prot · GU0979 · 2007-03-21 00:00:00 — Då är det oerhört viktigt att det är de medicinska behoven som får styra de prioriteringarna och att vi inte öppnar för andra sorters prioriteringar där den som har goda ekonomiska förutsättningar, rätt kön eller kommer från en viss etnisk bakgrund kan ta sig före eller få en bättre behandling. Bekänner man sig till att det ska vara en solidarisk finansiering måste man också ta ett politiskt ansvar för prioriteringarna inom sjukvården. Det är därför som vi socialdemokrater så starkt motsätter oss den borgerliga regeringens förslag om att nu möjliggöra för det vi kallar gräddfiler inom vissa delar av sjukhusvården. Man öppnar för att tillåta att den som har en privat sjukvårdsförsäkring eller betalar ur egen ficka ska kunna köpa sig snabbare eller bättre vård i den offentligt finansierade sjukvården medan någon annan som är sjukare eller svagare får stå tillbaka. Det är ett oerhört allvarligt systemskifte som man därmed öppnar för. Vi har haft flera diskussioner och debatter i kammaren tidigare i frågan, och vi kommer att ha det igen. Jag vänder mig mot synen att man kan säga att det är bara upp till sjukvårdshuvudmännen att prioritera. Jag tycker inte det. Det är ett nationellt ansvar att säkerställa att vi har en solidarisk finansiering av sjukvården, att vi har en fördelning av sjukvården utifrån behov och att vi har en tillräcklig fördelning av resurser till sjukvården så att vi kan garantera alla medborgare den bästa tillgängliga vården. Detta är ett nationellt ansvar och ingenting som vi kan smita från i riksdag och regering även om naturligtvis utförandet och det operativa ansvaret för sjukvården finns ute hos sjukvårdshuvudmännen och hos professionen. En annan viktig fråga handlar också om jämställdheten mellan könen. Vi vet att det finns könsskillnader i sjukvården. Vi vet att kvinnor gör flera läkarbesök än män. Kvinnor får och äter fler läkemedel än män. Män äter dyrare och nyare läkemedel än kvinnor. Kvinnor gör fler självmordsförsök och får fler antidepressiva mediciner. Män lyckas oftare med sina självmordsförsök och avlider därmed. Hjärtinfarkter hos kvinnor behandlas ibland annorlunda än hos män. Man har kunnat se skillnader i hur snabbt ambulansen kommer om det är en kvinna som har fått hjärtinfarkten eller om det är en man som har fått hjärtinfarkten. De indikationer som krävs för att en kvinna ska få en bypassoperation är annorlunda än de för en man, som riskerna är olika. Kvinnor löper förmodligen en något större risk vid en sådan operation än vad en man gör. Det finns många olika exempel på detta. Det här är också ett område där vi måste ta ett nationellt ansvar. Det handlar om den kliniska utbildningen. Det handlar om systematisk statistik. Det handlar om forskning. Den tidigare socialdemokratiska regeringen tog många initiativ, men skillnaderna är långt ifrån åtgärdade och mycket mer behöver göras. Vi har ingen anledning att vara nöjda. Det här är en för oss socialdemokrater mycket viktig fråga, och min kollega kommer att ta upp den närmare i debatten. Jag vill ta upp en specifik fråga om jämställdheten. Den handlar förstås om den sjukvård som bara kvinnor får. Ett sådant exempel är aborter. Det är 30 00035 000 kvinnor som gör en tidig abort. En kvinna som får en oönskad graviditet har rätt enligt vår lagstiftning att få abort och att abort ska betraktas som akut vård. har undersökt väntetiderna just för tidiga aborter. Det har visat sig att den genomsnittliga väntetiden är från det att man tar kontakt och har bestämt sig för att göra abort till dess man får aborten utförd. De maximala väntetiderna i olika landsting är förskräckande långa. Många landsting, fyra fem landsting, har en maximal väntetid innan man får komma på ett första läkarbesök. Därefter ska man erbjudas olika metoder, stödsamtal och sedan få tid för själva ingreppet. Alla kvinnor som har varit oönskat gravida vet att som man ska leva med att man har bestämt