prot · GU0950 · 2007-01-18 00:00:00 — Det är den typen av åtgärder där jag hoppas att man skulle kunna göra någonting, även om vi i är ett litet land. Men tillsammans med EU och med en utmärkt utrikesminister tror jag faktiskt att har möjlighet att göra någonting. En del av bakgrunden till interpellationen är ju vår resa nere på . Vi träffade på och i östra även en hel del israeler. Jag minns särskilt de tidigare soldaterna som verkar i Breaking the Silence. De hade mycket att säga om rättigheterna för palestinierna och hur de hanterades. Jag ska inte citera någonting, men det finns alltså en opposition även inom . Vi måste få lov, även i riksdag, att framföra kritik mot en ockupationsmakt, även om den ockupationsmakten är . Det finns en folkrätt. Det finns rättigheter som ockupationsmakten måste iaktta. Det är min förhoppning att utrikesministern tar till sig detta och kan arbeta vidare för och Europeiska unionens del och kanske uppnå vissa fördelar för den befolkning som lider oerhört just . 99 (): Tack övriga interpellanter och ni som hade vänligheten att komma med här och diskutera! Det är två saker som jag återigen vill betona. Den ena biten handlar faktiskt om vad vi gör här. Vad är det vi pratar om? Vilken verklighet lever vi i? Vi lever i ett väldigt säkert samhälle, i ett av världens tryggaste länder som inte har sett krig på väldigt . Vi som var där nere fick påståendet att vi inte visste vad krig var, att det var svårt att föreställa sig hur israeler och palestinier hade det där nere. Sedan har vi mage här att påstå att det ena rättfärdigar det andra och att en mur ska byggas, eller man kallar det för säkerhetsbarriär, och så vidare. Om man tittar på vad som faktiskt händer, om man försöker titta på de oberoende organ som finns där nere, om man har förstånd att fråga dem som faktiskt jobbar där nere med de här frågorna, FN-organ, fredsrörelser då menar jag inte palestinska sidan, jag menar de israeliska rörelserna får man svart på vitt vad det handlar om. Då blir vårt avstånd här väldigt långt. Det är väldigt svårt att förstå hur människorna har det där nere. Jag vill hålla med just när det gäller den bit som handlar om att det är den lilla människan, kvinnorna och barnen, som råkar mest illa ut. Om man tittar på vad det är för system som man håller på och bygger upp så fick vi höra ett begrepp där nere. Det är engelskt och heter creating facts on the ground, alltså skapa faktum på marken som det blir svårt att värja sig mot. Vad är då den så kallade säkerhetsbarriären, eller muren som majoriteten av bedömarna kallar det för, om inte just att skapa faktum på marken. Man pratar om att det finns tunnlar under denna mur som leder till vapentransport och så vidare. Jag ska tala om för er, även för er som har varit där nere och sett detta, att de tunnlarna används till största delen för att man ska komma åt sin jordbruksmark som den här muren precis har skurit av. På ena sidan är olivodlingarna. På den andra sidan ligger byn. Vad är det för typ av rättvist system som kan rättfärdiga detta och påstå att det är för att förhindra terrorattacker som aldrig kan rättfärdigas med det största lidandet ens? Avslutningsvis vill jag också just ta upp bedömningsfrågan, för jag tror att man måste kalla saker vid dess rätta namn. Man måste kalla det för terrorism när människor går in självsvåldigt, spränger sig själv i bitar och med sig själv också oskyldiga människor. Det är terrorism. Det ska vi fördöma. Det ska vi vara ståndaktiga emot. Men man ska också kalla någonting som ser ut som apartheid, som luktar som apartheid och, för dem som bor därnere, smakar som apartheid vid dess rätta namn. Vi är skyldiga att göra detta. Ingen annan här i har möjligheten att uttrycka det vid dess rätta namn. Om inte vi gör det, om vi inte tar upp frågan och diskuterar den med dess rätta namn kommer ingen annan att göra det. Utrikesministern har också en skyldighet i och med att det handlar om kunskap. Jag tror att utrikesministern har mer kunskap än de flesta av oss här inne när det gäller förhållanden i . Det ansvaret hoppas jag kommer att leda till aktion. 