prot · GU0952 · 2007-01-23 00:00:00 — Jag ber om ursäkt om jag inte hinner besvara alla i det här inlägget. I så fall återkommer jag. Jag börjar med frågeställningen kring kraftverk, turbiner och liknande. Fria vandringsvägar för fisk är en förutsättning för att få upp och ut fisken i sötvattensystemen. Det är alltså en viktig del i ålens bevarande. görs en del åtgärder för att ålen ska kunna vandra, dels genom att man försöker ändra villkoren i vattendomar, dels genom bland annat fiskevårdsarbete. Regeringen har alltså gett ett uppdrag till Kammarkollegiet och att se över och effektivisera vattendomar. Vi har också gett ett uppdrag till och om möjligheten att samverka i åtgärder som rör biotop- och fiskevård. Regeringen för, som jag nämnde tidigare, även en diskussion med kraftverksindustrin för att förbättra de vandringsvägar som är en nödvändighet. Så till frågan kring det småskaliga fisket. Låt mig först poängtera att regleringarna och utfärdandet av förordningar i det här sammanhanget är . Det är inte regeringens. har alltså, utifrån det uppdrag som myndigheten har, gjort bedömningen att grundförutsättningen för att ålen ska fortleva är att man måste införa de här bestämmelserna, eftersom situationen är så allvarlig som den är. har vägt in ålens stora ekonomiska betydelse för framför allt det småskaliga kust- och insjöfisket. Av hänsyn till den socioekonomiska betydelsen för denna grupp har man gjort speciella undantag. Vad jag förstår har den fiskare som nogsamt och korrekt har rapporterat sin fångst genom detta undantag från det som skulle vara ett förbud möjlighet att bedriva fiskeriverksamhet. Jag vill också i sammanhanget poängtera att i utarbetandet av en handlingsplan för torsken i kommer det småskaliga fiskets situation att tas upp, precis som det görs i den europeiska fiskefondens handlingsplan; detta därför att vi och alla andra som ingår i samarbetet inom EU är angelägna om att vi har kvar och utvecklar kustfisket. Så till frågeställningarna kring småålen. har tillsammans med tagit fram ett förslag om att lista den europeiska ålen på Cites konventionslista. Vad innebär det? Jo, det innebär att den blir skyddad på ett sätt som den inte är . Det är alltså ett av de förslag som nästan är under genomförande för att undvika det som tar upp, nämligen att vi exporterar småålen som då förbrukas i andra delar av världen. Allra sist kan jag bara bekräfta att har rätt i sin framställning om att medlen för utsättning av ål har minskat. 84 (): Jag ser fram emot att medlen för utsättning av glasål ökas nu när vi har fått en ny jordbruksminister. I svaret skriver ministern: har det övergripande ansvaret för att utfärda föreskrifter för fiskets förvaltning. Ja, det är helt rätt. Men jag har en liten fundering här. Är det verkligen klokt att ska gå före de övriga länderna i EU i denna fråga? Jag tycker inte det. Detta är föremål för förhandlingar i ministerrådet. Och jag tycker att det är direkt taktiskt fel att föregripa gemensamma beslut och gå före, vilket nu gör. Ministern kanske inte kan kritisera , men det tillåter jag mig att göra. Det är i förhållande till fisket i andra EU-länder lika principiellt fel som när den gamla regeringen efter tryck från gick ut och sade att vi inte ska fiska någon torsk. Då sade de andra länderna: Då tar vi er kvot också. Det är ett dåligt förhandlingsläge att gå ut på detta vis. Man måste komma överens om saker och ting gemensamt. Vi bör inte gå ut på detta sätt. Vi behöver inte visa för de andra länderna att vi är beredda att lägga ned vårt fiske. Det kan ju, fru talman, inte vara rimligt att vi drar ned vårt ålfiske som , och i viss mån fortsätter att fiska av exakt den ål som vi släpper förbi. Det kan inte vara rimligt att vi ensidigt drar ned vårt ålfiske som man fortsätter att exportera glasål. Jag önskar jordbruksministern framgång i denna kamp mot att man tar upp småål på det sätt som man gör i andra länder. Jag vill också instämma i de eloger som bland