sig för en abort och inte får den utförd är en oerhörd plåga. Det är inhumant med de långa väntetider vi har för tidiga aborter. Det är också en medicinsk risk eftersom många kvinnor tvingas till en mer riskfylld kirurgisk abort än den mindre riskfyllda medicinska aborten, just därför att det tar så att den medicinska aborten inte längre blir möjlig. Det är en annan aspekt av jämställdheten inom vården. Jag tror att det har varit ett glömt och gömt problem därför att kvinnor som är oönskat gravida kanske inte står upp och skriker så högt om väntetiderna. Det är dags att vi får en vårdgaranti också för kvinnor som söker tidig abort. Jag tycker att vore en rimlig tid för den som har bestämt sig för abort. En annan viktig fråga om det nationella ansvaret handlar om hur vi säkerställer att vi vet tillräckligt mycket om resultaten av svensk sjukvård. Det är gott och väl om vi fördelar resurserna solidariskt och efter behov, men vi vill också veta att resultatet blir gott så att inte alla får lika dålig vård utan att det blir en utveckling med god vård och allt bättre vård. I det arbetet spelar de nationella kvalitetsregistren en mycket viktig roll. De nationella kvalitetsregistren har byggts upp under . Det finns ett femtiotal för olika diagnoser och olika behandlingar. Registren är olika bra. En del är excellenta, fantastiska, källor till kunskap där man kan jämföra olika metoder. De är ett viktigt verktyg för att driva den medicinska och professionella utvecklingen. Andra register håller ännu inte tillräckligt hög kvalitet. En del register har dålig rapporteringsgrad och kan därför inte ligga till grund för riktigt bra bedömningar. Men det är rätt väg att gå med öppna jämförelser och kvalitetsregister. Det finns många intressanta exempel på slutsatser som man har kunnat dra. I strokeregistret till exempel kunde man se, när man gjorde systematiska jämförelser, att de som hade korta vårdtider nådde bättre resultat än de som hade långa vårdtider. frågar man sig. Jo, därför att de med korta vårdtider hade ett bättre samarbete med kommunen och en snabbare rehabilitering. Av det kunde man lära sig sätt att förbättra vården och också den svåra samverkan mellan olika sjukvårdshuvudmän, kommun och landsting. För oss socialdemokrater är det viktigt att vi har ett fortsatt nationellt ansvar för kvalitetsregistren och ett fortsatt nationellt ansvar för finansieringen av kvalitetsregistren. Jag vill inte se en utveckling där det är upp till varje sjukvårdshuvudman att bedriva kvalitetsregister. Jag tror att det är ett oerhört misstag som majoriteten gör i det här betänkandet när man inte bifaller vårt förslag. När man nu ska göra en översyn av finansieringen av kvalitetsregistret, vilket vi välkomnar, bör man ändå göra markeringen att kvalitetsregistret också i fortsättningen bör vara ett nationellt ansvar och att det inte får tillåtas decentraliseras utifrån olika sjukvårdshuvudmäns olika ambitioner . Den sista frågan som jag vill ta upp om det nationella ansvaret handlar om läkemedlen. Läkemedel är den i särklass vanligaste behandlingsmetoden inom sjukvården. Läkemedlen blir alltmer potenta och kraftfulla, alltmer individualiserat designade utifrån olika individuella förutsättningar. Det är en fantastisk framgång. Vi vet alla exempel på sådant som tidigare krävde lång inläggning på sjukhus och kirurgiska ingrepp som kan behandlas med mediciner. Det är en fantastisk framgång. Men det betyder också för oss socialdemokrater att vi måste se läkemedel som en del av sjukvården. Vi vänder oss därför starkt emot att man ska avreglera eller omreglera i syfte att göra läkemedel till en vara bland andra. Det är att se apotekshandel som en detaljhandel bland andra, kanske med en något annorlunda reglering. För oss är utvecklingen och den vi kan se framför oss den motsatta. Läkemedel blir allt mindre en vanlig detaljhandelsfråga och alltmer en fråga om sjukvården och sjukvårdens organisering och ansvar. Avslutningsvis, fru talman, står vi självklart bakom samtliga våra reservationer. Jag vill här yrka bifall till reservationerna 12, 19, 27, 30 och 36, samtliga reservationer där vi i oppositionen har en gemensam syn. I detta anförande instämde , , , och (alla s). 