100 HANS (): var och är motståndare mot EU:s så kallade terrorlista. Vi var även starkt emot isoleringen av den palestinska myndigheten och är så fortfarande. Jag tycker att vi på varje punkt har fått rätt. Isoleringen av Hamas, av den palestinska myndigheten visar så tydligt på hyckleriet i dagens världsordning. Vem som är terrorist och vem som är demokrat handlar mer om ditt förhållande till den rådande världsordningen och mindre om hur du agerar. Den beskrivning som gjorde innan över Hamas skulle ju på punkt efter punkt också kunnat göras för flera av de partier som sitter i , även parti som sitter i den israeliska regeringen. Beroende på varifrån en granat avfyras betecknas den som terror eller som självförsvar. Etiketteringen skiljer sig åt, men för de offer som drabbas, både i och på de ockuperade områdena, spelar det nog inte så stor roll. är tydligt i sin ståndpunkt. Attacker mot civila är oacceptabla och förtjänar bara fördömanden, oavsett vem som genomför dem och oavsett med vilka motiv. Inget land har av historien fått frikort att kunna agera hur som helst. Tyvärr verkar det inte vara som att vi är eniga på den punkten i den här kammaren. Flera interpellanter här har som jag tycker på ett föredömligt sätt tydliggjort den humanitära katastrof som har skapats genom isoleringen. Det palestinska folket har fått betala ett oerhört högt pris i form av stängda skolor och sjukhus, en havererad infrastruktur och direkt brist på mat. var ett föredöme i när det gällde sitt arbete med vaccinering av barn. ökar antalet palestinska barn som lider av undernäring och bristsjukdomar. Politiskt är det svårt att se bojkotten som någonting annat än en total katastrof. Hamas har inte godtagit något av de krav som har ställts, och möjligheten att genom förhandlingar få Hamas att till exempel erkänna staten har stängts. Det är omöjligt att kunna föra dialog med en av konfliktens mest centrala aktörer. Kvartetten har ställt tre krav på den palestinska myndigheten, krav som på ingen punkt kan leva upp till. erkänner inte en palestinsk stat. fortsätter med sitt våld mot civila. respekterar inte ingångna avtal. Men det pratas det tyst om från flera av interpellanterna i den här salen. De ockuperade områdena står på randen till öppet inbördeskrig mellan och Hamas. är positiv och optimistisk att vi ska kunna slippa undan ett inbördeskrig. Det är åtminstone förhoppningen. Men den konflikt vi ser nu har omvärlden en stor skuld i. Genom omvärldens uttalade stöd för president mot den palestinska regeringen och genom att omvärlden så starkt tryckt på för att ett nyval ska hållas och att en demokratiskt vald regering ska avsättas har omvärlden starkt bidragit till att konflikten eskalerat. Visst skulle det vara positivt om en samlingsregering bildades. Det skulle ena det palestinska samhället i kampen för ett självständigt land och mot ockupation. Men en samlingsregering måste ju formas av palestinierna på deras egna villkor inte genom påtryckningar och ultimativa krav från omvärlden. På område efter område visar den här debatten och våra konkreta erfarenheter från att isoleringen av den palestinska myndigheten har varit en katastrof. Den har fört oss allt längre från en fredlig lösning, och på vägen har det palestinska folket betalat ett skrämmande högt pris. Och ockupationen bara skärps. Det är därför glädjande att höra utrikesministern säga att den nuvarande politiken har varit ett misslyckande. Isoleringen har misslyckats, och då borde väl det naturliga steget nu vara att häva isoleringen och inleda dialogen. 