prot · GV0940 · 2007-12-10 00:00:00 — Därför får någon annan från majoriteten besvara min fråga: Vilka är de föräldrar som inte vill vara med sina små barn? Finns de, eller kommer man per automatik att räkna alla som inte väljer vårdnadsbidraget som de som inte önskar ha mer tid med sina barn? Jag har träffat många småbarnsföräldrar. Alla som sitter här i salen har säkert träffat en hel del småbarnsföräldrar. Men när dessa föräldrar bildade familj hade de också skaffat sig ett hus, ett hem som ofta finansieras med dyra lån. per barn och månad räcker inte ens till den stigande ränta som regeringen har orsakat med sin politik. Förutom till stigande ränta behöver föräldrarna pengar bland annat till mat, blöjor, kläder, leksaker med mera. räcker inte till det. Dessutom sade socialminister i en radiointervju att vårdnadsbidraget går att genomföra väldigt snabbt eftersom det inte blir någon budgeteffekt. Det är strålande att det går att införa ett bidrag som ska betalas ut utan att det blir någon budgeteffekt. Det är egentligen kommunerna runt om i som kommer att stå för nota. Det är faktiskt skattebetalarna i kommunerna, personalen inom barnomsorgen och barnen som går i förskolan som kommer att betala nota. Allt detta för vårdnadsbidraget som hela vänder ryggen till. Bra exempel är och . Det är två praktexempel. I morse sände ett reportage om , en glad och stolt pappa, en av de många pappor som genom sitt handlande har tvingat den tyska regeringen att öka anslaget till föräldraförsäkringen. Vad har gjort? Jo, han har utnyttjat sin rätt att vara föräldraledig. I har den kristdemokratiska familjeministern infört föräldraledighet för pappor. De som inte tar ut föräldraledighet för pappor i får bara 12 månaders föräldraledighet. Men om pappan tar ut föräldraledighet får man 14 månaders föräldraledighet. Det liknar kanske kvotering, men den tolkningen får man göra själv. Dessutom satsar den tyska familjeministern på allmän förskola. I har man numera en kristdemokratisk minister som tittar på , och i har vi en kristdemokratisk minister som jag tror tittar på och som alltså tittar bakåt i tiden tyvärr, får jag tillägga. Klass- och könsfördelningen på arbetsmarknaden är klar och tydlig, och den påverkar även familjepolitiken. Det finns över en halv miljon människor med tidsbegränsad anställning. 200 000 av dem är unga LO-kvinnor upp till . Deras livsdrömmar om att bilda familj kan inte förverkligas genom vårdnadsbidraget. Det behövs kanske en tryggare anställningsform för att de ska kunna förverkliga dessa drömmar och inte att den allmänna försäkringen görs otryggare. Högerregeringen kan inte ens ställa upp på att dessa kvinnor får tillgång till barnomsorg när de behöver den. Vi socialdemokrater har medverkat till att har fått tvåförsörjarmodellen, vilket innebär att båda föräldrarna får möjlighet att kombinera föräldraskap och arbetsliv. har vi i debatten hört många representanter från den högra sidan säga att siffrorna för sysselsättningen har ökat tack vare den nya regeringen, tack vare att man så att säga har piskat folk och att man har sänkt ersättningar eftersom det är detta som leder till nya jobb. I själva verket var sysselsättningsökningen mellan , under det år vi hade en s-regering, 153 000 personer. Det är 153 000 fler människor i jobb. Sedan fick vi en högeralliansregering. Mellan halverades sysselsättningsökningen till bara 81 000. Det finns människor som sitter här till höger om talarstolen och nickar. Men den verkligheten har de inte berättat för oss. Det här är verklighet från SCB. Varsågod, välkommen in och läs statistiken om ni inte tror det! Det är rena sanningen. Det kommer tillsammans med vårdnadsbidraget, försämrade villkor för föräldrar i föräldraförsäkringen och försämrade villkor i övriga försäkringar, att leda till ännu sämre och otryggare familjepolitik. (Applåder) I detta anförande instämde , , , och (alla s). 