prot · GU0973 · 2007-03-13 00:00:00 — Min ambitionsnivå är väldigt hög, och jag delar uppfattning att detta är ett bra instrument för att hjälpa till att sänka trösklarna för att funktionshindrade både bildligt och på annat sätt ska kunna ta sig in på arbetsmarknaden. Jag tycker att det är en bra metod, och jag vill följa detta område noggrant också framöver. 75 (): Jag tar detta inlägg det sista inlägg från arbetsmarknadsministern som jag kan bemöta i denna debatt som ett löfte om att man från regeringens sida och från departementet är beredd att titta på det som har skett på bredden. Det är just detta jag tycker är olämpligt. Problemet med lönebidraget handlar inte bara om risken för att man får en felaktig rekrytering till ideella föreningar. Men alltid när det finns en sådan här anställningsform kan det finnas arbetsgivare på den privata sidan som använder det till att anställa folk som kanske skulle kunna vara anställningsbara också utan lönebidrag. Detta är också en gräns som har att jobba med. Var går gränsen för hur det ska vara? Problemet finns alltså inte bara i förhållande till föreningslivet utan på hela arbetsmarknaden. Meningen med lönebidraget är ju att en person ska bli attraktivare att anställa, men var går gränsen för hur anställningsbar personen ska vara för att komma i fråga för bidrag? Det kan vi diskutera länge och kanske vara ganska överens om. I praktiken blir det ofta en svår balansgång. Det finns skäl att titta även åt andra hållet. Även om någon skulle hamna snett man kan ju aldrig garantera det kan man hur som helst säga att personen gör väldigt goda insatser i samhället och att man får god utväxling av de resurser som sätts in. Därför finns det all anledning att se över det. Jag tycker att vi har fått ett halvt löfte av arbetsmarknadsministern här. Tack så mycket! 76 Arbetsmarknadsminister (): Det kan nog betraktas som ett helt löfte. Jag tycker att det är viktigt att vi ser på den tilläggsundersökning som vi får i och på andra undersökningar på det här området för att se i vilken mån politiken är verkningsfull. Precis som påpekar handlar det om individuell prövning och är därmed behäftat med risker åt bägge håll. Men det är viktigt att vi inte får uppfattningen att detta skulle vara något slags breddhistoria som är gjord av andra skäl än det som finns i det regelverk som gäller. Det ska alltså vara en individuell bedömning av arbetsförmågan som ligger till grund för beslut om lönebidrag. Vi får definitivt goda tillfällen att komma tillbaka till detta också. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till . 9 § Svar på interpellation 2006/07:313 om ett värdigt slut på arbetslivet 77 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att plusjobbare som har kvar till pensioneringen får fullfölja sitt plusjobb fram till . Jag har under den senaste månaden i många skriftliga frågor och två interpellationer fått frågor liknande den nu ställer. Bakgrunden är att alliansen tydligt före valet sade att plusjobben skulle avskaffas. Skälen var att plusjobben inte är bra för vare sig individ eller samhälle. I tidigare frågesvar och interpellationssvar utvecklar jag dessa skäl. Alliansens ståndpunkter var kända för den förra regeringen. Under tidspress tog man därför beslut om att de som hade plusjobb och var i ett sammanhängande beslut kunde anvisas plusjobb fram till pension. I extremfallet innebar beslutet att personer kunde ges en anvisning . I extremfallet kunde en sådan anvisning innebära ett ekonomiskt åtagande för staten på 1 ½ miljon kronor. Det är därför inte försvarligt att låsa in personer i subventionerade anställningar ända fram till pensionen. Det är fel att ge upp hoppet om att även äldre har en plats på den osubventionerade arbetsmarknaden. Detta gäller i synnerhet i ett gott arbetsmarknadsläge med begynnande arbetskraftsbrist. Alliansen tror inte, som , att man befinner sig i ett hopplöst läge bara för att man är äldre och inte har ett plusjobb. Genom att gång på gång ställa samma fråga hoppas man inom oppositionen skapa en bild av att regeringen tar bort bra politik som tidigare regering infört. Så är inte fallet. Plusjobben är osäkra för individen och orimligt dyra för samhället. Mitt svar till är detsamma som jag givit till andra. Plusjobb fram till pension kommer inte att återinföras. Jag tackar för interpellationen och ser fram emot flera och minst lika intressanta arbetsmarknadspolitiska frågeställningar att debattera med . 