prot · GU0983 · 2007-03-28 00:00:00 — Det är mycket möjligt att det finns en berättigad kritik i att mycket jobb fick läggas ned på ansökningar och liknande. Sådana saker kan förändras från tid till annan. Ni tillför 200 miljoner i föreliggande budget för årets verksamhet. Vi vill tillföra lika mycket plus pengar till , plus pengar till småföretagarforskningen som ni har tagit bort, och ingen har under denna debatt kunnat motivera varför. Sedan kan man tro och hoppas på arbetslivsforskningens överlevnad. Men frågan är: Vad är realiteterna i praktiken? Det har alltså kommit i gång ett antal mindre projekt som räddar en liten del av verksamheten. Men många av dessa forskare går till andra jobb. Jag har besökt i . De upplevde det inte som något problem att det skulle vara någon politisk styrning som förhindrade dem eller skapade en märklig situation i deras arbete. Vad ni gör är att ni slår sönder en samlad forskarmiljö och en samlad kompetens som har byggts upp . Och sedan talar ni tomma ord om att denna forskning ska kunna leva kvar med ungefär samma kraft. Så är inte realiteten, och det vet man inom forskarvärlden. Därför finns det också en oro när det gäller handlaget beträffande den här högerregeringens forskningspolitik. 62 () replik: När staten öronmärker pengar för viss forskning brukar det inte vara de forskare som får pengarna som upplever det som ett problem med politisk styrning, utan det är de forskare som inte har möjlighet att söka samma medel som brukar uppleva det som ett problem. Nedläggningen av är en del i den generella inriktningen på att mer forskningsmedel ska beslutas av vetenskapssamhället självt och inte av politiker. Jag är övertygad om att det i sin helhet är bra för forskningsklimatet i . Beträffande småföretagarforskningen förmodar jag att det är Forska och väx som talar om. Jag är inte så insatt i det. Men en sak vet jag, och det är att den verksamheten kommer att fortsätta även om det var vissa oklarheter i fråga om att tolka vad som stod i budgeten. Men vi har fått ett klart besked från regeringen om det. Avslutningsvis tror jag att de som lyssnar på debatten blir trötta på att höra siffror och räkna pengar. Men faktum kvarstår: ökar resurserna till forskning i absoluta tal, även om man jämför med kostnadsutvecklingen. Vi har övertagit regeringens höjning på en treårsperiod med 2,5 miljarder och lagt på 900 miljoner till universitetsforskningen. Det är en kraftig satsning på forskning från den borgerliga regeringens sida. 63 (): Som nyvald ersättare i utbildningsutskottet med ansvar för forskning och som nyvald ordförande i riksdagsledamöter och forskare är det naturligtvis väldigt spännande för mig att gå in i en sådan här debatt. Forskningens betydelse för vår vardag och för vår framtid är vanligtvis rätt underskattad i politiken. Man diskuterar kostnader på olika nivåer men glömmer egentligen bort den enorma satsning som forskningen behöver för att vi ska komma vidare, hänga med i utvecklingen och så vidare. Kunskapsbranschen är vår framtid i , och vi behöver en bärkraftig bro till framtida välstånd. Jag blir lite förvånad över den socialdemokratiske ledamoten trumslag och domedagsprofetior om hur det är därför att en alliansregering har tagit över makten i landet. Dessutom talar han om att det är av oerhörd betydelse att reformer nu kan åstadkommas, efter att vi har tagit över makten, reformer som när ni har haft makten inte har genomförts. Det förvånar mig kraftigt. Jag vill med en gång säga tre saker, herr talman. För det första vill jag yrka bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga reservationer. För det andra vill jag uppmärksamma att när det gäller Forska och väx-pengarna sker ekonomiseringen via . Om jag inte har helt fel har alla de pengarna, 100 miljoner, gått till Forska och väx. Det är inget som är borttaget, även om budgetposten inte hette så i budgeten. För det tredje vill jag, med tanke på replikskiftet tidigare, ta upp verksamhet. Vi tycker inte