prot · GV0947 · 2007-12-19 00:00:00 — Hur ska en skräddarsydd insats kunna tjänstgöra i landet x i om man inte nu vet vilket land man ska till? Hur ska man få fram resurser till humanitära och stabiliserande insatser inom några få korta månader, på kanske 20 eller , när hela stridsgruppen snabbt måste bege sig hem igen enligt regelboken? Vad har för ansvar för att humanitära och civila återuppbyggnadsinsatser genomförs i den nordiska stridsstyrkans spår? bör inte ställa upp på en ny period 2011. FN och freds- och säkerhetsfrämjande insatser från olika länder i världen behöver stor flexibilitet, med styrkor som är sammansatta för just de behov som finns i ett specifikt konflikt- och krisområde. Jag och anser att ska ha ett militärt försvar som är alliansfritt, ett försvar som är jämställt, ett försvar som utbildas för såväl fred, säkerhet och suveränitet i vårt eget land som att även fortsättningsvis medverka i fredsbevarande och konfliktlösande insatser i andra länder. Avslutningsvis: De soldater och övrig personal som finns i olika insatser i världen gör en ovärderlig insats för fred och säkerhet. De och deras närstående är väl värda uppskattning och en särskild tanke så här inför stundande jul- och nyårshelger. Jag yrkar bifall till reservationen från . 92 (): Jag instämmer i det som sägs i det betänkande som vi nu debatterar. Vi var några som var och tittade på när den här styrkan gjorde sin slutövning, en kall dag , har jag för mig att det var. Vi tittade på kirurgi, samband och ledning. Vi såg en oerhörd styrka i de killar, framför allt, men även tjejer som var där. De var så stolta över det uppdrag de hade haft. De hoppas verkligen att få komma ut. Vi får se om det blir av. Det är en lång historia bakom det som ligger framför oss . EU:s krishantering har funnits och startade kanske direkt efter det och i och med Peterbergsuppgifterna när vi såg att vi inte var så vassa i , att vi inte riktigt klarar av det. Jag tänker på Bosnien och Kosovo. Då började vi förstå att vi måste göra någonting mer. Vi vet att var en av föregångarna i det här ärendet som drog i trådarna och ville få till stånd någonting. Men vi måste komma ihåg att detta är mellanstatligt. EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik hanterar vi tillsammans i EU, men om vi skickar en styrka någonstans bestämmer vi det i den här kammaren. Ingen annan gör det. Det är alltså en mekaniserad bataljon med massor med människor, särskilt från det har vi redan hört. Förutom den här bataljonen har man alltså ett stort stöd av indirekt eld av luftvärn, av flygspaning, flygunderstöd och flygbasförband. Det här har vi tittat en hel del på. Det är inte säkert att hela styrkan kommer att åka ut, utan kanske delar av den. Materialet har också tagits fram speciellt för den här styrkan. Det har krävt lite annat än vad vi är vana vid, transportbarhet framför allt. Det måste gå lätt att åka långt. Men också miljön har varit viktig och beredskapstiden, absolut. är framework nation, vi är alltså ansvariga. Det betyder att vi får ta på oss väldigt mycket mer än andra. När det gäller den militäriska termen väljer jag just ordet snabbinsatsstyrka. Jag tycker att det är mycket bättre. Snabbinsatsstyrka betyder att man initialt ska kunna åka ut med minsta effektiva styrka och vara trovärdig. Man ska kunna åka snabbt, som jag redan har sagt, men också utgöra ett sammansatt styrkebidrag och kunna vara självständig i det man utför. Styrkan har fyra uppgifter som vi också har hört. En är humanitär. Man ska kunna bistå med katastrofhjälp, stöd vid flyktingkatastrofer och sådant. Det är därför jag vill välja ordet snabbinsatsstyrka i stället. Det är kanske här vi ska lägga kraften. Man ska också kunna hjälpa till med evakuering, även i fientlig miljö förstås, men vara fredsbevarande, konfliktförebyggande med preventiva insatser alltså en avväpning. Men det stora är separation av parter med våld, alltså fredsframtvingande. Det är här vi bestämmer vilket land man i