prot · GU09103 · 2007-05-09 00:00:00 — Frågan var huruvida det är bra eller dåligt att koppla tillstånden till frågan om vittnande. Finns det inte en risk att man då också gör kvinnor som är utsatta ytterligare en otjänst? är de tvungna att återuppleva och återberätta de saker de har varit utsatta för för att de ska få chansen att stanna. Efter att det är gjort tvingas de att åka tillbaka. Det finns inte bara en möjlighet att ta ställning till vårt yrkande om avslag på EG-direktivet och i stället stödja våra andra förslag om hur man borde göra. Det finns också en möjlighet att skarpt ta ställning till frågan om tillfälliga tillstånd eller permanenta. Det går att fatta det beslutet. Det går också att säga att de tillfälliga tillstånden inte ska återkallas. Där vill jag ändå höra skäl till att inte välja att stödja sådana förslag. 22 () replik: Man kan ju vända på resonemanget och fråga sig om det per automatik ska beviljas permanent uppehållstillstånd därför att man deltar i en brottmålsprocess. Det är motsatsen till det hela som också ska betänkas. Det rimliga är att man, om man inte har rätt att uppehålla sig i men deltar i en rättsprocess, måste få garantier för sitt uppehälle. Därefter utifrån utfall av domen och utifrån vad som klargjorts att man varit med om får dessa saker i så fall tas till intäkt för ett framtida beslut. Precis som är också jag en mycket varm anhängare av en rättssäker, generös, human och liberal flyktingpolitik. Jag ser gärna det ganska viktiga argument som i en replikväxling med här tidigare förde fram, nämligen att permanenta uppehållstillstånd ger en annan möjlighet för individen att blicka framåt, ta ansvar för sitt liv, börja bygga upp, planera och så vidare i stället för att vara rädd för det beslut som kan komma . I grund och botten är alltså strävan efter fler permanenta uppehållstillstånd någonting som vi har gemensamt. 23 (): Vi politiker beskylls ofta för att syssla med abstraktioner. Men när vi pratar om ett sådant här ämne kan jag inte frikoppla själva ämnet från objektet; känslomässigt är det omöjligt för mig. Tillsammans med socialutskottet har jag varit i . Jag har sett skyltfönstren och vad det handlar om. Jag kan liksom inte bara skaka av mig det och hamna i en debatt om teknikaliteter, om vilken beslutsordning vi ska ha för olika processer. Jag får nog instämma med som i går var med och firade 200-årsdag för avskaffandet av slaveriet. säger att trafficking är nutidens slavhandel. Vi glömmer lätt vår historia. Men det är inte så länge sedan vi helt legalt köpte människor. Jag tycker att vi ska koppla ihop de här sakerna. gör den kopplingen och säger: Slavhandeln som skedde må vara historia. Men moralisk blindhet är ständigt närvarande. Vi får inte blunda för brott som är en skam för oss alla. Dagens slavhandel är trafficking och barnarbete. Jag håller helt med om detta, och det tror jag att vi alla gör. Därför, fru talman, visar ämnet i detta betänkande, människohandeln, att det inte tycks finnas någon nedre etisk gräns för hur långt människan är beredd att sjunka i syfte att tjäna pengar och utnyttja sina medmänniskor. Det gamla talesättet om att den moderna människan är väldigt lik den gamla människan står sig . Människohandel trafficking som det heter med ett nyare ord måste anses vara någonting av det mest förnedrande och kränkande som en människa kan utsättas för. Det är inte enbart utnyttjandet av en utsatt människas situation utan det är också själva kränkningen av den människans okränkbara människovärde som är det allra värsta. Egentligen är det en kränkning av alla de värden och värderingar som ett humanistiskt samhälle borde stå för och som vårt samhälle vilar på. När detta sagts med emfas, hoppas jag är jag övertygad om att vi alla reagerar starkt mot själva företeelsen och mot att sådant här florerar och på flera håll i vår del av världen ökar. Jag är också övertygad om att vi alla vill bekämpa och eliminera handeln med människor. Problematiken