prot · GU0974 · 2007-03-14 00:00:00 — Man måste inse att förmögenhetsskatten har blivit vad nuvarande generaldirektören vid sade vid en utfrågning i skatteutskottet, nämligen en i princip frivillig skatt. Men det är inte det som är det största problemet med förmögenhetsskatten. Problemet är att den redan har flyttat ut så mycket kapital från det här landet. Vi kan inte fortsätta med detta. Vi måste få en likställighetsprincip med andra länder på området. Jag har aldrig bestridit att förmögenhetsskatten är en i grund och botten god liberal princip. Det skulle finnas något rättvist i förmögenhetskatten om alla betalade den lika. Då skulle det vara skatt efter bärkraft. Jag står bakom att i grund och botten är förmögenhetsskatten en riktig skatt, det vill säga skatt efter bärkraft. Men omständigheterna har blivit sådana, fru talman, att vi inte ensamma kan behålla den. Vi måste ta bort den för att få tillbaka en del av förmögenheterna till . Däremot är jag personligen emot att ha en skatteamnesti. Jag tycker att vi som har skött oss jag vågar säga så inte ska betala det som andra har låtit bli att betala. En helt bisarr del av förmögenhetsskatten, och som påpekade, är att olika tillgångar värderas så olika. Det mest bisarra i sammanhanget är om man råkar ha en de flesta har inte det, inte jag heller för 10 miljoner så ska den i princip tas upp till förmögenhetsbeskattning om den förvaras i bankfacket, för då är den en investering. Men om den hänger på väggen är den ett bruksföremål. Då behöver man inte ta upp den till beskattning. Det här visar hur bisarr skatten är. Allra sist måste jag ta upp en annan fråga. Jag ser att det nu finns en glädjande enighet om ett införande av tonnageskatt. Vi är eniga om detta. Det här är första tillfället under den här mandatperioden att få vissa saker på det här området beslutat och få det fört till kammarens protokoll. Det hände mycket under den förra mandatperioden på det här området. I den dåvarande oppositionen var vi eniga om att få tonnageskatten införd. ställde jag en fråga till dåvarande finansministern om att införa tonnageskatt. Jag fick följande svar från den dåvarande finansministern: En tonnageskatt skulle komma att strida mot principerna bakom vårt skattesystem. Den skulle vidare ge upphov till avgränsningsproblem eftersom ofta endast en del av rederiföretags verksamhet skulle kunna schablonbeskattas. All annan verksamhet som företaget bedriver måste beskattas på vanligt sätt. Det är inte aktuellt att föreslå en övergång till tonnage-skatt. Han delade den uppfattning som intagit dåvarande majoriteten när den så sent som den våren avslog en motion om införande av tonnageskatt. Sedan ställde från Socialdemokraterna följande fina fråga: Allt fler länder inom EU har infört så kallad tonnageskatt. Kommer finansministern att låta utreda frågan för att så också ska ske i ? Samma finansminister svarade : 12 av de 15 medlemsstaterna har numera ett system med tonnageskatt. Med hänsyn till det ville han förutsättningslöst titta på detta. Regeringen avsåg därför att tillsätta en utredning i frågan. På mindre än byter den förra regeringen totalt åsikt. Man kan undra om det beror på vem som har ställt frågan jag eller . Det är inte ointressant. Om det skulle vara så att den nuvarande regeringen tar hänsyn till vem som ställer frågor är det alldeles förfärligt. Det här handlar om stödet till svensk sjöfartsnäring. Jag noterar att vi numera är eniga om detta. Utredningen lades fram , och den har remissbehandlats. Regeringen tillträdde först . Det här kan ta . Det har tagit fyra . Det är bra att vi nu har enats om principen om att vi behöver samma villkor för den svenska sjöfartsnäringen. Exakt när detta kan införas kan alltid diskuteras. Det kan finnas olika avvägningar som vi inte är på det klara med. Men det är en stor framgång. Jag ville få med detta, fru talman, av den anledningen att jag än en gång tycker att detta visar som jag sade i mitt förra anförande att opposition