95 (): Debatten går vidare inom ramen för detta betänkande. handlar det om ekonomisk familjepolitik. Redan där går det alldeles snett. Ekonomisk familjepolitik är ett begrepp som leder tankarna, vilket det till en del också har till syfte, mot kärnfamiljen: mammapappabarn. Låt oss se till att de kan hålla samman. Det är det normala, och det vi är vana vid. Vi har föreslagit att området i stället skulle heta Ekonomisk barnpolitik. Det borde vara attraktivt för en del som talar om barnens bästa och att sätta barnen i centrum. Säg det parti som inte instämmer i den måhända floskellika formuleringen. Jag tycker att man borde ta det under övervägande. Hoppet är det sista som överger en människa. Jag tror nämligen att man kanske kunde vrida perspektivet för en del företrädare för andra partier något om man gjorde den förändringen. Jag tror till exempel att det då hade varit lättare att argumentera för den individualiserade föräldraförsäkringen. Det är en reform som vi har drivit. Än så länge står vi ensamma bland partierna om att föreslå detta, tyvärr, vill jag tillägga. Det är en väsentlig reform för att förbättra jämställdheten och att se till att kvinnor, som är de som tar ut det mesta av föräldraförsäkringen, inte hamnar efter i lönetrapporna, när man ska kompetensutbildas eller utses till mellanchef eller chef i företaget eller på myndigheten. De slipper frågan: Ska du få barn snart? De slipper ens misstanken om att en arbetsgivare funderar över om hon ska skaffa barn. Det är en fördel ur det perspektivet. Men det är också en fördel för barnet och en möjlighet att kunna få en nära relation till två människor, de som utgör ens föräldrar. Det är betydligt bättre än att bara få det eller i huvudsak få det till den ene. Ur ett rent barnperspektiv är det en reform som förbättrar verkligheten för många nu levande och kommande barn. Vi har också i detta betänkande öppnat för möjligheten att dela föräldraförsäkringen mellan två personer av samma kön. Det är en problematik som finns att man inte uppmuntrar de människor som lever i samkönade förhållanden att också dela på föräldraförsäkringen. Om man såg det hela ur ett barnperspektiv, skulle det då inte också vara mer naturligt att bifalla eller åtminstone överväga våra förslag om ett höjt och indexerat underhållsstöd? Det höjdes under den föregående majoriteten på förslag av med aktivt stöd av såväl Socialdemokraterna som . Men det behövs ytterligare höjningar. Underhållsstödet går till dem som har ett genuint behov av att använda pengarna för barnens bästa. Hade det inte varit enklare att motivera? Det är inte så att jag saknar argument . Men jag letar ändå efter sätt att övertyga mina vänner, och kanske också en och annan motståndare, om betydelsen av att höja både taket och ersättningsnivån i föräldraförsäkringen. Det hade gett lite mer pengar. Det är inga stora summor vi talar om. Men det hade gett lite mer pengar för en del av de föräldrar som inte har råd att satsa tillräckligt mycket på sina barn. Det handlar om fritidsaktiviteter, nya skor och en ny jacka när det behövs. Hade det inte också möjligen varit en försvårande omständighet om det varit ekonomisk barnpolitik vi diskuterade att hux flux överföra bostadsbidraget till detta utgiftsområde? Nog är det en märklig ordning. Under området Ekonomisk familjepolitik ska vi diskutera bostäder, som om bara familjer behöver bostäder. Men hur är det då med ensamstående? Är det ointressant hur de bor? Är bostadspolitiken ointressant ur ett socialt perspektiv? Är det bara att varje familj ska ha sin egen bostad? Ja, just sin egen bostad, om vi nu betona det på det sättet. Är det inte betydelsefullt att också kunna använda bostadspolitiken för att häva segregationen med en social bostadsplanering? Hade man kunnat formulera om rubriken för området så hade man inte vunnit debatterna bara av den anledningen. Så pass svårargumenterade är nog de flesta på den borgerliga sidan och också en och annan från den andra sidan här i kammaren. Men det hade ändå varit ett välgörande perspektivskifte. Det