101 (): Utan att på något sätt vara polemisk skulle jag vilja säga att jag inte i min vildaste fantasi har föreställt mig att jag skulle berika med historiska kunskaper. Det var inte alls min avsikt. Jag tycker att det är väldigt centralt att utrikesministern ser framåt, men fortfarande föreställer jag mig att det inte är så dumt att också se i backspegeln av och till. Här sades av , och jag tror att jag citerar korrekt: Kan man inte se samband är man på något sätt blind. ((): Rätt!) Tack för det! Det var precis det jag ville med min lilla enkla exposé bakåt i tiden försöka se samband. Det är oerhört lätt för oss att tala om mänskliga fri- och rättigheter. Det är oerhört lätt för oss, föreställer jag mig, att vara överens om att attacker mot civila är oacceptabelt. Men det är ju en helt annan situation för människor som lever där nere på båda sidor om gränsen, vad man nu än kallar dem. Det är ju inte enbart så att det är palestinska mammor och pappor som är rädda för att deras barn inte ska komma hem från skolan. Rädslan är lika stor, såvitt jag förstår, på den israeliska sidan. Det är därför jag tycker att det kan vara angeläget att se tillbaka. Vi ska inte fastna i detta jag är helt överens med dig om det! Men om vi nu skulle ta ännu en tillbakablick om vi hinner det, fru talman skulle vi kunna tala lite om ClintonBarak-planen. Nog var det trist att den inte fick ett större värde och att den inte accentuerades mer från palestiniernas sida. Man visste ju vem som skulle komma efter när han var borta från scenen. Ingen palestinier, inte heller , trodde att det skulle vara lättare att göra upp med än med , för att ytterligare komplicera detta med att titta i backspegeln. Jag tycker alltså för min enkla personliga del att vi är lite för obalanserade. Låt oss se med respekt från båda håll och på båda sidor! Det är självklart att mänskliga fri- och rättigheter ska gälla för alla, men först måste ju rätten till liv också strykas under. 102 (): Jag ställde en slutfråga i min förra debatt här om på vilket sätt UD kan påtala de omkringliggande ländernas ansvar för att assimilera de palestinska och arabiska flyktingarna. Jag tycker att vi helt har gått förbi den frågan när vi pratat om den här konflikten och vilket ansvar de palestinska ledarna har för att undvika detta våld. Man säger att palestinierna är den svagaste parten. Vi ska inte glömma att palestinier är araber, och väldigt många lever som palestinska flyktingar. Jag har varit i och sett flyktinglägren. Jag vet att just i har flyktingarna rätt att bära vapen, vilket de inte har i . I har de assimilerat sig genom att de till och med får lov att arbeta. Det får man inte i , för arbetar man kan man inte få palestinsk flyktingstatus eller få understöd från Unrwa. Jag menar att hela Unrwa verkligen bör ses över. Det är lite olustigt när man hör diskussionen här och nämns. är ju favoritbosättning, och dit släpar de varenda riksdagsledamot. Den bosättningen är bedrövlig, och ingen som har varit där kan ställa upp på någonting av vad de gör. Ändå hör vi uppmaningar om att titta på , och så dömer man ut allt vad bosättningar heter. Det finns mycket att säga om bosättningar, men vi ska inte glömma att 8 000 drogs ut från . Efter det har det inte hänt så mycket positivt i . När man pratar om den svagaste parten bör man komma ihåg att 300 miljoner lever runtomkring den judiska staten på 5 miljoner. , som inte ligger långt ifrån, har på sin agenda att förinta . president är den största gåvogivaren till både Hamas och Hizbullah. De här sakerna måste man veta om. Det är klart att det är fruktansvärt att få bomber sända över sig som man fick i och som man fick från , och även tillbaka från under Hizbullahs krig. Ingen kan rättfärdiga detta! Det viktigaste är dock vilket ansvar den palestinska myndigheten har för det som händer . 