prot · GV0923 · 2007-11-13 00:00:00 — Vi vet att det finns internationella mediehus som är verksamma i mer än ett land och som också äger svenska tidningar som får ta emot presstöd och vilken konsekvens det får för konkurrensen. Precis som herr talman tror jag att jag är en av dem som saknar en av de presstödstidningar som fanns tidigare, nämligen tidningen som fanns nere i . Den påverkade väldigt mycket den sydsvenska debatten. Jag kan med beklagande säga att den socialdemokratiska tidningen inte längre finns. Den fråga som jag måste ställa när vi diskuterar presstöd är: Är det så att Arbetet i inte längre finns tack vare presstödet, på grund av presstödet eller trots allt presstöd? Jag tycker att det finns all anledning att bredda och fördjupa presstödsdiskussionen. Sedan har jag, , samma åsikt. Jag litar också på ministern i den här frågan. Det kan jag säga med lite beklagande därför att jag har en något annan åsikt än ministern och regeringen vad gäller synen på presstödet. Men jag tror att gör rätt i att lita på ministern, för det är min uppfattning att alliansregeringens arbete i förhållande till EU och EG är just för att kunna säkra huvuddragen i det svenska presstödet. 48 Kulturminister (): Tack för allt det förtroende som visas mig från olika håll och också från olika utgångspunkter! upprepar att det går för långsamt. Det må man möjligen tycka, men den här processen är viktig. Det måste gå rätt till. Vi har också haft ett sommaruppehåll. Vi har semester vid en delvis annan tidpunkt än vad man har i stora delar av , vilket kan ha bidragit till att det här tagit än det annars skulle ha gjort. Men vi har inte sinkat processen. Vi kan heller inte styra den process som pågår i och i . Det är en nationell fråga säger . Ja, det kan man tycka. Men dessa driftsstöd är inte en riktigt nationell fråga, om än något som skattebetalarna står för, utan det är en angelägenhet för hela EU. Vi visste när vi gick med som medlemmar, och vi vet nu också, att EU med regelbundenhet ser över de här stöden. EU tycker nämligen att det här är en EU-fråga och har haft principiella invändningar, precis som var inne på, vid ett flertal tillfällen när det gäller driftsstödet och har också reagerat över att man från svensk sida inte har kontaktat dem när man har gjort de här förändringarna. Det är väl möjligt att reaktionen därmed kanske blev lite häftigare än vad den annars skulle ha blivit. Det är något som vi bara kan spekulera i, och det tillhör historien. Vi har från svensk sida haft kontakter på tjänstemannanivå därför att vad man har velat ha är framför allt fakta. Man har velat ha statistik och ekonomisk bakgrund, och man har velat veta mer om spridningsområden, upplagor och naturligtvis också om hur ekonomin ser ut på de olika tidningarna. Detta har vi också levererat från sida i den takt som vi har kunnat. Det är om detta som diskussionerna har hållit sig. Sedan vet jag att har träffat , konkurrenskommissionären, och också lyft fram frågan. Därmed har den i någon mening också varit uppe på politisk nivå. Men att jag i den här processen skulle ta kontakt, vilket jag förstått att önskar, med någon av kommissionärerna, eller någon annan, skulle se lite märkligt ut. Det är inte den feedback som man har efterfrågat från EU:s sida. Vi gör vad vi kan för att driva frågan framåt. Att det kommer att bli någon form av krav på förändringar har vi förstått i och med mötet i går. Som vi tolkar det är det inte fråga om en total förändring av presstödet. Men vi är ännu inte klara med den slutliga analysen. Det kommer att ta ytterligare någon vecka, är jag rädd. Men det blir ett möte, vad jag förstår, som ska delta i . Möjligen har läget klarnat lite ytterligare då. 49 i (s): När vi gick med i EU anmäldes presstödet. EU har varit medvetet om att det har funnits, och i och med att vi hade uppfattningen att det var ett nationellt angeläget stöd fanns det inte anledning att anmäla vissa förändringar. Jag får fortfarande inte svar från ministern på