prot · GU0952 · 2007-01-23 00:00:00 — Jag är dessutom helt säker på att om en motsvarande situation skulle ha uppstått i låt oss säga och så skulle trycket på att hitta en kortsiktig lösning så att gatubelysningen åter tändes vara betydande. Både medier och andra opinionsbildare skulle ha ryckt ut. Jag tror dessutom att det direkta trycket på näringsministern hade framtvingat en temporär lösning i väntan på den långsiktiga i detta fall tvångsinlösning och en annan förvaltare av koncessionen. Naturligtvis är detta spekulationer från min sida, men med kännedom om hur debatten brukar gå i andra frågor kan jag inte säga att det är helt taget ur luften. Jag vill därför fråga näringsministern om ministern anser att det mot bakgrund av vad som faktiskt inträffat och därför kan inträffa igen är rimligt att samhället överlåter nätkoncession på mindre aktörer av storlek. Jag vill också fråga: Vilka initiativ förutom dem som myndigheterna har tagit för att långsiktigt komma till rätta med situationen avser ministern att ta för att i väntan på en permanent lösning åter få gatubelysningen tänd i och ? 10 Näringsminister (): Jag kan hålla med om att det här är ett väldigt långdraget ärende. Men det som är bekymmersamt, tycker jag, är ju att den förra regeringen underlät att göra någonting . Det här har pågått mycket . Det är ingenting som uppkom när jag blev näringsminister. Jag kan också förundras över att man inte har försökt ändra lagstiftningen, både när det gäller regelverket för nätkoncession i allmänhet men också samhällets möjligheter att faktiskt ingripa i den här typen av tvister. Vi har lagt fram förslag för att kunna göra någonting åt det så att vi får en ordning här. När man har en nätkoncession är naturligtvis ett ansvar kopplat till detta. Vi förutsätter att man tar det ansvaret. Det har dock inte skett i det här fallet, och därför har vi nu gett ett uppdrag att se över lagstiftningen så att en liknande situation inte ska behöva uppstå igen. säger att om detta hade skett i någon av storstäderna hade trycket på näringsministern varit större. Jag tycker att trycket är jättestort, för det spelar ingen roll var människor bor när de drabbas av något sådant. Vi har som lagstiftare anledning att verkligen se till att skydda den enskilde. Jag gjorde vad jag kunde när jag tillträdde som minister vad gäller lagstiftningsärendet. Det finns dock en stor underlåtenhetssynd som åvilar den tidigare regeringen när det gäller just det här fallet. Tillträdet till dessa elbolag och möjligheten att kunna förvalta dem förutsätter att det finns ett visst mått av ordning och reda i bolagen, eftersom ett övertagande måste fungera redan från dag 1. Den som övertar och sköter förvaltningen av elnätet måste därför ha korrekt underlag och även ha en sådan ekonomi att det blir möjligt. har vi rustat för att kunna åstadkomma det så att folk kan känna trygghet vid ett sådant övertagande. Jag håller med om att den prövning som sker i domstol kan ta tid. Vi har emellertid prövat alla andra tillgängliga medel, och det är det sista som återstår. Vad mig anbelangar har jag gjort precis allt jag kunnat för att snabba på processen, lyft in alla de saker som behövs för att vi ska kunna ta över och få en vettig förvaltning så att människor får tillbaka strömmen. Jag är den första att beklaga att lagstiftningen ser ut som den gör och att det inte gjorts någonting åt den förrän jag tillträdde. 