prot · GV0924 · 2007-11-14 00:00:00 — Dessa undantag kan och ska givetvis diskuteras, men jag menar att de är rimligt avvägda men på inget sätt huggna i sten. Oavsett om alla partier och alla debattörer här inte är överens om vilka undantag som ska finnas det finns reservationer i frågan kan vi nog ändå vara överens om att det förslag som föreligger och som vi ska fatta beslut om är bra mycket bättre jämfört med hur det var tidigare. Vi har haft hemlig telefonavlyssning , och det har aldrig funnits någon underrättelseskyldighet. Den som har varit utsatt har aldrig fått veta det. Det kommer man att få veta efter den lagändring som vi fattar beslut om . När det gäller den förbättrade parlamentariska kontrollen införs en ny nämnd, . Den ska ha en majoritet av ledamöter som våra riksdagsgrupper föreslår. Nämnden ska utöva tillsyn över användandet av hemliga tvångsmedel men också över polisens kvalificerade skyddsidentiteter. Nämnden ska också kontrollera Säkerhetspolisens behandling av personuppgifter och, inte minst, på begäran av en enskild medborgare kontrollera om han eller hon har varit utsatt för hemliga tvångsmedel eller för Säkerhetspolisens personuppgiftsbehandling. Det är också ett viktigt beslut som vi ska fatta här . Ytterligare ett starkt krav som vi ställde från sida var att redaktioner inte skulle kunna buggas. Vi menade, och menar fortfarande, att skyddet av meddelarfriheten och anonymitetsskyddet i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen är så viktiga att även om det skulle finnas något enstaka tillfälle då buggning inte kan ske där det annars skulle ha gjorts på grund av att ett mycket grovt brott har begåtts är ändå meddelarskyddet viktigare. Tyvärr tycker inte alla det. Socialdemokraterna kräver fortfarande att redaktioner ska få avlyssnas. Vi i vill gå motsatt väg. Vi menar att det är viktigt att man även ser över hur de övriga befintliga hemliga tvångsmedlen som telefonavlyssning får användas på till exempel redaktioner. Det är lagtekniskt komplicerat. När det gäller mobiltelefoner vet man aldrig var den befinner sig. Om den person som håller i den har gått in på en redaktion eller inte är givetvis omöjligt att veta i förväg. Men även om det är lagtekniskt svårt är det viktigt att man får fram en lagstiftning där medieredaktioner skyddas även mot till exempel hemlig telefonavlyssning och kameraövervakning. Nästa viktiga krav från som vi nu får igenom, tack vare minoritetsbordläggning, gäller de hemliga tvångsmedel som ska få användas för att förebygga mycket allvarliga brott. Den gamla socialdemokratiska regeringens förslag var att det skulle räcka med rekvisitet anledning att anta. Detta kritiserades hårt av lagrådet. Lagrådet menade att om man väljer lagtexten anledning att anta ger det utrymme för en alltför extensiv tillämpning av bestämmelserna. Därför har vi nu nästan gemensamt i utskottet Socialdemokraterna ställer inte upp på det heller lagt till att det ska krävas särskild anledning att anta. Det innebär att Lagrådets kritik mot risk för extensiv tillämpning av bestämmelserna bemöts. Det innebär i praktiken att preventiva tvångsmedel, eller tvångsmedel i förebyggande syfte, inte ska få användas enbart med anledning av spekulationer eller allmänna bedömningar. Det ska krävas faktiska omständigheter inom ramen för ett enskilt fall eller ett händelseförlopp. Det kan handla om uttalanden, hotelser eller andra typer av faktiska omständigheter. Ett krav som vi hade och som vi inte har kunnat få igenom gäller behovet av att avvakta slutbetänkande. Då var tanken att kommittén skulle ha lämnat sitt slutbetänkande . Behovet av har gjort att slutbetänkandet överlämnas till justitieministern . Även om det justeras tidigare kan vi inte börja behandla det innan det har överlämnats till justitieministern. Även om vi behöver behandla de vilande propositionerna under detta år slutbetänkandet från kommer säger det sig självt att vi inte hinner fatta beslut efter . Även om det skulle gå kräver