frågan om vad man har tänkt sig i en förlängning och hur man har tänkt jobba vidare med de här förändringarna. Finns det en tidsplan? Jag har suttit och gått igenom bland annat Boxerärendet och ser vilken kommunikation det är mellan departementen och kommissionen. Man tidsbestämmer när man vill ha svar på de frågor som man ställer. Det brukar vara en ganska snabb dialog i de här ärendena, men det är det som jag uppfattar att det inte har varit här. Det har varit en tystad, det har varit en stiltje. Sedan har vi olika semesterperioder i och i övriga , men jag har inte upplevt i samband med andra dialoger och andra frågor som vi har haft tillsammans med att det har varit en så pass av stiltje. Det gjordes en utredning av . Det tog tid innan den blev klar. Det går alltså månader, ministern. Detta måste snabbas på. Vi har, som berörde, en utveckling och en koncentration som är problematisk, i alla fall ur min synvinkel. Jag vill än en gång be ministern att vi får ett slut på denna fråga. Jag förstår att ministern inte vill ha det på sitt bord. Jag hoppas att vi får det på vårt bord så att vi slutgiltigt kan se till att presstödet får den utveckling och förändring som en gång har beslutat. 50 Kulturminister (): är vi inne på tredje svängen om tidsplanen. Jag vet inte hur jag ska säga: Vi har inte kunnat göra detta snabbare. Det hade strängt taget inte varit möjligt. Vi har levererat underlag i precis den takt som man har önskat. Kommissionen har förmodligen behövt ta tid på sig för att studera materialet. Man har uppenbarligen gjort det mycket noggrant. Det framkom från tjänstemännens sida under mötet som var i går. Man är väl insatt i det svenska presstödet. Vi kan hoppas att det är något som gagnar vår sak. Förvisso är det så att vi hade anmält presstödet när vi gick in som medlem, men den inre marknaden är en process och inget slutet. Stöden utvecklas och kan ifrågasättas, det kan komma nya stöd, och stöd kan tas bort. Det är inte på något sätt någon garanti. Vi skulle ha anmält förändringar, vilket vi uppenbarligen inte har gjort. Jag blir lite fundersam när säger att utredningen som gjorde också tog tid. Men tänk om vi inte hade gjort den och inte haft underlaget med oss! Då hade vi kanske inte fått den förståelse som jag anar att man ändå har när det handlar om stödet till de små och medelstora tidningarna. Då hade kanske alltihop riskerats. Vi ska nog vara tacksamma för att detta har tagit lite tid. Det är regeringens hållning, även om det inte riktigt är , att vi härigenom kan garantera den mångfald på mediemarknaden som vi vill ha. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2007/08:92 om problem med mediekoncentration 51 Kulturminister (): Även detta gäller mediefrågor. i har frågat om jag ser någon risk för att mångfalden och det demokratiska uppdraget blir åsidosatta när regeringen överlämnar hela mediepolitiken till marknaden och om jag avser att agera. Först vill jag lämna en faktaupplysning. Regeringen lämnar inte över hela mediepolitiken till marknaden. Jag vill påminna om public service-företagen , och som spelar en mycket viktig roll för mångfalden i det svenska medielandskapet. sätt att formulera sin fråga antyder att hon ser frihet och marknadsekonomi som ett hot mot mångfald och demokrati. För egen del betraktar jag snarare frihet och marknadsekonomi som nödvändiga villkor för att dessa värden ska kunna upprätthållas. Jag har inga problem med att företag inom medieområdet prövar nya sätt att närma sig medborgarna, startar nya verksamheter eller lägger ned projekt som inte har visat sig fungera och att de kan göra detta utan att fråga myndigheterna om lov. I ett tidigare svar till har jag konstaterat att det inom stora delar av medieområdet finns livskraftiga företag och att konkurrensen mellan dem är god. Även om det på vissa delmarknader finns tendenser till ägarkoncentration har den tekniska utvecklingen med minskade kostnader för produktion och distribution gjort det möjligt för flera aktörer