faktiskt kan löna sig. 177 () replik: Jag tänkte passa på att ställa en fråga till . Vi vet alla att en mandatperiod i regel innehåller en hög- och en lågkonjunktur. Blir det så också under den här mandatperioden? Hur kommer då det ekonomiska läget att se ut ? Det kan vara en viktig fråga. När det gäller statens intäkter vet vi att 25 miljarder är mycket pengar. Det är inte alls som vill göra sken av, nämligen pengarnas vikt på det sättet. Det är därför skatten ska vara kvar. Det handlar om hur vi långsiktigt ska finansiera välfärden. Då är frågan: Hur ska ni inom högerregeringen finansiera de här 25 miljarderna om ni ska förändra fastighetsskatten? Apropå det tidigare tog upp i en replik till gäller det avsteg från skattereformen 1990. Vi fick höra samfällt i skatteutskottet av generaldirektör att fastighetsskatten i det förslag som genomförs är så krånglig att han knappt kunde klara av att räkna ut den. Det är ju en pikant detalj. Det kan vara krångel. Men frågan är, , om vi om har en lågkonjunktur, vilket är ganska troligt: Hur tänker ni finansiera den här förändringen av fastighetsskatten? 178 () replik: Jag skulle först vilja vända mig mot språkbruket. Jag skulle själv aldrig använda ordet högerregering. Det har jag sagt till tidigare. Jag talar alltid om alliansregeringen. Ni får använda vilka beteckningar som helst, men jag betackar mig för att tillhöra någon högergruppering. Det var en bisak. Jag håller helt med om att konjunkturer går upp och ned. Det får man alltid vara beredd på, och man ska ha beredskap. Just nu befinner vi oss, bland annat tack vare en god ekonomisk politik både i och utomlands, i en mycket gynnsam ekonomisk situation. Den nuvarande regeringen har naturligtvis stor glädje av att sysselsättningen är på väg uppåt och att många saker pekar uppåt. Så var det inte när vi tog över 1976 eller 1991. Då hade det varit socialdemokratiska regeringar tidigare, och det var nedgång. Det är en väldigt viktig skillnad. Framför allt är det viktigt för de människor som får jobb i stället. Alliansregeringen har sagt att alla skatteförändringar måste finansieras på ett rimligt sätt inom den sektor som de görs. Det pågår olika beräkningar inom , som jag inte kan i detalj, av hur man ska kunna finansiera det här enligt den principdeklaration som gjordes i under Almedalsveckan. Man ska alltså byta från ett system med statlig fastighetsskatt till ett system där olika komponenter kommer att ingå men där en avgift kommer att vara en viktig del i finansieringen. Hur hög den kommer att bli och om det kommer till andra saker kan jag inte svara på. Jag håller helt med om det var det som var avsikten om att vi inte ska göra så att vi driver upp budgetunderskottet eller någonting sådant. Om det är någonting som vi i vårt land har lärt oss är det att höga räntor ska vi absolut inte ha. Villaägare, boende i flerfamiljshus, bostadsrättsinnehavare och så vidare är icke betjänta av det, utan det drabbar bara hyrorna. 179 () replik: Nej, jag räknar inte in som person i en högerregering. Jag vet att står för de socialliberala värderingarna. Det vill jag säga först. Det är klart att det kliar i fingrarna hos många nu när vi har ett gott ekonomiskt läge och när vi kan redovisa överskott. Man säger så här: har vi inom den borgerliga regeringen det säger jag enbart därför att det är som står här en massa prioriterade projekt som vi vill göra, och det handlar väldigt mycket om skattesänkningar. Det ena partiet vill göra en sak, och så vidare. Då kan man hamna i den situationen att man tar i för mycket, och det är ett bekymmer. Vi vet också att vi då kommer att hamna i ett sämre ekonomiskt läge. Sedan finns det alltid en X-faktor. Vi vet inte vad som händer i omvärlden. Vi kommer ihåg vad som hände , då ekonomin bara stagnerade. Det måste alltså finnas ett starkt värn om intäkterna som gör att vi kan upprätthålla välfärden. Men det är också fråga om fastighetsskatten. Vi kunde höra på Ekot att partierna inom den borgerliga alliansen är osams om hur det ska finansieras. Eftersom det här är ett starkt vallöfte också från blir frågan: Kan här garantera som socialliberal kan han säkert göra det att högerregeringen inte spiller ut de här pengarna och att man klarar av en lågkonjunktur utan att försämra för mycket i välfärden? Det är det som oroar oss socialdemokrater kraftigt. 