11 (): Detta är det första fall där den nu aktuella lagen om tvångsförvaltning prövas. Inte vid något annat tillfälle har en domstol dömt ett elföretag till tvångsförvaltning. Den lagen är skriven på precis samma sätt som all annan lagstiftning i ; utgångspunkten är att den som gjort fel faktiskt har en vilja att bättra sig och efterkomma det som myndigheter och allmänhet har rätt att kräva. I det här fallet har det dock inte skett. Jag vill inte göra det här till en partipolitisk fråga genom att säga att den sittande regeringen är ansvarig eller att den förra regeringen är ansvarig till underlåtenhetssynder eller liknande. Om vi inte fått ett regeringsskifte hade lagen likafullt behövt arbetas om utifrån de utgångspunkter som både min interpellation och interpellationssvaret tyder på. Det är inte acceptabelt att företag på det här sättet, med ganska enkla medel, kan sätta lagen ur spel, alltså enbart genom att vägra samarbeta. I så fall måste vi hitta andra lagstiftningsvägar så att myndigheterna kan komma till rätta med problemet. Den delen kan vi alltså säga att vi är överens om. Jag ser därför fram emot den nya lag som regeringen avser att lägga fram på detta område så att vi kan komma till rätta med den här typen av problem. Men det finns ytterligare ett grundläggande problem, nämligen att företag av storlek har svårt att klara sitt åtagande. De har inte tillräckligt med muskler inom företaget för att långsiktigt klara av detta. Jag är därför rädd för att vi kan komma att få se liknande situationer längre fram. Förhoppningsvis har vi då en bättre lag som gör att vi snabbare kan komma till rätta med problemet. Man kan ju också fundera på om man ska se över de koncessioner som är givna och på det sättet undvika framtida problem på området. Det finns, som sagt, både ett långsiktigt och ett kortsiktigt perspektiv i den här frågan. Det långsiktiga är vi nog ganska överens om, ifall jag förstår svaret och ministerns senaste inlägg rätt. Säkra elleveranser både till privata och offentliga kunder är en nödvändighet. De som har en elanläggning har rätt att bli inkopplade på nätet. Det är där den grundläggande bristen funnits hos , och det har föranlett att hela den här historien satts i gång. Men vi måste även hantera det kortsiktiga perspektivet på något sätt. Kommunen, i det här fallet kommun i samråd med kommun, har tillsammans med berört företag försökt komma till rätta med problemet både genom att erbjuda betalning till företaget och genom att försöka hitta en kortsiktig kompromiss i väntan på ett slutgiltigt avgörande. Det har inte företaget velat gå med på. I stället har de hittat på nya konstigheter och konster. Jag tror att regeringen skulle kunna göra en insats genom att bistå kommunerna så att elen kortsiktigt återigen kunde börja flöda i gatubelysningarna och det blev ljust i kommunerna. Det kan handla om både lån och om andra åtgärder. Vilka åtgärder det skulle kunna vara ska inte jag närmare gå in på, men jag tror att regeringen skulle kunna spela en roll. 12 Näringsminister (): Det är mycket riktigt flera frågor i en och samma, och jag tycker att det är bra att engagerar sig i frågan. Det är alldeles utmärkt. Det är ju också en självklarhet att en riksdagsledamot från den regionen engagerar sig i detta. Vad jag försöker säga är att regeringen mycket skyndsamt gjort en mängd saker för att möta den oro och lösa den tvist som finns. Dels pågår en tvist med kommunen om priset, och där kan vi inte ingripa. Där finns en lagstiftning som gäller. Dels handlar det naturligtvis om hela lagstiftningsdelen. Vad har vi för rättsliga möjligheter att ingripa? Där är jag förvånad över att den tidigare regeringen lät detta pågå så . Det var det jag syftade på med anledning av att tyckte att näringsministern nog hade gjort mer om det stått mer om detta i tidningarna. Jag utgår från att alla känner ett stort ansvar för att lösa situationen, och jag tror att det vi nu gör räddar en del framöver. Det sades också att det är viktigt att vi hittar andra vägar än lagstiftning. Det har gjorts försök. Det har förts rätt utförliga samtal med på det här området, men de har inte varit framkomliga. Vi har många som äger nät, privata ägare, och det normala är att de sköter sig alldeles utmärkt. Det här är egentligen undantaget från den regeln. Vi har försökt komma fram förhandlingsvägen, diskussionsvägen, men inte lyckats. Det är därför vi måste ta ärendet till domstol, och det är därför vi nu säkrar ersättningen till dem som kan tänkas ta över den delen. Det är också därför vi går fram med lagstiftningsärendena, alltså för att inte hamna i en liknande situation framöver. Vi har säkrat alla de delar som vi från regeringshåll kan säkra för att åstadkomma resultat. Ifall det finns ytterligare goda idéer om vad som kan göras i sammanhanget är jag naturligtvis mottaglig för dem. Jag har dock inte fått några förslag som inte redan är prövade. Men jag välkomnar verkligen goda synpunkter och idéer i sammanhanget. 