prot · GV0936 · 2007-12-04 00:00:00 — Det viktigaste instrumentet för byggnation ligger inte på riksdag och regering utan på att kommuner och regioner verkligen har planer och en strategi för hur de vill att deras städer och regioner ska växa. Då gäller det att också ha planer som gör att man kan bygga när det är högkonjunktur och har möjlighet att göra det. Jag vill också kortfattat säga att det är viktigt att man ser till att byggandet fortsätter oavsett om det är fråga om villor och bostadsrätter. Genom att man bygger villor och bostadsrätter får man nämligen en flyttkedja som är positiv. Detta möjliggör att hyreslägenheter i slutändan blir lediga. Jag tror att det också är viktigt. 28 (): citerade ur indikatorer på s. 1. Men det är 19 sidor till. Jag vet inte om han inte har orkat läsa vidare. Men jag vill citera från s. 3: Men branschen plågas av växtvärk. Det är brist på arbetskraft, på byggmaterial och på andra resurser. Det kan leda till att byggstarter förskjuts. Det har även förekommit många uppgifter om kraftigt ökade byggpriser . angav två av tre byggföretag i konjunkturbarometern att bristen på arbetskraft är främsta hindret för verksamheten. På s. 5 i prognoser för bostadsbyggande i flerbostadshus ser man att det är fråga om 22 2006, 22 2007 och 22 2008. Det är alltså i princip oförändrat. På s. 16 kan vi när det gäller antalet påbörjade bostäder konstatera en ökning totalt sett från till . För flerbostadshus är det , och för småhus är det . På något sätt måste man balansera informationen och kritiken. Enligt augustimätning tror dessutom av byggföretagen att det blir oförändrat eller bättre. Produktion av småhus och bostadsrätter bör rimligtvis också frigöra hyresrätter när människor flyttar till nybyggda bostäder. 29 Statsrådet (): Man kan fortsätta denna diskussion om vad som egentligen styr bostadsbyggandet. Man kan exempelvis gå till en departementsskrivelse som en arbetsgrupp inom det då s-styrda upprättade om att bostadspolitikens utgiftsnivå har mycket ringa betydelse för bostadskonsumtionens omfattning, alltså att det som vi lägger i budgeten för bostadspolitiken betyder väldigt lite för hur mycket som byggs. I denna skrift står följande: En entydig slutsats av det redovisade materialet är att bostadspriser och bostadsbyggande i de nordiska länderna styrs av likartade makroekonomiska förhållanden och i stort sett är opåverkade av strukturella olikheter och olikheter i sektorpolitik. Tillväxt, disponibla inkomster, inflation och räntor är alltså avgörande för utvecklingen inom bostadssektorn. Nyproduktion av bostäder är i alla de nordiska länderna direkt relaterade till prisutvecklingen i bostadsbestånden. På ett annat ställe skriver man att man finner att tidigare och nuvarande omfattning på de offentliga utgifterna i bostadspolitiken inte heller tycks ha någon stor betydelse för bostadskonsumtionens omfattning. har i huvudsak en bostadskonsumtion som är bestämd av dess välståndsnivå snarare än av bostadspolitiska stödsystem. säger här att det framöver kommer att bli dyrare att bo i hyresrätter. Jag vet inte varifrån han har fått den siffran. för privatekonomi har gjort en jämförelse och tittat på hur det här kommer att se ut framöver. De har tittat på alla faktorer som rör ekonomin för boende. De har gjort en jämförelse mellan , alltså om ungefär en månad, och , . Enligt den jämförelsen får barnfamiljen som bor i en hyreslägenhet mer kvar i plånboken jämfört med hur det såg ut . Däremot kan den familj som köper ett radhus få mindre över jämfört med hur det såg ut för den som hade ett nyinköpt radhus. Det här förklaras bland annat av höjda löner, sänkt inkomstskatt och måttliga hyreshöjningar detta som räntan höjts från till . De hyreshöjningar som skett har ju varit i en helt annan klass, så jag tror att det är viktigt att studera helheten i den ekonomiska utvecklingen för hyresgästerna. efterlyser också storsatsningar på området. Ja, vi kan väl titta i den socialdemokratiska budgetmotionen