180 () replik: Jag vill säga till att jag inte är tillräckligt radioaktiv för att ha lyssnat på Ekot , så jag vet inte riktigt vad som sades om hur osams de olika partierna är. Jag kan tyvärr inte svara på detta. Däremot behöver det inte vara någon hemlighet att vägen till att finansiera så här mycket pengar, oavsett var man tar dem, är förenad med stora problem. Det måste göras under mycket ansvarsfulla former. Det är till och med viktigare än Visbyöverenskommelsen för min del. Vi ska nämligen se till att inte göra någonting som riskerar att räntor och annat åker upp i vårt land, att sysselsättningsökningen riskeras. Det finns olika saker. Jag håller gärna med , som var uppe här alldeles , om att målet är att nå så långt man någonsin kan på en mandatperiod. vet, precis som jag, att ibland når man inte ända fram. Men vi har i alla fall nått en bit på vägen. Det är en sak vad man exakt säger om att uppfylla alla vallöften, men om det blir så som det ofta blir att det tillkommer omständigheter som gör att man inte når ända fram får man vara nöjd med att komma en bit på vägen. Jag vill gärna deklarera att det för min del är viktigare att se till att vi klarar sysselsättningen, industrisamhället, tjänstesektorn och allt möjligt framför ytterligare sådana här skattesänkningar. Jag menar att det finns ett annat vallöfte, och det ska också uppfyllas. Det ska inte finnas några ofinansierade skattesänkningar. Sedan kan man alltid diskutera exakt vad som är viktigast, men i princip ska det inte finnas några ofinansierade skattesänkningar, inte ens inom bostadssektorn. 181 (): Jag vill från kristdemokratisk sida yrka bifall till förslaget i betänkandet i dess helhet och yrka avslag på samtliga reservationer. Det är en rad viktiga frågor som behandlas i det här betänkandet, och jag tänkte inleda med fastighetsskatten, som var en viktig fråga i valrörelsen, som har nämnts i debatten här. Den förutvarande statsministern, som är Socialdemokraternas partiledare , menade att det var den frågan som avgjorde valet. Jag är inte övertygad om att det är en uppfattning som delas inom parti, men det var ändå vad menade. Att alliansen har gått till val på och är på väg att avveckla fastighetsskatten det sker stegvis har att göra med att vi inte vill ha en beskattning som bygger på fiktiva värden, som inte är förutsägbar och som gör att den enskilde villaägaren inte kan planera sin ekonomi. Vi tycker att det är olyckligt att människor har beskattats i sitt eget boende på ett sätt som de inte har kunnat påverka och som de inte har kunnat styra. De regelverk som infördes av den dåvarande regeringen och majoriteten har behövt justeras för att följa med i den prisutveckling som fastighetsmarknaden har präglats av. Vi menar att en total rättvisa aldrig går att uppnå vad gäller fastighetsskatten, beskattning eller avgifter vad gäller boendet. Man kan alltid lägga in olika aspekter på vad som är rättvisa. Men förutsägbarhet och att fastighetsvärdenas prisutveckling inte ska kunna allvarligt påverka låginkomsttagares ekonomiska situation tycker vi är en bärande princip för att avskaffa fastighetsskatten. sker detta successivt. Det finns många ledamöter i kammaren och jag tillhör dem som tycker att det som sker i form av övergångsreglerna är en aning komplicerat, men det är i rätt riktning och det är något vi alla får leva med fast . Man kan se på de reservationer som har lämnats in angående fastighetsskatten från socialdemokratiskt håll, från och också från . Man kan då konstatera att det i den socialdemokratiska reservationen, sista stycket, står följande: Vi anser det vara mycket viktigt