så fall åker till och bedömer hur farligt det skulle kunna vara. Självklart ligger FN-mandatet i botten, folkrätten. Det kommer vi inte ifrån. EU kommer att besluta vart vi ska åka någonstans. Det är EU:s beslut, men det är vi här som kommer att bestämma om vi verkligen gör det. ungefär, på plats, och man ska kunna stanna utan att få någon mer hjälp än det man åker med. Om man vill vara kvar längre måste man ha ett underhåll på något vis, och då kan man stanna . Vi behöver lite tid för att ta de här besluten, men det har vi inte. På väldigt , på , ska vi kunna samlas och ta ett beslut om att man ska åka. Socialdemokraterna har funderat en hel del över det här, och vi ställer oss bakom förslaget. Vi skulle vilja att man i stället även i den här kammaren använde ordet snabbinsatsstyrka. Just för att man snabbt ska vara plats ska det syfta till. Vi vill ha en analys. Vi vill se vad det här är för någonting. Jag vet också att regeringen har tagit beslut och säger att vi kan åka ut på samma sätt. Men det har vi inte tagit här i kammaren . Därför ska vi verkligen fundera över finansieringen och kanske till och med hur vi ska kunna besätta ytterligare en sådan styrka. Det är nog inte så lätt. Vi socialdemokrater vill ha fortlöpande återrapportering. Det gäller inte bara medicinsk vård och dylikt utan även transporter, där vi vet att det inte är löst fullt ut, även om det kommer att bli löst. Vi såg i Försvarsberedningens rapport att man väntas återkomma med den militära strategin och vad man ska lägga kraften på. Vi vill påminna om resolution , som vi har hört redan från , om kvinnors insatser i utländska missioner. Men vi får heller inte glömma FN:s resolution om barnsoldater. Jag tror att man vid det här laget har fått information om och utbildning i hur man ska hantera det när man i ett skarpt läge möter ett barn med ett stort gevär som siktar. Hur gör man? Hur hanterar man en sådan situation? Det ska våra soldater också ha fått utbildning i. Det här har gjort att vi har fått ett reformerat försvar som snabbt ska kunna vara på plats. Jag tror att det har varit bra för hela Försvarsmakten att man fått den här styrkan, så jag stöder förslaget. 93 (): ställs inför ett av sina största internationella säkerhetspolitiska åtaganden i modern tid. Efter omfattande planering, utbildning och övningsverksamhet aktiveras då , , den insatsstyrka som ska stå i beredskap för att efter beslut av EU och kunna skickas ut på olika former av krishanteringsuppdrag. Som redan är sagt kommer förutom också , , och att ingå i insatsstyrkan. Men det är som har ledningsansvaret och bidrar med ca 2 350 av totalt 2 850 soldater. Den nordiska stridsgruppen kommer att utgöra ett viktigt bidrag till FN:s och det övriga internationella samfundets förmåga att agera snabbt och effektivt vid svåra humanitära kriser i såväl EU:s närområde som på mer avlägsna platser. kan det bli aktuellt för NBG att hantera en rad mycket krävande krishanteringsuppdrag. Tänkbara scenarier för stridsstyrkan är till exempel evakueringsoperationer i fientlig miljö, stöd till humanitära insatser, flyktingkatastrofer och insatser som förebygger konflikter som avväpnings-, embargo- och krishanteringsoperationer. Det kan även handla om att utgöra en förstyrka till en större och mer långsiktig insats eller att förstärka en redan pågående FN-operation. Upprättandet av den här stridsgruppen sker i enlighet med säkerhets- och försvarspolitiska beslut. NBG är sammansatt av en kombination av de mest kvalificerade resurser som kan tillhandahålla såväl personellt som materiellt. Bland stridsgruppens enheter finns ingenjörskompani, jägarpluton, militärpolisförband och underrättelseenhet, artillerilokaliseringsradargrupp, stridsvagnskompani, en korvettdivision och en marin minröjningsdivision samt en stridsflygsdivision och ett transportflygförband. stöder solidariskt EU:s upprättande av en civil och militär krishanteringskapacitet, där stridsgruppen utgör en av flera beståndsdelar som