för att se vad som finns där. Vi fasade ut räntebidrag, investeringsstöd och investeringsstimulanser. Det har ni ganska kraftigt kritiserat. Men i er motion ser man att den återställare som ni nu bygger ert resonemang på inskränker sig till i ett väldigt kraftigt begränsat investeringsstöd och en mjukare avtrappning av räntebidragen . Detta ställs mot de 3 miljarder som har försvunnit. Det skulle vara intressant att höra enligt vilka principer som och övriga tror att de ska kunna ersätta de 3 miljarder som fasats ut och hur pass effektivt det är att i med en sådan resursbrist som vi upplever lägga in stora statliga subventioner i en redan överhettad byggsektor. 30 (): Det går inte att bara säga att man är positiv till bostadsproduktion och till hyresrätter utan att föra en sådan politik att det verkligen byggs och blir fler hyresrätter. Den borgerliga regeringen för inte en sådan politik . Ni bara pratar alltmedan nyproduktionen långsamt sjunker och inga nya hyresrättsprojekt dras i gång. Jag vill återigen klargöra vad vi socialdemokrater vill. Vi vill införa ett nytt investeringsstöd som stimulerar byggandet av billiga och miljövänliga hyresbostäder samt stimulera produktionen av mindre lägenheter till låga hyror. Vi vill också komplettera vårt tidigare investeringsstöd med krav på att produktionen och driften av nya fastigheter ska vara miljövänliga och resurshushållande. Vidare anser vi att ett nytt bostadsfinansieringssystem måste till. Därför föreslår vi att anvisar det här står i vår motion , och ytterligare . Med detta vill vi få en god balans mellan olika upplåtelseformer, stimulera byggandet av hyresrätter som lär ha blivit en bristvara i landet och främja byggandet av fler studentlägenheter med låga hyror. Vi vill också uppmuntra till ett nytänkande kring upplåtelseformer och till ett miljötänkande. Mot denna politik står statsrådet med en ovilja beträffande statliga engagemang för att få till stånd fler bostäder. Bostadspolitiken är för statsrådet inte en del av välfärden utan en privat fråga som var och en själv får sköta. Det är en omodern och ensidig satsning på bara ägande i boendet. Den borgerliga regeringen i faller alltmer isär , även på bostadspolitikens område. 31 Statsrådet (): Ja, det är alldeles rätt att Socialdemokraterna vill satsa först 250 miljoner och sedan 600 miljoner och därefter på byggföretagen som ju går på högvarv och som gör miljardvinster. Vår politik går i stället ut på att satsa på de hushåll som ska bo i husen. Vi tror att det är en viktigare och mer träffsäker användning av skattemedel än att i en överhettad byggsektor skjuta in några i tron att detta förändrar bostadsköerna, att det förändrar saker för de människor som står i de bostadsköer som Socialdemokraterna lämnade efter sig. säger att det här är en privat fråga för oss, men så är det inte. Vi tror inte att vi, för att kunna lyfta bostadsbyggandet i till den nivå som finns i våra grannländer, kan fortsätta med en politik som lett till att det i har byggts ungefär hälften så mycket per invånare som det har byggts i , och . Därför måste vi hitta vägar så att människors efterfrågan på bostäder också kan kanaliseras till ett ökat byggande. Då har subventionspolitiken inte varit någon väg till framgång. Det vi nu ser är en avmattning ja. Den beror på, som vi har sagt, höjda räntor och på en osäkerhet kring förhållandena på bostadsfinansieringsmarknaden. Det går inte att lösa med ökade subventioner, utan det handlar om långsiktigt stabila villkor. Där hoppas vi på att, gärna tillsammans med Socialdemokraterna, kunna hitta vägar framåt till en social bostadspolitik som gör att också de som har små resurser kan hitta en bra bostad att bo i. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2007/08:216 om de bostadspolitiska målen 32 Statsrådet (): har frågat mig om dels hur rätten till bostad tryggas, dels varför målsättningen att skapa förutsättningar för alla att leva i goda bostäder till rimliga priser tas bort samt när målen om långsiktigt väl fungerande bostadsmarknader har uppnåtts. Regeringen tar regeringsformen på yttersta allvar. Att vi på något sätt skulle undandra oss ansvaret för att trygga rätten till bostad är ett grundlöst påstående. Tvärtom är det nu som förutsättningar skapas för att bryta den negativa utveckling som varit under det långvariga socialdemokratiska regeringsinnehavet. Marknaden, som verkar misstro så, är i själva verket central för bostadsproduktionen, och det är statens uppgift att skapa goda långsiktiga marknadsvillkor så att bostadsbyggandet därmed kan baseras på konsumenternas efterfrågan. Vi har infört, och vi avser att införa, flera åtgärder för att stärka konsumenterna. ansvarar kommunerna för att skapa förutsättningar för alla kommuninvånare att leva i goda bostäder. Interpellanten undrar vidare varför regeringen föreslår att målsättningen att skapa förutsättningar för alla att leva i goda bostäder till rimliga kostnader tas bort. Här vill jag passa på att säga att påstående, att regeringens förslag till nytt mål skulle inskränka sig till väl fungerande bostadsmarknader, inte riktigt stämmer. Regeringens förslag enligt budgetpropositionen är långsiktigt väl fungerande bostadsmarknader där konsumenternas efterfrågan möter ett utbud av bostäder som svarar mot behoven. I motsats till den tidigare regeringen utgår alltså regeringen i sin politik från den enskilda människans behov och efterfrågan och från individernas fria vilja och val. Jag kan tillägga att Byggindustrier anser att regeringens förslag om ett nytt bostadspolitiskt mål är en tydlig och glädjande markering med ett mål för bostadsfrågor där konsumenternas efterfrågan sätts i centrum. har även frågat när regeringens föreslagna mål om väl fungerande bostadsmarknader har uppnåtts. Att efter regeringsskiftet tro sig snabbt kunna komma till rätta med alla de missförhållanden som skapats på bostadsmarknaden under långvarigt socialdemokratiskt styre vore väl optimistiskt. Den förra regeringen lämnade efter sig en bostadsmarknad som kännetecknades av utanförskap, handel med svartkontrakt, lågt bostadsbyggande och bostadsbrist. ökade exempelvis bostadskön i med 100 000 personer. ökade antalet kommuner med bostadsbrist från 61 kommuner till inte mindre än 122 kommuner enligt . I dessa kommuner bor inte mindre än av befolkning. I byggs det ungefär tre bostäder per tusen invånare medan det i länder som och byggs ungefär sex bostäder per tusen invånare. Bostadsbyggandet i har, trots den tidigare regeringens subventioner, legat på låga nivåer internationellt sett. Regeringen har påbörjat arbetet med att bringa reda i den situation som den förra regeringens havererade bostadspolitik skapade. 33 (): Jag får tacka statsrådet för svaret. Det känns tryggt att veta att regeringen tar regeringsformen på yttersta allvar. Jag undrar varför regeringen med i spetsen inte bjöd in oss från oppositionen för att försöka få en politisk enighet om de bostadspolitiska målen. Det gjorde vi i den tidigare regeringen. beslut om det bostadspolitiska målet 2002 antogs i bred politisk enighet. Trots att det ännu rådde oenighet om vilka bostadspolitiska medel som borde användas för att uppnå målet kunde alla partier enas om vilka frågor som var viktiga att beakta i det politiska arbetet på området. När genom ett beslut skulle bekräfta det bostadspolitiska målet valde två partier, Moderata samlingspartiet och , att frångå den gemensamma linjen. Det kan konstateras att samtliga allianspartier nu tycks ha frånträtt sina tidigare ställningstaganden när regeringen föreslår att det då gällande målet ska upphävas och ersättas med två nya mål, som läggs fram utan att de har föregåtts av någon som helst diskussion med oss i oppositionen eller med övriga intresseorganisationer. Av svaret att döma har man i alla fall lyssnat på synpunkter från Byggindustrier. Varför väljer man att dela upp målet i två delar? Enligt regeringens nya inriktning för målet för bostadsfrågor ska grunden