annat gav för att ni har tagit er an kraftverksindustrin. Där kan jag berömma eftersom jag vet att man har varit inblandad i detta. Ål är gott i alla former. Denna uppfattning delas även av skarv och säl. De äter väl i och för sig helst ålen färsk och levande. I en rapport från står följande: Skarven äter de flesta förekommande fiskarter, även de kommersiellt betydelsefulla. Skarvens fiskuttag kan för flera arter vara jämförbart med eller större än fiskets uttag. Det är nog ingen slump eller bara skarvens långa hals som gör att skarven nere hos oss kallas ålakråka, eller på listerländska, aulakrauge. beräknar i samma rapport att vi har över 170 000 skarvar, vilket innebär en ökning med . Även sälen har ökat mycket kraftigt, och den äter också ål med stor aptit. Då det gäller andra vilda djur i vår natur, till exempel älgen, råder det ganska stor enighet om att man faktiskt måste jaga den för att hålla ett lagom stort bestånd. När det är lite älg slutar man att jaga den. Man vill att den ska stå i samklang med naturen. Jag saknar ett liknande resonemang då det gäller de glupska fiskkonsumenterna skarv och säl. Jag har en fråga. Är ministern beredd att ta initiativ så att även dessa ålfiskare, skarvarna och sälarna, minskar genom att utöka jakten på dem? Det kan ju inte vara rimligt att bara den svenske yrkesfiskaren ska vara lovligt byte. 85 (): Jag tror inte att ålens framtid beror på om någon får fiska ål eller ål. Men det ska vara rimliga regler, och det fordras ett större internationellt ansvarstagande. Jag är glad för att ministern inte är lika hal som sin företrädare och slingrar sig när det gäller fiske- och landsbygdsfrågor utan är beredd att gå vidare och agera inom EU. Det är väldigt viktigt, för vi ska vara rädda om det kustnära fisket. Vi får inte ge upp. Vi ska vara rädda om de sista ålfiskarna. Ålabodarna ska vara levande och inte bli sommarstugor eller festlokaler. Som ett litet minne från denna debatt vill jag gärna överräcka ett bevis som ministern kan använda till kvällssmörgåsen. 86 (): Jag vill tala om för jordbruksministern att jag väl känner till de undantagsregler som har blivit uppsatta, att det är förädlingsvärde och så vidare som ska gälla. Men det finns, som jordbruksministern kanhända känner till, ingen rapporteringsskyldighet från enskilt vatten. Och där förekommer en hel del av det småskaliga fisket. Så även om man inte har rapporterat så har man likväl fiskat den, och den går med in i bokföringen. Väldigt många små kustfiskare kommer att drabbas hårt om de inte får möjlighet att fortsätta att fiska. Jag håller helt med när det gäller säl och skarv. De är otroligt stora predatorer. Men det är en annan sak som jag har tänkt på här. När fiske blir konfiskerat av staten brukar det utgå ersättning. Man brukar lösa in sådant fiske. Hur har man tänkt i det här fallet? Tänker man bara ta fisket utan att ersätta fiskevattensägarna, eller hur har man tänkt sig det? 87 i (s): Jag tänkte att jag skulle vidga debatten lite grann. Jag håller med interpellanterna i mycket och har diskuterat med ålfiskarna om deras bekymmer. Jag har även förstått av jordbruksministern att man är tvungen att vidta vissa åtgärder, inte minst på grund av att det förekommer ett svartfiske, alltså att man har fiskat ål men inte har tagit upp det. Jag är mycket väl medveten om detta som boende vid en av våra ålakuster vid . Ålen är till och med landskapsfisk. Den förekommer även i litteraturen, inte minst i och jag. Den förekommer i ålagillen och dylikt. Den är en del av kulturen bland annat på men även på andra ställen där man fiskar ål. Olika delar av landet har sina speciella regionala förutsättningar. Och eftersom vi har våra förutsättningar på är detta någonting att bevara och någonting som vi vill ha kvar i vårt kulturliv. vet vi att ålbeståndet i håller på att kollapsa och försvinna. Ålförekomsten har minskat oerhört mycket. När jag åkte upp till i tiotolv graders kyla och passerade låg där ålahommor