ett komplement till unionens diplomatiska, ekonomiska och biståndspolitiska verktyg. Hot mot freden och vår säkerhet avvärjs bäst i gemenskap och samverkan med andra länder. NBG är en del av ett snabbinsatskoncept inom ramen för EU:s försvars- och säkerhetspolitik. Vi har hört att efter beslut om insats ska den första delen av styrkan vara på plats. Men ingen kan med säkerhet säga var, när eller om en insats kommer att bli verklighet. Huvuddelen av stridsgruppens materiel har levererats. De förseningar som rör leveranser av viss nyinförskaffad materiel har av Försvarsmakten inte bedömts vara gränssättande för flertalet av de uppgifter som stridsgruppen är tänkt att kunna lösa. En multinationell sjukvårdsresurs under norsk ledning med avancerad kirurgkapacitet finns tillgänglig för den nordiska stridsgruppen. Planeringen inför att NBG sätts in i beredskap har fungerat som en motor i förändringsarbetet av försvaret. Och det är i större sammanhang som detta som vi får mest ut av att samarbeta och verka internationellt. Vidare är det av värde att vi koncentrerar betydande resurser och värdefull kompetens till de internationella insatser där vi har störst ansvar inom ramen för EU:s försvars- och säkerhetspolitik. Betydelsen av detta för det nationella försvaret kan inte betonas tillräckligt. En militär krishanteringsoperation med den nordiska stridsgruppen kan vara riskfylld, inte minst med tanke på att insatsen kan vara inte bara fredsbevarande utan också fredsframtvingande. Hotbilden mot den svenska personalen kommer att variera, och det åligger Försvarsmakten att göra en hot- och riskbedömning samt att vidta nödvändiga åtgärder med anledning av dessa bedömningar. Det är viktigt med en bred politisk och folklig uppslutning kring internationella insatser. När vi i riksdag fattar beslut om att sända män och kvinnor på mycket riskfyllda uppdrag hade det varit av stort värde, både för dem vi sänder och för deras nära och kära, om samtliga partier i hade stått bakom beslutet om den nordiska stridsgruppen. Så är tyvärr inte fallet, och det beklagar jag. Jag yrkar avslutningsvis bifall till i enlighet med det sammansatta utrikes- och försvarsutskottets förslag till beslut. 94 (): Vi kunde i går höra statsministern återrapportera från , där det nya fördraget för EU har skrivits under. Det är ett välkommet ställningstagande, och vi kommer här i att få ta ställning också till det fördraget efter den breda remiss som har utlovats. Men det finns i fördraget förutsättningar att göra mer av det som lades fast i Amsterdamfördraget, nämligen att stärka EU:s utrikes- och säkerhetspolitik och ge EU möjlighet att verkligen inta den roll som många förväntar sig att EU ska ha på den globala arenan. Det finns nämligen väldigt stora förväntningar. Jag möter ofta, herr talman, när jag är ute både i andra delar av världen och i EU:s närmiljö förväntningar på att EU ska spela roll, att EU ska kunna göra skillnad. I det här fallet handlar det om att EU ska kunna svara mot dessa förväntningar. Sedan starten , herr talman, har EU haft ca 20 civila och militära operationer i gång. Det handlar då om att utföra det som redan har nämnts, Petersbergsuppgifterna som låter något kryptiskt. Det är ju så många städer och orter som betecknar vad EU:s arbete egentligen handlar om, herr talman. Men det handlar om humanitära insatser, som har nämnts, räddningsinsatser, fredsbevarande insatser samt insatser med stridskrafter för krishantering inklusive fredsskapande insatser. Vi har kommit överens om att EU behöver i storleksordningen 50 00060 000 personer som ska kunna rycka ut . Det kräver lite extra. Det har vi märkt när vi har diskuterat frågan om och hur vi ska kunna komma med där. Det kräver lite extra att ge sig ut och det kräver förberedelser. Här har vi då just dessa battle groups som ska kunna göra en sådan insats möjlig. EU ska kunna agera på den internationella arenan och inte lämna till bara till exempel eller Nato att göra insatser. Men det