som sker är den raka motsatsen. Det är reformer som försvårar för jämställdheten och gör situationen sämre för många barn. Jag ska inte anklaga ens den borgerliga majoriteten för att vilja göra det sämre. Det kan jag möjligen göra för jämställdheten, men definitivt inte för barn. Det tror jag inte är en seriös argumentation. Ändå är det i den riktningen som dagens förslag från majoriteten drar. Man sänker ersättningen i föräldraförsäkringen och ger mindre pengar som föräldrar kan använda för sina barns bästa. Är det verkligen rimligt om man sätter barns intressen i centrum och vill värna barnperspektivet i politiken? Man inför en jämställdhetsbonus. Socialdemokraterna försökte kohandla i den frågan och säga: Vi kan gå med på jämställdhetsbonus om ni säger nej till vårdnadsbidrag. Så kan man formulera sin politik, eller så utgår man från vad man vill och driver detta. Vi säger nej till vårdnadsbidraget. Vi avvisar också jämställdhetsbonusen. Eller ska vi kalla den vid dess rätta namn: fjäskbonusen? Det är vad det handlar om. Män är inte hemma med barnen om vi inte fjäskar lite för dem, om vi inte säger: Var nu lite sjyst, du kan väl ändå? Kan du inte ta en månad till? Vi behöver ju det för statistikens skull. Vi avvisar fjäskbonusen. Vårt alternativ är en individualiserad föräldraförsäkring. Det är just därför att det inte ska gå att överlåta föräldraskapet på kvinnan i familjen. Vi kan inte fortsätta att ha en ordning där barn är en fritidssysselsättning för oss män men något obligatoriskt för alla kvinnor som föder barn. Så länge vi har det skapar det också strukturella problem på arbetsmarknaden, i privatlivet och på samhällets samtliga områden. Jag står förstås bakom samtliga yrkanden från i detta betänkande, men jag yrkar bifall till såväl reservation nr 60 som 44. Det rör vårdnadsbidraget, eller det som egentligen borde kallas vård av frisk man i hemmet. Det är vad det kommer att utgöra. Dessa är ett litet extra tillskott i kassan. De får företrädesvis kvinnan i familjen, och så kan hon stanna hemma, eller hur? Då behöver vi inte ha alla krångliga problem med att någon ska hämta, hinna handla eller vara tvungen att göra det ena eller det andra ärendet. Det blir ju lite krångligt att få vardagslivspusslet att gå ihop. Så är det förstås, herr talman! Det är inte enkelt för någon. Om man inte köper hemtjänst och köper pigor för pengarna men det är väldigt få, kan vi konstatera, som är beredda att göra det. Vardagspusslet är ett problem. Och här hittar man då ett utmärkt sätt, tycker man från den borgerliga majoritetens sida, att lösa problemet med vardagspusslet. Män kan fortsätta att jobba hur mycket de vill, och kvinnor får för att vara hemma med barnen. Vad är då problemet? Det är att man tappar år i arbetslivet, vilket ger sämre pension. Man tappar år i arbetslivet, vilket ger sämre karriärmöjligheter. Man tappar år i arbetslivet och kommer kanske inte tillbaka. Vi inte bara cementerar och permanentar kvinnors underordning i samhället, utan vi göder den med nya politiska förslag. Jag tror, herr talman, att man är relativt väl medveten om det här, men det är en så attraktiv känsla för många borgerliga politiker att kunna klara det här vardagspusslet, att kunna få till en lösning som gör att man inte behöver utmana mäns makt över kvinnor i samhället utan kan lösa det ändå. Då slipper vi konflikterna om makten, om lönen, om karriären, om professuren. Därigenom bidrar den borgerliga regeringen, med de förslag som vi har att diskutera och fatta beslut om under , inte bara till att cementera och permanenta kvinnors underordning utan också till att öka den. Både för barn och deras möjligheter till sina föräldrar, till sina rimliga krav på att man ska ha en värdig levnadsnivå, och för jämställdheten och möjligheten att bryta kvinnors underordning, är det viktigt att åtminstone se att det finns en annan väg, att den är möjlig. Den är till och med möjlig att rösta om här i riksdag. Det gör man i så fall företrädesvis genom att bifalla reservation. I detta anförande instämde LiseLotte (). 