prot · GV0944 · 2007-12-14 00:00:00 — Vi fick rapporter om hur begränsningsregeln fördelningspolitiskt faktiskt hade haft en bra verkan. Då den nya regeringen tog vid hade vi lagt fram förslag om att utöka begränsningsregeln till att också omfatta högre taxeringsvärden för att på så sätt kunna fånga upp människor som har lägre inkomster men som hade oturen att bo i områden där taxeringsvärdena hade skjutit i höjden. Vi kan naturligtvis också tänka oss att ställa oss bakom en översyn av fastighetsskatten, precis som andra i oppositionen har sagt. Vi är öppna för att diskutera andra lösningar. Men vi tror också att det är viktigt att ställa det system som en gång har varit mot andra lösningar för att på det sättet komma fram till ett system som upplevs som rättvist, förutsägbart och rimligt för dem som ska betala skatten. I detta betänkande, Reformerad beskattning av bostäder, som bygger på propositionen Avskaffad statlig fastighetsskatt, skriver majoriteten att det inte råder någon tvekan om att fastighetsavgiften i rättslig mening är en skatt. Samma bedömning gör Lagrådet och många andra remissinstanser. Därför tycker jag att det är helt obegripligt att alliansen ändå kallar skatten för en fastighetsavgift. Det är ganska intressant att läsa varför man vill göra det. Motivet är att detta klargör skillnaden mot den nuvarande starkt kritiserade fastighetsskatten skriver man i betänkandet. Jag läste om en undersökning i tidningen i villa. Där står det att det bara är en av fyra som tycker att de nya reglerna är bättre än de gamla. Det var alltså inte så stor idé att kalla det för någonting nytt. Det var ändå inte bättre. Det finns en gemensam reservation från s, v och mp i detta betänkande. Där står det bland annat att avvisar regeringens förslag. Vi gör det av många olika skäl. Det kanske starkaste skälet är att omläggningen gynnar de mest välbeställda. Det handlar i vissa fall om skattesänkningar på på ett bräde. Det finns också en stor risk, eller en stor möjlighet så kanske alliansen ser på det att det faktiskt är människor med vanliga inkomster som bor i vanliga villor som får vara med och betala denna omläggning och denna stora skattesänkning som i första hand kommer höginkomsttagare och människor som bor i attraktiva områden till del. Det är också svårt att få en klar bild av vad detta kommer att betyda för kommunerna. Kommer det att öka skillnaderna mellan fattiga och rika kommuner antalet bostäder och utvecklingen av taxeringsvärdena? Detta blir kanske avgörande för vilka som blir vinnare och förlorare. Men när jag läser betänkandet noterar jag att utskottsmajoriteten egentligen inte vet. Man lämnar frågan öppen. Jag har läst ett kapitel i propositionen som heter Fördelningspolitiska och regionalpolitiska effekter. Där har ni från majoritetens sida ritat fina staplar. När det gäller inkomster drar ni slutsatsen att de flesta hushåll tjänar på omläggningen men att decil 10 förlorar på den. När det gäller den regionala fördelningen drar ni slutsatsen att fördelningseffekterna i stort sett är neutrala mellan regionerna. Jag tycker att detta är märkliga slutsatser. Jag tittade lite extra på detta. Då visade det sig att ni inte gör någon jämförelse med de regler som fanns innan ni tillträdde, utan ni jämför de regler som ni har infört med de regler som finns i detta betänkande. Då kanske det får lite annorlunda effekter. Men det är väl en jämförelse med omläggningen av hela er fastighetsskattepolitik som ska göras? Om man frågar hur det ser ut om man gör den jämförelsen visar det sig att i stort sett alla regioner i utom får betala en större andel av fastighetsavgiften efter er omläggning jämfört med hur det var tidigare. Det är väl det som är den intressanta effekten av era förslag. Sedan har vi hört från tidigare vilka fördelningspolitiska effekter som omläggningen fick. Någonstans får jag nästan en déjà vu-upplevelse. Jag tror att det var som jag stod här i talarstolen och talade om de fördelningspolitiska och andra