att etablera sig och konkurrera med de etablerade medieföretagen. Det är en glädjande utveckling. Inom de delar av medieområdet där mediepolitiken har en tydligare roll har regeringen tagit initiativ för att säkerställa mångfalden. För marksänd tv är frekvensutrymmet begränsat och ett urval måste ske mellan olika programtjänster. I den proposition (prop. 2007/08:8) som avlämnades till föreslås att Radio- och bland annat ska se till att programutbudet som helhet ska tilltala olika intressen och smakriktningar och att det finns programtjänster från av varandra oberoende företag. Det är en politik som gynnar mångfalden. De problem som finns för den kommersiella radion beror i stor utsträckning på att reglerna har begränsat branschens utvecklingsmöjligheter och möjligheten att etablera nya radiostationer. Därför har regeringen tagit initiativ dels till ändrade regler för annonstid, dels till en utredning som ska se över villkoren. En målsättning för översynen är att skapa ett regelverk som främjar mångfald inom radion. Presstödet utgår till dagstidningar i upplagemässigt underläge. Som vi alla vet granskas presstödet just nu av Europeiska kommissionen. Ett resultat av granskningen kan bli att stödformerna behöver ändras för att bli helt förenliga med EG-rätten. Regeringens utgångspunkt i den pågående dialogen är att det svenska presstödet är ett viktigt instrument för att främja mångfalden på mediemarknaden, men regeringen är också öppen för möjligheten att modifiera delar av regelverket för att garantera att det stämmer överens med statsstödsreglerna. För att sammanfatta mitt svar på fråga ser jag marknadsekonomi som en av förutsättningarna för mångfald inom medieområdet. Regeringen har inte tvekat att ta initiativ till mediepolitiska insatser där det behövs för att slå vakt om mångfalden. 52 i (s): Detta tangerar föregående debatt, men medierna är så otroligt viktiga för demokratin, för vår möjlighet att ha en mångfald, för att få många röster hörda och för att sprida det över hela landet. Jag vill tacka kulturministern för svaret. Jag hade inte förväntat mig att ministern skulle komma med förslag om en ny lagstiftning rakt upp och ned. Men jag tycker ändå att kulturministern tar lite lättvindigt på frågan. Till och med har i ett arbetsdokument lyft fram frågan om risken för att nationella och internationella företag dominerar flera marknader. Det tycks inte bekymra kulturministern som inte heller verkar se det som ett problem eller början till ett problem. Det krävs kapital för att driva en tidning, sade kulturministern i en intervju . Förvisso, men när kapitalet blir för starkt och inflytandet ensidigt inom mediesfären blir jag orolig för det demokratiska inflytandet, för granskningsuppdraget, för yttrandefriheten och mångfalden inom medierna. Man biter inte den hand som föder en. Inte ens kulturministern kan väl förneka att det sker en ökad ägarkoncentration inom i stort sett alla områden som har med medierna att göra. Det är samma ägare inte bara till tidningar utan också till tryckerier, annonsförsäljningsbolag, radio- och tv-kanaler, biografer och filmproduktionsbolag. Några få företag har kontroll över den största delen av mediemarknaden, och de växer stadigt. , som ett exempel, köpte hela och . , som kommer från samma del av landet som jag, köpte i och nättidningen och äger därmed all dagspress i och en bit in i . Rådet för mångfald inom massmedierna gav det verkade, vilket var ungefär , ut en mängd rapporter. Man tittade på ägarförändringar, privat lokalradio, yttrandefrihet, mediekoncentration, journalisternas syn, musik, mångfald och mediekoncentration i utlandet. Det blev inga förslag till lagändringar då. Men det är . Det rullar på i samma spår, och det går bara fortare och fortare. Det har hänt mycket på . Det är dags att göra en djupdykning i frågan igen. Kulturministern borde tillsätta ett nytt råd som kan göra en sammanlagd beskrivning av dagsläget och ge förslag på eventuella förändringar. Radio- och ger