att det är bra att en statlig myndighet sitter med forskarpengar, alldenstund som detta institut inte ville ha några egna doktorander. Om den socialdemokratiske ledamoten i utbildningsutskottet var insatt i doktorandernas betydelse för kunskapsutvecklingen när det gäller forskningen skulle han sannolikt, herr talman, inse att det är väldigt knepigt att ha den organisationen att doktorander inte kan doktorera där de har genomgått sin utbildning. I stället var de doktorander som var knutna till forskning tvungna att ha sin hemvist på någon annan forskarinstitution. Därmed hamnade det här lite i otakt på sina håll. Att den här forskningen nu får konkurrera med annan forskningsverksamhet på de olika lärosätena med excellenta forskningsmiljöer, skulle det vara något tokigt för innehållet? Nej, det är precis tvärtom! Talar man med ledande professorer inom den här typen av forskning håller de med om detta. Jag tycker att det är suveränt att vi får excellenta miljöer för så viktig forskning som forskning ändå är. Det är farligt, herr talman, att blanda ihop organisation och form med innehållet i alltför hög grad. Organisationen och formen behövs för att innehållet ska bli riktigt bra, och om man då förbättrar organisationen och formen innebär det inte att man splittrar upp och söndrar kunskapsområdet, snarare tvärtom, skulle jag vilja säga. har problem med sin struktur. Det gäller till exempel den seniora forskningen, som har tunnats ut betydligt och som vi i alliansregeringen vill förändra. Vi vill till exempel att det ska bli tydligare med mer faktultetsanslag, så att professorstimmarna och forskartimmarna i inte alltför hög grad ska behöva användas för arbetsamma ansökningar. Därför höjs faktultetsbidragen väsentligt. Den höjning som vi i alliansregeringen nu presterar hade inte den dåvarande socialdemokratiska regeringen aviserat tidigare. Det måste vi väl ändå erkänna. Om vi då gör den här satsningen är det bara kalas att det finns en så oerhörd harmonisering i tyckande från alla partier. Det är jättebra. Men i det här fallet är det alliansregeringen som får gå framåt och vara spjutspets. Vad är det då som är alliansregeringens ambition? Jo, vi har enats om en forskningspolitik . Det finns områden där vi inte kan förvänta oss någon särskild hjälp utifrån kommersiella intressen, men det gäller vital kunskapsutveckling. Det gäller framför allt humanvetenskaperna och vissa områden inom medicin. Om jag ska nämna något om medicin är det att det under den socialdemokratiska regeringsperioden var tragiskt hur man formligen splittrade sönder den jätteviktiga forskningen inom medicinen som gick från ax till limpa, för att tala bildspråk. Man hade grundforskningen, man hade forskning om hela förloppet med klinisk prövning och man hade utvärdering och uppföljning. Detta, kära riksdagskolleger och andra som lyssnar, splittrades sönder när man från den tidigare regeringens sida drog åt svångremmen. Om vi tillnärmelsevis kan börja bygga upp hela denna trend igen skulle vi lyckas om det var enbart detta vi lyckades med. Men vi kommer att lyckas med mycket mer, för vi har en långsiktighet i vårt tänkande. Därför har vi satsat 900 miljoner enbart på den forskning som är riktad mot universitet och högskolor. Därutöver har vi andra viktiga forskningsintressenter som gör ett enastående jobb. Ta till exempel , som binder ihop de riktigt bra forskningsidéerna och stöttar dem för att komma till nytta, så att vi får produktion och arbetstillfällen. Det är en suverän forskning, som vi fortsätter att stötta. Pengar är trots allt inte allt. Pengar kan inte själva forska. Personerna är så viktiga. Vi vill skapa ett personvänligt forskarsamhälle. Då kan man återigen förundras över socialdemokraten , som efterlyser fler kvinnor bland professorerna. Men kära ni! Det blir inte fler kvinnor bland professorerna . Det har vi efterlyst . Man hade kunnat få till det, men eftersom man till och med såg till att försämra möjligheten för kvinnor att forska när det gällde de allmänt sociala villkoren har vi fått den här utvecklingen. Jag hoppas att vi kommer att kunna fortsätta att jobba igenom det så att det blir en jämställdhet i förutsättningarna för kvinnor att forska, få professurer och så vidare. Vi ska inte glömma bort att det på det här fältet finns väldigt mycket att göra. Vi kommer att göra en hel del under den här mandatperioden så att vi med högburet huvud kan gå till val på en forskarvänlig politik med mycket forskning. 