är dock sådan att trafficking spänner över flera samhälls- och myndighetsområden. För att på ett framgångsrikt sätt bekämpa människohandeln måste också samverkan mellan länder, inom och utanför EU, utvecklas. Det fordrar internationella överenskommelser och samverkansformer. Vi måste finna vägar för att komma åt hela kedjan. Ansvaret vilar ju också på efterfrågesidan, om jag får uttrycka det så. Den som köper sådana här tjänster gör sig delaktig i brottet mot människan i fråga. Detta betänkande utgör ett steg på vägen när det gäller att komma åt att hjälpa offret och, i första hand, att komma åt förövarna. finns det ett regelverk som, om det används korrekt, på ett bättre sätt skulle medföra ökad rättssäkerhet för utsatta människor. Tyvärr har det ibland visat sig att så inte varit fallet; enskilda individer har hamnat utanför. Här måste det ske en klar förbättring i myndighetsutövningen och i hela kedjan. anser att det som föreslås i betänkandet innebär en klar förbättring för utsatta människor som fallit offer för människohandel. När man ska ta beslut om en nyordning av en sådan karaktär detta med permanenta tillstånd har ju dykt upp måste man komma ihåg att det måste finnas en koppling också mellan individuella prövningar av den enskilda människans fall innan man gör en katalog som kollektiviserar skälen exempelvis för att få stanna. Man får inte frikoppla det ena från det andra. För mig och för är det helt solklart att man, om man riskerar att till kropp eller själ bli utsatt för brott, därmed har asylskäl. Men jag vill väldigt gärna i första hand komma åt dem som ägnar sig åt detta. Det borde ha varit genomfört . Mot den bakgrunden ser jag positivt på utskottets förslag, som jag yrkar bifall till. 24 Statsrådet (): Den lagstiftning och det bakomliggande EG-direktiv som är föremål för behandling här i syftar till att skapa bättre förutsättningar för brottsutredande myndigheter i EU:s medlemsstater när det gäller att bekämpa den organiserade brottsligheten, naturligtvis framför allt människohandeln. Handel med människor är en grym och cynisk företeelse. Människor blir lidande, och lagar och regler åsidosätts systematiskt. Det är ett brott mot en annan människas frihet och frid. Man tar sikte på att ta kontroll över en person i syfte att han eller hon ska utnyttjas på något sätt. Förvisso kan detta brott se ut på olika sätt. Men ett brott är det likafullt. Det kan vara fråga om utnyttjande för sexuell exploatering men även om utnyttjande för tvångsarbete eller för avlägsnande av organ. Det kan röra sig om personer som arbetar under slavliknande förhållanden på byggarbetsplatser eller i restaurangnäringen eller som arbetar som fruktplockare. Det är glädjande att förutsättningarna för att komma åt denna brottslighet kraftfullt förbättras genom den lagstiftning som nu diskuterar. Bestämmelserna i och vår svenska lagstiftning gäller för offer för människohandel oavsett vilken form av utnyttjande de utsätts för. Den borgerliga regeringen fullföljer därför den politik som vi står för och gör inte skillnad på brott och brott. är det framför allt handel med människor i syfte att utnyttja dessa för sexuella ändamål som har stått i fokus med rätta! Denna form av utnyttjande ska aktivt beivras av de brottsutredande myndigheterna. Jag delar helt den upprördhet som kommit till uttryck i flera av anförandena här i kammaren. Men i ett flertal länder både inom och utanför har människohandel för arbetskraftsexploatering fått en allt större uppmärksamhet. Även kampen mot denna form av organiserad människohandel måste vara ett prioriterat arbete för de brottsutredande myndigheterna. Det är viktigt att de som utsatts för människohandel tas om hand och får det stöd från samhället som de behöver. Här behövs det ett väl utvecklat samarbete mellan olika myndigheter och organisationer som kommer i kontakt med brottsoffren. Det är också viktigt att de personer som ägnar sig åt denna lukrativa organiserade