78 (): Jag ska börja med att tacka statsrådet för svaret på interpellationen. Dock har jag blivit förvånad över det interpellationssvar jag har fått. Först och främst är kvaliteten på interpellationssvaret något sämre än vad man brukar vara van vid när svaret kommer från . Det är ett interpellationssvar som är ett hopkok av diverse tyckande. Ett interpellationssvar är ett officiellt regeringsdokument, men det här har i sin text till exempel följande formulering: Alliansen tror inte, som , att man befinner sig i ett hopplöst läge bara för att man är äldre och inte har ett plusjobb. För det första har jag inte frågat vad alliansen tycker utan jag har frågat regeringen. Det borde rimligtvis komma till uttryck i ett interpellationssvar. För det andra är det en förvanskning av vad jag själv har skrivit. Jag blir förvånad över att jag i ett regeringsdokument får se hur interpellantens frågor har förvanskats. Så till själva sakfrågan. Jag är inte riktigt nöjd med svaret, även om jag har respekt för att statsrådet har en annan åsikt. Utgångspunkten för min diskussion är de konkreta fall, de människor, som finns i slutändan av den förda regeringspolitiken. Jag lyfte fram ett exempel i min interpellation: , , bor i i . Hon redogör för den frustration och den ilska hon känner över att det besked, beslut, som hon uppfattade som säkert och tryggt nu blir upprivet. Hon har ett plusjobb på en skola där hon hjälper till i skolbiblioteket. Hon hjälper till med att få barnen att läsa flera böcker. Därmed har hon en viktig tjänst. Utgångspunkten är naturligtvis att hon hade fått löfte om att få fullfölja detta jobb fram till pensionen. Men mitt i alltihop får hon beskedet att kommer hon att vara tillbaka i arbetslöshet dessutom utan att vara täckt av arbetslöshetsförsäkringen. Hon uttrycker därmed en frustration över att hamna i ett hopplöst läge. Det är just detta hopplösa läge som inte bara hon utan också många andra hamnar i till följd av en hackig regeringspolitik. Den saknar förnuft, men den saknar tyvärr också medmänskliga drag. Det enda svaret man får här är att arbetsmarknadsläget är bra och därför borde man komma ut i jobb. Vad ska dessa människor, arbetsmarknadsministern, som är göra om de inte kommer ut i jobb? Vad är arbetsmarknadsministerns svar till dem när de frågar sig vad de ska göra, om de efter ett långt arbetsliv ska behöva gå till socialen. Är det värdigt, arbetsmarknadsministern? Är arbetsmarknadsministern beredd, om dessa fromma förhoppningar och goda föresatser inte faller in, att ompröva sitt ganska hårda ställningstagande om att det inte blir något mer? 79 (): Jag vill också först och främst börja med att tacka arbetsmarknadsministern, även om jag inte alls är nöjd med svaret. Sedan vill jag också informera statsrådet om att det nu är totalt 146 personer som har fått ett nystartsjobb. Det motsvarar av det totala antalet förmedlade nystartsjobb. Siffrorna gäller fram till vecka 9. Det är i så fall lite bättre än sist vi hade denna debatt. Då talade vi om . Vi ska komma ihåg att långtidsarbetslösa äldre är en stor grupp. Vecka 9 var de 13 343. Nystartsjobben är inget bra stöd för den gruppen. Det bekräftas av den bild jag har från Arbetsförmedlingen i , men det bekräftas också av det svar Littorin har valt att ge när han inte ens hänvisar till nystartsjobben som ett möjligt verktyg för att stötta de äldre. Statsrådet sade i sitt svar att man har tyckt att plusjobb är dåliga och ska avskaffas. I det skriftliga svar som gäller