prot · GV0914 · 2007-10-23 00:00:00 — Min uppfattning är att öppenheten i kommittéernas arbete ökar , inte minst genom breda referensgrupper, egna webbplatser, öppna seminarier och andra utåtriktade aktiviteter. Sammanfattningsvis ser jag inga skäl att vidta några särskilda åtgärder med anledning av interpellationen. 65 (): Tack för svaret. måste jag säga att jag blir lite förvånad. Det handlar alltså om 66 enmansutredningar. Ministern tycker att de handlar om begränsade ämnen som är för begränsade för att bli föremål för flerpartirepresentation. Det handlar således inte som sådant där det behövs stabilitet över mandatperioderna, för att använda ministerns egna ord. Då kan man fundera på vad det är för enmansutredningar som sitter . Obligatorisk arbetslöshetsförsäkring är det en fråga som behöver stabilitet och långsiktighet? Möjligen kan jag tycka det. Vidare är det radio och tv i allmänhetens tjänst, värdighetsgaranti, äldreomsorg med respekt för människovärdet, fritt val inom äldre- och handikappomsorgen, patientens rätt till vården. Sedan har vi hela skolsidan: reformerad gymnasieskola, fristående vuxenutbildning, införande av yrkeshögskola, betygssystem, skollag, utbildningsinspektionens framtida inriktning och utformning. Stora delar av hela skolsektorn är föremål för enmansutredningar. Det är ett typiskt område där man behöver långsiktighet och stabilitet. Jag tycker att det är förvånande. Alla de utredningar som jag räknade upp tycker jag har bärighet på långsiktighet och stabilitet. Det borde ligga i allas intresse att finna lösningar på dessa områden som just håller långsiktigt. Genom att man tillsätter enmansutredningar knyts utredningarna mycket nära och blir dess redskap och huvudsakliga intresse. Tanken att utredningarna ibland är rena beställningsverk vars syfte är att bekräfta eller driva igenom en viss ståndpunkt ligger mycket nära till hands. Visst är det bra med insynsaktiviteter, som referensgrupper, webbplatser och seminarier. Men aktiviteter av det här slaget rör inte själva kärnan i utredningsarbetet. Det ger inte rätt att kräva vissa underlag för att ta ställning till helhet eller att påverka utredningens strategi. Egentligen är det inte jämförbart och skapar inte heller den ordentliga insyn och representation som oppositionen rimligtvis kan kräva. Tillsättandet av enmansutredningar får inte bli ett slentrianmässigt sätt att undvika insyn från oppositionen. Genom sitt sätt att agera anser jag att regeringen sänker statusen på utredningsväsendet. Legitimiteten i det sjunker, och respekten för utredningsresultaten och beslutsunderlagen blir också på det sättet eroderad. Jag vill att ministern förklarar för mig varför det är så viktigt att frågor som obligatorisk arbetslöshetsförsäkring och reformerad gymnasieskola är föremål för enmansutredningar. Är det för att oppositionen inte ska ha insyn ordentligt i dessa frågor som har ett stort politiskt sprängstoff? Är det för att man möjligen gör bedömningen att regeringens handlingsutrymme ökar om det inte är flera partier representerade? Eller har regeringen nog med sig själv med de fyra ingående partierna? Man har tillräckligt mycket jobb med att där komma överens och vill inte försöka komma överens med oppositionen inom ramen för den här typen av utredningar. Jag tycker att ministern har stor anledning att förtydliga och fördjupa sitt svar. När man ser att så stora delar av hela skolans utveckling ligger på enmansutredningar, sådant som verkligen behöver långsiktighet och stabilitet, kan man fråga sig: Hur tänker ni? Vad har ni för strategi? Vad sysslar ni med? 66 Statsrådet (): Låt oss göra en liten tillbakablick. Andelen parlamentariska kommittéer har minskat successivt . Då hade parti inte ansvar för det, men jag ingick i en regering då. har tittat på det här och gjort en sammanställning i samband med sina granskningar av kommittéväsendet. Den visar att andelen parlamentariska kommittéer stadigt har minskat. utgjorde ungefär en tredjedel parlamentariska kommittéer. 