96 (): Regeringen vill ändra målet för hela politikområdet Ekonomisk familjepolitik på ett olyckligt sätt. Det är namnet, men lyder målet: Skillnaderna i de ekonomiska villkoren mellan familjer med och utan barn ska minska inom ramen för den generella välfärden. Detta mål vill regeringen ändra till: Den ekonomiska familjepolitiken ska bidra till förbättrade förutsättningar för en god ekonomisk levnadsstandard för alla barnfamiljer. Helt plötsligt tar man bort perspektivet att vi ska ha en god och jämlik levnadsstandard oavsett vilken familjekonstellation vi har, och med eller utan barn. Det är anmärkningsvärt. Visst kan fokus på alla barnfamiljer tyckas lovvärt, men vi menar att det verkligen är viktigt att skillnaderna mellan barnfamiljers ekonomiska situation och den övriga befolkningen inte ökar. Relationen i sig har en forskningsmässigt klarlagd betydelse för folkhälsan, vilket regeringen helt bortser ifrån. anser att det tidigare målet bör kvarstå. Det är viktigt att se att utvecklingen mellan barnfamiljer och familjer utan barn har betydelse, oavsett hur familjekonstellationen ser ut, om det är mamma, pappa och barn, en ensamförälder och barn eller två föräldrar av samma kön. Skillnaden mellan barnfamiljer och övriga familjer har betydelse. Inte minst visade en forskningsrapport från News ett institut som är kopplat till Chess på en väldigt intressant modell, där den nordiska familjepolitiken har betydelse för spädbarnsdödlighet. Jag rekommenderar er på den borgerliga sidan att läsa den rapporten. Förlängd föräldraförsäkring: Att ha tid tillsammans med sina barn är en av de viktigaste uppgifterna i livet. har länge drivit kravet på en förlängd föräldraförsäkring från dagens 16 månader . Det är en jämställdhetsreform, som även påverkar pensionen. Det har vi debatterat . Om alla förväntas ta ut föräldrapenning, både män och kvinnor, kommer lönerna att bli mer jämställda , när det är lika förväntningar på både män och kvinnor att ta ut den. föreslår nu att föräldraförsäkringen i ett första steg byggs ut med ytterligare en så kallad pappamånad 2010. Kostnaden för den utökade föräldraförsäkringen beräknas till 1 ½ miljard. Men det är viktigt att prioritera. vill vi se den tredelad genom att reservera för vardera föräldern. Det är viktigt ur både ett barn- och ett jämställdhetsperspektiv. Föräldrarna ska kunna anpassa sin föräldraledighet i förhållande till barnets individuella behov. En tredelad föräldraförsäkring ger också förutsättningar för att det ses som lika självklart på arbetsmarknaden att män tar ut föräldraledighet som att kvinnor gör det. Barnen får större tillgång till båda sina föräldrar. leder en jämnare könsfördelning när det gäller omsorgen om barn till ett samhälle där fler sätter barns behov i fokus i olika sammanhang. Vi anser att det ska vara möjligt för föräldrarna att ha en månads föräldraledighet . Vi vill också att andra än vårdnadshavaren, till exempel mor- och farföräldrar, ska kunna ta ut föräldrapenning. Det kan vara särskilt viktigt för den som är ensamförälder och som inte kan ta ut eller överlåta det till en annan när ens barn blir sjukt och man själv är sjuk. Ensamföräldrars situation är mycket pressad . Därför är det viktigt att kunna göra en sådan överlåtelse. Barntid är bättre än vårdnadsbidrag. Många småbarnsföräldrar upplever en enorm stress över att de inte i den utsträckning de vill kan vara tillsammans med sina barn under småbarnsåren och förena det med arbete. finns en möjlighet till deltidsarbete barnen är små. I realiteten är den dock begränsad till människor som har råd att gå ned i arbetstid. För att skapa möjligheter för fler att gå ned i arbetstid föreslår en ny del i föräldraförsäkringen som vi kallar barntid. Reformen gör att fler människor kommer att ha möjlighet att minska sin arbetstid utan att förlora kontakten med arbetsmarknaden. Barntid innebär en rättighet