prot · GU0971 · 2007-03-02 00:00:00 — Men det finns lägen där det är klokt, tror jag, att inte hals över huvud flytta hela familjen. Kanske har man ett par tre barn som är fästa vid sin skola, vid sina kompisar och vid sitt fotbollslag. Det är därför som den rörliga arbetsmarknaden måste ses utifrån en helhet när det gäller familjernas situation. Vidare tycker jag att det är viktigt att alliansregeringen för politiken så att det blir en bred företagspolitik. Det gäller ju hela . Men sedan är verkligheten sådan att det är lättare att få en snabb tillväxt av företag i storstadsområden. Det tror jag att vi är överens om. Däremot är det något svårare i , , och vad nu platserna heter. Likadant är det nere i , kanske i eller i . Det känns ändå som att vi gemensamt har ambitionen att se till att folk kommer i arbete. Att det fruktansvärda utanförskapet för så många människor är helt oacceptabelt i vårt land håller jag också med om. Ganska bra tillkommer jobb allteftersom. Jag är inte något proffs på arbetsmarknadspolitik, men jag är jätteglad över alla nya jobb som kommer. Då är de här förslagen helt klart väldigt viktiga. Det är ju också en signal. Vill den här regeringen ha en rörlighet måste vi också skapa förutsättningar för att det ska bli en rörlighet. Därför undrar jag: När tror att det kan vara klart för regeringen att sätta ned foten i den här frågan? Utredningen har lämnat sitt betänkande. Vilken tidsmarginal ser för när det här kan vara klart? Båda vet vi att vissa saker kan man göra snabbt om man vill. Andra saker tar , och man har kanske inte så bråttom med dem. Känner alltså finansministern att det här är en viktig fråga att så att säga sätta ned foten i? 28 Finansminister (): Vi har naturligtvis gemensamma utgångspunkter i de här frågeställningarna. Givetvis är det så att kombinationen av utvidgade möjligheter till pendling och möjligheter till distansarbete har gjort att människor nu har mycket bättre förutsättningar att arbeta utanför hemorten . Det tycker jag att det är rimligt att man skapar förutsättningar för. Själv har jag haft förmånen att arbeta i lite olika sektorer och att bo på rätt många orter i . En av de saker som slagit mig är att just den politiska sektorn har väldigt generösa villkor för dubbel bosättning, något som knappast råder i någon annan sektor. Man kan tycka att det är lite märkligt att vi själva så tydligt ser det här behovet men inte har skapat villkor för andra att göra detta på ett bra sätt. Därför tycker jag att det är mycket motiverat att vi kommer framåt här. Återigen vill jag säga att det ingår i min funktion att vara väldigt försiktig med när. Det tänker jag vara även i det här fallet. Det vi ska göra snabbt är det vi sagt i valrörelsen och kommit överens om och förberett. Det vi ska göra sedan är det som vi vartefter ser ett behov av. Det här är naturligtvis en viktig fråga, och det innebär inte någon stor kostnad för de offentliga finanserna. Men detta ska i god ordning vägas av mot annat. Naturligtvis är det så att utgångspunkten måste vara att arbete alltid är bäst. Det är alltid bra för människor att arbeta. Det är bra för familjer. Det är bra för barn och för familjelivet att leva i en situation med möjlighet till egen försörjning med allt vad det innebär för känslan av att man ändå är en del av en funktion och har en mening i livet. Jag tror att vi alltid ska göra vårt yttersta för att människor kommer i arbete, även om det innebär att man ibland måste ta plågsamma beslut och flytta. Det kan ofta vara besvärligt, det ska man inte sticka under stol med. Men det är ändå alltid bäst att människor är i arbete. Att hitta bra lösningar med avdrag för dubbel bosättning och andra saker som gör att människor kan pendla, kan distansarbeta, kan få familjelivet att vara tryggt är naturligtvis vår gemensamma utgångspunkt. Jag hoppas att vi kan hitta möjligheter att ta oss framåt i den här frågan. 