prot · GU0953 · 2007-01-24 00:00:00 — I den granskning i övrigt som har lett fram till slutsatsen att mycket har skötts klanderfritt är den här biten det som framför allt avviker som en bit där det har varit uppenbara problem, återkommande problem, strukturella problem med återrapportering och där man har brustit i de skyldigheter man har haft. Vi får förutsätta att det sköts bättre i fortsättningen och har, som Per sade, anledning att hålla ett extra öga på den här frågan. När det gäller den fråga som diskuterades, det svällande antalet tjänstemän i och liknande, finns det förstås anledning att följa den utvecklingen också. Det ska inte vara ett omotiverat växande. Det enda som går att förklara, åtminstone från min horisont, är att det tillsattes ett antal politiskt sakkunniga som en del av samarbetet mellan regeringen, och . Det var en självklar och naturlig del av den samarbetsmodellen, men det finns övriga stora delar av den här ökningen som jag tycker att det är lite svårare att hitta en förklaring till. När det gäller av beteckningar, myndigheter, organ och liknande framkommer det att det finns vissa svårigheter att definiera vad som är en myndighet, vad som är ett organ och i viss också mån vad som ska ha andra beteckningar. Här finns allmänt skäl att framhålla vikten av en transparent och begriplig organisation som är lätt att förklara, definiera och hitta rätt i för medborgarna och som är öppen och lätt att granska. Det tycker jag är det man kan säga med anledning av slutsatserna. Jag kan inte låta bli att även göra en annan reflexion, och det gäller frågan om vidtagna åtgärder med anledning av JO:s framställning och den långa listan på inkomna ärenden till regeringen och dess departement och hur dessa har hanterats och handlagts. Det finns säkert ärenden där man hade kunnat göra mer, men ofta finns det ingen anledning att ha några invändningar mot hur dessa ärenden hanterats. Jag kan ändå inte låta bli att säga att det finns en samhällstendens i det här som är tydlig och som växer fram. Det är en välfärd som krackelerar, myndigheter med slimmade organisationer och hårdbantade budgetanslag som gör det svårare att klara medborgarnas ökade behov av service. Jag ser verksamheter som inte längre klarar av att leva upp till förväntningar och mål från riksdag och regering. Jag ser medborgare som inte får sitt socialbidrag och som inte får sin sjukpenning, sin sjukvård eller sin färdtjänst, medborgare som hamnar mellan stolarna när kommun, landsting och staten drar åt svångremmen, psykiskt sjuka och missbrukare som kommer i kläm, starka medborgare som i allt högre grad tvingas att gå till de rättsvårdande instanserna för att få sina rättigheter tillgodosedda. När kommunen sviker går man till . När inte tillhandahåller sjukvård går man via vårdgarantin. har fått mer att göra. JO har fått mer att göra, sticker ut med sitt svenska myndighetsrekord vad gäller JO-anmälningar. Listan i betänkandet är lång och kritiken omfattande mot just . Det är bristande rättssäkerhet, dålig ordning på papperen, långa handläggningstider, många som utöver det får sin sjukpenning indragen. Vilka signaler sänder det? Känner sig människor tryggt förvissade om att de får sin sjukpenning den dag de blir sjuka? Nej, jag tror inte det. Trenden riskerar att fortsätta, och det är naturligtvis lite i gränslandet till diskussionen om det granskningsbetänkande som just nu ligger på bord. Men reflexionen kring denna fråga är ändå att det vi granskar när vi granskar hur man har handlagt och hanterat de här JO-framställningarna är, i åtminstone i vissa delar, den starkes rätt. Jag har inga invändningar mot slutsatserna i betänkandet, men jag vill ändå i det här sammanhanget understryka vikten av samstämmighet mellan mål och resurser när det gäller riksdags- och regeringsbeslut. Annars kommer trenden att fortsätta. Diskrepansen mellan mål och ambitionen å ena sidan och verkställighetsorganisationen och resurserna å andra sidan kanske ökar, och då kommer vi att få se ytterligare en ökning av JO-anmälningar med mera och ytterligare krav på regeringen och dess departement att hantera enskilda ärenden, enskilda klagomål. 