64 () replik: har tryckt och pekat på just det förhållandet att det är få kvinnliga forskare och professorer. Man har velat sätta press på högskolorna på den punkten. Den borgerliga högerregeringen har inte följt upp frågan, och den har inte heller velat agera på den punkten. Jag frågar mig varför. Jag inser att detta kanske inte löses över . Det tar tid. Men man måste orka våga vara tydlig i målsättningen. Har ni som målsättning att vi ska öka antalet kvinnliga forskare och professorer? Det vore intressant att få reda på. Jag tycker även att vändningen när det gäller är intressant. Ett motiv för att lägga ned och krossa denna institution är att den inte hanterar doktorander på det sätt som är önskvärt. Om regeringen anser att detta är ett stort problem så ska man gå in och lösa det problemet i stället för att ge sig in och lägga ned hela denna institution. Det är också bakvänt att börja i den ändan att man lägger ned institutet och sedan efteråt börja utreda hur forskningen ska tas till vara. springer man omkring och hoppas på att det ska uppstå projekt och att detta ska tas upp inom de övriga universiteten och högskolorna. Om man ska göra stora förändringar så ska man förbereda en strategi. Man ska inte agera ad hoc som verkligheten utvecklas och förändras och i takt med att protesterna kommer. Detta med är riktigt dåligt skött. Bland de 250 forskare och 400 personal som jobbar inom verksamheten ställer man sig frågan om detta är en ideologiskt motiverad nedläggning. Är det motivet och inte en saklig bedömning av forskningen på arbetsmiljöområdet? 65 () replik: Jag ska börja med det första om att det är få kvinnliga professorer och forskare. Vi har jobbat med de studiesociala reformer som skulle kunna göra att kvinnor kan förena den reproduktiva uppgiften med den produktiva. Såg man till att genomföra dessa skulle fler komma. När jag själv gick forskarutbildningen hade jag bättre förutsättningar än vad kvinnor har . Varför är det på det sättet? Jo, för att den tidigare regeringen inte har velat lyssna på det örat att kvinnor ska ha rimliga villkor som gör att de kan bedriva forskarutbildning och bli forskare. När det gäller doktoranderna på handlar det inte om att man inte har tittat på det. Ledningen för ville inte det. Jag vill gärna referera till , professor vid i . Där finns det en tydlig inriktning. Man hade inte ambitionen att arbeta med doktorander på . Doktoranderna fick då dela upp sig på ett närliggande lärosäte och bedriva sin forskarutbildning där. En sådan uppdelning är inte lyckosam, varken som excellent forskarmiljö eller för kunskapsområdet i sig som behöver ett flöde hela vägen. Här finns naturligtvis en helhetsbedömning. Man har inte krossat något, man har förändrat organisationen och formen. Är det så märkligt? Det görs inom alla områden för att nå ökad effektivitet. Det är bra att vi hittar mer och mer. borde ta till sig kunskapen om forskningsorganisationer och kunskapen om hur man på bästa sätt kunskapsutvecklas. 