uppdragna på land. De har inte blivit uppdragna , utan de har legat där eftersom det inte har förekommit något fiske med dem . Skälet är helt enkelt att man inte anser att det finns tillräckligt mycket ål i sjön att fiska just där. Det skulle vara bra om man kunde ändra förutsättningarna så att de kunde ha möjlighet att fiska. De kanske kan komma i gång eftersom dessa bevisligen inte har hunnit plockas upp. Så det skulle kunna förekomma någon sorts undantag. Den viktigaste åtgärden är ändå, som nämnts här tidigare, att plantera ut de ålyngel som sydeuropéer fångar i stora mängder och exporterar vidare, bland annat till och . Vi behöver dem här uppe, och vi behöver dem som en ålodling, kan vi kalla det. Det kanske tar att komma ifatt, men vi behöver sätta i gång med detta, och vi behöver resurser på det området. Jag håller med om det. På så vis kan den stora traditionen med bland annat uppskattade ålagillen leva vidare. En annan vinkling på det hela gäller jordbruket. Många bönder äger ju ålvatten och arrenderar ut ålvatten till ålfiskare. En fråga till jordbruks- och fiskeministern blir därför om det på något vis finns möjligheter att i EU påverka fisket i så att vi i stället kan få ålynglen till och plantera in dem här för att använda dem vid ålodling och sedan plantera ut dem detta för att ålen ska kunna ha sin gång och härifrån gå vidare till , just för ynglen så att cirkeln så att säga är i gång. 88 Jordbruksminister (): Låt oss först repetera varför vi har den här debatten. Jo, vi har den därför att det just nu behövs ett skydd för ålen. Vi vill ju återfå nyttjandet av en hållbar naturresurs, vilket ålfisket inte är. Genom mätningar har det konstaterats att rekryteringen av ål har minskat är den av nivån . Vi vet också att dödligheten bland blankål som vandrar ut i havet för att leka är mycket hög. Målet är självklart att få den situation som vi en gång hade därav nödvändigheten att vidta de här åtgärderna. Varför går då före? Jo, har ansett att processen i EU för att få till stånd en återhämtningsplan har varit alldeles på tok för långsam. är ett av de länder som starkast drivit på och pekat på det akuta läget för ålbeståndet och på det faktiska utrotningshot som finns. För att då vara trovärdig säger jag att vi måste gå före och agera. Eftersom vi inte har lyckats på den europeiska arenan får vi gå före på det nationella planet. Kan man då äga ålen? Kan man få ersättningar? Principiellt kan man konstatera att den gemensamma fiskeripolitik som vi har inte innebär en allmän rätt till fiske. Även beträffande den svenska rätten på fiskets område kan man konstatera att rätten till fiskeresursen är en dispositionsrätt. Egendomsrätten när det gäller fisk föreligger alltså varken på allmänt eller på enskilt vatten. Vad är att göra för det småskaliga fisket? Ja, jag upprepar i det sammanhanget att min avsikt är att använda såväl handlingsplanen inom den europeiska fiskefonden som handlingsplanen för att återfå livskraftiga torskbestånd i för att se till att vi kan utveckla det kustnära småskaliga fisket. Jag är fullt medveten om de problem som kustfiskarna har, och jag är fullt medveten om behovet av utveckling av det småskaliga fisket inte minst för att kunna utveckla en turist- och upplevelsenäring utefter våra kuster. Överlever ål som sätts ut, trots att skarv och säl har ökat kraftigt? Ja, till viss del gör den det. Beräknad överlevnad fram till könsmogenhet ligger på . Vi är medvetna om att åtgärder måste vidtas just därför att vi har en så kraftig utbredning av säl och skarv. Därför har vi givit och i uppdrag att revidera förvaltningsplanerna för säl och skarv och att se över och vid behov revidera jaktbestämmelserna så att vi kan decimera nämnda bestånd om det är nödvändigt. Allra sist: Cites är lösningen för att vi ska få blankålen att leka i stället för att exporteras som mat. 89 (): Under jordbruksministerns inlägg satt jag och funderade på att säga att vi är överens om målen. Det är vi. Men