ett så viktigt betänkande som det från en betydligt längre behandling. Alla som sysslar med denna verksamhet vet att saker och ting tar . Efter att ett betänkande har kommit remitteras det till en mängd remissinstanser, och det tar ett eller kanske innan det är färdigt för en ny proposition. Då är det att börja utvärdera de tidsbegränsade lagstiftningsprodukter som vi fattar beslut om här . arbete är viktigt, och redan nu skriver regeringen att det kan finnas anledning att återkomma till frågor om skyddet av den personliga integriteten. Det är viktigt. Oavsett vilket beslut som vi fattar här slutar inte diskussionen om den personliga integriteten. Den får inte sluta. Det är en diskussion som vi måste föra i samhället . Jag var tidigare inne på att vi i detta sammanhang inte heller ska glömma bort att både buggningslagen och lagen om tvångsmedel i förebyggande syfte kommer att bli tidsbegränsade lagstiftningsprodukter. var det föreslaget att buggningslagen skulle vara tidsbegränsad till . har vi i utskottet sett till att även lagstiftningen om tvångsmedel i förebyggande syfte kommer att vara tidsbegränsad till . Det är alla partier överens om, förutom Socialdemokraterna som av någon anledning fortfarande tycker att de preventiva tvångsmedlen ska införas utan tidsbegränsning. Tidsbegränsningen innebär att buggning och preventiva tvångsmedel, eller tvångsmedel i förebyggande syfte, inte kommer att få användas efter om inte fattar ett nytt beslut som innebär att lagstiftningen förlängs eller permanentas. Tyvärr finns det skräckexempel på hur tvångsmedelslagar har förlängts och förlängts. Vi har debatterat tvångsmedelslag här i kammaren . Och när vi voterar förlänger vi den ytterligare en gång, efter att den stiftades. Det är faktiskt pinsamt. Förhoppningsvis är det sista gången. håller på med ett arbete där de delar av tvångsmedelslag som fortfarande behövs kommer att permanentas i en ny lag, vilket känns bra. Jag vill avsluta med att säga att om vi eller de som sitter i val inte kan se att lagarna om buggning och preventiva tvångsmedel är effektiva och nödvändiga, om proportionalitetsprincipen inte uppfylls vad gäller avvägningen mellan kränkning av den personliga integriteten och behovet av brottsbekämpning, ska tvångsmedelslagarna inte heller finnas. Det kommer inte att vara någon självklarhet att lagarna förlängs eller permanentas efter . Därför vill jag redan nu uppmana de brottsbekämpande myndigheter som kommer att använda dessa lagar att dokumentera och verkligen visa att de behövs, att de är nödvändiga och att de är effektiva annars är det inte säkert att dessa lagar kommer att finnas efter . (Applåder) I detta anförande instämde (). 20 () replik: Jag ska faktiskt börja med att delvis berömma för att man har fortsatt att driva frågan om att förstärka skyddet för den personliga integriteten. Precis som jag sade i mitt anförande är det förbättringar i förslagen, och jag tycker att det är viktigt att säga det. Det gäller framför allt underrättelseskyldigheten som är en fråga som också har drivit , och det är glädjande att detta faktiskt införs. Det gäller även tidigare tvångsmedel som hemlig telefonavlyssning. Det är oerhört viktigt när man ser hur mycket det har ökat . Men det jag har berömt nog. Jag har en fråga till när det gäller och det första delbetänkandet, som jag ändå tycker ger väldigt tydliga signaler. Man kan nästan prata om systemfel i lagstiftningen när det gäller de betänkanden vi behandlar . Man påpekar att man inte har gjort den analys och utvärdering som regeringsformen och kräver. I delbetänkandet säger man att det är bra att man stärker rättssäkerhetsgarantierna och gör förbättringar. Men det förändrar inte grundfaktum, nämligen att man inte har gjort sitt arbete när det gäller lagstiftningen. Min oro är och min fråga till gäller följande. Om vi ser att vi inte lever upp till de krav som ställs på oss som lagstiftare, hur ska vi då kunna anta en ny lagstiftning och säga att kommer vi att uppfylla kravet på skyddet för den personliga integriteten? Är inte det ett bakvänt sätt? Hade det inte varit värt att ta tillbaka det här och göra ordentliga analyser och sedan komma tillbaka till i stället för att anta det här ofullständiga? 