jämförelser som ni gör i era material. Ni lyckas alltid på något sätt fixa till dem så att de passar era syften. Jag tycker att det är väldigt tråkigt. Vi får i senare replikskiften höra hur ni försvarar den typ av underlag som ni lämnar. Jag har i betänkandet läst kritik som ni riktar mot den tidigare fastighetsbeskattningen. Ni menar att den var svår att förutse, att man inte beaktade principen att skatt ska betalas efter bärkraft och att det fanns för mycket specialregler. Men hur blir det nu då? tar ni bort begränsningsregeln. Det var en regel som beaktade skatt efter bärkraft. slopar ni dämpningsregeln. Det betyder att höjda taxeringsvärden i ett slag får fullt genomslag. Obebyggd tomtmark och arrendetomter har ett annat regelsystem än det som ni genomför . Vi i skatteutskottet har fått brev från upprörda medborgare, fastighetsägare, som undrar varför det är på detta sätt? Då skriver utskottsmajoriteten bara att man följer frågan. Det är ju ett bra svar. Ni inför nya regler, till exempel räntebeläggning av uppskoven, och ni höjer reavinstskatten. Och ni klagar på det system som vi hade tidigare. Jag tycker att ni har krånglat till detta ordentligt. Ni har ett svåröverskådligt system eftersom ni kör med två parallella system. Ni får det att låta som att alla ska betala en viss summa. Men så är det inte. Det är parallella system. Det är det som ger dessa problem. Min talartid är nästan slut. Jag hade en hel del annat att säga också. Men jag har möjlighet att återkomma i replikskiften med alliansens företrädare. Jag skulle vilja stryka under en sak som vi ska debattera , och det gäller borttagande av förmögenhetsskatten. Dessa två åtgärder tillsammans förändringen av fastighetsskatten och borttagandet av förmögenhetsskatten förstärker den felaktiga fördelningsprofil som ni har lyckats med. I det avseendet tror jag att dessa förslag är de allra sämsta. Jag yrkar bifall till reservationen. 53 (): När vi hade ett seminarium i skatteutskottet med skatteforskare var de deltagande forskarna ganska överens om att fastighetsskatten egentligen är en rätt så bra skatt. Det är en stabil skattebas, och skatten har inte några större snedvridande effekter. Men de var också överens om att allmänheten inte uppfattar den så. Tvärtom är fastighetsskatten en av de absolut mest impopulära skatterna vi har. Forskarna spekulerade lite grann i om det beror på att fastighetsskatten är mycket mer synlig än många av de andra skatter som vi betalar antingen indirekt via de varor vi köper eller som våra arbetsgivare betalar åt oss. Och kanske är det så. Då står vi som politiker inför ett svårt pedagogiskt problem: att våga stå upp för de skatter som kanske inte är så populära alla gånger men som faktiskt ändå är bättre än dem som kanske syns mindre. Då skulle man kanske kunna göra någonting åt just dem som är mer skadliga. ska vi inte blunda för att det finns problem med fastighetsskatten. En del brukar ta upp det här med att det är en skatt på vinster som man ännu inte har realiserat. Men det blir egentligen i första hand ett problem om man inte kan förutse skatten och inte kan ta med den i sina boendekalkyler. Det är kanske det stora problemet; fastighetsskatten har inte varit så förutsägbar som man skulle önska. Man kanske har bott länge i ett område, och plötsligt har många flyttat dit. Området har blivit mer attraktivt, och fastighetsvärdena har rusat i höjden. Då står man plötsligt där med en fastighetsskatt som var mycket högre än vad man hade räknat med. För att de här människorna inte skulle behöva flytta från sina hem på grund av fastighetsskatten införde den förra majoriteten en begränsningsregel, så att man inte skulle behöva betala av sina inkomster i fastighetsskatt givet någorlunda normala inkomster och någorlunda normala hus. Men den här begränsningsregeln var förstås ingen tröst för de människor som köpte exklusiva bostäder i exklusiva områden. Därför lovade regeringen att helt avskaffa den statliga fastighetsskatten och ersätta