13 (): Vad jag menade med opinionsbildning och ifall detta hade skett i en annan del av landet var bara att vi ju sett i andra frågor att där opinionsbildarna bor, de som så att säga har medierna i sin hand, där är det också betydligt lättare att skapa tryck i en fråga, det må vara vilken fråga som helst. Exemplen är många från svenskt politiskt liv om vi går bakåt i tiden, och jag tror att det hade varit på samma sätt också i den här frågan. Om det sedan hade föranlett några andra åtgärder från ministerns sida eller inte kan inte jag veta, men jag är i alla fall säker på att trycket hade sett annorlunda ut om det inträffat där befolkningstätheten och närheten till den släckta gatubelysningen varit större. Tvisten i sig kan man naturligtvis inte ingripa i. Det är självklart. Så länge den pågår och ärendet är draget inför domstol måste det ha sin gång. Så är det. Men temporärt, för att åter få gatubelysningen i gång, anser jag att det borde vara möjligt för kommunen att tillsammans med regeringens företrädare om det sedan är eller någon annan myndighet är naturligtvis upp till regeringen att avgöra kunna komma överens med företaget om vad som krävs för att tända gatubelysningen åtminstone det är mörkt, det vill säga fram till maj, för att därefter låta den lagliga processen ha sin gång. Det är ju också möjligt att det här kommer att fortsätta . Det är inte säkert att de här processerna är över. Jag tror alltså att det vore bra att förbereda sig på att vidta ytterligare åtgärder. 14 Näringsminister (): Bekymret i den här frågan är att det inte har gått att komma fram till en förhandlingslösning tillsammans med kommunen, och andra, trots att vi verkligen har försökt. Det är därför vi måste ta till andra metoder. Jag har påskyndat den processen allt vad jag har kunnat. Jag har insett att vi inte kommer fram förhandlingsvägen utan att vi måste använda oss av lagstiftning. Vi ska nu se till att få en lagstiftning som gör att det här inte händer igen. Detta är vad jag har gjort. Det är väldigt viktigt att vi är tydliga med att det finns ett lagrum som vi kan utnyttja och att det också finns bolag som kan ta över det här elnätet när domen vinner laga kraft. Sedan säger att det skulle ha varit annorlunda om opinionsbildningen hade varit starkare. tycker jag ju att det här har uppmärksammats rätt väl, och det med rätta, när vi skriver 2007 och människor inte kan ha gatubelysningen på, eftersom det råder en tvist mellan det offentliga och ett privat nätföretag. Jag tycker alltså att det har varit en ganska stark opinionsbildning, även om jag anser att jag som näringsminister och ansvarig minister har en skyldighet att agera även utan opinionsbildning. Jag har i det sammanhanget inte följt några opinionsströmmar, utan jag har tittat på om folk har ström eller inte, om de törs gå ut på gatorna eller om de måste ha på sig säkerhetsvästar för att våga ta sig fram. Det är därför jag har varit så målmedveten i att försöka snabba på processen och se till att alla pusselbitar finns på plats så att vi verkligen kan argumentera för de människor som är utan ström. Det har inte haft med opinionsbildning att göra utan med människors vardag. Jag hoppas att jag snabbt ska kunna återkomma med lagstiftningsförslag och att också domstolsförfarandet kommer att påskyndas så att man får tillbaka strömmen . Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2006/07:165 om en sammanhållen lärarutbildning 15 Utbildningsminister (): har frågat mig om jag kommer att verka för en förlängning av vissa examina inom lärarutbildningen så att de hamnar på avancerad nivå enligt den nya examensstrukturen och därmed ger behörighet till forskarutbildningen, samt vilka andra åtgärder jag kommer att vidta för att stärka forskningsanknytningen inom lärarutbildningen. Utifrån bland annat en ökad globalisering måste och högskolor erbjuda kvalitativt goda utbildningar som står sig väl i den internationella konkurrensen. Ett medel för att åstadkomma detta är det pågående samarbetet inom Bolognaprocessens ram för ett europeiskt område för högre utbildning till 2010. Som ett led i internationaliseringen av den högre utbildningen och forskningen och arbetet inom Bolognaprocessen har en rad beslut fattats som påverkar högre utbildning. På grundval av den tidigare regeringens förslag tog ställning till förslagen i Ny värld ny högskola. Lag om ändring av högskolelagen har utfärdats och ändringar i högskoleförordningen har beslutats. Förändringarna innebär bland annat en indelning av all högre utbildning i tre nivåer och att alla examina placeras på grundnivå, avancerad nivå eller forskarnivå. I besluten ingår också reviderade examensbeskrivningar. Förordningsändringarna omfattar även regler för tillträde till de olika nivåerna. Ändringarna skall tillämpas för utbildning efter . Den nya examensstrukturen innebär en ambitionshöjning och en ökad tydlighet för högre utbildning. För tillträde till avancerad nivå krävs i många fall en examen på grundnivå. För tillträde till utbildning på forskarnivå krävs en examen på avancerad nivå eller studier, varav på avancerad nivå. Till dessa grundläggande behörighetskrav kan också komma särskilda behörighetskrav beroende på program, ämne och så vidare. Som en konsekvens av detta följer att lärarexamen inte längre automatiskt ger behörighet till forskarutbildning. Regeringen ser det som viktigt att lärosätena tillhandahåller utbildningsalternativ som gör att studenter från kortare program enkelt kan komplettera sina studier för att få grundläggande och särskild behörighet för studier på forskarnivå. Reformeringen av den högre utbildningen innebär särskilda utmaningar för lärarutbildningen. Vad gäller lärarexamen framgick av tillkännagivande med anledning av propositionen Ny värld ny högskola att regeringen ytterligare borde överväga lärarexamens inplacering i den nya examensstrukturen och återkomma till i frågan. Ett omfattande beredningsarbete påbörjades i under förra regeringen. Den nuvarande regeringen har presenterat ett förslag till examensmål och nivåinplacering av lärarexamen. Detta remissbehandlas och efter beredning av inkomna synpunkter avser regeringen att fatta beslut i frågan. Förslaget innebär en fortsatt sammanhållen lärarexamen med i allt väsentligt gemensamma examensmål. Kraven avseende kunskap och förståelse respektive färdighet och förmåga ställer fortsatt höga krav på forskningsanknytning av all lärarutbildning. Enligt det utsända förslaget kommer lärarexamen att kunna avläggas på grundnivå eller avancerad nivå beroende på poängomfattning och krav på fördjupning i ett ämne eller ämnesområde. Lärarexamen omfattande 180 och 210 högskolepoäng inplaceras på grundnivå och lärarexamen omfattande 240, 270, 300 och 330 högskolepoäng inplaceras på avancerad nivå. För lärarexamen med inriktning mot krävs en lärarexamen om minst 210 poäng med möjlighet att ta ut en examen på avancerad nivå om 240 poäng. Regeringen avser att tillsätta en utredning för att långsiktigt kvalitetssäkra lärarutbildningen. andra fråga om vilka åtgärder jag kommer att vidta för att stärka forskningsanknytningen av lärarutbildningen kommer att behandlas i denna utredning, men jag kommer också att återkomma mera samlat till den här frågan i den forskningspolitiska proposition som man planerar att lägga fram 2008. Redan nu vill jag dock nämna det arbete som pågår i för att ge möjligheter att forskarutbilda skolans lärare. Inom ramen för de som avsatts för /08 för att stärka lärares möjligheter till kvalificerad fortbildning ges också goda möjligheter för lärare att utbilda sig på forskarnivå. utvärdering av lärarutbildningen visade att det fortfarande råder en påtaglig brist på forskningsanknytning i lärarutbildningen. Det är väsentligt för lärarutbildningens kvalitet att utbildningen når samma akademiska nivå som övriga professionsutbildningar i högskolan. En stärkt forskningsförankring kräver uppbyggnad av basresurser till forskning och forskarutbildning. 