21 () replik: Jag håller med om att analysen hade kunnat vara bättre, men jag håller inte med om att det inte finns någon analys. ska vi komma ihåg att eftersom vi inte har buggning i är det svårt att säga om den kommer att bli effektiv. Därför måste man titta på andra länder. Nog kan man förstå att i rättssalen är det ett starkt bevis att kunna spela upp till exempel hur en stor narkotikaaffär har genomförts eller hur de misstänkta gör upp om affären. Jag tror att även kan hålla med. Det ska vara effektivt. Det är nödvändigt att vi i fråga om grov brottslighet i ska kunna höra på band vad personerna säger när de verkligen grova brotten planeras eller när man pratar om det efteråt. Att det är effektivt har vi inga bevis på, men jag vill hävda att det blir ett väldigt effektivt bevis i en rättegång att kunna spela upp och höra hur personerna gör upp om en narkotikaaffär. Sedan ska det här mätas mot skyddet för den personliga integriteten. Eftersom vi har förstärkt skyddet för den personliga integriteten rejält genom de förslag som vi har lagt till, genom den nya proposition som regeringen har kommit med och genom de förändringar som vi gjort i justitieutskottet, tycker jag att professionalitetsbedömningen av därmed. Men jag håller med om att analysen kring kränkning av den personliga integriteten vid en hemlig rumsavlyssning och kanske ännu mer vid vissa åtgärder för särskilt allvarliga brott är ganska svag och hade kunnat vara bättre. 22 () replik: Då har jag egentligen bara en enda konkret fråga till . lade fram ett yrkande i justitieutskottet när vi behandlade de här förslagen. Vi ansåg med tanke på att Lagrådet tidigare riktat kritik, att det här har varit vilande, att det skett vissa förändringar och att det har tillkommit ytterligare säkerhetsgarantier att det vore rimligt att utskottet bad Lagrådet att granska den förändrade lagstiftningen. Det har ju skett förändringar och så vidare. Lagrådet hade sagt att vi inte lever upp till med de förslag som den tidigare regeringen lade fram. Varför ställde inte upp på att låta Lagrådet granska det betänkande som vi behandlar för att få en bedömning från Lagrådet i stället för bara göra en gissning oss emellan där vi tycker att det har förstärkts tillräckligt? Hade det inte snarare varit en förstärkning? Ni i majoriteten är ju övertygade om att det här klarar krav. Hade det inte varit en styrka för er själva i så fall att också få en bedömning från Lagrådet? Vi från sida tvivlar på att vi egentligen har lyckats uppfylla de krav som ställer. Men ni är övertygade. Det borde ha stärkt er sak, eller fanns det en oro från då man inte var villig att tillstyrka begäran att Lagrådet även hade haft kvar en del av sin kritik? 23 () replik: Det är möjligt, men jag är övertygad om att den kritiken från Lagrådet hade varit betydligt mildare än vad den varit tidigare tack vare att vi har förbättrat rättssäkerheten och skyddet för den personliga integriteten så rejält som vi har gjort med de nya förslag som ligger på bord. Ert förslag att skicka även detta till Lagrådet hade det problemet att vi behöver behandla de vilandeförklarade propositionerna under det här kalenderåret. Vi är nu framme . Skulle vi ha skickat detta till Lagrådet skulle det ha blivit ytterligare förskjutet. Vi hade med all sannolikhet inte hunnit med det under det här året heller. Dessutom är det reglerat när olika förslag ska skickas till Lagrådet på remiss. Att börja ändra denna normala praxis bara i det här enstaka fallet kan man diskutera, men jag hade inte varit rädd för att få ett yttrande från Lagrådet, inte på något sätt. De här åtgärderna är tidsbegränsade till . förslag kommer snart, och där kommer det att finnas förslag till lagändringar. Det kommer att remitteras på normal väg, och det kommer att gå till Lagrådet . Vi utvärderar de lagar som går ut . frågade i en tidigare replik om de här lagarna bara ska fortsätta att gälla utan att gå till . Nej, det är helt omöjligt. Går inte någonting till angående buggning och tvångsmedel vid förebyggande åtgärder kommer inte lagarna att finnas. De har helt enkelt slutat att gälla . Efter det får åtgärderna inte användas. Vi återkommer med ett helhetspaket fram mot 2010. Då kommer förslag att finnas med, och då kommer det också att gå till Lagrådet. 