den med en låg avgift. Det visade sig dock vara lite svårare än man hade tänkt, så efter mycket dribblande kom man till slut fram till en reformering som inte har så väldigt mycket mer med vallöftet att göra än terminologin. Det så kallade avskaffandet av den kommunala fastighetsskatten handlar snarare om ett omdöpande till fastighetsavgift , dessutom trots att alla egentligen är medvetna om att detta är en skatt, precis som tidigare, och dessutom inte ens . Kommunerna får visserligen pengarna, men de har ingen möjlighet att påverka vare sig nivån på eller utformningen av skatten. Att läsa regeringens motivering där man väljer att använda språket på det här lite nydanande sättet är faktiskt riktigt roande, så jag tänkte underhålla er med lite högläsning. Bland annat skriver regeringen så här: Det är en i och för sig naturlig utgångspunkt att en avgift som i statsrättslig mening utgör en skatt också benämns som en sådan. Valet av benämning på en avgift saknar dock betydelse för den statsrättsliga innebörden. Den kommunala fastighetsavgiften måste därför inte med nödvändighet benämnas skatt även om den bedöms vara en sådan i statsrättsligt hänseende. Det är fullt möjligt att benämna den avgift. Och det är förstås helt korrekt. Så länge vi är överens om att det är en skatt kan vi ju egentligen kalla den vad som helst. Varför inte pepparkaka, så här i juletider? Då skulle regeringen dessutom kunna ståta med att den nu kommer med pepparkakor till alla bostadsägare! Anledningen till att man ändå väljer att kalla skatten för avgift har redan redogjort tydligt för. Man vill distansera sig från den tidigare fastighetsskatten, som inte var så populär. Genom att döpa om den hoppas regeringen att folk tror att den är någonting helt annat och börjar tycka om den i stället. Men tror jag inte att folk är riktigt så lättlurade. Det vore förstås hemskt oärligt av mig att påstå att det är precis samma system som tidigare, bara med ett nytt namn. Den stora skillnaden är att man nu inför ett tak för hur mycket man ska behöva betala i fastighetsskatt. För småhus är taket och för flerbostadshus per bostadslägenhet. För de bostäder som inte kommer upp i de här nivåerna gäller däremot det gamla taxeringssystemet. Den nya fastighetsavgiften är därför egentligen inte någon generell lösning på problemet, utan en skräddarsydd lösning för framför allt dem med de dyra villorna. För till exempel glesbygdsbor med lågt värderade hus är det här egentligen inte till någon hjälp. För många bostadsrättsägare är det också de tidigare reglerna som gäller. Den som däremot bor i de dyra villorna kan få sin skatt sänkt med många sköna tusenlappar, eller rentutav med tiotusenlappar om det funnes. Men i regeringens fördelningsanalys trollar man bort de här effekterna så behändigt, eftersom man inte jämför med de regler som gällde före regeringsskiftet utan med de regler som gällde vid det här årets början, då man redan hade infört begränsningen av markvärdet. Det är förstås också en intressant jämförelse. avvisar man däremot bestämt alla påståenden från Villaägarna med flera om att 220 000 småhusägare får betala höjd skatt nu och säger: Ja, men det är jämfört med ; man måste jämföra med innan regeringsskiftet! Då kan det vara lite klädsamt att räkna så själv också. Jämför man med de regler som gällde före regeringsskiftet ser man att omläggningen av fastighetsskatten precis som regeringens övriga skattepolitik är en satsning på de välbeställda. Den tiondel av befolkningen som tjänar mest får mer än en fjärdedel av skattesänkningen. De regionala effekterna är ännu mer slående. I den kommungrupp som Kommuner och Landsting kallar förortskommuner får man i sänkt skatt, medan ingen annan kommungrupp når upp ens till över en tusenlapp. I glesbygdskommunerna handlar det om . Kommungruppen förortskommuner kanske leder tankarna till miljonprogramsförorter. Men det är inte riktigt fallet. Visserligen samsas såväl som i den här gruppen, men utifrån min begränsade uppländska