16 (): Utbildningsminister ger mig en ganska lång bakgrundsbeskrivning innan han kommer till det egentliga svaret på min fråga om han ska verka för en förlängning av vissa examina inom lärarutbildningen. Svaret kom egentligen . Ministern kommer inte alls att verka för en förlängning tvärtom föreslår han att lärarutbildningen ska splittras upp. Ändå hävdar ministern att förslaget innebär en fortsatt sammanhållen lärarexamen, trots att det blir två olika nivåer och trots att de relaterar till olika kunskapsnivåer. Det kan jag inte tolka som något annat än att det faktiskt blir två olika utbildningar. Att regeringen föreslår att det blir två olika utbildningar är förvånansvärt med tanke på vad man har fört fram i sin skolpolitik. Ni har sagt att man måste lägga krutet på de tidiga åren, ni vill ha en läsa-skriva-räkna-garanti, ni ska införa nationella prov från årskurs 3, det ska bli betyg från årskurs 6, det ska utfärdas betygsliknande omdömen ännu tidigare och inte att förglömma: ordningsbetyg. De lärare som ska få uppdraget ska i sin utbildning inte få lika goda kunskaper i att bedöma elevers kunskapsutveckling. Regeringen, i synnerhet , har gjort sig känd för att ställa höga krav. Men regeringens förslag innebär försämringar och sänkta krav för de lärare som ansvarar för undervisningen i förskolan och i större delen av . Om ni verkligen hade menat allvar med att satsa på utbildning hade ni ställt er bakom förslag om att all lärarutbildning ska leda till examen på avancerad nivå. Det som kanske är mest häpnadsväckande är att yrkeslärarna inte kommer att avkrävas mycket goda kunskaper i betygssättning eftersom de inte omfattas av det avancerade målet. Ni försvårar inte bara möjligheten för elever att få tillgång till en högre utbildning, ni sänker också kraven på deras lärare. Om man på riktigt vill verka för att höja kunskapsnivån bland eleverna måste vi också stärka kvaliteten vid lärarutbildningen, bland annat genom att förbättra forskningsanknytningen. Med en starkare forskningsanknytning ökar lärarnas förutsättningar att utifrån kunskaper som vilar på vetenskaplig grund arbeta så att alla elever får möjlighet att lära och nå målen. har påtalat bristen på forskningsanknytning, särskilt vad gäller lärare med inriktning mot förskola och . Det fanns också kritik mot bristen på disputerade lärare. En uppdelning av lärarutbildningen får med all sannolikhet till konsekvens att det otillräckliga antalet disputerade lärare kommer att reserveras för den avancerade nivån. Det utökade examensarbetet på avancerad nivå innebär också att behovet av kvalificerad handledning ökar drastiskt. Det är problematiskt att skaffa kvalificerade handledare till examensarbeten på A- och B-nivå. Lärarutbildningen på grundnivå riskerar att dräneras på disputerade lärare. Förutsättningarna för att utveckla och förbättra lärarutbildningen försvåras avsevärt med regeringens politik. 17 Utbildningsminister (): Bakgrunden är alltså att man ute i har kommit överens om att dela in högskoleutbildningen i tre nivåer. Det är inte jag som har kommit på det utan det har man gjort i den så kallade Bolognaprocessen. Den fråga som riksdag ställdes inför var om vi skulle vara med i den eller inte. Det bestämdes enhälligt att vi bör vara med i denna. Vad gör man då med lärarutbildningen, som vi i har byggt upp så att den naturligen inte kan läggas in i en av dessa nivåer utan ligger på två olika nivåer? Ett teoretiskt alternativ är det som har fört fram, nämligen att de lärarutbildningar som är för korta bör förlängas så att alla hamnar på den avancerade nivån. Det skulle kosta , och det finns inget