brottslighet lagförs. Möjligheten att meddela ett tidsbegränsat uppehållstillstånd för tredjelandsmedborgare som fallit offer för människohandel eller som fått hjälp till olaglig invandring ger dessa utlänningar laglig rätt att stanna kvar i medlemsstaterna. Deras vittnesmål i sin tur ger polis och åklagare ökade möjligheter att lägga fram tillräcklig bevisning för fällande domar mot de gärningsmän som ägnar sig åt denna mycket vinstgivande organiserade brottslighet och som skoningslöst skott sig på andra människors desperation. Det här direktivet kommer därför att vara ett mycket verksamt verktyg i detta arbete. 25 () replik: Statsrådet är ju ytterst ansvarig för att de förslag på migrationsområdet som kommer till är väl förberedda. Det är egentligen i första hand till som frågan om permanenta eller tillfälliga tillstånd bör ställas. Sedan replikskiftena med övriga borgerliga representanter och är avslutade kan jag säga att jag har viss förståelse för att man som en enskild riksdagsledamot säger att regeringen måste bereda förslagen. Men är frågan skarp. Ansvarig minister är på plats, vilket är välkommet i sig, och då kan frågan besvaras varför vi inte på vårt bord har ett förslag om permanenta uppehållstillstånd. Jag hoppas att svaret inte bara blir att den förra regeringen inte gjorde tillräckligt bra beredningsarbete och att man därför inte hunnit . Jag förstår att man gärna använder den krypvägen, så att säga, men det hade varit möjligt om man verkligen hade prioriterat detta. Jag vill ändå tro att migrationsministern faktiskt menar att han vill göra det och tar fram förslag som gäller permanenta tillstånd om det är det man vill ha. Det är de två frågor jag ställer. Hade det varit bättre att vi hade ett förslag om permanenta tillstånd att ta ställning till än att vi får ta ställning till ett förslag om tillfälliga tillstånd och tvingas ytterligare bereda förslag om permanenta? Flera borgerliga debattörer har varit inne på att det egentligen hade varit bättre med permanenta tillstånd. Vad är åsikten i sak? Om åsikten i sak är att det hade varit bättre att ha ett förslag om permanenta tillstånd som vi faktiskt kunde ta ställning till, varför finns inte det förslaget på bordet? 26 Statsrådet () replik: Den här frågan är ganska så enkel att svara på. Direktivet handlar, precis som mycket riktigt påpekar, inte om permanenta uppehållstillstånd för brottsoffer. Något förslag om en sådan ny bestämmelse i utlänningslagen som just specifikt skulle ta sikte på utlänningar som medverkar i en brottsutredning eller en brottsrättegång finns inte intaget i det beredningsunderlag som ligger till grund för den proposition som behandlas. Anledningen till det är mycket enkel: Den här frågan är föremål för utredning. Regeringen gav Utredningen om översyn av bestämmelsen om människohandelsbrottet m.m., som är den korrekta beteckningen på utredningen, i uppdrag att analysera och ta ställning till om utlänningslagens bestämmelser om permanenta uppehållstillstånd behöver kompletteras med anledning av vad som anges i tillkännagivande. Den här utredningen ska redovisa sitt uppdrag . Utredningen ser också över frågan om straffbestämmelsen för människohandel och huruvida den behöver förändras. Utredningen ska vidare analysera vilka övriga eventuella lagändringar som kan behöva göras för att ska kunna tillträda konvention om människohandel. Min uppgift som statsråd är att se till att de lagförslag som presenteras här i är väl förberedda, väl underbyggda och genomtänkta så att de kan vinna en majoritet i kammaren. Därför är också ambitionen att se till att det blir rätt från början. Det är alltså rimligt att en utredning som har till uppgift att gå igenom och analysera den förutsättning som finns i utlänningslagstiftningen får arbeta färdigt. Därför ser det ut som det gör, och jag tycker att det är bra så långt. 