66 () replik: får ha vilka undervisningsambitioner hon vill i förhållande till mig. Men jag anser att det när det gäller inte är frågan om att förändra organisationen utan att ta bort den organisation som finns. Sedan hoppas ni att det ska ske någon sorts verksamhet och att detta tas upp på andra universitet och högskolor. Vår bedömning är att detta inte kommer att ske med den kraft som arbetsmiljöfrågorna förtjänar med tanke på den vikt som de har i samhällsutvecklingen. blir vi nu ett av två länder i som inte har ett samlat statligt ansvar för detta. Det är och , och det är inte bra. Jag tycker att den låga kvinnorepresentationen bland professorer och forskare är ett problem. Som parti tycker vi att det är ett problem. Det har gjorts för lite på denna punkt. Dina svar och uttalanden är allmänt hållna och icke konkreta. De angriper inte problemet och skapar inte förutsättningar för att göra något åt det. Det är rätt att pekar på att detta är ett problem och försöker sätta press på högskolorna. Men högerregeringen har ännu inte reagerat så att man bidrar till att sätta denna press på högskolor och universitet. Här gäller det att kraftsamla och att vara tydlig för att ta bort de hinder och de problem som finns. Här måste vi ta ut steglängden. Vi har pekat på detta problem i våra motioner och förslag. Vi måste ta det på allvar och göra något åt det. Forskning är generellt sett en långsiktig verksamhet. Här ges inga resultat över . Just därför vill jag slutligen återkomma till . Personalen skriver att det från regeringens håll inte finns någon konkret handlingsplan för hur man ska lösa dessa problem . Det är alltså en fråga som man ställer sig inom hela verksamheten . Där är regeringen svaret skyldig. 67 () replik: Det där var väl ändå häftigt! Visst finns det en handlingsplan. Vid är det flera av de viktiga forskargrupperna som kommer till. Visst finns det en handlingsplan från vår utbildningsminister. Jag har själv talat med honom om detta, om hur viktigt detta område är för honom. Men det är inget område som är en egen disciplin. Det är tvärvetenskapligt och ska in i en tvärvetenskaplig excellent miljö. Där är skillnaden. Skillnaden är att man måste se vad det är för kunskap som tillsammans verkar så att arbetsmiljöforskningen åstadkommer optimalt av vad den kan och så att den också kan vara den kunskapstillförsel som behövs för såväl politiker som hela samhället. Det handlar om en kvalitetshöjning. Ingen organisation i världen ska stoppa en kvalitetsutveckling för ett forskningsområde. Det finns en bra handlingsplan för regeringen när det gäller kunskapsutveckling för framtida långsiktiga problem. Vi får vara med och bygga upp den, och den ska inte hindras av några snäva statliga intressen att behålla det i sin egen organisation. Fram för en viktig forskning för framtiden i både kunskapsutveckling och kunskapstillförsel för våra samhällsmedborgare! Det är vad vi arbetar för. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 14 §.) 10 § Protokoll till konvention om arbetarskydd och arbetsmiljö m.m. Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande 2006/07:AU8 Protokoll till konvention om arbetarskydd och arbetsmiljö m.m. (prop. 2006/07:44). 68 (): Jag är glad. Det är riktigt roligt att vi har rekommendation nr 193 om främjande av kooperativ på bord. För mig som har jobbat med kooperativt företagande känns det härligt att är på väg att enhälligt ställa sig bakom kooperativens betydelse för både jobb och deltagande i samhällsarbetet. Det är betydelsefullt att så tydligt ställer sig bakom att främjandet av kooperativ ska utgå från de kooperativa principerna och värderingarna. Men jag och mina medmotionärer menar i en följdmotion till regeringens proposition att det finns en hel del ytterligare att göra för att främja kooperativt företagande och för att uppfylla rekommendation. Den ordinarie socialdemokratiska kongressen konstaterade att socialekonomi måste bli erkänt som ett viktigt politiskt område och vara en viktig del i samhällsbygget. Kongressen konstaterade att den sociala ekonomin är en tillväxtfrämjande faktor som är viktig för att utveckla entreprenörskap och företagande. Det är därför också nödvändigt att utveckla politiken för den tredje sektorn. Utgångspunkten för den socialdemokratiska kongressen var att social ekonomi och kooperativt företagande utgår från människors engagemang och växer fram ur behov att lösa problem. Det förstärker och utvecklar människors tillit och ansvar, och