66 (): Jag ska uppehålla mig helt kort vid ett av de ärenden som utskottet granskat, nämligen beslut om befrielse från energiskatt och koldioxidskatt på visst motorbränsle inte därför att granskningen har lett till några anmärkningar utan därför att ämnet i högsta grad är aktuellt och väsentligt. Det kan också vara intressant att ge lite beröm åt regeringen. Vi har hört en del klagomål tidigare. nåddes en politisk överenskommelse om innehållet i ett nytt energiskattedirektiv. Direktivet skulle ge medlemsstaterna betydande frihet att utforma system för att skattemässigt gynna biodrivmedel inom ramen för EG-fördragets statsstödsregler. Medlemsstaterna fick således tillämpa fullständig eller partiell skattebefrielse eller skattenedsättningar bland annat i fråga om skattepliktiga produkter som används inom pilotprojekt för teknisk utveckling av mer miljövänliga produkter för bränslen från förnybara källor. Beslutet om skattebefrielse som regeringen tog och som mynnade ut i att ett tiotal projekt sattes i gång granskades av kommissionen , och man fann att stödet var förenligt med riktlinjerna för statligt stöd till skydd för miljön. Projekten ska innehålla ett tekniskt nyhetsvärde som syftar till teknisk utveckling av produkter och bearbetning för framställning av biobränslen, och stödet ska vara nödvändigt för att projektet ska kunna fortsätta. De som ansöker om stöd kan fritt välja leverantör av de råvaror som ska användas. Regeringen har i proposition 2006/07:13 Anpassningar av energibeskattning till energiskattedirektivet, m.m. föreslagit en rad ändringar i lagen om skatt på energi. I propositionen framhålls att i har regeringen genom särskilda beslut gett skattebefrielse för till exempel etanol och rapsmetylester som används som drivmedel. Beträffande biobränslen som används som drivmedel finns nu ett statsstödsgodkännande av en strategi för hur skattelättnader ska ges på detta område. Regeringen har för avsikt att lämna förslag till lagändringar som är nödvändiga för att skattestrategin för alternativa drivmedel ska kunna tillämpas. Den nuvarande generella skattefriheten på koldioxidneutrala drivmedel kommer att behållas. Regelverk som gör det möjligt att utveckla nya typer av drivmedel är av största betydelse. Den tidigare regeringens ambitioner på detta område har varit goda, och den nuvarande regeringen fortsätter detta arbete och utvecklar regelverket och lägger fram förslag på lagändringar som kommer att gynna utvecklingen av miljövänliga alternativ. Jag yrkar på godkännande av utskottets anmälan. 67 (): Som så många andra har sagt tidigare är utskottet enigt i betänkandet. Jag skulle ändå vilja ägna åt den del av betänkandet som tar upp frågan om myndigheter och organ i . Denna del av betänkandet är särskilt viktig och förtjänar extra uppmärksamhet eftersom det har betydelse för offentlighetsprincipen. har en omfattande offentlighetsprincip som vi ska vara stolta över. Förutom musik och skog är den kanske den främsta exportvaran till omvärlden som vi har. Öppenheten motverkar maktmissbruk från offentliga myndigheter, och den ger medborgarna möjlighet att utkräva ansvar. Offentlighetsprincipen utgör därmed ett fundament för rättssäkerheten och för rättsstaten. Det avsnitt i betänkandet som jag vill prata om granskar den djungel av myndigheter och organ och den snårskog av olika begrepp, såsom samordnare, utredare, kommittéer, råd, delegationer, nämnder, arbetsgrupper med mera, som finns inom och utom . Jag har själv svårt att fatta begreppen och hur de hänger samman, och då lever jag ändå med dessa begrepp och jobbar med detta. Frågan är då hur allmänheten uppfattar detta. Hur lätt är det för en medborgare att förstå sammanhanget och få klarhet i till exempel vem man vänder sig till när man vill begära