1996 var det också en tredjedel och 2002 drygt en tiondel av det totala antalet kommittéer. Det har skett en dramatisk minskning av antalet parlamentariska kommittéer. Andelen parlamentariska kommittéer har minskat ytterligare . Om man tittar i databas för kommittéväsendet får man följande resultat. De här uppgifterna avser utredningar som har tillsatts respektive år, och därmed är de inte direkt jämförbara med siffror, men de visar samma tendens, nämligen att antalet parlamentariska utredningar minskar. var det 91 särskilda utredare. Antalet ordförandekommittéer var 25, varav sju var parlamentariska. 2005 var det en parlamentarisk utredning, 14 ordförandekommittéer och 59 särskilda utredare. tillsattes inga parlamentariska, och det tillsattes 8 ordförandekommittéer och 65 särskilda utredare. har det blivit 73 särskilda utredare och sju ordförandekommittéer varav två parlamentariska. Oberoende av om det är en nytillträdande regering eller en regering som har suttit ganska länge är tendensen att man använder mer ensamutredare. Praxis är att det mer är de stora, övergripande frågorna som blir föremål för parlamentariska kommittéer. Det här är en tendens som har pågått oberoende av vilken regering som har suttit vid makten. och jag får väl fundera över vad bakgrunden till detta kan vara. 67 (): Jag vill börja med att korrigera statsrådet. Det var som det var en tredjedel, och det sjönk till drygt en tiondel . Statsrådet nämnde , men det är som det handlar om. När man tillträder en mandatperiod tillsätter man många utredningar och drar i gång många arbeten. Det är väl naturligt att de flesta utredningar av det större, tyngre slaget kommer i slutet på mandatperioden. Om man går igenom exempelvis förteckningen över kommittéer och utredningar från , vilket jag har gjort, kan man konstatera att det där finns betydligt fler parlamentariska utredningar och utredningar med flerpartirepresentation än vad som har tillsatts . Det blir inget bra försvar för ministern när han säger som han gör. Han säger att stora, tunga framtidsfrågor ska vara föremål för den här typen av utredning. Varför gör man då enmansutredningar på hela skolsidan? Den är ju verkligen tung, framtidsinriktad och kräver långsiktighet och stabilitet. Lärarfacken, lärarförbundet och alla möjliga vill ha långsiktighet och stabilitet, men här bygger man in konfrontation genom att göra det till enmansutredningar. När det gäller frågan om obligatorisk arbetslöshetskassa, som är en fråga som har diskuterats oerhört intensivt och där man ser den politiska spännvidden, tillsätter man en enmansutredare. Det är klart att det är provokativt! Det är provokativt, utpekande och utmanande. Varför gör man på det sättet? Det är ju ett system som man borde söka en stabilitet och en långsiktighet i. Mycket av regeringens strategi verkar vara att man använder den majoritet som finns i . Använder man då också utredningsväsendet i det syftet för att ta fram ett underlag som bekräftar den ståndpunkt man har, så att man kan driva igenom den trots att det gäller frågor av den typ som ministern själv beskriver som frågor med stor tyngd och bärighet ? Jag har inget mot enmansutredningar när det gäller frågor av mindre slag. Det är mycket tekniska detaljer som måste redas ut. Men när det gäller frågor av tyngd krävs det något annat. Hur blir det med den utredning som har aviserats om översynen av läroplanen för förskolan? Är det ett uppdrag som bör vara en enmansutredning, eller kanske det finns anledning att ha flerpartirepresentation i det sammanhanget? I statsrådsberedningens skrift står: Arbete i kommittéform är ett sätt att tillvarata det kunnande som finns på andra håll i samhället. Det innebär också att man kan ge den parlamentariska oppositionen och olika intressegrupper tillfälle att på ett tidigt stadium komma in i reformarbetet. Jag tycker att det ligger visdom i detta. Vi ska kanske försöka ta till oss lite grann av den här debatten