103 (): Vem är den svaga och vem är den starka parten? Jag kan bara konstatera att israelerna i sin vardag mellan och och upp till inte har checkpoints. De har fungerande sjukvård. De har fungerande skolor. De har inte restriktioner om vem som får åka med dem i deras bilar. Det som händer just nu är att den israeliska militären har fryst en debatt kring om palestinier och israeler ska få åka i samma bil på . Det skedde i går. Jag hoppas att kan ta med sig detta från den här debatten och framföra en synpunkt eller protest från den om det orimliga i att hålla på och reglera vem man som privatperson får ha med sig i bilen, byggt på om personen är palestinier eller . Detta är djupt olyckligt. Jag kan läsa upp vad åtta ledande israeliska människorättsorganisationer som gått till högsta domstolen i med detta har skrivit: It is published from a context of deepening control of one nationality over the other. Man höjer den ena nationaliteten över den andra. Så här kan man inte ha det. Detta är inte i enlighet med FN:s stadga. Detta är inte i enlighet med de humanitära regler vi säger oss stå för. Vem är stark och vem är svag? Vad har palestinierna? Jag tror inte att man behöver ha så stor fantasi för att lista ut svaret. Här handlar det om ett folk som är förtryckt och som lever under svåra restriktioner och förhållanden. Det handlar om ett folk som emot sig har en stor och stark militärmakt med en stor armé och en stor kontrollapparat. Sedan kan man också argumentera att det är fel att jämställa palestinierna med alla de andra arabländerna. Det går att rikta kritik också mot deras stöd och hur det har varit i historien mellan dem och palestinierna. Det är palestinierna som är den svaga parten. Det är de som ska ha det uttalade stödet. Annars finns det ingen väg till fred. Då ska utrikesminister försöka klara konststycket att kommentera åtta interpellanters inlägg. 105 Utrikesminister (): Och det kommer han att misslyckas med, liksom han gjorde tidigare. Låt mig dock ha några synpunkter. Jag tycker att det har varit en bra diskussion. En utrikesministers uppgift är inte bara att tala utan ibland också att lyssna. Det engagemang, med lite varierande perspektiv, som här finns visar att frågan är viktig och ger också ett underlag för ett svenskt politiskt agerande. Jag kan dela nästan allt som har sagts i fråga om verklighetsbeskrivningen. Jag har varit i eländet i . Jag har vid åtskilliga besök träffat familjer i som förlorat sina barn i terroristattentat. Jag vet att man måste se i backspegeln, men ska man framåt måste man också titta framåt. Jag ser det kanske som vår, eller i alla fall min, viktigaste uppgift att försöka se framåt och se vad det finns för möjligheter. Jag erinrade om . Den form som då etablerades var land för fred. Det som sedan inträffade var väl egentligen att kanske inte var fullt villigt att ge upp land och arabstaterna kanske inte fullt villiga att ge fred. Därmed blev det som det blev, eller rättare sagt blev det inte det som alla hade hoppats på. Jag tror och hoppas att det nu finns en insikt om att landet måste ges till dem som har rätt till det och att freden måste ges till dem som har rätt till den. Det gäller också rätt att leva inom säkra och erkända gränser. Jag angav i interpellationssvaret några av de utgångspunkter som är fundamentala för , den europeiska unionen och den internationella rätten. Ockupationen måste upphöra, inte minst för egen skull. Gränser måste det kommas överens om. linje är utgångspunkten. Vi kommer inte att erkänna någon förändring i förhållande till det som inte grundar sig på avtal. Sedan måste det tas steg i denna riktning. Där tror jag att det nu finns jag ska inte överdriva lite av en försiktig öppning som det gäller att nu utnyttja. Jag kan som sagt ha alldeles fel, men jag tycker att jag har en skyldighet att i detta sammanhang betona det som möjligtvis är positivt. Vi har en vapenvila på . Den respekteras inte fullt inte, men i alla fall. redogjorde för nedgången i terroristattentaten. Det är också en vapenvila från Hamas sida som i allt väsentligt har respekterats under . Terrorismen är inte borta, men den är begränsad. Sedan har vi avsevärda problem. Vi har en viss osäkerhet i den inrikespolitiska situationen i , men vi har en ännu större osäkerhet, om man säger så, i den inrikespolitiska situationen på de palestinska områdena. Men det finns en positiv rörelseriktning på den israeliska sidan, skulle jag vilja