prot · GU09103 · 2007-05-09 00:00:00 — I diskussionerna i EU läggs stort fokus på migrationsströmmarna från och hur man ska hindra människor från att ta sig in i längs kusterna i söder. Och visst räddar den här gemensamma , Frontex, liv. Men det är inte dess huvudsyfte. berättade jag för migrationsministern att jag skulle åka ned till och hjälpa de gröna där i valrörelsen. Jag skulle också försöka träffa Frontex. kunde jag inte träffa Frontex, men däremot hamnade jag mitt i en händelse med 99 senegaleser som kom till kusten på . Man tror i alla fall att det var senegaleser, och det var vad dessa människor själva sade till mig när jag fick lov att intervjua några av dem. De kom med Röda Korsets fartyg som hade tipsats av Frontex spaningsflyg. Efter att Frontex har tipsat tar Röda Korset och den nationella polisen över. På nolltid riggar man upp en stor mottagning med tält och mycket annat i hamnen, och alltihop går väldigt snabbt och smärtfritt. Röda Korset har en sjukhusbåt som hämtar upp ute på havet. I det här fallet togs ett fyrtiotal personer till sjukhus på grund av uttorkning. 22 var barn, varav ett bara . Jag fick möjlighet att prata med både polisen och flyktingar på plats, det vill säga dem som inte snabbt tagits till sjukhus. Jag frågade polischefen om Frontex insatser är till nytta. Hans svar var att de ju kommer i alla fall. Hans utgångspunkt var alltså att Frontex är till för att stoppa inflödet och inte för att rädda liv, som vissa andra menar är ett viktigt syfte. Men det är inte så konstigt att folk kommer i alla fall. Vi i har under många sekler exploaterat och dess resurser, både under kolonialismen och därefter. Det handlar inte minst om EU med de orättvisa handelsavtal som är mer till nytta för européerna än för afrikanerna. Vi köper till exempel rätten att fiska i deras vatten. Utanför , där vi alltså tror att de här människorna kommer från, drar en europeisk trålare upp lika mycket fisk som det traditionella kustnära fisket drar upp på . Det traditionella fisket ger också arbetstillfällen för människor i i flera led. Vår jordbrukspolitik slår ut det afrikanska jordbruket, och vår förbränning av fossila bränslen förstör deras möjligheter att bruka sin jord, eftersom klimatet blir allt varmare och torrare. Klimatpåverkan är en realitet i . Sammantaget är det vi i den rika världen som bär skulden till den tragedi som utspelar sig längs de afrikanska kusterna. Därför har vi också ett väldigt stort ansvar att i stället för att stänga våra gränser söka fler reella lösningar. Det måste ske genom olika former av bistånd, där laglig migration är ett av sätten, men också genom rättvisa handelsvillkor. Detta är oerhört viktigt för att komma till rätta med situationen. Vi måste ju i första hand göra det möjligt för människor att förverkliga sina drömmar om ett bättre liv i sina hemländer. var inne på konflikter i världen som till exempel leder till att vi har en väldigt stor flyktingström från till . Detta är en annan del av det problem som vi har i världen , där väst är inblandat. När jag pratade med journalister i om Frontex trodde de att nu kommer den här svenska ledamoten snabbt att åka hem till och tala om att det behövs mer pengar till Frontex för att hjälpa till att stoppa inflödet. Men det var inte den bilden jag gav. Jag gav dem i stället den bild jag också ger till er, nämligen att det faktiskt är vi som bär skulden till det som händer. Därför har vi också ett stort ansvar för att rätta till situationen i hemländerna i stället för att göra tvärsom och bara stänga till. Journalisterna kände för övrigt knappt till att det kommer flyktingar hit från . Vi har långt kvar till en rättvis värld. kommer det att komma både politiska och ekonomiska flyktingar till , och de som kommer hit ska naturligtvis bli väl bemötta, oavsett vad skälet till deras flykt är. Väl bemötta blir också de allra flesta i fram till att avslagsbeslutet kommer. Det är då skräcken, mardrömmarna och tankarna på att stanna kvar ändå kommer. Man lever hellre gömd i än åker tillbaka till krig, misär och förföljelse. Förmodligen skulle vi alla ha gjort detsamma om vi hade varit i deras situation. Att gömma sig är nämligen ett väldigt svårt beslut. Det är en oerhörd psykisk påfrestning, och det leder till väldigt många trauman. lever ett okänt antal tusen personer här utan papper. En del av dem har tillfälliga sådana, men de flesta är helt utan. De sökte enligt den tillfälliga lagen men till och med barnfamiljer fick ibland avslag. De lever här , de konsumerar, de betalar hyra, de jobbar vitt eller svart, de har barn i skolan etcetera. De är en del av vårt samhälle och bidrar till samhällsekonomin