24 () replik: För ordningens skull ska jag kanske säga att och kd var för det här förslaget när Lagrådets yttrande kom. Sedan ändrade man sig. Men ni har varit konsekventa i , det är riktigt. gör en stor affär av att det ska vara tidsbegränsat, för det är i förebyggande syfte. Då är det viktigt att det är tidsbegränsat. Det vill inte vi socialdemokrater. är detta med att använda tvångsmedel i förebyggande syfte inte någonting nytt i . Lagen om särskild utlänningskontroll, det vill säga terroristlagen som den brukar kallas, handlar om personer som kan befaras att begå brott, det vill säga preventivt. Där finns det möjligheter till telefonavlyssning, precis på samma sätt som man nu gör det möjligt med en viss utvidgning av den nya lagen. Den här lagen ändrades . Då hade inga som helst invändningar mot att det inte skulle tidsbegränsas. Den har funnits , och jag har aldrig hört säga att den ska vara tidsbegränsad. Då undrar jag: Vad är det för skillnad med att avlyssna människor preventivt när det gäller personer som kan komma hit och befaras att begå allvarliga brott och att avlyssna enligt den här lagen? Det är precis samma princip, nämligen att avlyssna i preventivt syfte. Varför ska den ena vara tidsbegränsad och inte den andra? Det är min fråga. 25 () replik: Även om det finns en viss likhet med lagstiftningen om särskild utlänningskontroll är den nya lagen om vissa åtgärder vid särskilt allvarlig brottslighet ett nytt sätt att arbeta på för polisen, även gentemot personer som befinner sig i landet och som är svenska medborgare. införs en genomgripande lagstiftning där vi inte vet om den kommer att användas. Jag tror inte att heller kan svara på hur ofta den här lagen kommer att användas. Kommer det att vara en eller eller hundratals gånger? Jag förmodar att det inte blir hundratals gånger jag hoppas åtminstone inte det. Men när det har gått vet vi hur lagstiftningen kommit att användas, och då är det också dags att utvärdera. Då är det naturligt att om lagen inte är bra ska den inte förlängas. Om det har varit en permanent lagstiftning som vi har antagit här kan man givetvis avsluta den i alla fall efter . Men krävs det ett aktivt ställningstagande från efter för en fortsättning. Jag skulle i stället vilja vända på frågan och säga: Varför är det så hemskt med en tidsbegränsad lagstiftning att Socialdemokraterna inte kan ställa upp på det? Vi i alla de andra sex partierna tycker att detta är en bra idé. Vi tycker att det är en viktig lagstiftning, men en genomgripande sådan. Därför bör den tidsbegränsas. Varför kan inte Socialdemokraterna ställa upp på det? 26 () replik: Jo, det är väldigt enkelt, ! Det handlar inte om ett nytt arbetssätt. Det är bara att läsa vad som uttryckligen sägs i lagen. I den här lagen står precis vilka tvångsmedel som polisen har rätt att använda. Det är inget nytt arbetssätt, utan det är precis samma som . Det är personkretsen som är begränsad. Den är begränsad till personer som kommer från andra länder och som kan befaras begå terroristbrott. är det även svenskar som kan omfattas. Det handlar om telefonavlyssning, om husrannsakan och om öppnande av post det är alltså precis samma sak. Då är det närmast diskriminerande att säga att här är det så viktigt och att det ska vara så begränsat därför att det är så integritetskränkande och vi inte vet hur det här kommer att bli och så vidare. Men den här lagen har både funnits och använts ; vi vet ju det. Därför är min fråga: Varför skulle det inte vara tidsbegränsat vid förnyandet 2005? Jag kan förstå om man konsekvent vid varje sådant här tillfälle säger att det ska vara tidsbegränsat. Men det är inte linje. skulle det inte vara tidsbegränsat, men ska det vara tidsbegränsat. Vad är skillnaden? Ja, det gäller inte arbetssättet, utan det gäller bara personkretsen och graden för misstanke. Någonting annat är det inte fråga om. Tvångsmedlen är desamma. 