för bostadspolitiken inte längre vara att sträva efter att skapa förutsättningar för att alla ska leva i goda bostäder till rimliga kostnader och inte heller att boende och bebyggelsemiljö ska bidra till jämlika och värdiga levnadsförhållanden. Det nya målet handlar i stället om att skapa fungerande bostadsmarknader. Det är helt att bortse från bostadspolitikens sociala dimensioner. Marknaden kan inte på egen hand ta ansvar för alla de krav som dagens samhälle ställer på bostadspolitiska insatser. Det kan gälla krav som följer av befolkningsförändringar, av stora invandrar- och flyktinggrupper, en ökande andel äldre samt stora ungdomsgrupper eller förändringar på arbetsmarknaden. Det kan också gälla de särskilda problem som finns på lokala överhettade bostadsmarknader med kraftigt stigande bostadspriser, eller i de delar av landet där jag bor där många bostäder står tomma och där efterfrågan helt saknas. Insatser krävs också för de ekonomiskt svaga grupper som inte har möjlighet att hävda sig på bostadsmarknaden, där andelen hyresrätter hyresbostäder kraftigt minskar och nyproduktionen inriktas på dem som kan betala mest. För att dessa frågor ska ägnas politisk uppmärksamhet är det nödvändigt att i det bostadspolitiska målet framhålla att alla ska omfattas av samhällets insatser och att politiken ska grundas på ett socialt ansvarstagande. Jag blev så sent som uppringd av en samhällsmedborgare som var mycket orolig över var studerande, förtidspensionärer och arbetssökande ska bo . Enligt finns det ett bostadsöverskott bara i inland. Ska de grupperna bosätta sig där ? Är det det som är tanken? följer de grupperna inte heller med i löneutvecklingen i samma utsträckning som de som har arbete, och de klarar därför inte av de hyreshöjningar som blir följden av er politik. Varför, , tar regeringen bort målet om att skapa förutsättningar för alla att leva i goda bostäder till rimliga priser? 34 Statsrådet (): frågar mig varför vi tar bort målet att alla ska ges förutsättningar att leva i goda bostäder till rimliga kostnader. Jag ska läsa upp de mål vi har. De är delade i två eftersom det rör två departement. Det ena är mitt område som gäller bostadsfrågor och det andra är samhällsbyggande, det vill säga hos på . Målet för bostadsfrågor är långsiktigt väl fungerande bostadsmarknader där konsumenternas efterfrågan möter ett utbud av bostäder som svarar mot behoven. Målet för samhällsbyggande är en ändamålsenlig samhällsplanering och ett hållbart samhällsbyggande som ger alla människor en från social synpunkt god livsmiljö, där en långsiktigt god hushållning med mark, vatten, naturresurser och energi samt ekonomisk tillväxt och utveckling främjas. Jag tror att om människor skulle få bostäder utifrån hur målen formuleras mer eller mindre poetiskt vore saken enkel. är det inte så att målen har lett till att alla människor har fått förutsättningar att leva i goda bostäder till rimliga kostnader. Jag nämnde i min inledning att som målet har gällt har bostadsbristen spridit sig från 61 till 122 kommuner. Hur kommer det sig, , trots att ni har haft så goda målsättningar, att bostadskön i har ökat med 100 000 personer ? Sanningen är naturligtvis att vi kan vara eniga om målen, men det är betydligt större bekymmer att hitta vägar till att nå målen. Ni har prövat era mål och era vägar. Det har lett till de resultat som jag just har nämnt här. Vid en jämförelse med våra nära grannar i har det byggts hälften så mycket i . Jag undrar om verkligen tycker att det är en metod som vi ska återgå till om vi ska försöka få en kraftig ökning av bostadsbyggandet. Man kan naturligtvis alltid fråga sig vi har haft den debatten om det som ni erbjuder i er motion, , är en ny subvention till de byggföretag som gör miljardvinster och som inte får tag på arbetskraft, är rätt metod. Jag lyssnar gärna på utlåtande om det. 35 (): En bra bostad är en social rättighet för var och en i vårt avlånga land. Landet ser olika ut. Hur det ser ut i är inte