säga, trots de mycket beklagliga beslut som har fattats om nya bosättningar både i och efter en del oroväckande signaler i östra . Det finns förhoppning om att man faktiskt ska komma fram till någonting som är rimligt när det gäller en palestinsk regeringsbildning som också accepterar existerande avtal och som man sedan kan gå vidare med i en fredsprocess. Mötet mellan och premiärminister gav förhoppningar om någonting som kan fortsätta, och det kommer att fortsätta. EU har varit mycket aktivt. Vi har haft samtal i . Vi kommer att ha samtal om detta i , och vi ska till . Vi kommer tillbaka till i olika sammanhang. Utrikesminister var i , var i för att redogöra för sina samtal och förbereder ett nytt möte mellan och . Då gäller det att vi underbygger detta med olika typer av konkreta insatser. Därmed inte sagt att jag inte delar de bekymmer och den oro som finns. Det kan gå väldigt illa. Det finns djupt oroande tecken. Men jag tycker att utrikespolitikens uppgift är att försöka se det lilla ljus som kanske kan finnas och sedan försöka ge det lite av ny kraft. Jag är tacksam för det engagemang som finns i den här frågan från alla er företrädare här i . 106 (): Vi är alla rörande överens om att vi måste uppnå fred och försoning i området. Efter ett halvt sekels stridigheter och alltför många förlorade människoliv måste EU och börja agera med hela handen för att ingångna avtal ska hållas. Vi måste lindra effekterna av den pågående konflikten. Vi måste främja fredsförhandlingar. Vi måste främja det palestinska nationsbyggandet. Men vi måste slå fast att demokrati är mer än fria val. Det handlar om respekt för minoriteter, för pressfrihet, oberoende domstolar och lika rättigheter för kvinnor och män. Många är de tillfällen då jag trott att konflikten är nära att upp, då man har kommit till en punkt där man väljer att leva sida vid sida och bespara palestinier och israeler tidigt möte med döden. Jag är glad över utrikesministerns svar att regeringen på olika sätt vill bredda och bygga upp förbindelserna mellan och . Jag är också glad att man för en linje där man ställer krav på bägge parter. Det mest glädjande är regeringens bidrag till flyktingläger och den humanitära situationen inom de palestinska områdena. Jag vill med det tacka utrikesministern för en intressant debatt och för att utrikesministern svarat trots den mycket korta tid som tilldelas en i en interpellationsdebatt. 107 (): ingång måste vara att humanitär rätt ska efterlevas av båda parter. Vi måste kräva att den israeliska ockupationen av de palestinska områdena, den israeliska bosättningspolitiken, byggandet av muren och stängslet på ockuperad mark och övervåldet måste upphöra. Palestinier måste å sin sida tydligt ta avstånd från självmordsbombningarna. Och båda parter måste erkänna gränser. Därför bör den misslyckade bojkotten avbrytas. I stället bör i omvärlden söka en dialog mellan konfliktens parter. Det är viktigt därför att den palestinska befolkningen, som vi hört i debatten, svälter och barnen hindras från att gå i skolan. Den palestinska befolkningen hindras att ta sig till sjukhus, sina arbetsplatser och sina släktingar. Den israeliska befolkningen i sin tur lever i en ständig rädsla för självmordsbombningar. och EU har en viktig roll i att försöka få i gång en fredsprocess värd namnet. Då måste vi ställa villkor på båda parter. Avslutningsvis vill jag tacka utrikesminister för svaret. Jag vill också tacka dagens interpellanter för den här debatten. Den är viktig, och jag är säker på att den kommer att fortsätta även utanför kammarens väggar. Jag måste säga att jag blev glad över utrikesministerns svar. Dels känner jag hopp över den hållning som ska ha, dels säger utrikesministern att han känner hopp utifrån den utveckling som sker. Utrikesministern har skrivit på en gång att när talar lyssnar EU. Jag hoppas att det gör det även här. 108 (): Jag vill så här i avslutningsanförandet klargöra att jag är emot allt våld oberoende av vem som utövar våldet. Jag