merkostnadsersättningen, som jag har tagit upp i en fråga till Littorin, går han ännu längre. Av svaret framgår att man har lovat att plusjobben ska avvecklas så fort som möjligt. Jag hävdar bestämt att Littorin far med osanning. Det är sant att man inte tyckte om plusjobben. Men det är också sant att bland annat partiledare i valdebatter sade att man skulle låta plusjobben löpa linan ut. Det är ett svek mot avgivna vallöften. Sedan är Littorin moderat och kristdemokrat. Men det är en regering, och man lever inte upp till de löften som gavs innan valet. Jag märker en viss frustration från Littorins sida. Han bjuder in till att få frågor om andra ämnen än om just plusjobben. Men varför, när man inte får svar på de frågor man ställer? I de svar jag har fått hänvisar han till en massa andra saker. Jag tycker att man då kan kräva av ett statsråd att åtminstone få svar på de frågor man har ställt. Efter min senaste skriftliga fråga om merkostnadsersättningen hänvisade Littorin bland annat till en fråga jag har ställt om a-kassan. Det är allvarligt. Jag vill ändå passa på att fråga Littorin om avtalsbrottet. Merkostnadsersättningen innebar en summa om 40 miljoner. För Malmös vidkommande handlade det om 12 miljoner. Poängen med den ändring i avtalet som ni gör nu är ju att detta öppnar upp för kommunerna att bryta kontrakten inte bara med 60-plussarna utan med alla plusjobbare som finns. Det är 18 000 människor som har fått lite extra stöd för att kunna vara kompletterande personal i den offentliga verksamheten. Det är ett avtal som är tecknat mellan kommunen, facken och de lokala arbetsförmedlingarna. har ni ändrat spelreglerna, och börjar kommunerna titta på möjligheten att säga upp inte bara dem som är över 60 utan hela gruppen. har redan börjat diskutera det här, och det finns fler. Det om något är ett totalt svek mot det ni sade innan ni vann regeringsmakten. 80 (): var plenifri, och som ledamot fick man möjlighet att göra allt det där som man inte hinner när man är instängd på . Jag använde en hel del av den veckan till att besöka arbetsförmedlingar, träffa långtidsarbetslösa ungdomar en grupp som för övrigt växer och oroliga plusjobbare. Det innebar att jag träffade många av dem som drabbas hårt av regeringens politik, de som ser sina utbildningsmöjligheter minska när medlen till bristyrkesutbildningar och komvux kapas, de som får se sina ersättningsnivåer sänkas så att de som redan har en svår ekonomisk situation tappar ytterligare ett par tusenlappar medan regeringen halverar skatten för de förmögna. Och så är det plusjobbarna, som undrar hur det ska bli nu när regeringen med en månads varsel drar in från plusjobben: Kommer lönen att sänkas? Blir jobbet kvar, eller åker man ut i arbetslöshet igen? Den här orättvisa politiken kröns av det som tar upp i sin interpellation, nämligen att de äldre som trodde att de skulle ha ett tryggt plusjobb fram till pensionen nu får se besluten rivas upp. Det blir ingen trygghet för dem på arbetsmarknaden. Det sätt som regeringen behandlar de arbetslösa och plusjobbarna på är ovärdigt. En av de oroliga plusjobbare som jag träffade hade blivit av med sitt jobb sju gånger tidigare i livet, och han frågade om regeringen kan sätta sig in i hur det känns, hur mycket man får kämpa för att återigen ta nya tag och känslan av svek när det är ett politiskt beslut som rycker undan förutsättningarna för den plan som han hade lagt upp för sig själv och för sin familj. Littorin kanske har ett bra svar till honom. Jag hade i alla fall inget. Annars är naturligtvis den enkla förklaringen att den borgerliga regeringen inte gillar plusjobben. Det faktum att människor går från passivitet och utanförskap till ett jobb i vår gemensamma välfärd har inte fallit högerregeringen på läppen. Finansministern lade ut texten om hur fel det var med plusjobb under den senaste frågestunden, och arbetsmarknadsministern följer upp resonemanget i sitt interpellationssvar här . Att tusentals människor gör