att fastighetsskattens effekter också i fortsättningen övervakas noga för att det ska finnas en beredskap att göra de justeringar som kan behövas. Jag tycker att det åtminstone är ett halvt medgivande. Det är kanske mer än så, tre fjärdedels medgivande. Längre vågar jag inte sträcka mig. Ni socialdemokrater erkänner ändå att den nuvarande konstruktionen med fastighetsskatten rymmer betydande problem. Om man behöver bevaka och justera innebär det att det inte finns en långsiktighet. Därmed tycker jag att man tappar just det planeringsperspektiv och den framtidshorisont som varje enskild fastighetsägare behöver. Jag tycker alltså att ni i stor utsträckning ger oss rätt på denna punkt, att något måste göras. Vi kan då lämna fastighetsskatten, som väldigt många väljare har varit engagerade i och som , som sagt, ansåg var en så stor fråga i valrörelsen att det ledde till ett regeringsskifte. Det var säkert en av de frågor som bidrog till detta. Men jag kan säga att det i breda väljargrupper är välmotiverat att det sker en förändring och att denna fråga förs över till nivå. Det är heller ingenting märkvärdigt och konstigt att fastighetsskatten avskaffas till förmån för en lägre avgift och att en avgift tillfaller just kommunerna. När själva denna växling ska äga rum är det självklart att detta är väl utrett och att detta så långt som möjligt är kostnadsmässigt neutralt också avseende kommunernas finansiella ställning. Låt mig gå över till förmögenhetsskatten. Man kan se på reservationerna från Socialdemokraterna, . Gång efter annan betonas att ett avskaffande av förmögenhetsskatten är fördelningsmässigt olämpligt och orättvist. Socialdemokraterna menar i sin reservation att förmögenhetsskatten fyller en viktig fördelningspolitisk funktion. Men frågan är om den är ekonomiskt effektiv och om den leder till lösningar av andra bekymmer som finns på den svenska företagsmarknaden. Socialdemokraterna väljer också att skriva i sin reservation: Att avskaffa förmögenhetsskatten skulle leda till ökade klyftor i samhället och förstärka den snedvridning mellan olika grupper som den nuvarande regeringen redan har åstadkommit med bland annat införandet av ett jobbskatteavdrag. Det är lite synd att ni är emot att vi sänker skatten för människor som har arbete, men det är inte det som debatten gäller . Ni säger att ett avskaffande av förmögenhetsskatten skulle förstärka en snedvridning mellan olika grupper. Men har vi ett system där inget ont om honom och hans familj och allt vad de har byggt upp av jobb och företagande i inom Hennes & eller H&M är skattebefriad vad gäller förmögenhetsskatten. Onoterade aktier är skattebefriade vad gäller förmögenhetsskatten. Och ett tag ville ett antal bolag föra över även större bolag till för att vara förmögenhetsskattebefriade. Jag vågar nog påstå att ingen i denna kammare har den förmögenhet som har, men han är förmögenhetsskattebefriad. Och är det just de snedvridningar som ni talar om som finns. Det enklaste sättet att ta bort den typen av snedvridning är att se till att förmögenhetsskatten faktiskt försvinner. Sedan genomförde Socialdemokraterna den gångna mandatperioden också ett borttagande av gåvo- och arvsskatten. Det säger jag inte för att kritisera det tidigare regeringspartiet. Det var en reform som alliansens fyra partier också stödde. Men i någon bemärkelse kan man väl säga att ett borttagande av gåvo- och arvsskatten också var fördelningspolitiskt orättvist och felaktigt, om man endast lägger den synpunkten på frågan och inte ser på ekonomisk effektivitet och på förmågan att från en generation till en annan föra över vad tidigare generationer har byggt upp. Vad är logiken i att arvs- och gåvoskatten avskaffades men att man ur fördelningspolitisk synpunkt anser att förmögenhetsskatten fortsatt ska vara kvar? Det står också i reservationen från socialdemokratisk sida att det finns vissa problem med skattens tekniska utformning som kan leda till orättvisor i beskattningen. Jag