29 (): Det hoppas jag verkligen. Jag tycker att den här frågan blir viktigare för som går. Jag har sett människor som har varit arbetslösa och som lever upp när de får ett jobb, när de behövs och tjänar egna pengar. Jag har sett människor som har mått uruselt av att gå arbetslösa. Det var en man som bara för en månad sedan fick ett jobb. Han sken upp och ville nästan ha ett kalas för familjen för att han fick ett jobb. Jag håller helt med om att det är fantastiskt. I den regeringssatsning som har gjorts för att skapa fler jobb är detta en del i helheten, och det är därför som jag tror att vi alla känner ett ansvar och ett engagemang att skjuta på så att det inte finns något som bromsar viljan att jobba. En annan sak är också att blir man arbetslös förlorar man ganska mycket av sin yrkeskunskap. Det ser man ganska fort. Är man utanför arbetslivet ett tag kan det vara svårt att direkt komma igen. Jag kan bara vädja till att göra det här så snabbt som möjligt. Jag har en sista fråga, jag tror inte att jag får tala med finansministern mer : Tror finansministern att det här kan vara klart det här året? Skulle man kunna tänka sig att det blir en viss retroaktivitet om någon hamnar mellan stolarna? Då får folk känna att om man får ett jobb i och bor i län kommer inte ekonomin att vara ett hinder för att ta det jobbet. 30 Finansminister (): Jag får beklaga att jag inte sträcker mig längre än att jag noterar att det finns en stark vilja att vi ska ta oss framåt, att det finns ett starkt intresse, som kommit till uttryck i den här debatten. Retroaktivitet i det här sammanhanget är någonting som man bör vara mycket försiktig med. Man behöver vara ännu mer försiktig med att utlova det, särskilt nu när vi ännu befinner oss i en beredningsprocess. Något sådant löfte vill jag inte ge, men jag noterar de starka argumenten. Vi får återkomma i frågan. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2006/07:316 om pensionärerna och jobbavdraget 31 Finansminister (): har frågat äldre- och folkhälsominister vad hon avser att göra för att kompensera ålderspensionärerna för att de inte får jobbskatteavdrag som de riskerar att drabbas av avgiftshöjningar i övrigt. frågar också om regeringen avser att vidta några särskilda åtgärder för de ålderpensionärer som drabbas hårdast och som har minst marginaler. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är lämpligast att jag svarar på frågan. Pensionärerna får det inte sämre för att de som arbetar får behålla mer av sin lön. Regeringens politik är inriktad mot att fler ska kunna försörja sig på eget arbete. Detta är nyckeln till en förbättrad ekonomisk situation för låginkomsttagare, sjukskrivna och arbetslösa. Fler i arbete är också en förutsättning för att säkra välfärden för en befolkning med allt fler äldre. Med fler människor i arbete skapas förutsättningar för att det ska finnas tillräckligt med hjälpande händer inom vård och omsorg som finansieringen av välfärden säkras långsiktigt. Det är viktigt att ta till vara den äldre arbetskraftens erfarenheter, kunskaper och arbetsinsatser. Regeringen vill underlätta och uppmuntra de äldre som kan och vill att fortsätta att arbeta så länge de har lust och ork. Jobbskatteavdraget är nästan dubbelt så stort för de äldre. De som arbetar tjänar förutom sin lön också in ytterligare pensionsrätter. På detta sätt bidrar jobbskatteavdraget till att förbättra den framtida pensionen. För att förbättra situationen för de pensionärer som inte vill eller kan arbeta genomför regeringen flera åtgärder. Jag vill bland annat nämna den äldresatsning som regeringen gör: satsas för att stimulera byggandet av äldreboenden och på det medicinska och sociala omhändertagandet inom äldreomsorgen. Vidare har bostadstillägget till de sämst ställda pensionärerna höjts. Många pensionärer kommer också att gynnas av att det kommer att bli billigare att köpa hushållstjänster och på lite sikt även andra typer av tjänster. 