78 (): I betänkandet finns 40 reservationer. står bakom 29 av dessa. Många av dem är gemensamma med Socialdemokraterna och . Jag står självklart bakom samtliga reservationer från , men för tids vinnande kommer jag här från talarstolen att yrka bifall endast till reservation nr 33 som handlar om tandvård. vill verka för att förbättra kvaliteten i tandvården. Inom hälso- och sjukvården har tillsyn och uppföljning av kvaliteten utvecklats . I det arbetet tycker vi att tandvården har släpat efter. Det finns ett lika stort behov av kvalitetsuppföljning inom tandvården som inom annan hälso- och sjukvård. kan en patient få en åtgärd utförd på olika sätt och till olika kostnader utan att få en rimlig vägledning om vilken åtgärd som bäst uppfyller behovet. Många tandläkare har visserligen frivilligt infört en garanti vid behandling, men den är inte obligatorisk. Jag tror att få patienter ens känner till garantin. Därför finns det fog för att hävda att det finns ett behov av en obligatorisk garanti som omfattar alla vårdgivare inom tandvårdsområdet. När ett generellt högkostnadsskydd för tandvården är infört, vilket jag verkligen hoppas att det blir, kan de ekonomiska motiven för patienten bli mindre viktigt. Men det är fortfarande viktigt för samhället med garantier och för att patienten ska känna trygghet och få kvaliteten på behandlingen säkrad. Utskottsmajoriteten avstyrker vår motion och hänvisar till den pågående tandvårdsutredningen. har utredningen tänder till rimliga kostnader kommit. Där redovisas en enkätundersökning bland vårdgivarna om förekomsten och behovet av garantier inom tandvården. Någon motsvarande undersökning om hur patienterna upplever situationen finns inte. Vi menar att det är en brist att utredningen endast vänt sig till tandläkare och inte frågat efter patienternas åsikter. Vår förhoppning är ändå att regeringen i det fortsatta arbetet med tandvårdsreformen kommer att införa samma garantier och kvalitetsuppföljningar inom tandvården som i annan hälso- och sjukvård. Jag har inga möjligheter att argumentera för alla de förslag som har i betänkandet och som majoriteten i socialutskottet har avstyrkt med mer eller mindre genomtänkta motiveringar. Därför väljer jag att argumentera för tre förslag till som jag värderar som viktiga och som alla på ett eller annat sätt berör kvinnors liv. Ett flertal interpellationer och frågor om aborter har behandlats här i . tog också upp frågan om aborter, och det är en viktig fråga. I betänkandet är det så många som tolv motioner som lyfter fram förslag kring aborter. Jag tycker att det är bra att abortfrågan engagerar många. Jag och tycker också att det är bra att socialminister fullföljer det arbete som förra regeringen påbörjade. Jag vill passa på att säga att socialministern han är inte här men han kanske läser protokollet senare har fulla stöd i abortfrågan. Det gläder oss att socialministern orkar stå emot de reaktionära krafterna i de egna leden och hålla fast vid att en utländsk kvinna ska kunna få en abort utförd i enligt samma regler som gäller för en svensk kvinna. Vi i är ändå inte riktigt nöjda. Vi menar att när lagstiftningen träder i kraft bör regeringen göra en satsning på att informera om svensk abortlagstiftning i de länder där abort inte är tillåtet. Vi menar att det vore bra om vissa landsting inrättade särskilda abortkliniker som inriktar sig på att behandla kvinnor från länder där abort är olagligt. En sådan klinik skulle lyfta fram frågan om kvinnors rätt till sin egen kropp, att kvinnors rättigheter är mänskliga rättigheter, som den skulle ge utländska kvinnor möjlighet till en professionellt utförd abort till en rimlig kostnad. Vi menar också att det