och fundera på hur vi ska göra för framtiden och vilken strategi vi ska välja. Det blir lite för självupptaget när ministern säger att det inte finns någon anledning att vidta åtgärder. Tänker ministern ta till sig något för att se hur vi ska göra , så att det inte bara blir enmansutredningar som ska pågå utan att vi ska få ett bredare parlamentariskt underlag? Kom inte och säg att det räcker med webbplatser, information och referensgrupper! Det gör det inte. 68 Statsrådet (): Det är intressant att lyssna på , som vanligt. Han har dock en liten släng av övertro på att det går att lösa frågor där det finns diametralt motsatta uppfattningar mellan till exempel regeringen och oppositionen i en parlamentarisk utredning. Han har själv nämnt ett antal frågor. Jag tror att det räcker med att vi funderar ett varv till för att vi ska komma fram till att lösningen på detta inte är att vi sätter oss i en parlamentarisk utredning. När regeringen i strid med oppositionen har vunnit ett val och vill genomföra något helt annat än oppositionen är inte en parlamentarisk utredning en praktisk lösning för att ta fram detaljer till en proposition som ska komma. Jag delar uppfattning om vikten av insyn och öppenhet i kommittéers arbete. Som jag sade i mitt svar menar jag att detta kan tillgodoses på många andra sätt än genom direkt parlamentarisk representation. Jag tror att detta ökar . Enmansutredarna anordnar hearingar, och det finns ofta möjlighet att vara med i olika sammanhang i och ge synpunkter på pågående utredningar. Det är inte alltid möjligt att lägga politiska stridsfrågor i parlamentariska utredningar och tro att det är ett sätt att bilägga sådana tvister. 69 (): Saker och ting ska också hålla . Det är kanske inte alltid till fördel om man får saker och ting upprivna så fort det blir regimskifte. Men det är den risk man löper om man använder snäva majoriteter i parlamentet. Jag återkommer till skolan. Det har gjorts enmansutredningar om reformerad gymnasieskola, fristående vuxenutbildning, införande av yrkesskola, förändrat betygssystem, skollag och så vidare. Här finns det väl anledning att pröva om det finns möjlighet att komma överens över de berömda blockgränserna? Det är en fråga om att ge sig tid, att diskutera med varandra och inte vara så dogmatisk och låst och själv ha bestämt kartan för hur allt ska se ut. Ministern säger: Vi har vunnit valet, vi har makten och vi gör som vi vill. Om det är det synsättet som gäller förstår jag att det blir enmansutredningar, för då försöker man inte ens att komma till en punkt där man tror att det kan vara möjligt att bli överens. Då får man inga lösningar som håller över mandatperioderna. Hur ska ni ha det med exempelvis förskolan? Där ska man se över läroplanen. Såvitt jag har förstått har man inte bestämt sig inom alliansen om vad man ska ha för syn på detta och hur det riktigt ser ut när det gäller läroplansfrågorna. Det finns lite olika varianter. Är det något som det är rimligt att tänka sig att fler partier får vara med och jobba med, eller är det en fråga där man också på något vis i något dolt rum har bestämt sig för att eftersom man har makten och vunnit valet gör man som man vill och kör med majoritetsbeslut? Jag tycker att skolsidan är en sådan fråga där man missköter sig med utredningsinstrumentet och där man ställer saker och ting för hårt på sin spets alltför snabbt. Jag är säker på att lärarförbunden bland annat skulle hälsa det med stor tillfredsställelse om man jobbade på ett annat sätt med bredare underlag i de här sammanhangen. 