ut handlingar, vem man vänder sig till om man vill överklaga att man inte fått ut handlingarna, vem det är som ansvarar för en myndighet, vem det är som utför en utredning och varför, när den ska vara klar och vad den handlar om? Risken är att den byråkratiska djungeln är för förvirrande och komplicerad och att öppenheten och offentlighetsprincipen därför blir lidande. Då kan offentlighetsprincipen inte utnyttjas av just dem som den faktiskt är till för. Det är jätteviktigt att , och också för den delen, är så öppna, klara och tydliga som möjligt när en ny myndighet, samordnare eller utredning tillsätts. Först och främst är det viktigt att namnet på till exempel en utredning speglar det syfte som den faktiskt har. Det ska vara lätt att förstå vad den sysslar med. Vidare är det viktigt att allmänheten på ett enkelt sätt kan söka information och ta reda på vem det är som ansvarar för utredningen, hur länge utredarna ska vara verksamma och vad de faktiskt ska sysselsätta sig med. Jag är övertygad om att regeringen kan ha god användning och dra stor nytta av de slutsatser och de tidigare utredningar och granskningar som vi hänvisar till i betänkandet och att vi kan få en bättre demokrati och en större öppenhet och tydlighet . 68 (): Jag ska säga några ord om den del av betänkandet som handlar om regeringskansliärenden. Utgångspunkten är att regeringsärenden beslutas av regeringen kollektivt. Så kallade regeringskansliärenden utgör undantag från den regeln och kan avgöras av enskilda statsråd och tjänstemän. För att förtydliga bilden av vilka ärenden som kan anses vara regeringskansliärenden har utskottet kartlagt beslutsfattande. Varför är då detta viktigt att granska? Det är en fråga om demokrati att makthavarna följer de regler som finns om beslutskompetens dels för att reglerna är fastslagna i demokratisk ordning, dels för att politiskt beslutsfattande som delegeras i alltför många led ökar avståndet mellan beslutsfattaren och de parlamentariker som kan ställas till svars i allmänna val. Det är också viktigt för genomskinligheten i statsapparaten att det verkliga beslutsfattandet sker enligt de principer som medborgarna kan ta del av genom offentliga dokument. Utskottet har behandlat liknande ärenden 1977 i en granskning av regeringskansliärenden, i en granskning av formerna för utrikespolitiska beslut och i en granskning av näringsministerns nomineringar av ledamöter i statliga bolagsstyrelser. Den utredning som har gjorts omfattar ärenden i protokoll för , drygt 4 000 stycken. Av dem är huvuddelen ärenden som rör administration inom de olika departementen, såsom personal- och lönefrågor. Utöver statistiken har utskottet också tittat på enskilda regeringsbeslut. I några fall har beslut fattats utan att det har funnits beslutskompetens och ekonomiska medel har betalats ut på ett sätt som inte stämmer överens med regelverket. Det har också förekommit ett förordnande till en bolagsstämma utan regeringsbemyndigande. Man kan dock konstatera att det i samtliga fall har handlat om smärre förbiseenden. I ställningstagandet slår utskottet fast att undantagen från regeringens kollektiva beslutsfattande ska vara få och tydligt avgränsade. Enligt utskottet visar granskningen att det inte har funnits någon tendens till att ha ett alltför vittgående beslutsfattande, men vi har också funnit att det kan behövas förtydliganden i de regler som sätts upp. Det ska alltid framgå tydligt vem som är ansvarig för olika kostnader och vad i ett beslutsdokument som utgör själva beslutet och vad som utgör recitdelen. Sammanfattningsvis kan man alltså säga att inga allvarliga fel har upptäckts i granskningen, men att det ändå är viktigt att denna typ av granskningar även fortsättningsvis görs. 69 i (s): Jag hade inte för avsikt att gå upp i debatten, men jag kunde inte låta bli när vi fick i mitt tycke lite oförtjänta påhopp från och . Vi är ett enigt utskott, och det tycker jag är jätteviktigt att markera. KU har