27 () replik: Det där var strängt taget inte svar på någon av mina frågor. Jag ska ändå försöka tolka det är lite farligt tidigare inlägg från borgerliga debattörer. Där har det ändå funnits en vilja att säga att det kanske vore bra med permanenta tillstånd. Man har inte definitivt stängt den dörren i alla fall. Det är dessutom så att det har i enighet beslutat om ska gälla. Det är inte så att ministern i sitt beredningsarbete har att ta ställning bara till vad alliansbröderna anser. Inte heller behöver han, om det skulle föresväva honom, ta hänsyn till vad mitt parti eller andra tycker. Han har att också ta hänsyn till ett enigt betänkande från . Inte en enda ledamot här i kammaren röstade emot att det skulle röra sig om permanenta tillstånd. Alla slöt upp bakom förslaget att det skulle vara permanenta tillstånd. Vi har ännu inte fått svar på om det är det som ska gälla eller inte. Vi har inte fått svar på om ministern faktiskt tycker att det riksdagsbeslutet var riktigt eller inte. När ministern säger att rätt ska bli rätt från början har han förstås teoretiskt rätt i det. Den fråga jag ställer nu: Vad anser ministern är rätt? Är det permanenta eller tillfälliga tillstånd? Varför är inte början ? Ni har ändå haft en del tid på er. Det är fullt förståeligt att man ska sitta in de nya stolarna och dekorera rummen i sitt eget kansli och så vidare och att man, för att jag inte ska vara nonchalant och lite slarvig, också har mycket annat att ta itu med när man blir minister och är ny i regeringen. Låt mig ödmjukt säga att jag inte har en aning om hur mycket det är och kommer förmodligen aldrig att få veta. Men varför har den här frågan inte varit en av de första? Det har ändå kommit andra förslag på bord. Varför är inte början ? Vad är det egentligen ministern anser vara det rätta tillfälligt eller permanent? 28 Statsrådet () replik: Jag har varit ledamot i denna kammare. Jag vet inte när det började bli en tradition att man avbryter pågående utredningar, kastar sig från det ena förslaget till det andra. Så var det inte i varje fall så länge jag satt här. Om en utredning är tillsatt ska det vara mycket starka skäl innan man går in och avbryter denna utredning. Varför skulle vi göra det? Utredningen har fått ett tydligt mandat. Den har fått en tydligt definierad uppgift. Jag har i mitt anförande redogjort för att denna tydliga uppgift till utredningen om översyn av bestämmelsen om människohandelsbrott redan har kompletterats med det tillkännagivande som har gjort. Ändå är inte nöjd. Jag tror att det handlar om det som själv gav uttryck för i tidigare replikskifte. Han sade att lagstiftning handlar om vilken ordning som bokstäverna ska stå i. Något annat är inte viktigt eller angeläget, det är fråga om ordning på bokstäverna. Se där gravskriften över ett gott lagstiftningsarbete, , i eldskrift! Jag tycker att det är angeläget och viktigt att den här kammaren har bra underlag när man ska fatta beslut. Det åvilar regeringen att se till att det ser ut på det viset. Det är också angeläget och betydelsefullt för att den lagstiftning som sedan processar och lägger fram för svenska folket ska vinna gehör och acceptans i breda lager. Därför måste man göra saker och ting rätt från början, och därför ser det ut som det gör. Min privata uppfattning i den här frågan är av mindre betydelse än det som jag har sagt, nämligen att direktiven till utredningen redan har kompletterats. Alltså kommer vi sedan, när utredningen väl har levererat sitt slutbetänkande, att ha möjlighet att diskutera detta i kammaren, i den politiska debatten och i den offentliga debatten. kommer utan tvekan att delta i den diskussionen, och det är väl bra så långt. Men jag tycker inte att man ska gå och kasta fram lagförslag på bordet utan att veta vad det är man håller på med. Det tycker jag är dålig politik. 