ut en rapport om medieutvecklingen i . Det är jättebra. Men det är bara ett konstaterande av dagsläget. Det är en jätteviktig och intressant rapport, men rådet hade en vidare uppgift att också följa upp och föreslå åtgärder för att motverka mediekoncentrationen. Det kanske är dags att tillsätta ett råd igen. I den sista rapporten, , skriver man just om en bredare verksamhet. Olika former kombineras, samverkar, smälter samman. Det sker en branschglidning, och det sker sammanslagningar för att bilda större medier. Teknikutvecklingen har självklart bidragit till detta, men jag förstår också att det, sett från ministerns håll, är en ideologisk fråga. Ska vi på samma sätt som i ha medier fria från statligt ansvar och politiska beslut, den så kallade frihetliga ideologin? Eller ska det finnas ett ansvar för samhällsutvecklingen även inom massmedieområdet, den så kallade sociala ansvarsideologin? Riktigt samma syn har vi inte på detta, kulturministern. 53 HANS (): sade att vi nog inte är riktigt överens, och jag tror att det finns alla skäl att ge rätt på den punkten. När jag läser interpellationen och lyssnar på inlägg tycker jag i grunden att själva frågeställningen är rätt intressant från ett slags filosofisk utgångspunkt. Men sedan måste man ställa sig nästa fråga: Vilka blir verktygen? Med vad är det man tänker åtgärda det man identifierar som problemet? Då lyssnar jag på . Hon säger att det kan vara en utredning, kanske en form av kommission eller något annat. Men exakt vilka verktyg ska de använda sig av mer än att de i så fall ska bevaka, diskutera och prata? Det är det som jag ändå tycker är den intressanta frågan, herr talman, när det gäller diskussionen om mediekoncentration. Verktygen för att göra något åt det som man identifierar som möjliga problem, och som i vissa fall också kan vara rent påhittade problem, är i grunden rätt obehagliga. Det vi har i är ändå fria medier. Vi har fria medier som också kan ingå olika former av allianser och koalitioner och bilda nya bolag. Man kan ha synpunkter på det. Man kan inte i grunden behöva uppskatta allt. Men alternativet till att vi har fria medier, herr talman, är att vi har ofria medier, och det tycker jag i grunden är mycket sämre. Jag tycker ändå att , kulturministern och vi andra kan glädja oss åt att det finns mycket positivt att se i den svenska mediebranschen. Titta till exempel på tidningen som i samband med att folk köper lösnummer av tidningen, som man i och för sig kan ha synpunkter på, i alla fall bifogar klassiker. Svenska folket har en möjlighet att för per bok köpa några av världslitteraturens klassiker. Det, herr talman, är en bok för alla men utan statliga subventioner. Låt oss titta på ett annat område. Låt oss titta på tv. Titta till exempel på Axess TV eller . Där har vi riktig public service som inte ingår i den statliga tv-koncernen. Det finns helt nya aktörer som inte fanns som tillverkar riktig public service, riktig kvalitets-tv, utan någon form av statlig subvention eller statligt understöd. Det finns också andra frågor som jag tror är viktiga för att hantera medieutvecklingen. Jag tror till exempel att upphovsrätten är ett sådant område. Det är viktigt att vi har en stark upphovsrätt. Det är viktigt att vi garanterar skaparna möjligheten att skörda frukterna av sitt skapande. Därför är det viktigt att ha en stark upphovsrätt som gör det möjligt för författare, musiker, filmmakare och producenter att kunna leva på sitt skapande. När det gäller filmen är det precis som pekar på. Där är utvecklingen olycklig såtillvida att vi har konkurs bakom oss. Det gör att av den svenska filmmarknaden kontrolleras av en aktör, nämligen SF. Det kan man faktiskt ha synpunkter på. Det kan man fundera en del kring. är det också viktigt att man inte bara ser den negativa sidan utan också den positiva. SF är en av de stora aktörerna bakom filmavtalet, som möjliggör för oss att ha svensk film i . Men där finns alla möjligheter, tycker jag, att se till att , som är en bra statlig myndighet, kanske i samverkan med , skulle kunna undersöka just situationen i den svenska filmbranschen. Är det rimligt att samma bolag ska ägna sig åt såväl distribution och produktion som filmvisning? Det är intressant att titta på den svenska mediebilden jämfört med , då jag var barn. Då hade vi SVT i rutan som visade Vilse i pannkakan. Vi hade huvudsakligen , som sände i tre kanaler. Då fanns inte ens lokalradion i P 4. Vi hade fasta bokpriser. Jag tycker att , 2007, mediemässigt är ett mycket bättre och roligare land än 1977. 