horisont tycks ändå de välbärgade kommunerna vara i majoritet. Min inte alltför kvalificerade gissning är att de boende i tjänar mer på det här än de boende i . Skulle vi ha beräkningar på kommunnivå skulle vi nog få se ännu tydligare skillnader. Det finns alltså uppenbara brister med regeringens förslag till omläggning av fastighetsskatten, och då har jag inte ens gått in på de förändringar av reavinstskatten och uppskovssystemet som tidigare talare har pratat om. Jag tänkte faktiskt inte heller gå in mer på dem, utan jag konstaterar helt enkelt att det kanske hade varit klokt att utreda först och lova sedan. Att utreda, hur tråkigt det än låter, tror jag är vad regeringen behöver göra . Regeringen bör erkänna att det här systemet kanske inte blev helt lyckat i alla sina delar och fundera på hur man skulle kunna få fram en fastighetsbeskattning som tar vara på de fördelar som fastigheter ändå har som skattebas inte minst fördelningspolitiska men utan att dras med den oförutsägbarhet som det nuvarande systemet har. Därför, herr talman, yrkar jag bifall till reservationen. 54 (): Få saker betyder så mycket för oss människor som vårt hem. När den tidigare socialdemokratiska statsministern började bygga folkhemmet var en viktig utgångspunkt att alla skulle ha en bostad. Men bostaden skulle också fyllas med ett innehåll. I hemmet träffas familjen då som i tv-soffan eller vid köksbordet för att prata om vad man har gjort , prata om vad som har hänt på jobbet, vad som har inträffat i skolan och alla de upplevelser som man där har tagit del av. Man pratar också om framtiden: Vart ska familjen åka i väg på semester? Vilken gymnasieskola ska den äldste sonen i familjen välja? Ska mamma ta det där nya jobbet? Hemmet har också varit en plats bara för en själv och ens nära och kära. Det har varit en plats som har varit fredad från alla sociala normer och konventioner som finns ute i samhället och de tvång som man annars behöver leva under. Hemmet har varit en av våra viktigaste och mest centrala platser. Mitt hem är min borg! Det är någonting som vi tycker är viktigt och som vi vill försvara och slå vakt om. Alla människor ska få bo i sitt eget hem. Men nu har vi kunnat se en utveckling där fastighetsskatten når orimliga nivåer, där människor på ett oacceptabelt sätt får just den här tryggheten i hemmet hotad. Det finns en rädsla att behöva lämna sitt hem, som man kanske har ägnat ett helt liv åt att bona om. Det är ett hem som är fyllt av minnen ett hem som man kanske till och med har byggt med sina egna händer. Allt detta har man upplevt en ökad rädsla för att behöva lämna. Det har blivit en realitet för människor att bli av med sina hem. Man har varit på väg att riva upp folkhemmet och tvinga människor att flytta från sin bostad från tryggheten, från de trygga diskussionerna vid köksbordet som man känner sig hemma vid och från den trygga zonen som har varit ens egen. Den frustration och den ilska som den här omoraliska och illegitima skatten har byggt upp saknar motstycke. Ingen skatt är eller har någonsin varit så impopulär bland svenska folket. Trots det har Socialdemokraterna stått vid sidan av och inte gjort någonting. gör vi äntligen upp med fastighetsskatten. blir vi av med den. Det här är ett arbete som vi har genomfört i två steg. Vi började med en sänkning med ungefär 8 miljarder, främst för dem som har varit värst drabbade av fastighetsskatten. tar vi steget ut. Vi inför en begränsning om per villa eller radhus och en begränsning på för bostadsrätter och hyresrätter. Sedan ska också påpekas att vad gäller bostadsrätter och hyresrätter är det en siffra som gäller för hela fastighetsbeståndet. Det innebär att om det till exempel finns 50 lägenheter i en bostadsrättsförening blir det 50 gånger . Sedan fördelas kostnaden självklart olika beroende på ägarandelarna i fastigheten. har inte riktigt förstått det där. En femma kommer fortfarande att kosta mer än en etta. På så sätt får vi i alla fall merparten av den här reformen