beslutsunderlag för att en sådan förlängning är sakligt motiverad. Det man skulle uppnå med en sådan förlängning är att man skulle slippa problemet med att utbildningar inom det som vi i har kallat en sammanhållen lärarutbildning hamnar på olika nivåer. Jag vill starkt understryka att jag inte alls känner igen mig när och andra i debatten säger att vi på något sätt sänker kraven på våra lärare. Den kompromiss vi har kommit fram till jag hävdar att det förslag vi har skickat ut på remiss är en kompromiss mellan starkt motstridande intressen innebär att lärare som siktar mot att undervisa på tidigare årskurser kan ta ut sin examen också på avancerad nivå. Det är i praktiken en förlängning av deras utbildning. Någon förkortning av en utbildning eller sänkta krav är det absolut inte fråga om. Det är också viktigt att säga att de som läser och tar examen på grundnivå, men är intresserade av att bedriva forskarstudier, ska ha mycket goda möjligheter att göra det. Det nya systemet bygger på att man ska ha läst på avancerad nivå för att kunna forskarstudera. Därför är vi angelägna om att det på lärosätena finns sådana möjligheter att komplettera studierna på grundnivå att de blir en naturlig brygga över till forskarutbildningen. Denna fråga måste besvaras. Den lag som antog enhälligt kräver av mig att före ha inplacerat all högre utbildning i Bolognasystemet. Si oder so måste frågan besvaras. Vi har kommit fram till att vi inte har 300 miljoner att satsa på att förlänga alla de korta lärarutbildningarna. Vi har landat på att framför allt öppna en ny möjlighet för dem som vill undervisa på tidigare årskurser. Jag tycker att det är en bra kompromiss. Jag vill tillägga att man naturligtvis kan överväga den generella förlängning som talar för. Det kommer lärarutbildningsutredningen att få göra. När den är klar har vi möjligen underlag till att ta ställning till ett sådant beslut. 18 (): Ministern säger att man ändå kan ta ut sin examen på avancerad nivå. Det stämmer inte. Det är inte sant, . Om man går lärarutbildningen med inriktning mot tidiga år kan man läsa upp sig. Men då behöver man 40 poäng på avancerad nivå. Det ger dig ändå inte rätten till en lärarexamen på avancerad nivå. Ja, det öppnar upp möjligheten för forskning, men det ger dig inte lärarexamen på avancerad nivå. Ja, det kommer att kosta pengar. Men, , under hela valrörelsen sade framför allt att man ska lägga krutet på tidiga år. Det är där man ser bristerna. Tyvärr är inte lösningen de förslag till repressiva åtgärder som man lägger fram . Det är väl utbildade lärare som är nyckeln till ökad kunskap i skolan. Hur är det möjligt att gå tillbaka till den gamla modellen med lågstadielärare med lite ytlig kunskap om allt möjligt? Hur är det möjligt inför framtidens skola som kräver mer kunskap och mer utbildning? Hur är det möjligt med denna kluvna lärarutbildning? Vi vet också att det snart kommer en stor kull med förskolebarn. Hur matchar man det med en ganska oflexibel lärarutbildning? 19 Utbildningsminister (): Jag tycker att både och en del andra använder överord i debatten. Man talar om att återgå till en lågstadielärarutbildning. Men det finns inget i detta som är en återgång. Jag tycker att lärarutbildningsutredningen ska fundera på om den nuvarande lärarutbildningen är anpassad till den efterfrågan som finns i kommunerna. Sanningen är att en hel del kommuner fortfarande efterfrågar lärare som är tydligt inriktade mot de första årskurserna. Vi i är inte främmande för att ta ett sådant steg som talar om, men det finns ingenting i detta som skulle vara ett steg i den riktningen. Tvärtom stämmer det vi gör nu väl med den retorik som åberopar, nämligen att just för att vi tycker att i är så viktiga öppnar vi för en lärarutbildning som gör att lärarna hamnar på den avancerade nivån. har ju huvudvägen för lärare riktade mot de tidigare åren varit en examen på grundnivå. Men här öppnar vi alltså för att man också ska kunna ta en examen på avancerad nivå med den inriktningen.