54 Kulturminister (): Jag tycker också att mediemässigt är betydligt roligare att leva i än . Och jag vet ganska väl vad jag talar om, för jag är utbildad journalist. Jag gick på . Det såg väldigt annorlunda ut, och det såg inte bättre ut, det får jag lov att jag säga. Jag håller med om något. Vi är oense om en hel del, och det ska vi ju också vara. Det vore konstigt annars. Men jag är helt överens med när hon säger att medier är viktiga. Vi behöver många röster. Det stärker demokratin. Och det är ju det vi har jämfört med . Sedan kan man alltid ha synpunkter på innehåll. Som journalist beklagar jag ofta att många tidningar inte har tillfälle att studera saker på djupet utan att de kanske jagar varandras nyheter i stället. Det är en journalistsynpunkt som jag kan ha. Jag kan också säga att jag likt är lite bekymrad över den situation som råder på biomarknaden. Men har vi ju också ett fantastiskt inflöde. Det är inte alla filmer vi ser i som vi ser på biograferna. Tvärtom ser vi ju alltmer film hemma. Det är filmer som man laddar ned, förhoppningsvis legalt men också naturligtvis på andra sätt, eller beställer över nätet. Det finns ju hur många möjligheter som helst. som inleds väcker också större och större intresse , så jag tycker att det finns otroligt mycket som vi kan glädjas åt. Men det kan inte vara politikernas uppgift att ha synpunkter här. Vi ska se till att det finns så goda möjligheter som över huvud taget är tänkbart för att många röster ska komma fram, vilket också sker. Den oron delar jag alltså inte. Det kan nästan sägas att det var lite spöken på ljusa dagen. ville, tyckte jag det lät som, ha någon form av medieråd där man kan diskutera frågorna. Man kan väl säga att frågorna redan diskuteras på många sätt. Vi har en public service-utredning som har till uppgift att se hur man kan stärka public service. Det är faktiskt ett av de uppdrag den har. Vi har den utredning som jag nämnde om den kommersiella radion, som också skulle öka mångfalden och ge flera röster i . Vi har en färsk rapport om närradion som precis har kommit, utgiven av Radio- och . Den ska också snart ut på remiss. Närradion spelar också en stor roll, inte minst för föreningslivet och för många av de invandrarspråk vi har i . Det kommer nya tv-kanaler. Vi har bloggen, som det ju också hänvisas till. Det är fler och fler röster, så det är inte bekymret. kan det till och med vara svårt att hitta. Så, nej, jag delar inte den oro som känner. 55 i (s): Det kan vara så att det har skett mycket positiva förändringar. Vi har ju ett helt annat utbud . Jag kan tänka mig att det har hänt en del sedan den tid då kulturministern gick på . Men det har också hänt jättemycket på ägarmarknaden. Det har blivit större och större bolag. Man klarar inte en liten tidning, säger man, utan man måste ha en större ägare. Och bekymret är att man lägger ihop produktion och distribution och att man äger tryckeriet. Man har andra som använder mitt tryckeri, men där kan jag ju också styra så att den tidningen får trycka i andra hand. Det har vi exempel på i . Det är också en konkurrensfaktor som man kanske inte tänker så mycket på. kommer ut först, sedan får du låna mitt tryckeri. Men du får vänta tills vi är färdiga med vårt. För journalister kan man säga att många medier är en fri mediemarknad. Men nej, jag tycker inte att det alltid behöver vara så. Det kan också vara så att med en väldigt stark ägarkoncentration som ligger på