29 () replik: Jag blev inte heller riktigt klok på svaret, även om det blev lite tydligare underhand. Man kan närma sig det här problemet från två olika håll. Antingen utgår man från att huvudsyftet är att skydda de människor som har utsatts för slavhandel, ofta kvinnor och barn, det som pratade om, eller så är huvudsyftet att man ska sätta dit förövarna. Min utgångspunkt är att det är de här människorna som ska skyddas, och det är därför som jag anser att de egentligen skulle ha rätt till permanenta uppehållstillstånd redan av den anledningen att de har varit utsatta för de grova brott som det faktiskt handlar om. Men det är inte huvudsyftet enligt direktivet. Där är huvudsyftet är att man ska lagföra brottslingarna helt enkelt, och det är naturligtvis också bra. Men när vi i hela EU-området nu har ansett att det här är en viktig fråga och att när dessutom den svenska har bestämt sig för att det ska vara permanenta uppehållstillstånd som gäller kan jag inte förstå hur tillfälliga uppehållstillstånd ska kunna ge de här kvinnorna och barnen ett ordentligt skydd. Jag menar att bara det att de har valt att delta i rättsprocessen kommer att sätta dem i en väldigt stor fara när de sedan tvingas åka hem igen och kanske träffa samma människor eller liknande människor. För mig är det väldigt viktigt att det är permanenta uppehållstillstånd. Därför undrar jag: Varför lämnar regeringen inte ett sådant förslag nu när vi har chansen i samband med att vi tar det här direktivet, eller varför väntar man inte in utredningen? Varför inte nu? 30 Statsrådet () replik: Den sista frågan är enkel att svara på. Vi måste genomföra det här direktivet, för annars kommer vi att behöva betala böter till den europeiska unionen, och det är vi inte intresserade av att göra. Vi är redan kraftigt försenade med direktivet, som skulle ha varit antaget mycket tidigare av men som beroende på den tidigare regeringens långsamhet och tröghet inte kom fram till kammaren. Som redan konstaterats i debatten här tidigare är det bra att direktivet implementeras i lagstiftningen. På det viset blir saker och ting tydligare och klarare. Jag har i talarstolen redogjort för alla de fördelar som direktivet kommer att innebära när det gäller brottsbekämpningsmöjligheterna. Därutöver har vi möjlighet att ytterligare komplettera sagda direktiv när utredningen väl är färdig, den utredning som vi själva har startat. Det finns ingen motsättning mellan de två olika delarna. Det finns ingen motsättning mellan att å ena sidan göra det man kan göra genom att nu sända direktivet genom och att å andra sidan göra ytterligare kompletteringar om de är nödvändiga. Vi har en lagstiftning som innebär att efter ansökan av en förundersökningsledare kan bevilja tidsbegränsat uppehållstillstånd för en utlänning om det finns behov av hans eller hennes medverkan i en brottsutredning eller rättegång. Det är det som är det centrala i den här diskussionen, för som själv var inne på kan faktiskt en person själv ansöka om att få flyktingstatus på någon annan konventionsgrund, och det är väl gott så. Jag ska också peka på lite statistik som kan vara värdefull för kammaren. Sedan bestämmelsen om tidsbegränsat uppehållstillstånd till så kallade bevispersoner infördes har redan beviljat drygt ett 50-tal bevispersoner tidsbegränsade uppehållstillstånd, och i ca 40 fall har det handlat om människohandelsbrott. Jag tycker att dessa siffror är viktiga för diskussionen. Men det är alltså endast ett fåtal av de personer som beviljas tillstånd som bevispersoner som själva ansöker om permanent uppehållstillstånd i . Det är också en viktig iakttagelse. 