sedan hade jag också tänkt säga att vi inte är överens om medlen. Men på slutet bättrade sig ministern; det är alltid bra att göra det. Det finns nämligen mer att göra än att bara stoppa den svenske fiskaren från att fiska ål. Man kunde också stoppa dansken, tysken och polacken. Jag håller inte med jordbruksministern om att vi ska gå före, därför att jag tycker att vi nu har en dålig förhandlingsposition. Det vore rimligt att, som sagt, få med också tysken, dansken och polacken men också spanjoren, fransmannen och engelsmannen som fiskar glasål. Dessutom finns det möjligheter att minska kraftverkets skador på ålen. Där tycker jag att jordbruksministern och också är på rätt väg. Saker har hänt under de här hundra första dagarna. Var inte blygsam nu när det gäller EU, , utan ge er på dem som fångar glasålen! Det kan icke vara riktigt att fånga glasål när det är den vuxna ålen man ska ha. Man skulle aldrig i något annat sammanhang i jordbruket eller fisket göra så att man skördar innan saker och ting är mogna. Vi skulle kunna jaga skarv och säl i betydligt större utsträckning än vi gör. De här arterna är betydligt mindre utrotningshotade än den svenske yrkesfiskaren är. Naturligtvis tycker jag att det är viktigt att inte fiska ut ålen. Men den föreslagna 400-kilosregeln är inte rätta vägen att gå. Det är rena rama lotteriet om man råkade fiska så mycket ål. Nere i har det tydligen inte funnits någon ål . Hemma på Listerlandet har det däremot varit rekordmycket ål. Ålen är nyckfull. Ena året vet man inte om man får någon ål, medan man andra året kan få ganska mycket. Jag tycker att den som har yrkesfiskelicens ska få fiska ål. Där borde gränsen gå. Jag tackar för den här debatten. Jag är övertygad om att jordbruksministern kommer att driva de här frågorna på alla fronter för ålens bevarande och för det svenska fiskets bevarande. 90 i (s): När det gäller det här förslaget undrar jag om det kommer att ske en utvärdering och redovisning av förslaget om 400-kilosregeln. Och kommer man även från eller någon annan instans att ge en redovisning och ha ett samtal, en dialog, också med fiskarna om hur de upplever situationen? : Kommer även en lite ledande fråga miljö- och jordbruksutskottet att informeras inför vidare förhandlingar i EU vad gäller fiskeri, kvoter och dylikt men också om ålbestånd, om ålyngel vid och sådant? Det gäller alltså det återkommande, hur det här har visat sig vara i verkligheten. Jag tackar ministern och även interpellanten för debatten. 91 Jordbruksminister (): Låt också mig tacka för den här debatten som jag tycker har varit givande. Den har gett mig många inblickar i den verklighet som ni som debatterat med mig kan skildra och då på ett sätt som jag själv aldrig har upplevt. Tack för det! Självklart ska vi behandla den här frågan med både den kraftfullhet och den dignitet som den har. Vi ska göra det på den europeiska arenan, och vi ska utnyttja de kontakter som jag personligen har skaffat mig med de grannar som har intressen liknande våra. Vi ska göra det på ett sådant sätt att vi tillsammans kan återskapa de bestånd som vi alla önskar att vi hade. Jag tycker att vi även fortsättningsvis inom ramen för EU ska verka för att vi får en förvaltningsplan för ålen och får den med skyndsamhet. Självklart ska den här processen följa de formalia som vi har att följa i regeringens samarbete med riksdag. Det innebär att vi hämtar mandat i utskott eller i föra de förhandlingar och fatta de beslut i gemenskapen som vi tycker är lämpliga och som mest och bäst gynnar den verksamhet som vi har att förvalta. Låt mig allra sist upprepa att vi alltså givit och i uppdrag att se vad man kan göra åt jaktbestämmelser och i övrigt vad man kan göra för att begränsa predatorerna, i det här sammanhanget sälen och skarven. Låt mig också repetera att och tillsammans har tagit fram ett förslag till att sätta upp ålen på Cites lista. Då är jag övertygad om att man kommer vidare i arbetet med att få fram den föryngrings- och reproduktionsbara ålen. Överläggningen var härmed avslutad. 