legitimitet. KU ska kontrollera och titta på de olika områdena oavsett politisk färg i och oavsett vilken regering vi har. Vi måste vara otroligt samstämda i denna syn. Jag håller med när hon pratar om konspirationsteorier. Jag känner att det var lite av den inriktningen i det som representant tog upp här. Vi har noterat att antalet har ökat i vissa delar när det gäller kansliets personal. Men i vårt betänkande ser man att det också står att det har skett en omorganisation. Det har flyttats personer från UD till förvaltningen. De som har tillgång till betänkandet kan titta på s. 11. Där ser man att antalet tjänstgörande i faktiskt har minskat från 3 642 personer till 3 608. Det är ingen ökning, utan det är tvärtom en minskning. måste väl också hålla med om att det sker en förändring i omvärlden, och att har en ganska stor uppgift i att hänga med i denna. Det började när vi hade ordförandeskapet i EU. Vi har också större krav på oss när det gäller att möta de frågor som diskuteras i EU. Det finns även en annan omvärld, som ligger utanför den europeiska gränsen. Allmänheten kräver större tillgång till information. Jag kan tänka mig att också utvecklingen av Internet är en av orsakerna till att allmänheten vill se vad det är som händer inom politiken. Det ska vi väl se som något jättepositivt! Vi kan se på utvecklingen här i bara som jag har haft förmånen att få sitta här. Vi har en webb-tv som har gjort att allmänhetens intresse för de frågor som tas upp och det som försiggår inom riksdag och regering har ökat otroligt. Jag hör när jag kommer ut att människor ser oss, och förhoppningsvis hör de också vad vi säger. Det här ställer också högre krav på en administrativ del. Vi ställer högre krav från på de dokument vi vill ha från regeringen. Det händer alltså saker och ting. Vi kanske inte kan få en förklaring till varje enskild anställning. Det ska vi inte heller begära. Men jag tycker att det är viktigt att utskottet fortsätter att följa detta. Det har vi gjort som jag har varit med i alla fall; vi har tittat på utvecklingen. Det är jätteviktigt. Det är samma sak när det gäller bidragen. Vi tittade på 2004. Det är viktigt att vi följer vad vi faktiskt har granskat i . Det är bidrag vi har tittat på. Vi har fått ett svar från regeringen att man har gjort en förändring i början på 2006. Men även här, om har läst rapporten från , säger man att volymen av bidrag har minskat. har regeringens bidrag halverats från 3,4 miljarder till 1,5. Jag tycker att vi ska hålla oss till sanningen. 70 () replik: tyckte att det var oförtjänta påhopp. Jag tror att vi ska vara så kritiska som möjligt i de här ärendena. Det är inte våra pengar vi använder utan medborgarnas pengar. Det är inte vår makt vi utövar, utan det är medborgarnas delegerade makt. Vi som har det otroliga privilegiet att göra det måste tåla granskningen. Ni måste kunna granskas. Du kan inte mena att det är en partipolitisering om man granskar det ni har gjort och om ni får kritik för det ni har gjort. Jag kommer att vara lika kritisk eller mer kritisk mot vår egen regering, men den har inte haft chansen att bli granskad. Det var ni som granskades, och det är vad ni gjorde som helt enkelt inte duger. Om du inte räknar kan du på s. 11 konstatera, som jag sade i mitt anförande, att antalet anställda i ökade som det finns underlag från, . Till detta finns det ingen förklaring som duger. Du kommer med några, och din kollega gjorde det också. Det är mycket möjligt att det är så. Men jag har sagt att vi har en skyldighet att erbjuda medborgarna en förklaring som duger. Det finns inte i det här betänkandet. Då kan somliga komma med olika tolkningar. När vi inte har gett en tolkning som duger kan vi inte klandra om medborgarna hittar på det ena och det andra. Det är vår skyldighet. Ni har fallerat, inte minst regeringen, när det gäller den här skyldigheten, och det måste man nog reparera. 