en arbetsinsats inom kollektivtrafiken, i äldreomsorgen och i skolan i stället för att vara arbetslösa anses vara fel. Regeringens avoga inställning till kommunerna går också igen när det gäller andra åtgärder var inne lite grann på det tidigare eftersom regeringen ofta pratar om nystartsjobben i stället. Men när det gäller kommunerna kan de inte ge en långtidsarbetslös ett nytt jobb med den här typen av stöd. Den möjligheten är stängd. De borgerliga partierna här i har röstat ned de socialdemokratiska förslag om att skapa nystartsjobb också i vår gemensamma sektor som skulle öppna upp den möjligheten. har regeringen inte tagit några initiativ för att ändra på den orättvisan. Efter ute i den svenska och sörmländska verkligheten är det sammantaget en ganska olustig bild som växer fram av regeringens systemskifte på arbetsmarknaden. Det är utbildningsinsatser som dras in, ersättningsnivåer som sänks, avtal om plusjobb som bryts och människors trygghet som sätts på undantag. Det är och hans regering som är ansvariga, och det är många som vill ha svar på frågan varför det måste vara på just det här sättet. 81 Arbetsmarknadsminister (): Det här är min 33:e interpellationsdebatt och den femte i just den här frågan, så utan att återupprepa alla de argument och sakframställningar som har gjorts i de tidigare debatterna, eftersom svaren är desamma, vill jag återkomma till detta med nystartsjobben. De är utformade särskilt för att hjälpa äldre och långtidsarbetslösa att komma tillbaka. Här handlar det om permanenta arbeten, som omfattas av de arbetsrättsliga regler som gäller i övrigt, till exempel lagen om anställningsskydd. Det är inte en tillfällig arbetsmarknadspolitisk åtgärd i lönesubvention, eller rättare sagt , som ju var konstruktionen med plusjobben med merkostnadsersättningen. För att gå in på det som tog upp: För det första är utvecklingen av nystartsjobben mycket mer positiv jämfört med utvecklingen av plusjobben, bara så att det blir sagt. Vi kan inte göra den slutliga utvärderingen av nystartsjobben efter så . För det andra vill jag när det gäller merkostnadsersättningen bara påminna om att 4 400 plusjobb beviljades den mellan budgetpropositionen och kungörelsens ikraftträdande. Ams har aldrig varit så effektiv som under den veckan. Merkostnaden för dessa plusjobb uppgick till , som vi naturligtvis enligt budgetlagen måste hantera åtminstone nu inom ramen för utgiftsområde 13. Jag vill bara påminna om att snittersättningen nu uppgår till av lönekostnaden. Det finns alltså ingen grund för att hävda att man ska ta det här beslutet till intäkt för att säga upp ute i kommunerna. Då har man resonerat helt fel. Merkostnadsersättningen var ju tänkt att täcka annat, till exempel sådana saker som handledning eller vad det nu kan vara, introduktion och annat. Med all respekt är det trots allt så att , som togs som exempel, har använt merkostnadsersättningen för att täcka lönekostnader och anställa fler. Det var inte avsikten med merkostnadsersättningen. För att komma tillbaka till den grundläggande frågan i interpellationen: Ja, vi skiljer oss åt i synen på äldres möjligheter på arbetsmarknaden. Socialdemokraterna vill gömma undan och låsa in med 100 procents lönesubvention, medan vi menar att särskilt i detta ljusa arbetsmarknadsläge, med 86 000 lediga platser på arbetsförmedlingen den högsta siffran finns det goda möjligheter till permanenta arbeten, som underlättas av nystartsjobbens konstruktion. Vi ger inte upp hoppet om de äldre på arbetsmarknaden. Det tycker jag att Socialdemokraterna har gjort. 