ska citera något ytterligare: För att undvika detta måste det, liksom när det gäller fastighetsskatten, finnas en beredskap att justera reglerna för att de inte ska leda till oönskade effekter. Jag menar alltså att ni i bägge era reservationer ni får självklart med all kraft replikera på detta tillstår att det är bekymmer med att behålla både fastighetsskatten och förmögenhetsskatten som de är och att de inte heller är höjden av rättvisa som de är i dagens situation. Det finns andra viktiga områden som behandlas av utskottet, och jag tänkte avsluta med ideella föreningar och stiftelser. Utskottet för denna fråga framåt, och regeringen har också uttalat att man är beredd att agera på detta område. Det gäller även sponsringsområdet, som är väldigt viktigt inom kulturområdet och även inom andra sektorer. Det har vi debatterat i debatten om förra betänkandet. När det gäller införandet av tonnageskatt är vi överens i utskottet, samtliga sju partier och 17 ledamöter, om att det vore en viktig reform. Det handlar naturligtvis om möjligheter för rederinäringen att planera sin verksamhet. Det handlar om viktiga investeringsbeslut som står för dörren och om att kunna undvika utflaggningar. Där hjälps vi åt, samtliga, att skapa jobb inom rederinäringen och sjöfarten i . Jag ber om ursäkt för att jag går tillbaka till förmögenhetsskatten. Om svenskt kapital som är placerat utanför landets gränser vänder hem igen vore det oerhört positivt om delar av det kunde investeras i företag i vårt eget land riskkapital. Vi tror också från utskottets majoritets sida att detta inte minst skulle kunna gynna småföretag som har svårt att få riskkapital från den internationella kapitalmarknaden. Jag har den största förståelse för ert engagemang i fördelningsfrågorna, och det är en viktig aspekt. Men det finns också en annan aspekt. Det handlar om ekonomisk effektivitet och vad som kan leda till fler jobb i vårt land. Jag är övertygad om och jag är säker på att vi delar den uppfattningen inom alliansen, bland våra fyra partier att ett avskaffande av förmögenhetsskatten kommer att leda till en bättre riskkapitalbildning i . Det kommer att gynna de små företagen, och det kommer att stärka det inhemska ägandet. 182 (): Jag vill inleda med att säga att det finns åtskilliga viktiga argument för att förmögenhetsskatten bör slopas, och de flesta har redan diskuterats åtskilliga gånger, även just här . Men jag tänker hålla mig till förmögenhetsskatten. Jag tänker visa på aspekter som bör framhållas igen för att vi ska kunna avveckla förmögenhetsskatten. Förmögenhetsskatten utgör ett mycket allvarligt hot mot tillväxt och utveckling. Den utgör en av våra mest skadliga skatter och borde slopas så fort som möjligt för att man inte ska gå miste om viktiga arbetstillfällen då kapital förflyttas utomlands. Detta måste förhindras. I stället för att stimulera till nyinvesteringar och nyföretagande riskerar vi att förlora dem. Detta är inte acceptabelt, och det är inte heller syftet med vår politik. Utan att gå in för djupt på detaljer kan vi fundera över de siffror som finns på hur mycket av vårt kapital som befinner sig utanför gränser. Man pratar om summor som är placerade utomlands. Oavsett vad den exakta siffran är kan vi fråga oss vad vi kan dra för slutsatser av detta. För de allra flesta är det väldigt uppenbart att förmögenhetsskatten är destruktiv till sin karaktär. Detta är ingen nyhet. Om vi vill infria vårt löfte om att skapa fler jobb, vilket är vår främsta uppgift, måste vi avskaffa förmögenhetsskatten så fort som möjligt, detta för att behålla jobben och trygga vår välfärd framöver. Vi behöver se till att resurser och nytänkande inte flyr landet. I stället måste vi stimulera och uppmuntra företagare att våga satsa och utvecklas här. Förmögenhetsskatten bestraffar just det slags beteende som vi vill stimulera. Det ska löna sig för den enskilde att anstränga sig och ta ansvar för sin framtida trygghet genom att bygga upp eget kapital. I