bygger på frivillighet, som har nämnts. Från svensk sida har vi frivilligt ställt upp. Det är ett gammalt beslut, som har fattats i kammaren 2004/05, som lade ut färdriktningen för oss. Regeringen återrapporterar och informerar i den skrivelse som ligger till grund för dagens debatt och utskottets behandling och informerar kammaren tillbaka om hur man har bedrivit arbetet. Och precis som tidigare nämnts visar det just regeringens vilja och intresse av att återrapportera till hur arbetet fortskrider. Vi gör från vår sida ett stort åtagande när vi tar på oss ledarskapet. Och det finns naturligtvis förväntningar på det, förväntningar på att vi ska göra mer av detta och att vi verkligen ska kunna vara aktiva som ledare för den battle group som ska stå till förfogande för insatser . Vi har sagt, precis som redan framkommit, att det är viktigt att man kan göra det också med den nordiska profilen, herr talman. Där har vi naturligtvis resolution och barnsoldatsfrågan. Det är viktiga nordiska bidrag. Det är viktigt att man uppmärksammar de frågor som gäller kvinnor och barn. Det gäller också vårt bidrag till den internationella miljön. Men innan något ska hända måste, som har sagts tidigare, ett suveränt beslut fattas i den här kammaren. Det är vår ordning. Det är inte så att vi trycker på klarsignalen och säger ja eller nej till om man ska delta, utan vi bekräftar bara att vi är nöjda med det som regeringen har vidtagit och hur man har satt i stånd. Detta ser ut att vara gott. När vi jobbar med militär våldsanvändning är det viktigt med samtycke från mottagande land, som också sägs i vårt betänkande. Det är inte så att vi kliver in och bedriver någon form av offensiv krigföring, utan det handlar om att vi ska göra insatser för fred och säkerhet. Våldsanvändning ska bara förekomma om det mottagande landet accepterar det, om det auktoriseras via , om det handlar om självförsvar eller om det är tillåtet enligt folkrätten. Det finns ett tydligt regelverk i den här delen som vi har att följa. Jag tycker att vi kammaren har all anledning att vara nöjda med regeringens skrivelse. Jag är också glad över utskottets nästan enhälliga betänkande, herr talman. Med det vill också jag följa exempel och önska talmannen, kansliet, utskottskamraterna och framför allt de som är i tjänst ute i världen för att stärka säkerhet och fred en god jul. Jag hoppas att 2008 blir ett fredligt och fridsammare år så att vi får en positiv utveckling och så att NBG måhända inte behöver träda i tjänst. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. 95 (): Tidigt började planerna på en snabbinsatsstyrka i EU:s regi att ta en allt fastare form. Efter stöd från Försvarsberedningen klubbade ett beslut, jag tror att det var , att skulle vara framework nation för . När det nu blott återstår dagar till att detta förbands beredskapsperiod ska påbörjas finns det skäl att betrakta den resa som företagits sedan beslutet fattades . En märkbar förändring har varit storleken på den här stridsgruppen eller detta förband. Från början handlade det om 1 2001 500 soldater. Men med ständiga tillägg av nya förmågor till stridsgruppen är det samlade förbandet dubbelt så stort. Det innebär inte att kommer att skicka i väg 3 000 soldater vid en insats. Vilka förmågor som, utöver stridsgruppens kärna battalion, kommer att följa med avgörs av det enskilda uppdragets karaktär. En annan förändring som har inträffat gäller tyngden på förbandet. Redan från början förutsattes det att skulle användas med extremt korta insatstider och över mycket stora avstånd. Eftersom strategisk och taktisk lufttransportkapacitet är trånga sektorer för alla länder valde många andra europeiska nationer lätta fordon. I föll dock valet först på att organisera ett extremt tungt förband där blev det helt dominerande fordonet, och detta trots att saknade, och fortfarande saknar, möjlighet att på egen hand lufttransportera fordonet. Under hand har dock omformats till ett något lättare koncept även