16 § Svar på interpellation 2006/07:118 om det fasta telefonnätet 92 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att skapa likvärdiga förutsättningar för orter och enskilda hushåll att få tillgång till trygga och driftssäkra ledningsnät för telefon och modern teknik. Låt mig börja med att tacka för denna interpellation, inte för att det finns några enkla svar på den, utan för att frågeställningarna är viktiga. Väl fungerande telefoni med tillräcklig överföringskapacitet för exempelvis tillgång till Internet är viktigt viktigt oavsett om man bor i en tätort eller på landsbygden, viktigt för en fungerande vardag för människor och som förutsättning för konkurrenskraft för företag runtom i landet. Frågan berör lagen om elektronisk kommunikation. Bestämmelserna i denna lag syftar till att individer, företag och myndigheter ska få tillgång till säkra och effektiva elektroniska kommunikationer och största möjliga utbyte vad gäller urval, pris och kvalitet. Detta ska uppnås främst genom att konkurrensen främjas. Enligt lagen ska så kallade samhällsomfattande tjänster alltid finnas tillgängliga för alla på likvärdiga villkor i hela landet till överkomliga priser. Lagen innehåller även allmänna skyldigheter för operatörerna bland annat att se till att verksamheten uppfyller rimliga krav på god funktion och teknisk säkerhet. Anslutning till det fasta allmänna telefoninätet ingår bland de samhällsomfattande tjänsterna. har med stöd av lagen förpliktat Sonera att till överkomligt pris uppfylla rimliga krav på fast anslutning åt var och en som begär det. Ärendet är överklagat, och länsrätten har beslutat att Post- och beslut inte gäller i avvaktan på att domstol slutligen avgör frågan. fråga och oro gäller den tjänst som kallas Fastmobil som Sonera erbjuder. Tjänsten innebär att vanliga fasta telefoner kan användas där fast teleförbindelse saknas. Tekniskt sker kommunikationen med företagets GSM-nät med en utomhusantenn och en adapter som gör att vanliga fasta telefonapparater kan användas. Tjänsten Fastmobil är ny och har få kunder . Det är i och för sig inte valet av teknisk lösning för att förse slutanvändare med fast telefoni som är avgörande. Det avgörande är främst hur anslutningen fungerar för den enskilde användaren, vilka tjänster som finns och vad dessa kostar. Lösningen måste uppfylla regleringens krav på bland annat tillgång till nödsamtal, hänsyn till funktionshindrades behov av särskilda tjänster och de krav som kan komma att gälla för tjänsten som samhällsomfattande tjänst. Det är i första hand Post- och sak att ta ställning till om tjänsten Fastmobil uppfyller dessa krav. pekar i interpellationen även på en större fråga, nämligen den potentiella motsättningen mellan å ena sidan strävan att genom konkurrens i näten få bra och prisvärda kommunikationstjänster och å andra sidan intresset att upprätthålla och utveckla infrastruktur för sådana tjänster. Jag avser därför att följa upp denna fråga. På kort sikt är det dock Post- och uppgift att se till att de samhällsomfattande tjänsterna finns tillgängliga i hela landet och håller tillräcklig kvalitet. Jag kommer noga att följa marknadens utveckling, den rättsliga prövningen av Post- och beslut och myndighetens tillsynsarbete i frågan. 93 (): Jag vill börja med att tacka infrastrukturministern för svaret på min interpellation. Jag instämmer givetvis i att det inte är några enkla svar och att frågeställningarna är viktiga. Jag är på sätt och vis väldigt nöjd med svaret, eftersom lagkraven finns där, men det bästa hade varit om det också hade fungerat. Min interpellation beskrev situationen för invånarna i en liten by i mitt hemlän. För att ministern och alla andra som hör diskussionen ska få möjlighet att sätta sig in i den vardag som finns för hushållen och företagen i denna by och som består av en kamp med Sonera vill jag här lyfta fram ett exempel på verkligheten. Man