70 Statsrådet (): Jag är fortfarande imponerad av tro på att politiska stridsfrågor löses i parlamentariska utredningar. Han räknar själv upp ett antal frågor. Han säger att vi har misskött utredningar om skolan. Jag vet inte. Så kan det vara, men det är värre att missköta skolan, . Där görs ju nu stora reformer som förbättrar förutsättningarna för eleverna att ha med sig kunskap genom livet. Om man tittar på hur det har skötts under tidigare mandatperioder, tittar på resultaten och gör internationella jämförelser är det inte helt lyckat, för att uttrycka sig mycket försiktigt. Det är möjligt att vidga insynen och öppenheten i de här kommittéernas arbete. Det behöver inte ske genom att man sitter som parlamentarisk representant i kommittéerna. Det finns en mängd andra möjligheter att öka öppenhet och insyn i de processerna. Sedan kommer vi till en punkt när utredningarna levereras efter en remissomgång i form av en proposition. Då har vi alltid möjligheten i det här huset att i utskotten och olika sammanhang se om vi kan hitta gemensamma utgångspunkter för att göra en politisk uppgörelse runt i och för sig svåra frågor. Den möjligheten finns alltid kvar, . Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2007/08:31 om experimentverkstad i utnämningspolitiken 71 Statsrådet (): har frågat mig om jag varit med och fattat beslut om den pågående försöksverksamheten när det gäller utnämningar och i så fall när, om jag medverkat till att ta fram de kriterier som ligger till grund för försöksverksamheten, om jag kan bedöma när försöksverksamheten kommer att avslutas, om jag avser att införa en permanent ordning för utnämningar av statliga chefer och när den i så fall finns på plats. Jag hade en interpellationsdebatt med om hemlighetsmakeri i utnämningspolitiken, där vi debatterade ungefär samma frågeställning som . Jag inleder på samma sätt som jag gjorde då. Den här regeringen kommer att fortsätta att reformera utnämningspolitiken i riktning mot en mer öppen, förutsägbar och transparent process. I budgetpropositionen redovisas regeringens ställningstagande att annonsering efter myndighetschefer kommer att bli mer regel än undantag hädanefter. Detta sker efter en vår och sommar där vi prövat att annonsera efter chefer till verksamhetsmässigt vitt skilda myndigheter. Jag kan konstatera att utfallet av detta försök såvitt avser såväl antal som kvalitet hos dem som lämnat in en intresseanmälan har varit gott. Det är många mycket väl kvalificerade personer som genom intresseanmälan har visat att de varit beredda att ikläda sig det ansvar det innebär att vara myndighetschef. För den intresserade finns möjlighet att själv ta del av de listor som finns tillgängliga på respektive berört departement. Fyra olika departement, Utbildnings-, Integrations- och jämställdhets-, Finans- respektive har under försöket inhämtat viktiga erfarenheter av detta nya, öppna sätt att rekrytera myndighetschefer. Jag kan berätta för att regeringen, mot bakgrund av utfallet i försöksperioden, mycket snabbt kunde fatta beslut om att gå vidare till en permanent ordning, något som också tydligt framgår av budgetpropositionen. Det faktum att vi haft anledning att vara nöjda med utfallet innebär dock inte att annonsering alltid ska ske. För mig är det inget konstigt med att det i vissa fall kan vara så att regeringen även genom andra processer hittar lämpliga chefer till en viss myndighet, vilket också framgår av budgetpropositionen. 72 (): De frågor som jag ställde i interpellationen kvarstår. Har det egentligen funnits någon försöksverksamhet när det gäller utnämningar av högre statliga tjänster? När beslutades det? Hur utformades försöksverksamheten? Vilka var de frågeställningar som försöksverksamheten skulle ge svar på? Och hur utvärderades den här försöksverksamheten? Som jag har sagt har man ju en försöksverksamhet för att se om något kan bli bättre av att man gör det på ett nytt sätt. Jag har ställt de här frågorna till , och jag får inga svar. Jag tycker att det är rimligt att lämnar svar på frågorna, särskilt mot bakgrund av att den statliga utnämningspolitiken var en av de högt profilerade frågorna för de fyra borgerliga partierna inför valet. tydliga vallöften ställdes ut till väljarna. säger att fyra departement har deltagit i den av påstådda försöksverksamheten. De har inhämtat viktiga erfarenheter. Regeringen kunde på grundval av det mycket snabbt