82 (): Jag noterar att min fråga inte fick något svar: Om alla dessa goda föresatser inte infrias, är statsrådet beredd att omvärdera sin ganska hårda inställning? Det var min konkreta fråga som inte fick något svar. Däremot måste jag säga att det skriftliga svar som statsrådet har lämnat ger ytterligare frågor som man skulle kunna ställa sig. Ett exempel på detta är den mening som Littorin skriver: Skälen var att plusjobben varken är bra för individ eller samhälle. Min fråga till Littorin är då: Vad grundar han detta på? Och med vilken rätt gör han sig till talesman för de många individer som får möjligheten att gå till ett arbete efter långvarig arbetslöshet, som kan säga till make, maka eller sambo att nu går jag till jobbet? Det finns en oerhörd stolthet i just de orden, och dessa människor har fått chansen. Littorin gör sig i det här interpellationssvaret till talesman för dessa individer och säger att det inte är bra för dem. Man skulle kunna kolla vad de själva säger, och jag har då två exempel. Det är , som i min interpellation har fått berätta om hur hon ser på det hela, och som bor i . Båda är och hade fått löfte om att vara kvar fram till pension men har abrupt fått veta att blir de återigen arbetslösa, och de får lita till de fagra löften som arbetsmarknadsministern lämnar. Vad säger de själva om de plusjobb de har fått som Littorin påstår inte är bra för dem? Ja, säger så här: Det var skönt att känna att man behövdes, och det var ju en trygghet att veta att man hade detta fram till pension. Det här är det bästa som hänt mig på . Jag har ingen chans att få ett nytt jobb, så jag får ju bara gå tillbaka i arbetslöshet. Det är inte alls roligt, säger . som, som sagt, i likhet med har fått ett plusjobb på en skola säger följande: Det är meningsfullt, och jag kan använda mig av min kompetens från arbetslivet. Dessutom är det bra för skolan. Det är bara vittnesmål från två av de många människor som får möjlighet att gå till ett jobb och känna sig behövda, som får göra en insats för sig själva men naturligtvis också för samhället. Då är, som sagt, min fråga: Med vilken rätt gör sig arbetsmarknadsministern till talesman för dessa personer? Han säger: Nej, det är inte bra för dem? Det är det första. Det andra är det som arbetsmarknadsministern säger i slutet av interpellationssvaret: Plusjobben är osäkra för individen och orimligt dyra för samhället. Jo, men tacka för det, att de är osäkra för individen när regeringen mitt i en avtalsperiod går in och ändrar redan fattade beslut. Det måste ju, fru talman, vara som ett stort hån för de här människorna att höra att plusjobben är osäkra när regeringen är den som har gjort dem osäkra. Dessutom är det här med att de är orimligt dyra naturligtvis en subjektiv uppfattning. Det är uppenbarligen så att den borgerliga regeringen tycker att det är orimligt dyrt att människor hjälper till i skolan, i äldreomsorgen eller för den delen i sjukvården. Däremot är det inte dyrt att subventionera städhjälp åt väldigt rika människor i norra delarna av . Det verkar regeringen tycka att skattebetalarna ska ha råd med men inte att se till att människor har ett meningsfullt arbete att gå till i offentliga sektorn. 83 (): Det går inte att jämföra plusjobben och nystartsjobben. Det är min poäng. Nystartsjobben hjälper dem som står nära arbetsmarknaden, och det är en ganska bra åtgärd. Men plusjobben hjälpte dem som varit långtidsarbetslösa. Jämförelsen gjordes bara för att visa på hur dåliga nystartsjobben är för den äldre gruppen. Sedan ska jag förklara för Littorin hur avtalet i är skrivet, så att han begriper. Det finns inget förbehåll i avtalet så länge staten har medel. Det står att man ska komma överens om ändringar skriftligt. Det står också att man, om förutsättningarna förändras, ger möjlighet för kommunen att säga upp avtalet , upp . Så ser ett av alla de hundratals avtal som har skrivits på det här området ut. Och är förutsättningarna förändrade. börjar kommuner titta sig om och se på möjligheten att säga upp inte bara de , utan alla 18 000 plusjobbare, trots löfte från under valrörelsen om att inte röra plusjobben och de människor som är inne i det. Sedan säger : Ams var så hemskt effektivt före kungörelsen av budgeten. 