27 () replik: När människor ska komma in i landet och vi ska avgöra om de ska få stanna här kontrolleras de på olika sätt. Till exempel kontrollerar vi deras ID-handlingar för att kunna veta vilka de är som kommer in i landet. Det gör vi inte med medborgare som befinner sig i landet. Vi går ju inte omkring och kontrollerar om människor verkligen får vara här. Synen på de personer som ska komma in i landet och som ber att få vara här och synen på de personer som redan är svenska medborgare är olika. Detta är absolut inget nytt. Att hävda att vi står för ett slags diskriminering för att vi vill ha den här lagstiftningen tidsbegränsad är ganska magstarkt. Vi kommer att utvärdera lagstiftningen. vet vi om den behövs. Behövs den inte ska den inte finnas och kommer då inte heller att finnas. 28 () replik: Jag tackar dig, , för klargörandet om hur ställer sig i frågan. All heder åt dig personligen för att du också har varit väldigt tydlig om att rättssäkerhetsgarantier är viktiga för att den här typen av väldigt långtgående inskränkningar ska kunna genomföras. Däremot blev jag lite konfunderad när du i ditt anförande sade att medieredaktioner inte ska få avlyssnas. Kan du redan nu ge ett besked i den frågan? Är det vad vi diskuterar? 29 () replik: När jag håller mitt anförande gör jag det givetvis för räkning. För del kan jag säga att vi vill ha en översyn av den lagstiftning som finns. Vi tycker inte att det är bra som det är och som det har varit jag vet inte exakt när lagstiftningen om telefonavlyssning kom. Jag tänker på det faktum att medieredaktioner kan bli avlyssnade. Därför bör lagstiftningen ses över. Vi får se vad vi då kan komma fram till. Jag inser att det hela lagtekniskt är svårt. Om en mobiltelefon avlyssnas hur vet man då i förväg var mobiltelefonen befinner sig? Personen i fråga kan ju med sin mobiltelefon gå in på en redaktion. Då får man ha något slags regler om att den informationen så fort som möjligt ska värderas, eller någonting sådant. Hur det lagtekniskt ska fixas kan jag inte säga. Det här är alltså åsikt. 30 () replik: Jag vill ta upp också en annan fråga. konstaterar majoriteten att det i den borgerliga regeringens utredning framgår att hemliga tvångsmedel som beslutas och verkställs i laga ordning inte torde kunna grunda en rätt till skadestånd. Det gäller även om användningen av tvångsmedlet inte på något mer avgörande sätt har kunnat föra brottsutredningen framåt alltså om det är fråga om ett misstag eller om det efter tvångsmedelsanvändningen skulle stå klart att den misstänkte är oskyldig. Detta står på s. 30. I klartext: En person som av misstag har avlyssnats ska alltså inte kunna begära skadestånd. Min fråga blir då om tycker att det rimmar väl med de krav på rättssäkerhetsgarantier som tidigare så framgångsrikt har försvarat. 31 () replik: Här måste det föreligga ett missförstånd. Givetvis kan man alltid begära skadestånd. Sedan är det en helt annan fråga om det utdöms något skadestånd, men begära skadestånd får man så klart alltid göra. Det är bara att vända sig till en domstol. Det blir ett civilrättsligt mål i så fall. Jag menar att både reservation och reservation angående skadeståndet egentligen inte skulle behövas. Ni skriver om felaktig avlyssning, alltså att myndigheterna har använt avlyssningsinstrumentet på ett felaktigt sätt. Men i sådana fall finns det redan regler om att man kan få skadestånd. När myndighetsutövningen skett på felaktig grund finns det möjligheter att få ut skadestånd. Det sker självklart en bedömning i varje enskilt fall. Det är Socialdemokraterna som skiljer ut sig i frågan jag trodde att i en replik skulle återkomma till detta om att det ska vara ett strikt ansvar, att skadestånd alltid ska ges till den som döms för ett brott och som varit utsatt för avlyssning. Det är dock en helt annan fråga. Det var ju ett förslag som Socialdemokraterna själva inte hade när de lade fram sitt förslag men som de nu tydligen har kommit på är bra. Jag menar att det säger i sin reservation redan gäller. 