det leder till ansvar, delaktighet och ökad egenmakt som gör att människor växer. Det stimulerar också solidariteten i dess djupaste betydelse, nämligen det ömsesidiga ansvaret mellan människor. Både i propositionen som ligger till grund för utskottets betänkande och i själva betänkandet upprepar man flera varianter av att kooperativ inte ska gynnas. Det är inte det som är problemet. Jag tycker att principen är riktig. Det är ju viktigt att det lyfts fram. Men det bör kopplas ihop med två andra saker som står i ILO-rekommendationen, nämligen betoningen av att ett samhälle i balans vid sidan om en offentlig sektor och en privat sektor behöver en stark sektor som baseras på kooperation och social ekonomi. Rekommendationen säger också att kooperativen måste behandlas politiskt och juridiskt utifrån kooperativens karaktär och funktion. Här tycker jag att en del återstår att göra. Det är lätt att instämma i propositionen och betänkandet när man pratar om att åtgärder för att främja kooperativ bör ske parallellt med annat företagande. Problemet är att det inte riktigt avspeglar den verkliga praktiken. Om vi hade behandlat de olika associationsformerna neutralt i förhållande till varandra hade självklart den modernisering av aktiebolagslagen som gjordes följts av en motsvarande översyn av lagen om ekonomiska föreningar det kunde också ha skett parallellt. På detta väntar vi fortfarande. Många av remissyttrandena om ILO-rekommendationen 193 visar på behovet av åtgärder för att det kooperativa entreprenörskapet ska kunna konkurrera på samma villkor som övrigt företagande. Därför menar jag, och det framgår av den följdmotion som finns, att den företagskooperativa utredningen som lämnade fram sitt slutbetänkande behöver följas upp med en ny utredning. Den nya utredningen bör ha ett mycket bredare anslag och den bör ha som syfte att lägga grunden till att utveckla en stark tredje sektor helt i enlighet med vad som står i . Fokus bör vara förstärkt forskning och utbildning, kooperativens och den sociala ekonomins entreprenörskap och möjligheterna att bidra till ökad konkurrenskraft, ökad sysselsättning och utsatta gruppers möjligheter till arbete och delaktighet. Utredningen behöver också titta på behovet av lagändringar och regeländringar som kan vara missgynnande för kooperationen och den sociala ekonomins företag på grund av sin särskilda karaktär och funktion. Jag tycker att det finns all anledning att särskilt uppmärksamma lagen om offentlig upphandling. Jag menar att vi borde jämföra oss med hur det ser ut i den övriga unionen. Om skulle anpassa sig harmonisera, som det så fint heter till hur större delen av länderna i unionen gör skulle det vara positivt både för det kooperativa företagandet och för småföretagandet. Det finns många andra saker som behöver göras. Det handlar om kunskaper och attityder hos myndigheter och offentliga företagsfrämjare. Det handlar om utbildningsväsendet där insatser behöver göras för att kooperativt företagande ska vara jämställt med övrigt företagande. Det är också viktigt med adekvat forskning på området. Det finns också skillnader när det gäller kapitalförsörjning, något som inte minst pekar på i sitt remissvar. Även pekar på det i sitt betänkande. Det behövs ett sammanhållet ansvar för främjandet av kooperativt företagande och företagande inom den sociala ekonomin. Det behövs ett övergripande och koordinerande ansvar på myndighetsnivå. Det behövs ett brett samrådsforum med representation från själva sektorn. Det behövs också en politisk konstellation för att sektorn ska kunna utvecklas utifrån sin egen norm och sina egna villkor inom hela det politiska fältet. Stödet till de kooperativa utvecklingscentrumen är viktigt, vilket betänkandet också pekar på. De kooperativa utvecklingscentrumen bedriver en rådgivning, information och utbildning som är väldigt viktig. Jag menar att stödet behöver öka. Ännu viktigare är att det finns en tydlighet och långsiktighet för att det rådgivningsarbete