stället straffbeskattas dessa individer och entreprenörer. Är detta hållbart? Det finns framför allt fyra direkt skadliga konsekvenser av förmögenhetsskatten, nämligen att den missgynnar kapitalbildning, riskvillighet, investeringar och nyföretagande. Även näringslivets organisationer och framför allt småföretagare vittnar om förmögenhetsskattens negativa konsekvenser för villigheten att våga investera och hur negativt det påverkar nyföretagande. pekar också på denna problematik, som hindrar företagens förmåga att utvecklas. Företagare riskerar ofta att betala förmögenhetsskatt på kapital som är nödvändigt för att de ska kunna nyanställa och investera. Detta är icke längre hållbart. Vi måste se till att det blir mer attraktivt för företag att våga satsa på nyinvesteringar på hemmaplan eftersom det skapar arbetstillfällen och gynnar hela vår arbetsmarknad. Om förmögenhetsskatten inte förändras fortsätter vi att jaga ut kapital ur landet till våra grannländer inom EU som redan har övergett förmögenhetsskatten. På så sätt fortsätter vi också att bidra till att utanförskapet förstärks. Således har förmögenhetsskatten allvarliga konsekvenser på ett flertal viktiga områden. Det är också oerhört viktigt att peka på en annan mycket negativ biverkning av förmögenhetsskatten, nämligen att den de facto är missvisande och slår hårt mot fel personer. Förmögenhetsskatten är inte, som namnet antyder, en skatt för förmögna. Vissa av de allra mest förmögna är nämligen också de som är befriade från att bli beskattade, medan vanliga människor småföretagare, pensionärer, småhusägare och andra som har lyckats spara ihop ett kapital som överstiger klassas som rika. Detta är oerhört missvisande och en förlegad dubbelmoral i när allt fler vanliga människor väljer att äga sitt boende och flitigt amorterar ned sina skulder utan att för den skull kunna klassas som rika, som de riktigt rika ofta slipper undan. Därmed är det också befogat att tala om det sista allvarliga problem som bör nämnas i sammanhanget, nämligen att förmögenhetsskatten inbjuder till oanade möjligheter till skatteplanering. Den skattskyldige kan välja att utnyttja såväl lagliga som olagliga metoder för att flytta ut kapital ur landet. Det finns många sätt för individer att genom utflyttning och placering undandra sig förmögenhetsskatten. Förmögenhetsskatten fyller därmed inte den funktion den är ämnad att fylla. Förmögenhetsskatten är därmed en felaktig och i viss mån verkningslös skatt som bör avskaffas. Argumenten som har lagts fram här må vara debatterade förut, men de är inte desto mindre betydelsefulla. Det finns allvarliga skäl att vara bekymrad över förmögenhetsskattens negativa konsekvenser för framtiden. Givetvis måste avvecklingen av förmögenhetsskatten ske successivt och på ett ansvarsfullt sätt i enlighet med regeringens förslag. Därför är det med stor glädje vi nu ser att regeringen prioriterar denna viktiga fråga och påbörjar arbetet med att förändra förmögenhetsskatten. Jag yrkar därmed bifall till skatteutskottets förslag i betänkandet 2006/07:SkU11 och avslag på samtliga reservationer. 183 (): Jag hade räknat med att min vän skulle ha varit här med sitt inlägg. Varken han eller jag hade förstås kunnat förutse att han skulle sitta fast i en hiss . Jag hoppas att han är företagsam nog att ta sig därifrån. Det tror jag att han är, men det blir nog inte i den takt jag hade hoppats. Men därför hade jag i min planering av detta anförande begränsat det till att handla väldigt snävt om småföretagande. Det har varit mycket pratsamma sällskap i kammaren , vilket gjort att vi har hamnat i en väldigt sen timme. Jag hade hoppats hinna träffa företagare och höra vilka förslag de har att komma med när det gäller regelförenklingar och dessutom privata entreprenörer inom vården. Detta är viktiga grupper för att vi ska kunna genomföra det utvecklingsarbete och de regelförenklingar som vi strävar efter. Vi i har gått till val på löftet att underlätta för småföretagen.