tänker sig att det ringer en telefonsäljare från Sonera till en enskild konsument i mitt län och säger: Hej, vi har hört talas om att ni har problem med telefonen. Ja, vadå? Den fungerar just . Telefontråden ligger visserligen nere, men fungerar den. Ja, vi tänker i alla fall erbjuda er en fast mobiltelefon och en adapter, och en antenn kommer att sättas upp på ert hus, och ni kommer att kunna använda er vanliga telefon. Vi kommer också att ta bort den fasta telefontråden. Vad är alternativet då? , utan att man vet mycket mer än det där telefonsamtalet, kommer ett brev på posten. I det ligger ett avtal i två exemplar som inleds med: Tack för er beställning. Ja, vilken beställning? Jag har väl inte gjort någon beställning, men visst. Man anmodas att skriva på avtalet, den så kallade beställningen, inom . Några av dem som jag har pratat med skulle ha skrivit på det till . Det var ingen välkommen julklapp. Andra har haft problem , och några har det . Stolpar och trådar försvinner väldigt kvickt så fort avtalet är påskrivet. Det finns absolut ingen återvändo. Om man inte på egen begäran säger upp sitt avtal hos hotar Sonera med att man måste betala en ny anslutningsavgift, och man kan då också gå miste om sitt gamla inarbetade telefonnummer. Man måste alltså börja om på nytt och i bästa fall få det beviljat. Är det så att man inte självmant säger upp sitt avtal får man en slutlig uppsägning från . Även den är rätt så underligt formulerad. Den börjar så här: På begäran avslutar vi vårt telefonabonnemang. Så får man skriva dit sitt telefonnummer. Vad gäller telefon med Fastmobil och hur den fungerar har jag träffat på sådana som menar att den fungerar rätt hyfsat om det är goda väderleksförhållanden, men mycket dåligt om det skulle vara dåliga väderleksförhållanden. Samtalen bryts; i en del hus med riktigt dålig mobiltäckning kommer samtalen att brytas även vid bra väderleksförhållanden. Det finns många som har en mobilskugga. Om man vill samtala med sina vänner i grannskapet, där båda hushållen har dålig täckning, är det fullständigt kört. Då fungerar till och med röksignaler förmodligen bättre. Internetuppkopplingen är också under all kritik när man har så dålig täckning. kommer man över huvud taget inte in på Internetuppkopplingen. Man får försöka en annan dag och hoppas på tjänligare väder. Överföringshastigheten är, om modemet fungerar, begränsat till . För detta debiteras man en avgift på . Det är väldigt svårt att få någon på Telias kundtjänst att förstå problemet om man måste göra felanmälan. 94 (): Det finns ett grekiskt ord som vi gärna använder , och det är ordet kris. Det är dock skillnad på kriser. Om man säger att krisen består i ett elavbrott vet jag att jag kommer att få strömmen tillbaka, och jag vet att jag kommer att få ekonomisk ersättning för detta elavbrott. Men är det kris i telefonin är det värre; då är jag mer ute i osäkerhetens värld. Sonera ger ersättning först utan telefon, och då måste kunderna själva ansöka om ersättning. Bara det faktum att kunderna själva måste kräva ersättning gör att Sonera sparar pengar. Hundratusentals människor på landsbygden i , och skulle välkomna en skärpning av dagens frivilliga avbrottsregler för telefoni. Min fråga blir då om ministern är beredd att verka för en ersättning som, likt från elbolagen, automatiskt ska komma efter tolv timmars avbrott. Det skulle vara en viktig åtgärd för alla dem som drabbats av både Gudrun- och Perstormarna. Men det är inte bara enskilda personer som drabbas av Soneras företagsfilosofi. i har en krisledningsgrupp som först lyckades komma i kontakt med ansvariga på . Tycker ministern att det är rimligt att en så pass viktig grupp som en kommuns krisledningsgrupp ska behöva sitta timmar och dygn i kö och ändå inte komma längre än till kundtjänst? Man kan också förvåna sig mycket över Soneras tillmötesgående när det gällde att närvara vid ett möte för att dryfta läget med el- och teleavbrotten efter den senaste stormen .