om finns kvar på ett av de tre kompanierna i battalion. Den här förändringen har, enligt min mening, varit klok även om den sannolikt kunde ha drivits mycket längre och aktualiserats på ett mycket tidigare plan. Utöver de svårigheter som vi har haft med strategisk och taktisk lufttransportkapacitet har förbandets helikoptrar varit ett särskilt sorgebarn. Först utgick vi ifrån att skulle hjälpa oss med helikoptrar, bland annat för medicinsk evakuering av sårade och skadade svenska soldater. När de här planerna gick om intet planerade vi för att , som varit under anskaffning i Försvarsmakten, skulle kunna användas. På grund av omfattande förseningar, enligt min mening förorsakade bland annat av unika svenska anpassningar av den här helikoptern, stod det tidigt klart att den inte skulle hinna levereras. Som det nu ser ut är det osäkert om ens kommer att vara operativ vid en eventuell ny beredskapsperiod . Därför har vi försökt bygga om våra gamla helikoptrar, bland annat för medicinsk evakuering och trupptransporter. Ombyggnaderna har dock försenats, främst vad avser , och är bedömningen att denna först blir färdig , det vill säga när halva beredskapsperioden är förbi. Initialt kommer vi därför att få lita till trotjänaren vertolhelikoptern nr 4 både för medicinsk evakuering och trupptransporter i operationsområdet. Helikoptern saknar motmedel och initialt kommer den också att sakna godkänd beväpning. Den är heller inte anpassad för en modern medicinsk evakuering. Det är säkert ingen tillfällighet att har begränsningar vad gäller stora flygplan och helikoptrar. På dessa områden saknas svenska leverantörer inom försvarsindustrin. Därför är det med glädje som jag noterar att den nye försvarsministern vill rikta in materielförsörjningen mot försvarets operativa behov och rikta in den mot en ökad direktanskaffning. Må denna klarsyn bestå och omfatta allt fler av oss som ansvarar för det svenska försvaret! Det har varit för lite här och och för mycket där och då. Men är vi i alla fall här. tar beredskapsperioden sin början. Vi kan bara hoppas att de erfarenheter som vi fått, och kanske får, ska vara till hjälp för Försvarsmakten och oss politiker vid kommande styrkeuppbyggnader. Många viktiga frågor kan komma att få ett svar. Är det rationellt och kostnadseffektivt att blanda in vartenda svenskt förband i uppbyggnaden av en numerärt ganska begränsad styrka? Hur ska vi politiker avväga mellan pågående internationella insatser å ena sidan och förband i beredskap å den andra? På vilket sätt tar vi bäst till vara den kompetens som byggs upp i förbandet efter beredskap och eventuell insats? Ska förbandet skingras, överföras i insatsorganisationer eller utgöra stommen i en ny framtida ? Jag vill yrka bifall till förslaget i betänkandet och uttrycka mina uppriktiga välgångsönskningar till samtliga soldater i 2008. 96 (): Först vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet. Som kristdemokratisk representant i försvarsutskottet känner jag både ansvar och en stor respekt inför beslutet om ett svenskt deltagande i den nordiska stridsgruppen. Den kristdemokratiska utrikespolitiken innebär att vara fast förankrad i respekten för de mänskliga rättigheterna och människovärdet. Vi vill med andra ord att ska driva en mer värdegrundad utrikespolitik. Med den värdegrunden som bas stöder vi regeringens proposition och detta betänkande då det lägger grunden för demokrati och mänskliga rättigheter för våra bröder och systrar i utsatta länder. Insikten om att vi är gränslöst beroende av varandra och att vi har ett ansvar för varandra innebär att i gemenskap och samverkan med andra länder måste kunna engagera sig för lösningar även i geografiskt avlägsna konflikter. Precis som det uttrycks i utskottets övervägande är på det globala planet det främsta uttrycket för detta vårt stöd till FN. Det är en förmån att få ta del av de olika berättelser om vad som driver men naturligtvis också lockar många män och kvinnor som sökt till