är att se över abortlagstiftningen för att ge barnmorskor behörighet att utföra medicinska aborter. Jag ska be att få fortsätta lite till inom området sexuell och reproduktiv hälsa och då specifikt i ämnet befruktning. Allt fler kvinnor upptäcker att de inte måste avstå från ett liv med barn bara för att de inte har någon partner. Vissa kvinnor väljer därför att adoptera medan andra har en stark längtan efter att bära och föda ett barn. Men det är bara kvinnor som lever i en parrelation som har möjlighet att få tillgång till assisterad befruktning enligt lag. Det är dock vanligt att ensamstående kvinnor söker behandling på klinik i till exempel eller , vilket gör att det föds barn som tillkommit genom assisterad befruktning av ensamstående kvinnor i . Vi anser att ensamstående kvinnor bör få tillgång till assisterad befruktning enligt samma villkor som kvinnor som lever i en relation. Utifrån principen om barnets bästa finns det ingen anledning att tro att det barn som tillkommit genom assisterad befruktning av en ensamstående kvinna skulle få sämre uppväxtvillkor än ett barn som adopterats av en ensamstående kvinna eller man eller som på grund av någon annan anledning lever med endast en förälder. Den traditionella kärnfamiljen som består av mamma, pappa, barn är en otidsenlig norm där många existerande familjebildningar inte kan kännas igen. har endast den kvinna som lever i en heterosexuell parrelation möjlighet att få tillgång till behandling med donerat ägg, enligt bestämmelserna om befruktning utanför kroppen. Detta får till följd att de kvinnor som är infertila och ensamstående inte ges samma möjlighet till behandling som de kvinnor som valt att leva med en man. Av samma orsaker som lesbiska och bisexuella kvinnor som lever i en relation med en kvinna bör få tillgång till behandling med donerade ägg bör även de kvinnor som är ensamstående få tillgång till sådan behandling, oavsett sexuell läggning. Det är inte rimligt att kvinnors möjlighet till behandling med donerade ägg ska vara beroende av civilstånd och sexuell läggning. Jag flyttade till och som nyutexaminerad sjuksköterska började jag arbeta på . Där träffade jag bland andra en kvinna som var , och hon hade blivit lobotomerad när hon var . Hon berättade att de först skar av nervbanorna på ena sidan, men eftersom hon inte blev friskare av den operationen skar de av nervbanorna på andra sidan huvudet också. Som tur var hade hon behållit sin intellektuella förmåga, men jag träffade också flera personer som förlorat mycket av sina kognitiva resurser på grund av lobotomin. Lobotomi förekom främst , men utfördes en regelrätt lobotomi. Enligt en licentiatavhandling från lobotomerades 4 500 svenskar, av dem var kvinnor. Många av de kvinnor som lobotomerades hade både en psykisk sjukdom och ett begåvningshandikapp. Studier som gjorts i visar att även barn lobotomerades. har motionerat i om behovet av att utreda och kartlägga omfattningen av lobotomi samt utreda förutsättningar för en ersättning för de drabbade. Det finns färre och färre drabbade i livet ju mer tiden lider. förekommer psykokirurgi i begränsad omfattning på patienter med svår kronisk ångest. Det kan säkert finnas goda skäl till att föreslå psykokirurgi, men med tanke på att biverkningar kan uppstå och att ingreppet inte är okontroversiellt i medicinska kretsar heller bör också dagens ingrepp utvärderas. Att avslå motion enbart med hänvisning till tidigare avslag är inte seriöst enligt min mening. Jag förväntar mig att vår nästa motion i ämnet får en bättre behandling i utskottet. 