32 (): Det är klart att pensionärerna inte automatiskt får det sämre på grund av att andra grupper som arbetar får det bättre. Det finns heller inget automatiskt samband så att pensionärer får det bättre bara för att arbetande människor får mer pengar. Man kan fråga sig om de som får lite mer pengar att röra sig med, förutom de avgiftshöjningar som även drabbar arbetande människor i det nya systemet, kommer att betala i välgörenhet till fattiga pensionärer. Det återstår att se. Det finns inte något automatiskt samband så att om man ökar klyftorna kommer de som får det bättre att dela med sig till dem som får det sämre. Jag ställde den här frågan utifrån att man har talat om att det måste löna sig att arbeta. Därmed sagt att alla som inte arbetar ska drabbas, medan de som arbetar får det så kallade jobbavdraget. Det rör sig om arbetslösa, sjuka, föräldralediga, förtidspensionärer och även ålderspensionärer. Min fråga gäller just ålderspensionärerna. Är det verkligen rimligt att vi ska driva ålderspensionärerna tillbaka till arbetsmarknaden för att de inte klarar de avgiftshöjningar som kommer? Man kan se redan ett par konkreta exempel. Det ska bli dyrare att gå till läkare och dyrare att hämta ut sin medicin. Den tandvårdsreform som har utlovats har skjutits . Det är också en väldigt stor kostnad, speciellt för pensionärer som ofta har stora behov. Det blir väldigt dyrt. När man slopar räntebidragen kommer det att drabba hyrorna på en del av beståndet. är det naturligtvis inte alla boende som drabbas. Men man kan säga att både när det gäller hyresrätter och när det gäller bostadsrätter kommer det att drabba rätt många, bland annat pensionärer. Trafikförsäkringen kommer att förändras så att det blir den enskilde som får bekosta en större del. Inte minst bilen är väldigt viktig för många pensionärer för rörligheten, för att kunna leva ett självständigt liv. Det här blir ytterligare en kostnad. Det enda brott som de här människorna har begått är att de har blivit gamla. De flesta av dem kan faktiskt inte arbeta. Många är utslitna, åldern tar ut sin rätt. Det är väl inte rimligt att folk ska arbeta tills de i stort sett stupar. Där kan jag se en orättvisa. Jag ställde inte den här frågan främst utifrån att det är orättvist att pensionärerna inte får del av det, även om jag kan tycka det, utan det främsta skälet är att pensionärerna faktiskt drabbas av avgiftshöjningar utan att få någon kompensation. Det enda brott de har begått är att de är så gamla att de har gått i pension. Därav min fråga. I svaret finns det bland annat exempel på det som kommer att bli billigare, till exempel hushållsnära tjänster. Men det kommer bara de rika pensionärerna till del. De som lever på marginalen kommer naturligtvis inte att ha råd att efterfråga de här tjänsterna, även om det blir lite billigare för den enskilde. Det man i stället borde satsa pengarna på är en bättre hemtjänst och hemvård som kommer alla till del, oavsett inkomst, och där det är behoven som styr, om man till exempel inte längre klarar alla uppgifter i hushållet på grund av åldern och sjukdomar. Det är egentligen där man borde satsa pengarna. Avslutningsvis kan jag säga att det dessutom finns en skatt som drabbar personer . Om en arbetsgivare anställer någon över 70 är det dyrare än om personen är . Det är också lite märkligt i sammanhanget, om man dessutom talar om att man vill driva folk tillbaka till arbetsmarknaden. 33 Finansminister (): inlägg ger en väldigt bra illustration på den djupa klyfta som finns mellan alliansen å ena sidan och Socialdemokraterna på den andra i synen på arbete. Vi lever i praktiskt taget skilda föreställningsvärldar. talar om att vi driver människor till arbete, att man ska arbeta tills man stupar. Arbete blir något som är negativt, något som man härdar ut tills man slipper, tills man inträder i något nirvana där man blir rentier på sina egna pengar eller på något annat sätt som gör att man inte behöver arbeta. Naturligtvis finns det många människor som inte kan arbete, som har funktionshinder eller som på grund av arbetsmarknadens funktionssätt och socialdemokratiskt vanstyre har ställts