olika branscher inom mediemarknaden blir det tvärtom ofria medier. Vi har konkurrens av tidningar där man inte har så mycket journalistik. Det ser jag också som en utveckling som inte är bra för det fria ordet. Vi har nyhetsbyråer som säljer sina inslag till gratistidningarna. Det blir inte riktig journalistik heller. Men du har en väldigt bred sfär där de här tidningarna distribueras. Jag hoppas att ministern har läst arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar där man tittar på mediemångfalden i Europeiska unionens medlemsstater. Man funderar på ägandebiten. Man tittar på sättet att producera medier. Webben, bloggen och alltihop kan vara ett sätt att lura. Man ser inte vem det är som äger och ligger bakom. Det finns trots allt en ägare, och en ägare har ett intresse, ofta ett vinstintresse. Vi har i dag kvällstidningar som ägs av samma bolag som tv som har löpet som berättar om vad som hände i gårdagens avsnitt av tv-programmet just för att fånga tittare till dagens avsnitt. Vi måste vara medvetna om att det finns en väldigt stark ägarstruktur bakom detta. Man säger från kommissionen att man ska titta på den geografiska delen av medieägandet, vilka samhällsgrupper som tjänar på eller missgynnas av det här, vilket utbud som finns och vilken koncentration som finns på företagsnivå. Europeiska kommissionen tycker att det här åtminstone är början till ett problem, så det förvånar mig att kulturministern så starkt betonar att man inte ser något problem. Jag ska avsluta med en sista fråga. Man har också en tidsplan. 2007 ska det göras omfattande undersökningar av mediemångfalden i Europeiska unionens stater, och det ska vara en identifiering av indikatorerna. Pågår något sådant arbete inom departementet? 56 HANS (): I politiken brukar vi ibland beskriva varandra som spegelbilder. Så tror jag att det blir i den här diskussionen. Mycket av det pekar på i sina inlägg ser i och för sig jag också, men jag försöker då peka på andra saker. Jag tror i och för sig att de andra sakerna är sådant som ser men då väljer att peka på sina saker. Så blir det gärna i den politiska diskussionen. Men låt mig ändå peka på några saker. för från talarstol ett resonemang om riktig journalistik. Vad är riktig journalistik? Det kan man möjligtvis göra. Det har jag gjort såsom verksam redaktör. Det kan man göra på . Jag tror däremot att man, herr talman, borde visa en större ödmjukhet när det gäller att från talarstol recensera vad som är riktig journalistik. Bakom finns det ju läsare som väljer att ha den här typen av publikationer och som tycker att den tidningen eller den tryckta pappersprodukten är bättre än någon annan och föredrar den. Man kan mycket väl föra en diskussion, men jag tror att man ska visa stor ödmjukhet från talarstol när det gäller den så kallade riktiga journalistiken. Den andra bilden som jag vill peka på var det som tog upp om att Herenco nu köper nere i . Det är en del av sanningen. En annan är att det kanske är den typen av uppköp som leder till att de tidningarna blir kvar och inte likt Arbetet försvinner. Jag kan peka på en annan tidningskoncern, nämligen Anderkoncernen uppe i som genom att köpa mindre tidningar har bevarat tidningar på orter som kanske inte skulle ha kvar dem annars: , , , . Man ska inte vara rädd för att tidningshus kan samarbeta med varandra. Ett avslutande gott exempel på det är det som sker i där två tidningar som inte har presstöd, nämligen och den moderata , nu har valt att inleda ett samarbete. Jag tror att man inleder samarbetet för att få behålla tidningarna, för att kunna behålla två tidningsröster utan presstöd. 57 Kulturminister (): är bekymrad, har jag förstått, över att bolagen blir större. Då undrar jag: Vad är alternativet? Är det bättre att de blir mindre? Jag är inte så övertygad om det med tanke på hur mediemarknaden ändå utvecklar sig och hur allt fler medier går in i varandra. Det kan vi också se på SVT:s behov av att hitta nya plattformar, för att bara ta ett exempel.