och utvecklingsarbete som sker i utvecklingscentrumen ska ske på bästa sätt. Jag vill upplysa den som inte känner till det om att den modell med kooperativa utvecklingscentrum som vi har i väcker stort intresse i övriga . Jag har diskuterat modellen med både , , och . Där är man väldigt intresserad av hur vi gör när vi kombinerar det offentliga stödet med underifrånarbete, precis som pekar på. Tillsammans, gemensamt och problemlösande företagande, det vill säga kooperativt företagande, ligger i tiden. Det visar inte minst Nuteks entreprenörsbarometer. Nästan två tredjedelar av dem som kan tänka sig att bli företagare vill helst driva företag tillsammans med andra. Ungdomar har en positiv inställning till företagande. En stor majoritet vill driva företag tillsammans. Tillväxttakten är tre till fyra gånger så hög för ekonomiska föreningar som för aktiebolag och enskilda firmor. Sammantaget bekräftar detta bilden av att kooperativt företagande tillsammansföretagande ligger i tiden. Därför finns det all anledning att öka våra ansträngningar för detta om vi vill stimulera ett brett entreprenörskap i . Vi ska inte nöja oss med att bara anta ILO-rekommendationen 193. Vi ska ta den på allvar och även fortsättningsvis lyfta upp de här frågorna och utmejsla en tydlig målmedveten politik. säger att för ett samhälle i balans behövs vid sidan om en offentlig och en privat sektor en sektor som baseras på kooperation och social ekonomi. Det bör vi ta på allvar. Antagligen återkommer jag, eller också återkommer någon annan i de här frågorna. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 14 §.) 11 § Utlåtande om grönboken arbetsrätt för att möta 2000-talets utmaningar Föredrogs arbetsmarknadsutskottets utlåtande /07:AU12 Utlåtande om grönboken arbetsrätt för att möta 2000-talets utmaningar. 69 (): Det känns extra roligt att stå här eftersom dagens debatt är historisk. ska vi här i kammaren debattera en grönbok från den europeiska kommissionen. Bakgrunden är att har getts möjlighet att i ett tidigt skede ta del av och lämna synpunkter på aktuella frågor som behandlas inom den europeiska unionen. har temat En modern arbetsrätt för att möta 2000-talets utmaningar. Den har beretts i arbetsmarknadsutskottet. Synpunkterna har redovisats i ett utlåtande som följs av dagens debatt. står inför ett antal stora utmaningar. 1900-talets industrisamhälle har ersatts av ett tjänstesamhälle. Det ser vi inte minst i där åtta av tio numera arbetar inom tjänstesektorn. Globaliseringen och den internationella konkurrensen ställer krav på en ökad rörlighet inom den europeiska gemenskapen. Det i sin tur kräver en arbetsrätt som kombinerar flexibilitet med trygghet. har som syfte att inleda en offentlig debatt inom den europeiska unionen om hur arbetsrätten kan utvecklas så att den stöder Lissabonmålen för en hållbar tillväxt med flera och förbättrade arbetstillfällen. Kommissionen understryker vikten av att lösa de tre huvudfrågorna på den europeiska arbetsmarknaden. Det handlar om flexibilitet, anställningstrygghet och segmentering. Utöver detta har utskottet diskuterat de 14 konkreta frågeställningarna i grönboken. Det handlar om prioriteringar inom arbetsrättsområdet, anställningsstatus för bemanningsföretag, flexibilitet på arbetsmarknaden och frågor om kollektivavtal, anställningstrygghet och aktiva arbetsmarknadsåtgärder. I har vi ju valt ett system där lagstiftarna har lämnat ett stort ansvar till arbetsmarknadens parter att reglera allt från löner till anställningsvillkor via kollektivavtal. Den modellen är fortsatt viktig för . För att vi ska möta framtida utmaningar finns det all anledning att vi diskuterar och engagerar oss i hur vi kan främja flexibilitet i kombination med trygghet oavsett anställningsform. Utskottet välkomnar möjligheten att diskutera och debattera grönboken. Vi är överens om att den arbetsrättsliga kompetensen fortsatt bör ligga på nationell nivå. Det har inkommit reservationer från Socialdemokraterna, .