vet att jag har talat om som ockupationsmakt i mina inlägg här, men det innebär inte att jag försvarar våld från andra parters sida i den här konflikten i . Absolut inget våld, med våld löser vi inga konflikter i den här världen. Jag läste för någon vecka sedan utmärkta bok om de . Jag blev förvånad när jag kunde konstatera att i den boken står att de varnade israelerna före sexdagarskriget för följderna av att ockupera och . Tyvärr har han så här långt fått rätt. Vi får hoppas att den här ockupationen tar slut och att vi får en lösning mellan folkslagen där. Jag vill tacka utrikesministern och ställer mig helt bakom de besked som utrikesministern har givit här i sina inlägg. Jag känner mig tillfredsställd, och jag har stor förtröstan över att utrikesministern gör vad vi kan göra från svenskt håll. 109 (): Jag tackar utrikesministern som har gett, tycker jag, väldigt vettiga och uttömmande svar. Debatten kommer att fortsätta. Det jag vill ha med mig är själva känslan för en tvåstatslösning. Vi pratar alla om en tvåstatslösning, men det vi ser är en suverän stat där nere och sedan ett antal öar som är som fängelser. Människor lever i det . Människor kan inte bortse från det. De är ockuperade. Vilka skälen än må vara är det en reell ockupation. För barn som är födda i ett flyktingläger, som har vuxit upp i ett flyktingläger och som har skaffat familj som också bor i flyktingläger är det väldigt svårt att förklara hur historien är, sett med svenska ögon. Det jag oroar mig för är murens dragning . Vad kommer det att bli av muren när den tvåstatslösning som vi drömmer om blir verklighet? Den dras inte på den gräns som världssamfundet tycker ska vara gräns mellan och , utan den dras på ockuperad palestinsk mark. Ska den rivas, eller kommer den att bli ett sorgligt arv som har varit? Det är sorgligt, men om vi ska kunna se framtiden an med tillförsikt gäller det för oss att våga vara en fri röst i och världen, och jag hoppas och önskar att kan var en del i denna lösning. 110 HANS (): En hel del av den allmänna debatt som förs i om utmärks av ett nyspråk som skulle ha imponerat på Storebror i bok 1984. såväl som i boken är syftet att begränsa individens tankeutrymme, förhindra oss att tänka tanken att även palestinier är människor, att även palestinier omfattas av de mänskliga rättigheterna och internationell humanitär rätt. Jag vill tacka för dagens bidrag till detta nyspråk: ockupation är säkerhet, apartheid är demokrati, att avsätta en demokratisk regering är att skapa lugn. Men det kanske tydligaste exemplet på nyspråk vi fått i den här debatten är ändå beskrivningen att är fritt. kan knappast beskrivas som någonting annat än världens största fångläger. Landgränsen är stängd, luftrummet är stängt och kustvägen är stängd. Befolkningen i lever i hot från den israeliska armén, ett hot som har realiserats gång på gång och . Den här debatten har varit klargörande och jag vill tacka väldigt mycket för den. ståndpunkt tycker jag har blivit tydlig, och det har också blivit väldigt klart vilken debatt behöver ta om inom den borgerliga alliansen. Jag har full förståelse för att inte har haft möjlighet att svara på alla de frågor vi har tagit upp här , men om det är några frågor som jag ändå skulle vilja ha ett svar på, antingen eller , är det de frågor som jag berörde i min interpellation: Är det inte dags att vi bryter bojkotten av den palestinska myndigheten? Är det inte dags att inleda dialogen? Är det inte dags att vi lägger grunden för fred i ? 111 Utrikesminister (): Låt mig bara till slut ta upp just den tråden. Jag tycker att bojkott är ett något felaktigt uttryck. Det som har inträffat är trots allt att det samlade stödet, både från svensk sida och från Europeiska unionens sida har ökat. Det är mer pengar som går till olika typer av humanitärt stöd och ekonomiskt stöd i de palestinska områdena . Formerna har förändrats, och det har att göra med att det är en terroriststämplad organisation. Vi kan inte bortse från det.