att gå ned till mot en ersättning på . Ersättningen är pensionsgrundande till skillnad mot vårdnadsbidraget. Uttaget kan ske av en eller två föräldrar tillsammans eller var och en för sig. Den här reformen har vi finansierat i statens budget till skillnad mot vårdnadsbidraget, som lämpas över till kommunerna. Vi anser att barntid är ett mycket bättre förslag än regeringens. Med vårdnadsbidraget riskerar vi en konservering av könsroller. Barntidsförslagets möjlighet för båda föräldrarna att gå ned i arbetstid och dela det praktiska föräldraskapet ger fördelar ur både barn- och föräldraperspektiv, något som vårdnadsbidraget saknar. Att barntidsersättningen är skattepliktig innebär också att den är pensionsgrundande, vilket vårdnadsbidraget inte är, som sagt var. För ensamstående är det ett hån. Vilken ensamstående kan leva på ? Med barntid kan man jobba och därtill få . Värt att kommentera är också den diskriminerande hållning regeringen har gentemot föräldrar som uppbär ersättning. En person som har arbetslöshetsersättning ska till exempel inte kunna ha vårdnadsbidrag för sitt barn, detta trots att regeringen öppnat för möjligheten att vårdnadsbidraget ska innebära att man själv ordnar barnomsorgen på annat sätt. Om den arbetslöse har en idé om hur detta bäst ska kunna ske utifrån barnets behov finns det inte plats i regeringens värld. Det är bara de arbetande som ska kunna göra detta val. Förslaget innehåller bristande tilltro och en diskriminerande hållning, och om man i andra sammanhang lyfter fram barnets bästa är det underordnat. Troligt är att regeringen tänker likadant i förhållande till familjer som uppbär försörjningsstöd. Bostadsbidrag har man också lagt in under det här området. Tyvärr har inte regeringen sett att bostadsbidrag är ett verktyg för bostadspolitiken, utan tydligen hör det bara hemma inom någon form av familjepolitik. Det är för mig väldigt konstigt. Ensamstående föräldrar har ofta en ekonomiskt svårare situation än andra. Det gäller särskilt för dem som arbetar i yrken där löneläget är lägre, till exempel många kvinnor. För att förbättra deras situation ekonomiskt vill vi göra en höjning av det särskilda bidraget, som utgör en del av bostadsbidraget, med . Konstruktionen av bostadsbidraget är sådan att särskilt bidrag och bidrag till bostadskostnader minskas om inkomsten är högre än för ensamstående. Vi vill alltså se till att göra det enklare för de föräldrar som har låga inkomster. Det innebär en höjning med . Vi vill också förenkla genom att ta bort åldersgränsen i bostadsbidraget, så att även de studerande som är ska kunna få ersättning. Enligt är det ca 40 000 studerande med studiemedel per halvår som är . anser att dessa personer bör ha samma rätt som de yngre studenterna att få en ansökan om bostadsbidrag prövad. Ett annat stort problem för många som söker bostadsbidrag är att man vid ansökan måste göra en uppskattning av hur mycket man kommer att tjäna det närmaste året. Bidragets storlek beror bland annat på hur stor inkomst man uppger att man räknar med att få. Om det visar sig att man tjänat mer än man trodde att man skulle göra blir man återbetalningsskyldig. Det är i och för sig en riktig princip, men det kan bli kännbara belopp för studenten. För att förhindra detta skulle man kunna ändra rutinerna så att man söker bostadsbidrag halvårsvis. Då blir det lättare att uppskatta vad man kommer att tjäna, och blir det fel så blir det inte ett lika stort belopp att betala. Tyvärr har majoriteten inte tittat på den möjligheten. Självklart står jag bakom samtliga reservationer men yrkar här för tids vinnande bifall endast till reservationerna 38 och 43. I detta anförande instämde (). 