32 i (fp): Äntligen ska det åtgärdas! Svensk polis har alltför länge arbetat med trubbiga verktyg som gjort till en förhållandevis enkel vardag för organiserad brottslighet. Hemlig rumsavlyssning, även kallad buggning, är en metod som våra brottsbekämpande myndigheter länge har efterfrågat och som de flesta av våra europeiska grannar använder. har inte sökandet efter vassa verktyg varit utmaningen. Det svåra är att kombinera buggning med en liberal syn på individens rätt till integritet och rättssäkerhet. Tillsammans med allianspartierna har vi lyckats stärka rättssäkerheten ytterligare jämfört med de vilande förslagen. Jag beklagar att , förblindad av prestige, säger nej till de stärkta rättssäkerhetsgarantierna. Det är en mänsklig rättighet att inte bli utsatt för brott. Det är därför som så starkt har kämpat för att vi ska få en vässad polis mot den allra grövsta brottsligheten. Tron på att vi lever i ett skyddat hörn av världen utan närvaro av terroristgrupperingar eller grov brottslighet är en villfarelse. Den organiserade brottsligheten har inga preferenser utöver att kunna tjäna pengar och få makt genom sin verksamhet. Ett så rikt land som måste vara medvetet om sin attraktion. Detta har också visat sig i brottsstatistiken. Antalet anmälda utpressningsfall har ökat . Antalet anmälda narkotikasmugglingsbrott har fördubblats . En kanske ännu värre utveckling är att andelen domare, åklagare och poliser som känner sig hotade på grund av sitt yrke nu är , enligt Brås undersökningar. Sådana brott är systemhotande. De slår mot demokratin och rättsstatens grunder. Bakom står resursstarka och välorganiserade gäng med internationella kopplingar. I en demokrati är det staten som har ansvaret för att skydda medborgarna från dessa övergrepp. Det är också statens ansvar att skydda människor från integritetsintrång. Individen i en liberal stat har också den fundamentala rättigheten att inte få sitt liv kartlagt och dokumenterat av staten. När vi därför nu ger polisen skarpare verktyg är det med en rad rättssäkerhetsgarantier. För att polisen ska få använda buggning ska det alltid krävas en domstols tillstånd, och offentliga ombud ska delta i prövningen. Tillståndstiden ska begränsas till en månad och användningen av överskottsinformation regleras. Ytterligare en begränsning är att hemlig rumsavlyssning endast får ske om det misstänkta brottet har straffet fängelse . Som exempel på sådana brott kan jag nämna terroristbrott, mord och dråp. Förslaget som vi nu röstar igenom innebär att buggning är absolut förbjuden på en del platser. Exempel är advokatkontor, läkarmottagningar samt biktstolar och andra platser som används för själavård. Genom alliansöverenskommelsen ingår också medieredaktioner i det absoluta förbudet. Det är mycket glädjande att vi på detta sätt kan värna tryckfriheten och meddelarskyddet. En viktig del i den vanliga människans integritetsskydd är att personer som har utsatts för buggning ska underrättas om detta. Det blir nu infört genom den proposition som alliansregeringen har lagt fram. Det innebär också att människor som har utsatts för andra hemliga tvångsmedel, till exempel telefonavlyssning, och som varit ovetande om detta nu får en möjlighet att i efterhand få vetskap om detta. Det är en betydande rättssäkerhetsgaranti som vi nu inför. En ny nämnd ska granska användningen av de hemliga tvångsmedlen, hur polisen använder dem och hur använder dem. Nämnden ska också granska de beslut om tvångsmedel som åklagare och domstolar fattar.