myndigheter öka tempot i såväl den egna miljöomställningen som det privata näringslivets produktutveckling. I regeringens proposition tydliggörs nu att det finns möjlighet för upphandlande myndigheter att ställa miljökrav, vilket vi välkomnar. Vår ambition är högre. Vi vill gå ett steg längre och kräva att upphandlande myndigheter ska fastställa miljökrav i de tekniska specifikationerna vid upphandling. Miljökraven ska dessutom inte bara ta sikte på färdiga varor och tjänster utan på miljöeffekterna under hela upphandlingskedjan. På så sätt kan den offentliga sektorn bli en tung drivkraft i arbetet för hållbar utveckling men också utveckla näringslivets innovationsförmåga och konkurrenskraft. Upphandlingsreglerna i lagen om offentlig upphandling bygger på synsättet att konkurrensaspekter och ekonomiska hänsyn står i första rummet. När dessa regler används inom vård- och omsorgssektorn blir följden att man inte tar hänsyn till de värden som lokala företag, kooperativ och organisationer kan tillföra vården. Vi anser att regeringen nu bör ta sitt ansvar och möjliggöra att hälso- och sjukvård liksom äldre- och handikappomsorg undantas från upphandlingslagstiftningens tillämpningsområde. Jag yrkar bifall till reservationerna 3, 6 och 13. 118 (): När jag läste ett EU-direktiv trodde jag att jag var dum i huvudet, det var svårbegripligt och svårgenomträngligt. Men det var jag inte, utan Lagrådet ansåg precis samma sak, och jag blev lite lugnare. Men egentligen borde jag inte ha blivit lugnare utan snarare tvärtom. Gång på gång implementerar vi EU-direktiv som vi förtroendevalda i inte kan påverka och som utan en riktig diskussion blir en del av vår lagstiftning och som dessutom gör lagarna mycket mer svårbegripliga och svårtolkade. Före EU-inträdet hade vi en lagstiftningsprocess i som var väl förankrad i svenska samhällsinstitutioner och som präglades av både spårbarhet och politisk tydlighet. Den processen undermineras dag för dag på grund av den ström av EU-direktiv som utarbetas i ett komplext, slutet och byråkratiskt förhandlingsmaskineri. Det här direktivet utgör inget undantag precis tvärtom. I stället för en förenkling av upphandlingsreglerna får vi en mer svårgenomtränglig och krångligare lagstiftning. Låt mig ta ett exempel. Regeringen föreslår med hänvisning till straffrättsbestämmelserna i gemenskapsrätten att företag ska kunna uteslutas ur upphandling om de har begått brott. Om detta skriver då Lagrådet: Mot denna bakgrund har bestämmelserna, enligt Lagrådets mening, getts en utformning som inte svarar mot ens mycket begränsade krav på tydlighet och tillgänglighet. De är därför inte acceptabla i sin nuvarande form. Men utskottsmajoriteten blundar och fäller ned skygglapparna. Ja, den administrativa bördan ökar för beställarna men antagligen också för företagen. I stället för att göra det lättare för små företag att konkurrera gör direktivet det svårare, rakt på tvärs emot hur den politiska debatten brukar gå. Det finns alltså all anledning för att ställa sig bakom reservationer, och jag yrkar härmed bifall till reservationerna 1, 2 och 6. Men, fru talman, det finns en sak som gör ett vänsterhjärta varmt trots allt, och det är att nu även Socialdemokraterna har anslutit sig till förslaget att ska innehålla krav på kollektivavtal. Det är väldigt bra. I är det kollektivavtal som ger löntagarna det skydd som de i andra länder har genom lagstiftning. är det ett skydd för de företag som spelar med sjysta kort eftersom det hindrar att de konkurreras ut av bolag som lever helt på sin förmåga att trycka ned sina anställda. Vi anser också att borde ratificera konvention 94, som slår fast att offentliga myndigheters upphandling ska innehålla klausuler som garanterar arbetare löner, arbetstid och andra villkor som inte är mindre förmånliga än dem som finns i kollektivavtal. Nio andra EU-länder har redan undertecknat den. De här två förslagen skulle stärka vanliga människors ställning på sina arbetsplatser och förhindra att skattemedel används på ett sätt som uppmuntrar social dumpning. Det borde inte vara svårt för en regering innehållande ett helt nytt arbetarparti att ta ställning för det. I den politiska debatten verkar samtliga riksdagspartier vara överens om att den svenska modellen med kollektivavtal för att reglera förhållandena på arbetsmarknaden är bra. Det är först när det ska göras något praktiskt som skillnaden blir tydlig. Regeringen vägrar slå fast en tydlig politisk viljeinriktning och hänvisar till att saken kan prövas i domstol. Det är väl en tunn ursäkt för ett arbetarparti! På så sätt föredrar jag den gamla tiden då var ett överklassparti med ryggrad och stod för att de ville slå sönder löntagarnas rättigheter. Det vi ser är ett överklassparti utan ryggrad som försöker få domstolarna att besluta om sina gamla käpphästar medan de själva svär sig fria. Men, kanske ni undrar, har det här så stor betydelse då? Ja, men visst har det väl det! Det är inte för inte som regeringen gör sitt bästa för att ducka i frågan. Offentlig sektor är det privata näringslivets enskilt största kund och handlar faktiskt för ca 540 miljarder . Kan vi då ställa krav på kollektivavtal så är det många företag med skumma affärsmetoder som plötsligt får tvätta byken, och det här är ett bra tillfälle att stärka den svenska modellen för dem som vill det. En av de mest uppseendeväckande sakerna i regeringens förslag är att de invändningar som Kommuner och Landsting har tagit upp lämnas helt utan åtgärd, trots att SKL, som det förkortas, är den kanske tyngsta av alla remissinstanser i den här frågan. SKL, med borgerlig majoritet, branschorganisationen för medicinteknik