fatta beslut om en permanent ordning. Vad är denna permanenta ordning? I budgetpropositionen står det: Annonsering av myndighetschefer kommer att bli mer regel än undantag. Genast inställer sig massor av nya frågor. kunde vi läsa i , som hade följt upp det här, att av 22 tillsatta tjänster hade 4 tillsatts efter annonsering. Hur kan denna mycket ringa erfarenhet av den så kallade försöksverksamheten vara grund för regeringens bedömning? Vad har egentligen regeringen för krav för att något ska kunna kallas försöksverksamhet? Med tanke på det mycket klena resultatet av den är det kanske inte så konstigt. Hela frågan som blåstes upp i valrörelsen av de fyra borgerliga partierna verkar rinna ut i sanden. Annonsering ska bli mer regel än undantag. Är det det som är resultatet av det som ni sade innan valet? Hur är det med de andra vallöftena i den här frågan? Det handlar inte bara om annonsering och kravprofiler, något som förresten redan gjorts tidigare och som också naturligtvis har varit en del i rekryteringsarbetet. Det skulle inrättas rekryteringsråd. Utskottsförhören i av tilltänkta kandidater har även de avförts. Det kan bli lite konstitutionellt besvärligt med utskottsförhör, har vi kunnat läsa att säger. Samma sak är det när det gäller sekretesslagen och öppenheten. Det mest häpnadsväckande av allt detta är att helt plötsligt börjar man fundera på att förändra sekretesslagen för att minska öppenheten i tillsättningarna. Ställd inför frågan som naturligtvis har fått, varför man säger en sak inför valet och någonting annat efteråt, säger att valrörelsen har sin egen dynamik. Vi socialdemokrater har förstått att den teoretiska modell som och hans borgerliga kamrater snickrade ihop före valet inte skulle tåla verklighetens ljus. Sanningen är antagligen att även insåg det men att hungern efter makten fick honom att kasta allt förnuft och all försiktighet överbord i stället för att erkänna att ni hade fel. Ni tänkte inte särskilt klara tankar ens när det gäller den här frågan. Framför allt tänkte ni väl inte genom konsekvenserna av de förslag som ni plockade fram, eftersom de allra flesta av de förslag som ni lämnade som vallöfte till medborgarna nu verkar ha lagts åt sidan för att de är konstitutionellt besvärliga. Man kan ändå fråga sig: Varför, , sade ni en sak inför valet och en annan nu? 73 (): I valrörelsen det minns , vi har diskuterat frågan förut var det här ett mycket stort nummer. Det var sådant som man verkligen körde med runt om i landet, att man skulle bryta Socialdemokraternas makthegemoni. Man talade om inrättande av kravprofiler till högre tjänster. Alla tjänster i ledande befattning skulle utannonseras alla tjänster. Relevanta intressenter skulle inbjudas till kandidatnominering. Det står det också i den skrift som ni gav ut. Det var bruttolistor som skulle upprättas enligt kravprofil, och kortlistor skulle tas fram på tresex personer som skulle genomgå tester. Förmodligen hade man inspirerats av eller något annat land och tyckte att fackutskotten i skulle erbjudas att ställa frågor till de personer som man tänkte utnämna. Hela rekryteringsprocessen skulle dokumenteras för att möjliggöra granskning i efterhand. har mycket av det här spruckit. Regeringen talar nu lite försiktigt om att det inte alltid går att annonsera. Det är kanske lite annorlunda än att alla lediga tjänster till ledande befattningar ska utannonseras. Det är olika budskap före valet och efter valet. Det handlar väl om att man har insett att den här vägen inte var framkomlig alla gånger och att man inte hade riktigt fast mark under fötterna. Regeringen vill väl också ha handlingsfrihet att bestämma när det ska annonseras och när det inte ska annonseras. Jag tror inte att det kommer att bli tal om utskottsförhör. Lika lite tycks de här inbjudningarna till allmän kandidatnominering vara aktuella. Sanningen och konfrontationen med verkligheten kröp högeralliansen inpå skinnet när man väl hade vunnit regeringsmakten. Valrörelsens