finansierad. Beträffande den resterande delen har vi diskuterat hur vi ska göra. Initialt före valet flaggade vi för att vi skulle höja reavinstbeskattningen . Det har vi nu reviderat och föreslår i stället en ganska blygsam 2 procents nominell ökning av reavinsten. Vi inför ett tak på uppskovet om 1,6 miljoner och också en räntebeläggning på uppskovet som lyckligtvis, , kommer att betalas även av dem som flyttar till ett annat EES-land. Du kan slå upp s. 18 tredje stycket i utskottsbetänkandet. Det blir lättare i debatter om man läser betänkandena. Orsaken till att vi gör det är att skattekrediter, uppskov, inte tillhör framtiden i en globaliserad värld där det blir allt lättare att skatteplanera bort detta när det blir lättare att röra sig över gränserna. när vi tar det sista steget får vi en mer moralisk och rättvis beskattning. Vi får ett system som inte tvingar människor från hus och hem bara för att grannen säljer sin bostad till ett högt pris. Vi har kunnat se hur skatterna radikalt ökat i områden som har blivit attraktiva och populära. Det har fått som konsekvens att låg- och medelinkomsttagare tvingas bli beskattade på ett sätt som de inte har råd med, och de har blivit betraktade som rika människor i ögon. Det har drabbat enskilda människor hårt därför att man kanske har investerat pengar, tid och kraft i det egna boendet. Särskilt de äldre har varit hårt drabbade, som har under ett långt och strävsamt liv amorterat bort lånen på sin bostad för att kunna bo kvar där på ålderns höst när man pensionerat sig och inte längre har samma typ av inkomst. får vi ett förutsägbart system. får vi ett system som kommer att ha folklig förankring. Jag kan garantera att även om det har funnits viss turbulens kring förslaget är massdemonstrationernas tid förbi vad gäller fastighetsskatten. Vi kommer inte att få se sådana reaktioner på det förslag som vi nu presenterar som vi har sett tidigare. Det finns en annan stor orättvisa som vi också kommer att få bukt med. Det gamla systemet har inneburit att man betalar alldeles för hög fastighetsskatt för hyresrätter. När man köper en bostad, en villa eller en bostadsrätt som man sedan gör en vinst på när man säljer, är det rimligt att betala skatt på den värdeökningen. Men det är inte rimligt att man ska behöva betala i princip motsvarande skatt på en hyresrätt. Där har man inte gjort någon kapitalinsats. Där gör man ingen kapitalvinst. Det här avskaffar vi. Frågan är: Vad gör den samlade oppositionen? Vad gör Socialdemokraterna, för dem som bor i hyresrätter? Ni sänker inte deras fastighetsskatt med en krona, trots att det just är de som bor i hyresrätter som är värst drabbade av skatt på sitt boende. Vi får också en jämnare beskattning mellan å ena sidan villor, radhus och å andra sidan bostadsrätter. kan en medelinkomsttagare i , i eller i betala eller mer i skatt för sitt boende som miljonärerna som har bostadsrätter på kommer ganska lindrigt undan. Är det rättvisa? Är det ett rättvist system? Vi ska vara ärliga och säga att bostadsrättshavarna med stora uppskov, oftast boende i innerstaden, är förlorare på det här systemet. Det tycker jag är rimligt. Miljonärerna inne i innerstaden bör avlasta radhusfamiljerna i , och . Frågan är: Vad är oppositionens förslag? Vad är det för någonting som den enade vänstern nu föreslår att ska ta ställning till? Ja, att bevara det gamla systemet fast med de justeringar som vi genomförde . Det som ni högljutt protesterade emot är nu vad ni yrkar bifall till. Ni har haft på er vid makten, och det är allt ni presterar. Det visar ganska tydligt att ni saknar visioner och att ni inte har en färdig politik på det här området. Det duger inte med att säga att man ska tillsätta en utredning. Ni har haft er chans. Ni har visat att ni inte klarar av att hantera det här stora problemet, den stora omoraliska skatten. får vi en rättvis och legitim beskattning som inte driver människor från hus och hem. Vi får en beskattning som gör att man värnar och slår vakt om folkhemmet. Vi får en sänkt skatt för dem som bor i hyresrätter. Vi får en rättvisare beskattning mellan å ena sidan småhus och å andra sidan bostadsrätter. Miljonärerna i får axla en del av förortsbornas bördor. Den frustration och den ilska som har byggts upp på grund av den omoraliska skatten kommer att ersättas av en folklig förankring för en legitim skatt. Där har Socialdemokraterna inte gjort någonting. Man har stått vid sidan av och sett hur problemet bara har vuxit och vuxit. äntligen gör vi upp med fastighetsskatten. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. I detta anförande instämde , , och (alla m). 55 () replik: Det här anförandet innehöll mycket. blir vi av med fastighetsskatten, säger . Men jag säger att ni bara leker med ord. Så är det. Det är ingen som har gått på det riktigt mer än uppenbarligen som trycker på knappen och instämmer i det du säger. Om massdemonstrationernas tid är förbi vet jag inte. Jag vet bara det jag läste om i Vi i . Bara en av fyra tycker att ni har gjort någonting som är till det bättre. Det är väl någonting att ta till sig. Det organet har ändå kanaliserat en hel del missnöje , och uppenbarligen fortsätter man med det. När det gäller uppfattning vill vi ta bort fastighetsskatten för hyresrätter. Vi stödde förslaget om att sänka fastighetsskatten för hyresboende från . Vi stödde också förslaget om att ta bort schablonbeskattningen på bostadsrättsföreningar. Men jag tänkte ställa en fråga om enkelhet och förutsägbarhet. Det finns en hel del som jag inte tycker är vare sig enkelt eller förutsägbart i ert system. En sådan del är begränsningsregeln som ni nu tar bort. Hur förutsägbart blir det för människor? Hur kommer den att se ut, och vilka grupper kommer att omfattas? Hur kommer en hushållsinkomst att se ut om man i ett hushåll har både en pensionsinkomst och en löneinkomst? Det är väldigt mycket frågor som kräver sina svar. kan försöka att svara på dem . Jag tror att det är väldigt många människor som är frågande. Kommer jag att omfattas av den här typen av regler? 56 () replik: Först vill jag notera att man alltid hamnar i semantiska diskussioner med . Det var samma sak i fråga om jobbskatteavdraget och huruvida a-kassan är ett bidrag eller en ersättning. Jag får en känsla av att ni inte lyckas hantera problemet. Här har ni suttit med Socialdemokraterna i samma båt och sett på hur problemen bara har ökat och ökat, hur vanliga människor, låg- och medelinkomsttagare, har fått se sin fastighetsskatt skjuta i höjden, gamla människor ofta, därför att området de bor i helt plötsligt har blivit attraktivt. Det är i och för sig behjärtansvärt att ni är för borttagande av fastighetsskatten för hyresrätter. Där har det visat sig att vi är mer på common ground än du är med dina stödpartier. Här har du suttit tillsammans med Socialdemokraterna och inte gjort någonting åt problematiken. Sedan står du här och debatterar huruvida det är en skatt eller en avgift. Man kan föra en lång diskussion om det, men jag tycker ändå att innehållet i förslaget är det relevanta. Vi lättar skattebördan för så många människor. Låg- och medelinkomsttagare som bor i attraktiva områden slipper den fastighetsskatt som har skjutit i höjden. De som bor i hyresrätter ser skatten sänkas kraftigt. Vi får en rättvisare beskattning mellan dem som bor i och har köpt dyra bostadsrätter och dem som bor ute i förorterna. Det är det viktiga. Det är innehållet. Jag tycker att borde fokusera mer på politikens innehåll än på semantiken. När det gäller begränsningsregeln har vi sagt att vi ska återkomma i frågan. Förhoppningsvis kommer vi att göra det så att problemet inte behöver uppstå över huvud taget utan att man kan ta itu med problemet retroaktivt. 57 () replik: Det blir väldigt svårt att föra en debatt här. Det är väl ni som polemiserar med Lagrådet huruvida det är en skatt eller en avgift. Släng inte över den diskussionen på mig. Jag bara konstaterar vad ni gör. Jag tycker fortfarande att ni leker med ord.