utanför arbetsmarknaden . Det ska vi ha respekt för. Men att beskriva arbete som någonting som man bör försöka se som något negativt, att människor drivs till att arbeta, är för mig ett helt främmande sätt att se på världen. Människor mår bra av att arbeta. Människor mår bra av att anstränga sig. Människor mår bra av att ta i. Människor mår bra av att prestera. Människor mår bra av att samarbeta med varandra. Det är i arbetet vi finner mål och mening med tillvaron. Sedan finns det naturligtvis ett automatiskt samband mellan arbete och pensionärer. Det är väl alldeles självklart att det enda sätt vi kan klara välfärden på med en åldrande befolkning är att fler arbetar. Stiger produktiviteten, stiger lönerna i både privat och offentlig sektor, så det har ingen effekt. Vi får in mer skatteintäkter, men vi får också stigande kostnader. Det enda som kan påverka hur mycket skatteresurser vi har i samhället är hur många som arbetar och hur mycket de arbetar. Det är den grundläggande utgångspunkten för den politiska verksamheten . Man skulle kunna tro att Socialdemokraterna hade ett annat recept för att fler ska komma i arbete och fler ska arbeta mer, men det har man inte. Man är uppenbarligen övertygad om att detta med arbete är någonting dåligt. Det tror jag är en syn som Socialdemokraterna gör väldigt klokt i att ompröva. Sedan kan man naturligtvis angripa våra förslag om jobbavdrag, där man gör en skattesänkning på förvärvsinkomster. Det man då ska komma ihåg är att , och andra i vänstermitten-regeringar har lyckats göra det som Socialdemokraterna misslyckades med, nämligen att pressa ned arbetslösheten. Det är grundläggande att sysselsättningen i en ekonomi bestäms av hur många som vill arbeta och hur väl arbetsmarknaden fungerar. Det är arbetsutbudet och arbetsmarknadens funktionssätt som avgör sysselsättningsgraden. Så är det i alla tänkbara modeller för hur en arbetsmarknad fungerar. Detta inser inte Socialdemokraterna. De kan inte slita sig från synen att arbete är någonting dåligt, att arbete är någonting som man drivs till, som man härdar ut och utför tills man slipper. Jag kan inte dela den synen. Arbete är något i grunden bra. Vi gör därför mycket för att även äldre ska kunna arbeta: jobbavdrag, sänkta arbetsgivaravgifter, lättnader i olika delsektorer. Det kommer att bli en dramatisk effekt på skattekilen för äldre som vill arbeta, och det är många äldre som vill och kan arbeta ytterligare. Det vore väldigt, väldigt bra för om fler hade möjlighet att stanna kvar i arbetslivet. Men detta är inte det enda vi gör för de äldre. Vi gör stora satsningar på äldreomsorgen och kommer att göra ännu större satsningar på äldreomsorgen. En av de viktigaste utgångspunkterna inför nästa valrörelse kommer att vara att vi kommer att ha satsat ordentliga resurser på äldreomsorg och sjukvård. Vi har lovat förbättrade bostadstillägg för de sämst ställda pensionärerna. Allt detta ska genomföras, och det ska genomföras därför att vi vill minska klyftorna. Man ökar klyftorna när man driver bort människor från arbetsmarknaden. Klyftorna har ökat under socialdemokratisk regering, därför att man har drivit ut människor från arbetsmarknaden och varit oförmögen att se till att det uppnås full sysselsättning. 34 (): Jag vill återföra frågan lite till ämnet för dagen. Det handlar alltså om ålderspensionärernas ekonomiska situation. Jag ställde den enkla frågan: Hur kompenserar vi alla ålderspensionärer som drabbas av avgiftshöjningar, avgifter som de inte hade tidigare, utan att få någon som helst kompensation för det? Budskapet är uppenbarligen till andra grupper som inte arbetar: Ni kan gott ta avgiftshöjningarna för ni arbetar inte, oavsett skälet till att ni inte arbetar. Är det verkligen regeringens huvudbudskap att var ålderspensionärerna hör hemma är på arbetsmarknaden? Många ålderspensionärer har arbetat hela sitt liv och betalat skatt. De förväntar sig nu att faktiskt få hjälp på ålderns höst med alla de utgifter som de har. De pensionärer