precis som alla vi andra. Det vore intressant att räkna på vad det skulle kosta samhället om de försvann härifrån och inte längre fanns här som konsumenter. Så gjorde man faktiskt i , och man kom fram till att den totala samhällsvinsten var . När man regulariserade 800 000 personer i blev det också en ren vinst för staten, eftersom dessa personer började betala skatt. Det borde inte vara så svårt att göra detsamma här i . Vad är det vi väntar på? Varför inte låta dem som är här nu och som har fått sina ärenden prövade enligt den gamla utlänningslagen stanna? Det skulle i längden kanske till och med kosta mindre eftersom vi då avlastar i arbetet med framtida ärenden. Vi kommer ju att få så pass många nya flyktingar som behöver jobba med. Det har gjorts olika beräkningar av vad en sådan legalisering amnesti tycker jag är fel ord skulle kosta, men dessa beräkningar tar endast fasta på kostnaderna och inte ett dugg på vilka besparingar eller intäktsökningar det faktiskt kan innebära. Jag vill därför yrka bifall till reservation 18 som skulle leda till en tillfällig lag som kan ge de papperslösa uppehållstillstånd . I betänkandet aviseras ett lagförslag om lagliga möjligheter att komma till för att få arbetstillstånd här. Det ser vi fram emot, och vi hoppas att lagförslaget också kommer att innehålla bestämmelser som gör det möjligt att söka arbets- och uppehållstillståndet här i utan att behöva åka hem emellan, detta särskilt med tanke på att många lever gömda här, eftersom de uppenbarligen inte kan resa hem igen. Det är väldigt svårt för dem att vänta , eftersom de måste lyckas hålla sig undan gränspoliserna som ju på vissa håll i landet är väldigt metodiska och jobbar mycket aktivt för att skicka hem folk. Jag tycker inte att det borde vara tillåtet för polisen att hämta människor direkt utanför sjukhus, skolor, mödravårdscentraler etcetera och skicka i väg dem utan att de ens hinner hämta sina mediciner, sina pass eller andra personliga tillhörigheter. hinner de inte ens säga adjö. Man får alltså inte ens åka hem och hämta sina saker. Detta händer alltför ofta. Det är en oerhörd brist på respekt för de individer som avvisas. Det är inte brottslingar som vi har att göra med och som ska utvisas av någon anledning, utan det är flyktingar. Med tanke på att alla de som befinner sig här utan papper kommer att kunna söka uppehållstillstånd och arbetstillstånd i en inte alltför avlägsen framtid, föreslår vi ett moratorium för avvisningar tills den nya lagen träder i kraft. Vi tycker att det vore ett slöseri med resurser att skicka i väg människor som redan befunnit sig i vårt land , som kan språket och kulturen och som redan hunnit integrera sig i det svenska samhället. Jag yrkar därför också bifall till reservation 20. En annan grupp som har hamnat i knipa är, precis som tog upp tidigare, anhöriga. Enligt lagstiftningen har vissa anhöriga till personer boende i rätt att få uppehållstillstånd här i landet. Men huvudregeln är att man ska söka hemifrån. Det kan i och för sig vara okej, men regeln får inte tolkas så in absurdum att man aldrig använder sig av de bestämmelser i förarbetena som innebär att man faktiskt i vissa fall har rätt att söka från . Det kan till exempel handla om att det inte finns någon svensk beskickning i hemlandet eller att det inte anses skäligt att man ska åka hem om man ändå kommer att få tillståndet om man söker i . Om en person som ansöker har sökt asyl i landet verkar det som om utgår från att det handlar om ett skenäktenskap. Det verkar som om en asylsökande inte förväntas förälska sig, gifta sig, skaffa barn etcetera med någon här i landet, och det är ju konstigt. Jag ställde en fråga till migrationsministern om det här . Svaret jag fick var att det är som har bevisbördan för att det är ett skenäktenskap och inte tvärtom, att ett beslut går att överklaga och att det då är upp till domstolen att ta ställning. har jag två fall på gång som har behandlats olika av . I det ena fallet har fattat ett beslut som inte går att överklaga. Mannen i fråga måste åka till för att därifrån söka uppehållstillstånd i . Hur lätt är det för en före detta asylsökande att först bli insläppt i och sedan bli utsläppt igen? Ett annat fall var det jag tog upp i interpellationen som referensärende. Paret i fråga gjorde allt det som migrationsministern sade, men har ändå ett slutligt beslut kommit som innebär att kvinnan i fråga måste åka tillbaka till , där det inte finns någon ambassad, där hennes före detta man väntar på att få chansen att ta död på henne och där myndigheterna inte kommer att ge henne det skydd hon behöver. Dessutom vill skicka i väg henne utan pass och