4 400 plusjobb förmedlades i slutet. Men varför straffa kommunerna för någonting som Ams har gjort? Varför ge sig på kommunerna för att Ams har varit effektivt? Det är en märklig hållning, tycker jag. Dessutom blir det ännu mer märkligt när det handlar om att försöka täppa till luckor i den borgerliga budgeten på arbetsmarknadsområdet, för att få in pengar att göra annat med. Nej, det är bedrövligt. Det om något är bedrövligt, herr arbetsmarknadsminister. Tror Littorin över huvud taget att kommunerna någonsin kommer att vara villiga att teckna avtal med en borgerlig regering som behandlar avtal på det här sättet? Och framför allt: Hur kommer människor att kunna lita på den arbetsmarknadspolitik ni för? 84 (): Jag reagerade också på några av formuleringarna i interpellationssvaret från arbetsmarknadsministern. Det första är det som också tog upp om att plusjobben är osäkra. Det har ju Littorin, som sagt, bevisat genom sitt sätt att behandla frågan. Det andra är formuleringen om att plusjobben låser in människor. Jag har faktiskt inte stött på någon som har känt sig inlåst. Tvärtom har det här varit en möjlighet, och en frihet, att faktiskt få ett arbete att gå till. Det är klart att om man hade hittat ett annat jobb som man tyckte var ännu bättre , när man hade tryggheten i form av ett plusjobb, hade man säkert sökt sig vidare till det. Men den möjligheten riskerar ju också nu att försvinna för väldigt många. Det tredje som Littorin tog upp handlar om att flera kommuner har använt sin merkostnadsersättning till annat än vad som var tänkt. Man har nämligen använt den till löner. Och så är det. Så ser det ut på många håll i landet. Men det gör ju inte problemet mindre. Man sitter i situationer där man faktiskt måste dra in de här miljonerna på något sätt, och då har man inte så mycket att välja på. Ska man sänka ersättningsnivån, alltså lönen, för dem som har plusjobb? Eller ska man säga upp några stycken så att man på det viset får in de pengar som Littorin drar in till statskassan? Det är nog många kommunpolitiker som gärna skulle vilja ha ett litet råd från arbetsmarknadsministern. Tycker man att lönesänkning eller uppsägning är den bästa vägen för dem som har gjort på det här sättet? 85 Arbetsmarknadsminister (): konkreta fråga är jag beredd att omvärdera. Svaret är nej. med flera bör i detta arbetsmarknadsläge kunna ha ett permanent arbete utan 100 procents lönesubvention. Till : Om man nu får av lönekostnaderna täckta, som ju faktiskt är det som man får , varför skulle då kommun säga upp avtalet? Det skulle jag vilja höra kommun, och andra svara på. Det är faktiskt, med förlov sagt, inte rimligt. Om nu plusjobben är så fantastiska som vi hör här, ska inte alla arbetslösa använda sig av ett plusjobb? Hade inte det varit en bra idé, om det nu är så fantastiskt? När får vi höra Socialdemokraterna prata om permanenta jobb och en arbetsmarknad för äldre snarare än att gråta över kommunernas ekonomi när den ser ut att gå som tåget? 86 (): Statsrådet tycks ha ett väldigt selektivt hörande. Vad jag pratar om är ju just människor. Jag pratar om i . Jag pratar om i . Det är bara två individer, två människor, som får representera de flera tusen människor som har plusjobb, som får gå till ett arbete, som får göra en insats och får känna sig behövda med allt vad det innebär i form av stolthet, i form av trygghet, i form av värdighet. Vad har de att falla tillbaka på, om man nu lyssnar på statsrådet? Ja, ingenting annat än att de i det arbetsmarknadsläge som finns borde kunna få ett jobb. Det är naturligtvis en vällovlig ambition. Men dessa människor verkar inte tro att det kommer att ske i en handvändning. De verkar ändå tro att det för en 6364-årig person kan vara ganska tufft. Vi vet ju allihop att det, när den borgerliga regeringen nu har fått ta över en ekonomi i världsklass och när den borgerliga regeringen har fått ta över en arbetsmarknad som växer, framför allt är de unga och välutbildade som kommer ut i jobb. Det är inte så konstigt. Det är så det fungerar. Det handlar om människor som hamnar i slutändan av de politiska beslut som den här regeringen fattar.