som verkligen vill arbeta ska vi naturligtvis inte lägga några hinder i vägen för människor är olika. Men det ska inte vara så att folk av ekonomiska skäl känner sig tvingade att arbeta. Så är det i andra delar av världen, där människor arbetar tills de nästan stupar för att kunna försörja sig. Vi har inte valt det systemet i , tack och lov måste jag säga. När man tittar lite närmare på de grupper som står utanför arbetsmarknaden ser man att det i många fall finns mycket goda skäl till det. Det finns människor som har brutits ned av ett hårt och tufft arbete. Den typiska långtidssjukskrivna personen eller förtidspensionären är en medelålders kvinna i vården som har arbetat i hela sitt liv till låg lön, med en väldigt tung arbetsbörda och i många fall i en dålig arbetsmiljö. Budskapet till henne nu är att hon inte vill arbeta och att om man bara gör det sämre för henne och andra i hennes situation, kommer hon att drivas tillbaka till arbetsmarknaden, jobben blir fler och pensionärerna får det bättre. Det är väldigt enkla samband här, samband som har väldigt lite med verkligheten att göra. Om man verkligen vill bryta utanförskapet, det vill säga att få människor i arbete, vilket jag tycker är en bra ambition, handlar det snarare om att förebygga problemen, att förebygga att människor blir utslitna, till exempel genom tung arbetsbörda och dålig arbetsmiljö. Den borgerliga alliansen gör nu tvärtom. I stället för att utöka arbetsmiljöarbetet för att just förebygga arbetsskador, sjukdomar och förtidspensioneringar gör man nedskärningar för med en tredjedel, det verk som har till uppgift att skapa en bättre arbetsmiljö. Också på görs det nedskärningar. Man ger nu huvudansvaret för sjukskrivna och förtidspensionärer, alltså ansvaret för att hjälpa folk tillbaka till arbetslivet. Detta rimmar väldigt illa med ambitionerna. Det känns som att moroten nästan helt har försvunnit och ersatts av en rejäl piska som man nu jagar sjuka, arbetslösa och förtidspensionerade med. Man lägger skulden på dem som har hamnat utanför, som ofta har blivit hårt åtgångna och faktiskt inte fått sin rätt, och ger dem dessutom sämre ersättning. Jag håller helt med om att utmaningen är att bryta utanförskapet, men det kan ju inte i första hand vara ålderspensionärerna som ska stå för den uppgiften. De förtjänar faktiskt att få vila av sitt liv. Och de ska inte behöva vända på varenda krona utan ska ha råd med en liten guldkant på tillvaron. Då menar jag inte hushållsnära tjänster, för det är inte många pensionärer som har råd att efterfråga sådana tjänster. Jag vill också upprepa min fråga: Om man nu ska göra det frivilligt för pensionärer att arbeta, varför då inte ta bort straffskatten för dem som anställer pensionärer ? 35 Finansminister (): säger här att vi ska återföra debatten till ämnet, men det hon vill göra är naturligtvis att föra bort debatten från frågan om hur vi ska få människor i arbete. Det har varit ett grundläggande tema för Socialdemokraterna att tala om allt annat än hur människor ska komma i arbete. Den grundläggande synen är att arbete är något man ägnar sig åt tills man stupar och att det är något som är dåligt. Kan man aldrig få höra en socialdemokrat som säger något positivt om arbete? Den ena gången är det en grupp som inte ska arbeta, den är det en annan grupp som inte ska arbeta. är det de äldre som inte ska arbeta. Finns det några som mår bra av att arbeta? Det är en mycket märklig samhällssyn som Socialdemokraterna har att det inte ska vara ekonomiskt tvingande att arbeta. Men vänd på det! Det ska naturligtvis vara självklart att människor ska ha en möjlighet att försörja sig själva. Vi har i två till så många människor som står utanför arbetsmarknaden som 1970. 