propagandistiska drev höll inte, och lika lite höll argumentationen om att statsförvaltningen var genompolitiserad med socialdemokratiska chefer som inte var kompetenta. Inte en enda chef har avvecklats med det som argument. Kampanjen var inte hederlig. Det har vi också debatterat förut, men jag tycker att det är viktigt att upprepa det. När man sedan kom till regeringsmakten rekryterade man borgerliga profilpersoner som , , Per som var en av de första stora rekryteringarna , och så vidare till olika statliga uppdrag, antingen i styrelser eller som ledande tjänstemän. Jag säger inte något negativt om de här personernas kompetens, men starten var, med tanke på hur det lät i valrörelsen, väl utmanande. har det här kokat ned till att står här med frågor om hur snabba behov ska bedömas, var någonstans det ska bestämmas om det ska annonseras eller inte, vad som inte ska annonseras och hur det blir med utannonseringen av tjänsterna inom . Från att ha varit ett stort slagnummer i valrörelsen har detta kokat ned till att bara vara krångligt. Ni har alltså blivit fångade av er egen propaganda och sysslar nu med att gömma undan de av valrörelsens tal som inte höll i konfrontationen med verkligheten. Det som blev kvar försöker ni få att framstå som något mycket större än vad det egentligen är. Är inte sanningen den, , att kejsaren, vem det nu är i det här fallet, börjar bli lite naken? Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till . 10 § (forts.) Svar på interpellation 2007/08:31 om experimentverkstad i utnämningspolitiken 74 Statsrådet (): Vi hade före ajourneringen en intressant debatt om utnämningspolitiken, och frågade mig bland annat på vilket sätt den här försöksverksamheten hade beslutats. Man kan över huvud taget säga att detta är en intern fråga inom , men jag ska ändå gärna berätta om processen. Det är så att det finns en statssekreterargrupp med representanter för de fyra regeringspartierna som har arbetat med de här frågorna, och det är där som besluten har tagits om att bereda detta försök. Det kan kanske vara av intresse att berätta lite grann om hur det har gått med de genomförda annonseringarna. Vi har ju redan på grundval av genomförda intresseannonseringar anställt generaldirektörer för , , och Sida. Vi har dessutom ett antal ytterligare tillsättningar av myndighetschefer under beredning mot bakgrund av genomförd annonsering. Det handlar om chefer för , och folkminnen, och . Där har annonstiden gått ut, och bereds de här ärendena. Sedan har vi ytterligare tre myndigheter där ansökningstiden ännu inte har gått ut. Det sker dels nu , dels . Det handlar om nya chefer för , och tv och . De tjänsterna kommer också att beredas på samma sätt som de tidigare. är det 213 personer som har anmält sitt intresse för de här nämnda anställningarna. Man kan säga att det i genomsnitt ger 20 intressenter per annons. 75 (): Jag tycker fortfarande, , att det återstår en del frågor kring den här så kallade försöksverksamheten om det verkligen är en försöksverksamhet och hur man bedömer att en försöksverksamhet ska utformas. Låt mig ändå fortsätta debatten genom att konstatera att det inte bara är så att man överger de vallöften som man gav från regeringens sida, utan det blir nu frågor kring hur den här statliga utnämningspolitiken egentligen ser ut. För ju mer vi debatterar detta desto fler frågor blir det. Man måste ändå säga att det som är nytt i denna diskussion är, som jag tycker, slappheten i inställningen både till processen som ligger bakom de här utnämningarna och till den svenska offentlighetsprincipen. Jag kan ge några exempel på detta. Alla chefsjobb ska utannonseras, sade efter det att vi hade debatterat denna fråga . Jag fick som sagt var inga svar på mina frågor då. Det kom efteråt när jag satt och tittade på tv. Då skulle alla chefsjobb utannonseras, även landshövdingarnas. kom det en budgetproposition med ett helt annat besked där det stod att annonsering ska vara mer regel än undantag.