likadant som i mina hemtrakter. För många, men tyvärr inte alla, är det en självklarhet att man ska ha ett bra boende. Den borgerliga regeringen, med i spetsen, för en politik med krav på marknadshyror, utförsäljning av hyresrätter och nedskärningar i samhällets stöd till byggande. Det leder till ökade klyftor. Vi kan aldrig acceptera en kraftigt segregerad bostadsmarknad. Alla har rätt att bo bra. Den borgerliga regeringen vill avskaffa målet att ge alla förutsättningar att leva i goda bostäder till rimliga kostnader. Vi anser att dagens hyreshöjningar och ombildningar från hyresrätter till bostadsrätter inte gör det möjligt för alla att köpa en egen bostad. sade i sitt svar att regeringens politik utgår från den enskilda människans behov och efterfrågan samt individernas fria vilja och val. Vad finns det för val när borgerliga kommuner ombildar och gör alla bostäder till bostadsrätter och helt förintar hyresrätterna? Vart ska ungdomarna ta vägen, de som inte kan eller vill köpa en egen bostad? Den borgerliga regeringen kräver att arbetslösa ska flytta från den plats där deras barn har rotat sig och där familjen har skaffat sig en social trygghet i det svenska samhället. Då måste också den borgerliga regeringen se till att alla har ett tryggt boende. En bostadspolitik där alla ska äga sitt eget boende är inte flexibel på marknaden och tillåter att människor flyttar runt i landet eller kanske till och med tvingas att söka jobb utomlands. Bostadspolitiken måste vara trygg och tillgänglig för alla. Det är den inte med regeringens politik, eftersom den ökar klyftorna i samhället. 36 Statsrådet (): Jag tror att skulle behöva se sig om lite grann. Låt oss ta exemplet . Där har den socialdemokratiska kommunledningen fattat alla nödvändiga beslut för att sälja hela det allmännyttiga bostadsbeståndet till långsiktiga privata fastighetsförvaltare för att därmed få loss pengar till andra angelägna investeringar för välfärdsutvecklingen i . Det skulle vara intressant att höra vad säger om det. Vi står här lite grann med facit i hand. har partis recept för bostadspolitik prövats. Det är vad som har lett fram till den situation som vi har . har vi slagit in på en ny väg. Låt oss när det har gått lite diskutera vad som har varit det bästa för att utveckla bostadsmarknaden och se till att fler människor får möjlighet att hitta en bostad. Jag vill gärna säga att jag tror att det som här ser som negativt i de flesta kommuner, oavsett om de är styrda av alliansmajoriteter eller av socialdemokratiskt dominerade majoriteter, uppfattas som positivt, nämligen borttagandet av stopplagen. Det vi har gjort är att vi flyttat beslutsmakten från till den kommun där bor. Jag vet inte var det är någonstans. Vi låter dem som era medborgare har valt till sina lokala politiker tillsammans med lokala hyresgäster bestämma över det. Det kallar vi för att slå vakt om det kommunala självstyret. Jag kan inte förstå att det skulle vara en fördel för någon att det ska styras av centralpolitiker från utom för just de politikerna. 37 (): Jag bor i kommun. Där har vi under tyvärr varit tvungna att riva ett antal bostäder för att vi inte haft tillräckligt med människor som bor kvar i våra kommuner med en ökad arbetslöshet, en ökad utflyttning och till följd av det en ökad rivning. är en av de kommuner som är borgerliga i vårt län. De säljer också ut sina bostäder hela vägen. Det ser lite olika ut beroende på vilka krav man har från det politiska styret. Jag vill återgå till frågan om de ekonomiskt svaga grupperna. Den man som ringde upp mig var väldigt orolig över vad de ska ta vägen. Det gäller förtidspensionärerna som inte följer med i löneutvecklingen , de studerande och de som är arbetssökande. Var i landet ska de bo? De känner inte att det finns en marknad för dem att bo i storstäderna där hyrorna är väldigt höga. Enligt Sabos beräkningar är det bara i inland och kanske delar av övriga inland som man har ett bostadsöverskott . Är det dit de grupperna ska behöva flytta, eller ska de också kunna bo i storstäderna till rimliga hyror och med rimliga kostnader ? 