97 (): Familjepolitiken är en central och mycket viktig del av den svenska välfärdspolitiken. Den ska täcka in flera huvudområden. Den ska ge möjligheter för föräldrar oavsett livssituation att ge en materiell bas för alla barn. Den ska också främja ett jämställt förhållande mellan föräldrarna, inte minst för barnens bästa. Regeringen föreslår att följande mål ska gälla för politikområdet: Den ekonomiska familjepolitiken ska bidra till förbättrade förutsättningar för en god ekonomisk levnadsstandard för alla barnfamiljer. Den ska också ha ett tydligt barnperspektiv. Det är allom bekant att Socialdemokraterna alltsedan och dagar pratar länge och väl om vilken framgångsrik barn- och familjepolitik vi har här i . Det gör man också. Det är riktigt att ligger före de flesta länder när det gäller social ingenjörskonst, inte minst på familjeområdet. Många av de reformerna har varit bra och har förbättrat för familjer så att de har kunnat få ett bättre liv. Det finns en bred förankring över partigränserna för dessa välfärdsreformer. Men det finns också rejäla skönhetsfläckar under ytan, som vi måste hantera och göra något åt. Om detta har Socialdemokraterna dock inte pratat lika högt. Många barn och ungdomar mår inte bra . Det finns både ensamstående familjer och parförhållanden som har svårt att få ihop en helhet som fungerar. Den psykiska utsattheten har ökat väsentligt . Det är inte ovanligt med människor som svälter sig , som känner sig utanför, ensamma och till och med mobbade. Det finns också alldeles för många som har destruktiva tankar om sig själva i riktigt unga barnaår. Antalet människor och då handlar det framför allt kvinnor, vilket vi har fått höra tidigare här som är sjukskrivna för olika utmattningssymtom är i högst i hela världen. Alla dessa saker indikerar var och en för sig att utsattheten och påfrestningen är stor i många förhållanden och andra familjekonstellationer. Lägger man då till att många människor har svårt att få ekonomin att gå ihop kan detta räcka för att man inte ska orka längre. Detta är allvarligt för ett samhälle. Det är också allvarligt för de vuxna föräldrarna. Men det är framför allt allvarligt för de enskilda barnen och ungdomarna. av socialdemokratiskt maktinnehav tillsammans med de andra vänsterpartierna har lett fram till en skrämmande likriktning på det familjepolitiska området, där makten över den enskilda familjens väl och ve låg mer hos politikerna än hos föräldrarna. Anpassade man sig till politikernas önskemål och likriktning fick man full utdelning. Kunde man inte det fick man vara helt utan. För oss moderater och för våra vänner i alliansen är det lika självklart då som att detta förhållande är i grunden ohållbart och torde i stället vara det omvända. Det är hos föräldrarna som makten ska ligga, och politiker ska snarare tillhandahålla verktygen och möjligheterna än att komma med pekpinnar och bestämmelser. Vi ska i alla lägen alltid ha barnens bästa för våra ögon. Det är mycket man måste fråga sig efter vänsterkartellens kritiska anföranden om alliansregeringen här . Socialdemokraterna har regerat , i huvudsak tillsammans med Vänstern och . Varför har ni inte infört det som ni nu i opposition säger att ni vill göra och kritiserar? Varför har ni inte redan gjort detta? Ska ni införa en fast, kvoterad föräldraförsäkring för alla föräldrar om ni kommer till makten? Det finns olika signaler från era olika partier. Kommer ni att ta bort vårdnadsbidraget månaden efter att ni om det nu mot förmodan skulle bli så i nästa val kommer tillbaka till makten? gick vi moderater tillsammans med alliansen till val på att vara ett tydligt alternativ till den tidigare förda socialdemokratiska familjepolitiken. Vi anser att det måste ske ett införande av ett antal familjepolitiska reformförslag. Förslagen är som bekant vårdnadsbidraget, en kvalitetsförstärkning i förskolan, barnomsorgspeng för att öka valfriheten och en jämställdhetsbonus, som kommer . Förutom detta finns de föräldraförsäkringsreformer som alla ivrar för här . Maxtaxan är kvar. Underhållsbidragen, barnbidragen och mycket annat är kvar . Detta tillsammans är en modern och flexibel familjepolitik som ger föräldrarna möjlighet att hitta den bästa lösningen för den unika familjen, för just deras barn.