79 () replik: Det är en viktig och svår fråga som tar upp när det gäller ensamståendes möjlighet till assisterad befruktning. I vårt samhälle kan familjer se mycket olika åt. Det är otroligt glädjande att vi har den mångfalden i hur familjer ser ut och att familjer också kan ändras på många olika sätt . Man söker nya partner och får nya bonusbarn. Det är en fantastisk utveckling. Alla barn är äkta. Det är skönt att vi har lämnat då det fanns äkta och oäkta barn bakom oss. är alla barn äkta. Min, och säkert allas, förhoppning är att alla barn som föds är önskade och älskade. Vi socialdemokrater tycker också att det är viktigt att samhället tar ett stort ansvar för att stödja och hjälpa familjer, oavsett hur de ser ut, om och när man råkar ut för olika svårigheter under livet. Jag vill passa på att säga, fru talman, att vi socialdemokrater står bakom majoritetstexten som när det gäller ensamståendes tillgång till assisterad befruktning säger att utskottet förutsätter att regeringen noga följer frågan och återkommer till om regeringen finner det motiverat. Jag vill också markera att vi kommer att ta initiativ till en djupare diskussion i dessa frågor i vårt parti. Om regeringen inte tar initiativ får vi säkert anledning att återkomma till frågan här i . 80 () replik: Jag fick egentligen inte någon fråga, men jag ska bemöta synpunkter på att Socialdemokraterna står bakom majoritetstexten. Jag tycker inte att vi kan läsa oss till några garantier i texten. Det står, som läste upp, om regeringen finner det motiverat. När man lyssnar på representanter för de olika regeringspartierna finns det tyvärr signaler, speciellt från som har ansvaret för , på att där finns synpunkter som i alla fall jag tolkar som att det finns risk att regeringen inte kommer att finna det motiverat att se över regelverket. Jag passar på att fråga hur Socialdemokraterna tänker agera . Hur länge tänker ni vänta på att regeringen ska agera i frågan? Vad händer om regeringen inte anser det vara motiverat att göra något åt saken ? 81 () replik: Jag delar oro för att kristdemokrater i inte kommer att ta initiativ i frågan. Det var därför som jag ville ta tillfället att här i kammare markera att vi socialdemokrater nu internt kommer att ta initiativ till en djupare diskussion i dessa frågor för att förhoppningsvis stå bättre rustade att också kunna ta andra initiativ från längre fram kanske . 82 () replik: Jag vill avslutningsvis påpeka det som tog upp, och som jag också tog upp i mitt anförande, att familjebildningar ser så olika ut. Det är inte mamma, pappa, barn, utan det finns många olika bilder när vi talar om familjebildningar. Det ska vi ha i åtanke. Jag hoppas verkligen att regeringen ser till att det blir tillåtet för ensamstående kvinnor att få assisterad befruktning. 83 (): I detta motionsbetänkande har 15 reservationer. Vi står naturligtvis bakom samtliga våra reservationer, men jag yrkar för tids vinnande bifall endast till reservation nr 23. Att den svenska hälso- och sjukvården i större utsträckning än borde inriktas på förebyggande av ohälsa och främjande av hälsa är en av de viktigaste grundpelarna i grön hälsopolitik. En hälsoorientering av hälso- och sjukvården innebär en breddning av synen på vilka kunskaper och arbetssätt som är mest effektiva för att främja hälsa och förebygga sjukdom. En hälsofrämjande hälso- och sjukvård utvecklar förhållningssätt som stärker individens egna resurser och därmed hälsan. Det innebär att man inte definierar hälsa i enbart biologiska medicinska termer utan att det är lika viktigt att patientens egenupplevda hälsa och välbefinnande uppmärksammas. Vi är övertygade om att det här är en långsiktig överlevnadsfråga för svensk hälso- och sjukvård. Målmedvetna satsningar inom det här området är att betrakta som strategiska investeringar som leder till höjd livskvalitet och en förbättrad hälsa för medborgarna som behovet av och efterfrågan på vård och omsorg minskar. Det leder i sin tur till minskade sjukvårdskostnader. vill se ett systemskifte där fokuseringen på hälsa och livskvalitet ökar markant inom svensk hälso- och sjukvård. Dagens användning av läkemedel kan innebära en risk för att normala livsprocesser medikaliseras. Vi vill motverka en utveckling där användandet av och kostnaderna för läkemedel inte kan relateras till hälsovinster för