stridsgruppen. Många har uttryckt en vilja att vara en del i stödet till de mest utsatta. Det är de som utsätts för våldshandlingar och nöd i konfliktområden. Alla, både män och kvinnor, är värda respekt som med livet som insats medvetet gör valet att delta i stridsgruppen. Berättelserna har också handlat om behovet av stöd till sina familjer här i praktiskt men även socialt. Den som är ute på uppdrag är beroende av att familjen hemma känner trygghet och tillförsikt. publicerades en läsvärd artikel av i med rubriken: Några kommer hem i kistor. Han lyfte fram behovet av att det i hemorten måste finnas en beredskap att ta emot både stridsneuroser och social utslagning. Vi kristdemokrater har lyft fram behovet av social och psykologisk hjälp under och efter avslutat uppdrag för den enskilde men även när det gäller familjernas trygghet. Man kan aldrig nog poängtera vikten av stödinsatser vid behov för den enskilde efter avslutat uppdrag. Ett viktigt stöd är också att vi som beslutsfattare är eniga. Det påtalades starkt här i kammaren under förra mandatperioden när det gäller våra beslut och våra missioner utanför gränser. Det är viktigt att vi är eniga och har en mental beredskap att kunna stå för vårt beslut även om det i sig kan betyda att någon skickas hem i kista eller skadas svårt psykiskt eller fysiskt. Svensk säkerhetspolitik ska präglas av samarbete, förutseende och helhetslösningar inom en internationell säkerhetssamverkan. Kriser måste även mötas med politikens alla preventiva möjligheter. Svenska militära insatser ska genomföras först efter självständiga svenska beslut här i . Säkerhetspolitiken bildar tillsammans med utrikespolitiken, försvarspolitiken och också med närings-, miljö- och biståndspolitiken en helhet. Den bästa förutsättningen för att undvika väpnade konflikter är att främja respekten för de mänskliga rättigheterna och säkra en demokratisk samhällstradition. Dessa grundvärden måste ständigt erövras och försvaras. välkomnar också utskottets tydlighet när det gäller resolutionerna om kvinnor, fred och säkerhet och även 1612 om barnsoldater. Utskottet efterlyser också redogörelser. Kvinnor har en särskilt utsatt situation under väpnade konflikter, som vi har hört här tidigare. De måste involveras i verksamhet som syftar till försoning, förebyggande av konflikter och byggande av fred. Jag vet att regeringen kommer att utveckla och intensifiera arbetet när det gäller resolutionen . 97 (): står nu inför ett historiskt beslut. Det finns en majoritet i denna kammare som är beredd att låta svenska soldater gå ut i väpnad konflikt om en sådan situation skulle uppstå. Naturligtvis måste godkänna, om det folkrättsliga mandatet så medger, användande av våld utöver fredsbevarande styrkors rätt till självförsvar. Men det eventuella beslut som kommer att stå inför kommer med all sannolikhet inte att vara speciellt tydligt. Därför måste man i ett sådant beslut kalkylera med att svenska soldater kan komma att hamna i väpnad konflikt under . Det beslut vi står inför är inte helt enkelt. Det är ändå självklart för att vi ska vara en part i uppbyggandet av freden och säkerheten i världen. Men det ställer också tuffa krav på att de soldater som skickas ut har den absolut bästa utrustningen om de skulle hamna i en konflikthärd som kan innebära att strider kan uppstå. Anledningen till att vi står där vi står är att efter det slut har hoten mot och vår värld ändrat karaktär. Hotbilden är mer komplex och oförutsägbar än den varit tidigare. Den hotbild som vi har levt under, nämligen att hotet mot vår säkerhet har varit av militär art och kommit från öster, är inte längre relevant. har en enig Försvarsberedning slagit fast att globala klimatförändringar utgör det första och allvarligaste hotet mot människors säkerhet, inte militära angrepp från främmande stater. Det andra hotet mot vårt samhälle är internationell terrorism, narkotika- och drogrelaterad brottslighet och ekonomisk brottslighet etcetera som måste bekämpas.