31 () replik: Då måste man också fråga sig varför de då inte ansöker om permanent uppehållstillstånd. Är det för att de anser att de inte behöver det eller är det för att ingen upplyser dem om möjligheten att söka permanent uppehållstillstånd? Jag är orolig över hur det ser ut på den fronten ute på våra polismyndigheter. Jag tror att man inte får tillräcklig information om de möjligheter man har och att det därför är många färre som väljer att delta i rättsprocesserna. kan man få uppehållstillstånd i för olika sorters brott som brottet utreds. Vissa brott är allvarliga medan andra är mindre allvarliga, naturligtvis. Det som är skillnaden mellan det här direktivet och den lagstiftning som vi har är egentligen att det sätts en tidsgräns, om jag förstått saken rätt. Direktivet gäller ju i och med att det redan har trätt i kraft. förstår jag också att vi skyndar på det på grund av att vi annars kan få böter. Det är tråkigt att det är av den orsaken och inte på grund av att det är något som vi verkligen vill göra. Hur dröjer det innan utredningen är klar? När kan vi få se ett lagförslag som utgår från att det är permanenta uppehållstillstånd som ska beviljas de människor som är utsatta för de väldigt grava brott som trafficking är? Jag kan förstå om man inte får asyl om man är här och vittnar om det till exempel gäller en bilstöld. Men talar vi om något helt annat, om trafficking, slavhandel. Vi måste ta detta på allra största allvar och skydda de människor som har utsatts för det. 32 Statsrådet () replik: Först och främst tycker jag att det var väl mycket av en slamkrypare från när det gällde frågan om varför vi väljer att skicka direktivet till . Trots allt handlade frågan från dig om huruvida det finns något annat argument. Det gör det inte, utan det är bara en fråga om att om vi inte vidtar och verkställer åtgärderna nu så löper vi risk att bötfällas. Det är därför som vi inte väntar . Det behöver vi inte heller göra, utan vi kan i lugn och ro avvakta utfallet av den utredning som redan är tillsatt och ändå implementera direktivet, som vi i är fullt eniga om är väsentligt. När det gäller frågan om de permanenta uppehållstillstånden är det faktiskt endast ett fåtal av de personer som beviljas tillstånd som så kallade bevispersoner som själva ansöker om permanent uppehållstillstånd i . Jag tror inte att detta är relaterat till ett informationsbehov eller att det är en informationsfråga, för enligt uppgifter från polis och åklagare vill flertalet av de här personerna av flera olika anledningar lämna landet . har bara i fem fall beviljat permanenta uppehållstillstånd till personer som tidigare meddelats tidsbegränsade uppehållstillstånd som bevispersoner. Det är också statistik som talar sitt tydliga språk, tycker jag. Grundprinciperna för hanteringen är att det är förundersökningsledaren som bedömer om villkoren är uppfyllda innan han eller hon ansöker om tillstånd för en utlänning. Ytterst handlar det om besvisvärdet hos den enskilde. Annars kan man ju, som vi uppenbarligen är överens om, ansöka om asyl på någon annan grund. Det innebär att systemet faktiskt fungerar så som det var tänkt. Men eftersom har lämnat en beställning till regeringen om att se över frågan om permanent uppehållstillstånd ska det självfallet ske, och det sker i enlighet med det utredningsarbete som jag nu har redogjort för. Det är viktigt att understryka att motsättningarna i kammaren uppenbarligen är mindre än vad de kan tyckas vara i den här debatten. 33 () replik: Det här är ett direktiv som vi socialdemokrater påbörjade arbetet med under förra mandatperioden och som den moderatledda regeringen nu fullföljer. Vi står bakom direktivet, men vi skulle kunna ställa oss bakom hela betänkandet om vår motion som stärker de utsatta kvinnorna ytterligare hade funnits med. Vi är överens om att särskild hänsyn ska tas till dessa kvinnors behov av säkerhet och skydd, och vår motion säger just att det är av särskild vikt att inrätta speciellt anpassade och säkra platser för kvinnor som har fallit offer för människohandel i vårt land. Dessa utsatta kvinnor behöver någon plats där de kan känna sig trygga, där de kan bearbeta sina traumatiska upplevelser och där de vågar ställa upp i en brottsutredning. Det är inte alla kommuner som kan erbjuda en sådan säker och trygg plats . Tycker inte migrationsminister att det här är en så viktig fråga att den borde finnas med i detta betänkande? 34 Statsrådet () replik: Först och främst delar jag inte uppfattning att det här inte finns med i betänkandet.