71 i (s) replik: Vi är fullständigt överens om att vi har en granskande uppgift. Finns det kritik, så ska det riktas kritik. Jag är jätteglad att vi är eniga i det här betänkandet. Vi är kritiska när det gäller bidragsdelen. Vi i vårt parti försvarar inte för en sekund hanteringen av bidragen, att det inte förs dokumentation, att det inte är ordentligt angivet hur man ska återrapportera och att det inte sker en återrapportering. Jag anser det egentligen är ännu mer allvarligt att det är kommuner, landsting och andra myndigheter som inte återrapporterar. Det är ju vi som ska föregå med gott exempel. Att en enskild bidragsorganisation inte mäktar med att göra stora fina dokument för en återrapportering kan jag ha en viss förståelse för, och det behöver vi inte ha heller, men att våra egna myndigheter inte gör det är inte bra. Det är vi kritiska till, och vi ska hålla en nagel i ögat på dem , oavsett vilken regering som sitter på andra sidan vattnet. Det är vi fullständigt överens om. Men vi måste hålla oss till sanningen och siffrorna. Om man räknar bort UD, säger du. Varför ska vi göra det när vi har en total organisation? Som en förklaring, som du är ute efter, skriver man faktiskt att man har gjort en omorganisation och flyttat personal. Arkiv- och registratorsfunktionen har förts till förvaltningsavdelningen. Är det inte en form av förklaring? Vi ingick ett samarbete med och , som redovisade, och vi har faktiskt skrivit att här utökade vi med 25 politiska handläggare för att åstadkomma ett bra samarbete. Är det inte en form av förklaring? Man kan tycka illa om det. Det är en annan sak. Men visst är det en förklaring. 72 () replik: Varför ska vi inte räkna in ? Av en mycket enkel anledning, det finns inte siffror som går längre tillbaka än 2003. Jag har diskuterat den långsiktiga utvecklingen som bara kan beläggas genom de siffror som inte gäller . Där kan man på s. 11 konstatera en ökning av antalet anställda . Det måste få en bra förklaring. Det är inte en tillfällighet. Det är inte en händelse. Det handlar inte om en omorganisation. Det gäller utan avbrott under den socialdemokratiska regeringstiden. Låt mig ta upp en annan sak. Tycker du inte att det är anmärkningsvärt att bidragsärendena ökar , det vill säga från 1 273 till 1 664? Det är alltså 391 fler ärenden. Är det inte något som vi åtminstone borde diskutera och tala om varför detta hände? Du säger att det blir mindre om man tittar på det totala beloppet . Det kan stämma, och det ska också diskuteras. Men är inte den här ökningen på någonting som vi har en skyldighet att säga något om? Och vad händer 2006? Det vet vi inte. Det blir mycket intressant att granska valåret. Blev det en ökning på eller ? Vad hände då? Vad pekar detta på? Jag menar att om vi inte förklarar det på ett noggrant sätt kan somliga ge en annan förklaring, och det är inte bra för demokratin. Det är inte bra för någon av oss. 73 i (s) replik: Jag undrar om du har läst den här rapporten, . påpekar faktiskt att har gett ett tillkännagivande till regeringen att bidrag undantagsvis ska hanteras av regeringen. Man har faktiskt tittat på hela den här perioden och säger att regeringen har lyssnat här. Det kan säkert finnas vissa år eller vissa delar av år där bidragen ökar på grund av att något speciellt projekt. Det handlar kanske om ett speciellt område som regeringen har anslagit medel till och där det är väldigt viktigt att jobba. Det finns kanske något i omvärlden eller i som gör att vi måste sätta fokus på det. Då plockar regeringen upp ett ämne och anslår medel till det. Jag tycker inte att det är så konstigt. Det är kanske inte ens KU:s uppgift att lägga sig i detta. Vi ska titta på om man följer det administrativa regelverk som finns. Gör man ordentliga ansökningar? Gör man ordentliga uppföljningar? Gör man återrapporteringar? Det är vår uppgift, och det tycker jag att vi ska fortsätta att sätta fokus på. Vi är definitivt inte nöjda. Jag är den första att hålla med där. Jag har jobbat inom verksamhet och själv sökt bidrag. Jag vet hur viktigt det här är. Det är faktiskt medborgarnas skattepengar, som du påpekade i början. Vi är fullständigt överens om det. Jag tycker att du ska kika lite i den här boken också. Då håller vi oss till fakta, och jag tycker att det är det vi ska diskutera. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 10 §.) Föredrogs justitieutskottets betänkande 2006/07:JuU2 Vapenamnesti (prop. 2006/07:20). 74 (): Jag ska börja med att konstatera att utskottet har skrivit sig samman ganska väl i det här betänkandet, men på några punkter vill jag ändå lämna några kommentarer. Innan jag glömmer bort det yrkar jag bifall till reservation 2 i betänkandet. Vi kan notera att det tidigare vapenamnestiärendet, som beslutades i 1993, gav ett stort och positivt resultat. Det kom in mycket vapen och mycket ammunition. Man kan konstatera att det som då kom in inte kunde användas okontrollerat, och förmodligen förvarades de vapen och den ammunition som kom in på ett både otillåtet och okontrollerat sätt. Det finns en strävan att försöka få bort så mycket illegala vapen som möjligt i samhället, att de inte ska vara i omlopp. tror jag inte att denna vapenamnesti löser problemet med den illegala användningen eller kriminella elements användning av vapen i samhället dem kommer de förmodligen över på många olika sätt men det är ändå bra att minimera antalet vapen som det inte finns tillåtelse att ha. Dessutom tror jag att dessa vapen förvaras på ett konstigt sätt. Vi kan se att en del motioner som inlämnats under allmänna motionstiden tar upp frågan om vapenförvaringen och att den på något sätt skulle lättas. Ett sätt att behålla en trovärdig vapenlagstiftning är genom att vara ganska restriktiv just när det gäller vapenförvaringen samt att tillsynsverksamheten sköts på ett bra sätt. Jag vill nämna detta. De vapen som är aktuella är i första hand de som är avsedda för jakt och målskytte. Man kan ställa sig frågan varför vi över huvud taget ska ha en vapenamnesti. Som Vänstern mycket riktigt påpekat i sin motion finns det lagstiftning om att man kan lämna in vapen när som helst och slippa åtal om det inte är påkallat ur allmän synpunkt. Jag tror emellertid att misstänksamheten hos dem som har sådana här vapen är stor. De kan inte riktigt kontrollera vad som är befogat ur allmän synpunkt; de har det inte riktigt klart för sig. Just därför tror jag att vi behöver den här typen av benådningsomgångar där man utan att bli ifrågasatt kan lämna in sina vapen. Som ni kanske redan noterat är vi för den vapenamnestilagstiftning som regeringen föreslår, men vi tycker att tiden är för kort. Vi skulle gärna vilja förlänga den till att gälla till och med augusti, alltså i stället för tre. Motivet till det är att det tar tid att få genomslag för informationen om vapenamnestin. Även om man satsar hårt på informationen kommer det ändå inte att gå fram alldeles meddetsamma, utan det behövs ordentligt med tid för informationsdelen. Därefter behöver de som har sådana vapen tid till att tänka efter, fundera över, om de ska lämna in dem och vad som krävs av dem. Dels behöver de kanske söka reda på informationen, dels ha lite tid för att praktiskt ordna det hela. Jag tycker alltså att vi kunde vara lite generösare med tiden och att majoriteten kunde utsträcka sig till att gå med på det. Det skulle inte skada frågan. 75 (): Regeringen har föreslagit en vapenamnesti . Den ska införas . I propositionen sägs att det övergripande syftet är att minska antalet vapen som innehas utan tillstånd. Vem som helst i denna kammare kan ställa upp på att vi vill ha färre vapen i omlopp i vårt samhälle. Men jag tycker att propositionen tydligare skulle ha underbyggt varför behovet av en vapenamnesti nu är så stort. Det hade varit bra. Vad gäller den särskilda åtalsregeln, som vi nämner i vår motion, gjordes det en ändring i 9 kap. 7 § vapenlagen, vilket innebär att om ett vapen lämnas in till polisen ska åtal endast väckas om det är motiverat från allmän synpunkt.