38 Statsrådet (): Jag vet inte vad har för uppfattningar om fungerande marknader. Vi kan ta marknaden för livsmedel, marknaden för bilar eller någonting annat. En ganska vanlig uppfattning är att om det råder brist på någonting går priserna upp. Om det finns god tillgång håller det nere priserna. Vi har sett diskussioner om livsmedelspriserna. Vi har flera som efterfrågar produkter som det har varit överskott på, och då stiger mjölk- och ostpriserna också i . Den här mekanismen gäller också på bostadsmarknaden. Problemet för är att hon representerar ett parti som har fört en politik som har lett till att det har byggts hälften så mycket i som i , och . Om vi nu värnar om svaga grupper måste vi se till att vi inte har en bostadsbrist generellt sett i utan att det finns en god tillgång på bostäder. Det gör att priserna också generellt sett hålls nere med omsättning i bostadsbeståndet. Alla människor ska kunna få trygga och bra bostäder att leva sina liv i. Det tror jag att och jag är helt överens om. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2007/08:227 om avgångsvederlag 39 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att dels förtydliga motiven bakom att bevilja Schenström avgångsvederlag, dels förklara hur beslutet i formell mening stämmer överens med gällande regelverk. Bakgrunden till avgång var att statsministern inte längre hade förtroende för henne som sin statssekreterare. Statsministern redovisade i samband med statsministerns frågestund sina bevekelsegrunder för detta här i kammare. Av den så kallade statssekreteraröverenskommelsen framgår att statssekreterare som utan samband med regeringsskiften entledigas utan att de själva begärt det är berättigade till förmåner enligt överenskommelsen. För statssekreterare som avgår på egen begäran, utan att statsrådet avgår, tillämpas däremot inte överenskommelsen. Statssekreterare som lämnar sin anställning begär regelmässigt skriftligt att bli entledigade. Detta är en formsak och har i sig ingen betydelse i frågan om personen därmed har rätt till avgångsvederlag eller ej. Det som avgör huruvida ett avgångsvederlag ska beviljas eller ej är motivet till varför personen slutar. lämnade in sin begäran om entledigande efter det att statsministern för henne klargjort att han inte längre hade förtroende för hennes förmåga att verka som hans statssekreterare. Initiativet till hennes entledigande har därmed inte tagits av henne själv. Därför har regeringen genom tillämpning av den så kallade statssekreteraröverenskommelsen fattat beslut om att hon är berättigad till avgångsvederlaget. 40 (): var en oerhört central person i högeralliansregeringens arbete. Hon var statsministerns närmaste medarbetare och tjänsteman. Att vara statssekreterare i ställer särskilda krav på gott omdöme och handlingsförmåga. När statssekreterare har kris- och jourberedskap kräver det möjlighet att kunna fatta snabba beslut, att vara anträffbar men också att i alla lägen ha ett omdöme att tänka. Tidningen som kom ut alldeles efter att hade avgått hade en artikel. Där står det: Hon är alltid i tjänst dygnet runt, året om. Det gäller utom när jag sover, men även då måste jag vara beredd, säger hon. Bilden som ges är en bild av ansvar, engagemang och hårda krav. När krogbilden publicerades i blev bilden snabbt en annan. kom fokuseringen på om hon var i krisberedskapsjour eller inte. Svaret kom inte . Statsministern försökte vifta bort det hela, och han tog det inte på allvar. hann verkligheten i kapp honom, hela regeringen och . Hon hade jour och hade försatt sig i en situation som inte var förenlig med åtagandet och ansvaret. En hårt trängd statsminister var tvungen att erkänna detta. lämnade in en begäran om entledigande. Hon avgick av egen kraft. Enligt reglerna motiverar det inte till avgångsvederlag. Men regeringen har fattat ett beslut om att ge henne detta. Det ger henne .