och offentliga inköpare har alla haft invändningar mot de lagändringar som införs. Att regeringen dessutom väljer att införa lagförslag som försvårar och byråkratiserar i större utsträckning än vad direktivet kräver är anmärkningsvärt och visar på ett övertygande sätt att den föreslagna förändringen av ramavtalen kommer att försvåra för välfärdsverksamheterna och stänga ute flera av de små företagen från möjligheten att vinna en upphandling. Ja, jag skulle vilja vara så fräck så att jag påstår att de som föreslår de här förändringarna helt enkelt inte vet hur saker och ting fungerar i verksamheter med en långt gången decentralisering. har kommuner och landsting kunnat ha ramavtal med även mycket små företag och har då kunnat göra avrop med leverans dagen efter, men det blir nu ett minne blott. Låt mig citera , som är förbundsjurist för Kommuner och Landsting. Han skriver så här i en artikel: Det innebär att om regeringens förslag går igenom går längre än vad direktivet föreskriver. Det går inte heller att tala om förenklingar. Att regeringen dessutom föreslår att dessa direkt olämpliga regler om ramavtal ska tillämpas även under tröskelvärden är närmast obegripligt. Även nämnden för offentlig upphandling har motsatt sig detta. Sammanfattningsvis anser SKL sålunda att lagförslaget som det ligger komplicerar ett redan komplicerat regelverk, det tar inte hänsyn till hur vi tillämpar ramavtal i och det underlättar inte heller för små och medelstora företag att delta i offentliga upphandlingar som regeringen, konkurrensverket med flera säger att de värnar om. Ännu finns tid att tänka om. Jag hade kunnat ta upp flera delar ur artikeln eller ur vår motion som också tar upp precis de här sakerna som Kommuner och Landsting och är överens om, men låt mig ta två. Det ena förslaget gäller viktning av olika kriterier. Vi menar att strikta rangordningskrav leder till svårigheter för upphandlarna när de ska utforma förfrågningsunderlaget. Estetiska värden och kvalitetsvärden är svåra att vikta. Det här försvårar en nationell hantering. kan beställarna anpassa sig efter den faktiska människans behov, men för regeringen finns det tydligen andra värden än människors behov, till exempel av rätt utformad hörapparat, höftkula eller andra proteser. Det andra problemet är att vi får en evig överklagandefrist för att väcka talan om skadestånd. Utskottet noterar detta men menar att det får vara så framöver, och vi får ytterligare byråkrati och juridik. Tydligen tycker alliansregeringen, den borgerliga regeringen, att byråkrati, det är något bra det, och det ska vi lägga ännu mer pengar på än vi redan gör. Visst kan byråkrati vara bra, men är det verkligen på det här sättet vi ska utveckla våra verksamheter? Lagstiftaren borde se som sin uppgift att förenkla upphandlingsförfarandet och därigenom medborgarnas och de förtroendevaldas möjlighet att påverka inriktningen av verksamheten. Regeringen borde därför se över upphandlingslagarna i syfte att säkerställa en förenklad och breddad användning av ramavtal och införande av kollektivavtal. 119 (): Offentlig upphandling är ett viktigt instrument, både för att främja konsumtion av varor och tjänster med de bästa miljöegenskaperna och för att främja innovationer och framtagande av miljöbättre produkter och tjänster. Offentlig upphandling används dock fortfarande, trots att det av regering och riksdag har lyfts fram som ett viktigt instrument, i begränsad utsträckning för att gynna hållbar utveckling och för att nå de miljömål som beslutat om. Offentlig upphandling är ett marknadsbaserat och kraftfullt styrmedel i arbetet med att styra samhället mot en långsiktig och hållbar konsumtion och därmed också produktion. Miljökrav ställs inte i den utsträckning som faktiskt är möjlig enligt lagen. För att främja användandet av offentlig upphandling som en drivkraft för omställning och hållbar utveckling krävs många insatser. menar att visionen för miljöanpassad offentlig upphandling bör vara att stat, kommun och landsting i all offentlig upphandling ställer relevanta miljökrav som utgår från de svenska miljömålen, hållbar utveckling och ett livscykelperspektiv på varor och tjänster. Lagen ger goda möjligheter . Det finns egentligen inga juridiska hinder för en socialt och miljömässigt bättre upphandling. Regeringen har ett stort ansvar för implementeringen av de här frågorna i kommuner och myndigheter. Bebyggelse och boende svarar för av totala energiförbrukning. Direktverkande el och fossila bränslen värmer än alltför många bostäder. Att minska energiförbrukningen genom bättre isolering och genom att använda en allt större andel förnybara energikällor är ett viktigt steg för ett långsiktigt hållbart boende. Att då använda hustak och fasader som energiaktiva ytor för att minimera behovet av tillförd energi är en bra långsiktig lösning. Det är viktigt att arbeta med samordnade teknikupphandlingar för att påskynda utvecklandet av bättre ytmaterial för tak och fasader i kombination med solceller och solfångare. Därför bör regeringen ge lämplig myndighet i uppdrag att genomföra en samordnad teknikupphandling. Produktionen och användningen av biogas i bör öka. Teknikupphandlingsinstrumentet bör användas för att få nya modeller av biogasbilar och bussar som har bättre teknik och lägre inköpskostnader. Jag anser att den statliga miljöbilsupphandlingen ska användas som ett redskap och att miljöbilar skulle omfatta av statens samlade inköp av bilar. Som komplement till den vanliga handeln finns olika handelssystem som försöker kompensera för de skevheter som kan finnas. Rättvisemärkningen utgör grunden för ett av de största initiativen på området.