1970 var inte ett nyliberalt mönsterland utan ett land som fungerade bra. Man talade om en svensk modell. Därefter har samhällsutvecklingen lett till att allt fler människor ställts utanför. Och det beror inte på, som antydde, att människor mår sämre. Människor mår mycket bättre än vad de gjorde på 50-och 60-talen. Arbetsmiljön är bättre än vad den var . Till exempel är de som är gamla väsentligt mer vitala än vad de var som hade slitits ut i den tidiga efterkrigstidens arbetsliv. Fler människor skulle kunna få plats på arbetsmarknaden. I andra länder är det fler som arbetar. Socialdemokraternas blindhet blir närmast parodiskt tydlig i inlägg om kvinnorna. Det är just kvinnorna som man har lagt på de tunga skattebelastningarna. Det är de som jobbar i en hierarkisk miljö, de som har tunga och tråkiga arbeten som behöver en ekonomisk belöning. Det är för dem vi ska ha lägst skatter, men för dem har man i Socialdemokraternas ofta lagt på så många skatter och så många inkomstprövade bidrag att det blivit marginaleffekter som ligger på . Det går att hitta exempel på en ensamstående mamma med två barn som förlorar av en extra inkomst om hon börjar arbeta. Hur kan man då stå och säga: Vi har skapat ett samhälle där kvinnor i vården ska ha möjligheter att arbeta? Det är ju precis det ni har misslyckats med. Ni har skapat ett samhälle där det inte lönar sig för människor att arbeta. Sedan är det naturligtvis så att äldre ska ha guldkant. Lyckas vi med vår politik om vi får upp sysselsättningen, återställer full sysselsättning så stiger skatteintäkterna. Då har vi råd med pensioner. Då stiger pensionerna extra mycket eftersom tillväxten stiger. Men vi har också råd med resurser till äldreomsorg. Vi har råd att hjälpa fattigpensionärerna. Vi har råd att ge anständiga löner till dem som jobbar i de här verksamheterna. Men med socialdemokraternas grundläggande synsätt, att man inte ska arbeta, att arbete är något dåligt, blir det ingen guldkant. Då blir det nedskärningar i äldreomsorgen. Då blir det utarmning av antalet särskilda boenden. Då blir det inte någon snabb utveckling av pensionerna, för vi har inte råd med det. Arbete bygger framtiden. Arbete är det som är kärnan i ett politiskt alternativ som hanterar globalisering, åldrande befolkning och utanförskap. Det är där Socialdemokraterna står tomhänta. Det enda man får höra från Socialdemokraterna är tirader om Ams och . Det är ett fattigdomsbevis att ett parti inte kan ha en politik som ens är i närheten av att leda till full sysselsättning. 36 (): När det gäller den ekonomiska belöning som till exempel fattiga ensamstående kvinnor enligt ministern förtjänar rör det sig ju om en rätt liten belöning för den som tjänar lite. Det är fortfarande de som tjänar mest som får den största skattesänkningen. Den här belöningen äts ju också upp av avgiftshöjningar. Det handlar om medicinkostnader, höjning i trafikförsäkringen, höjda hyror och så vidare. Det blir inte så mycket kvar av den här belöningen. Man kan ju säga att hon i alla fall får lite kompensation av det här så kallade jobbavdraget även om det blir plus minus noll eller till och med minus i slutändan. Men ålderspensionärerna får inte den här kompensationen. Vi har högkonjunktur . Vi har rekordtillväxt. Dessutom säljer regeringen ut statliga bolag och får in miljardbelopp. Det finns alltså verkligen pengar att ta av. Detta använder man för det här jobbavdraget och en massa andra saker men man använder det inte för att kompensera ålderspensionärerna. har vi en rekordtillväxt. Vi har nästan aldrig sett en sådan här utveckling förut. Om vi inte nu har råd att kompensera ålderspensionärerna ekonomiskt, när ska vi då få råd att göra det? Jag tycker att det är väldigt skrämmande att höra att det är långt in . har vi till och med arbetskraftsbrist. Det finns faktiskt en del branscher som skriker efter folk, där man inte får fram folk. Därmed kan man säga att sysselsättningen också är på mycket god väg att inte lösa sig, men det går verkligen åt rätt håll. Det var ju detta som var förutsättningen för att ålderspensionärerna skulle kompenseras. Svaret är alltså att långt in kanske pensionärerna kan få en lite bättre situation, men framför allt de rika pensionärerna i form av hushållsnära tjänster.