patienterna. Hälsoproblem och stora onödiga kostnader för felaktig medicinering visar på behovet av en förstärkt kompetens inom det här området inom hälso- och sjukvården. Man kan konstatera att det generellt saknas regelbunden kvalitetssäkring och kvalitetsuppföljning av de äldres läkemedelsbehandling inom både särskilda boenden och ordinära boenden. Resultatet av det är uppenbart. De äldres hälsa och välbefinnande äventyras och antalet läkemedel per individ ökar. Med många läkemedel ökar också risken mångfalt för biverkningar och interaktioner. Varje äldre patient måste få tillgång till en läkare med ett helhetsansvar för den medicinska behandlingen. Detta ansvar bör tydliggöras i hälso- och sjukvårdslagen. Den ansvarige läkaren måste ha goda kunskaper i äldrefarmakologi och om riktlinjer inom området. Det ska också finnas krav på att regelbundet utvärdera och ompröva läkemedelsbehandlingen. Förskrivningen av antidepressiva läkemedel till barn och ungdomar upp till har ökat mycket kraftigt . Detta faktum ger anledning till oro och en hel del frågor. I princip är inga av de antidepressiva läkemedel som förskrivs till barn och ungdomar godkända för användning av barn och ungdomar. Dessutom finns det en dokumenterad ökning av självskadligt beteende och även självmord bland barn och ungdomar med sådan medicinering. Hur är det möjligt att man i har en så kraftig ökning av förskrivning av dessa preparat till våra barn och ungdomar trots dessa, förhoppningsvis kända, fakta om riskerna med denna typ av medicinering? Informeras barn, ungdomar och föräldrar om de nämnda riskerna med antidepressiv läkemedelsbehandling? Utnyttjas alternativen till läkemedelsbehandling tillräckligt mycket? Jag och många med mig undrar och känner en stor oro inför detta. Risken för biverkningar av läkemedel måste tas på större allvar. Läkare ska rapportera biverkningar, vilket de påfallande sällan gör. Det måste till en förändrad inställning bland våra läkare. Det måste bli självklart att vid varje förskrivningstillfälle samtala om möjliga biverkningar och om hur en eventuell rapportering av biverkningar ska gå till samt att redovisa eventuella alternativ till läkemedelsbehandlingen. , Nepi, som är en stiftelse inrättad av denna riksdag, har en viktig funktion för den långsiktiga och fristående epidemiologiska forskningen kring läkemedel. Eftersom det nuvarande stiftelsekapitalets avkastning inte räcker för att bedriva en verksamhet i enlighet med vad angav i samband med bildandet anser vi att regeringen bör ges i uppdrag att se över Nepis långsiktiga finansiering för att möjliggöra att Nepi kan stärkas och utvecklas. Det är också vår förhoppning att regeringen ska ompröva sitt beslut att dra in stödet till Kilen och därigenom möjliggöra att det viktiga arbete som Kilen bedrivit kan fortsätta. Det är av yttersta vikt att läkemedelsförsäljningen präglas av säkerhet och kunskap. Kortsiktiga vinstintressen kan äventyra säkerheten och försvåra samhällets krav på opartisk information. Apoteksmonopolet säkerställer en god försörjning och användning av såväl receptbelagda som receptfria läkemedel över hela landet. Därför avvisar tillsammans med Socialdemokraterna och regeringens planer på att avveckla apoteksmonopolet. En annan och viktig läkemedelsfråga nu och är hur vår läkemedelskonsumtion påverkar vår miljö. av de läkemedel vi får i oss lämnar kroppen och hamnar därefter i naturen, i vår miljö. Läkemedelsrester i naturen är ett reellt miljöhot och kommer förmodligen även att utgöra ett hot mot vår hälsa. Därför anser vi att läkemedel ska miljöklassificeras och miljömärkas. Vägledande för arbetet bör vara försiktighetsprincipen. Ska vi få en giftfri miljö får inte läkemedel tillåtas förekomma i naturen. I vårt samhälle finns ett stort intresse hos befolkningen för hälsofrågor, att behålla en god hälsa och förebygga ohälsa. Utvecklingen har gått mot att allt fler vänder sig till alternativa och komplementära behandlingsmetoder.