i stället med någon dokumentation som utfärdar. Det innebär också att hon inte helt obemärkt kan ta sig in i landet. Hennes svenske man kämpar med näbbar och klor för att hon ska få göra sin ansökan i och få uppehållstillstånd. Det finns ingen anledning till att det inte skulle gå, för lagstiftningen tillåter det. Hon har inget pass. Vad ska de göra nu? Det här är en fråga som måste få en snar lösning. Utgångspunkten ska inte vara att det handlar om skenäktenskap när två människor gifter sig eller flyttar ihop. har bevisbördan i teorin, men i praktiken är det fortfarande den enskilde som blir tvungen att leda sin kärlek i bevis. Jag yrkar därför bifall till reservation 11. har drivit kravet att handläggningstiderna ska kortas och att man ska få uppehållstillstånd automatiskt om ärendet inte har avgjorts när det gäller barn . Det har blivit mycket bättre än tidigare, men det är fortfarande alltför många som får vänta alldeles för . Därför yrkar jag också bifall till reservation 17. 40 (): Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. Jag vill börja med att uttala att den nuvarande regeringen och alliansen på många områden står för en mycket human människosyn i ett brett perspektiv. Det gäller att man har rätt att lära sig någonting när man går i skolan. Det gäller att man har rätt till trygghet på gator och torg och i hemmet, att man har rätt till ett värdigt omhändertagande när man blir gammal, att man har rätt till god vård i rätt tid och att man har rätt till asyl. Jag ska nu uppehålla mig vid målen inom migrationsområdet. Det första målet är att värna asylrätten. Det naturliga är att en människa som är på flykt på grund av ras, nationalitet eller sexuell läggning ska ha rätten att få en i . Också om det finns välgrundad fruktan för tortyr och kroppsstraff ska den möjligheten finnas. Den sista, synnerligen ömmande delen gäller hälsa alternativt koppling till . Ni kanske undrar varför jag håller på och pratar om det här. Vi vet ju detta. Vi kan rabbla det i sängen när vi vaknar mitt . Men det får aldrig bli så självklart att vi glömmer bort det. Det tål att upprepas gång på gång, inte minst i dessa tider när mörka krafter mobiliserar sig. De övriga tre målen stöder i olika grad asylrätten. Det andra målet, reglerad invandring, är till för att vi ska kunna hitta dem som mest behöver vårt skydd och att de ska få det. Naturligtvis finns också skyddsaspekten att vi som lever i ska ha viss koll på vad det är för människor som inte har så goda syften med att komma in i landet. Men det handlar inte bara om att ge asyl och skydd, utan också om att se till att människor har möjlighet att få ett bra liv i . Om de inte uppfyller kraven utan behöver lämna oss ska de få hjälp med detta. Jag går in på ett litet sidospår. Jag vill nämna vikten av att man försöker stödja många av de här människorna i deras hemländer, så att de inte ska behöva fly. Därför är det viktigt att man kopplar ihop olika politikområden och sätter fokus på det internationella samarbetet med EU och FN. En reglerad invandring ska kännetecknas av humanism, rättssäkerhet och effektiv handläggning. Det kommer ett antal översyner som tittar på detta. Reglerad invandring är till för att sortera in, inte att sortera ut. På det sättet stöder en reglerad invandring värnandet av asylrätten. Det tredje målet är arbetskraftsinvandringen. Det faktum att människor vill förverkliga sina drömmar och få ett bättre liv och deras kreativitet är det som för världen framåt. Men detta har också en annan dimension, nämligen att klyftor i världen utjämnas och minskas. Vi vet att de människor som arbetar utanför sina hemländer skickar pengar tillbaka till en sammanlagd summa som är dubbelt så stor som det nationellt samlade biståndet. Jag tror att migrationspolitiken, och även integrationen, vinner på om den av oss som bor här i landet uppfattas som tydlig, klar och transparent. Det är därför jag tycker att vi ska öppna en dörr till. Vi ska låta asyldörren vara fredad från dem som vill komma hit för att arbeta. Det är naturligtvis en fördel ur handläggningssynpunkt; det handlar om hur vi fördelar våra resurser. Det innebär en tydlighet gentemot de sökande och dem som arbetar med detta. Men det viktigaste tror jag är att det är en start på en bra integration. Människor vet varför en viss person kommit hit. Om man renodlar det på det här sättet menar jag att det också stöder asylrätten. Det fjärde målet är ökad harmonisering av asyl- och migrationspolitiken inom EU. Jag vill ändå hävda att EU i huvudsak är en human aktör. Vi behöver sådana i den globala världen. Jag tror att EU i olika frågor faktiskt gör skillnad. Den skillnaden kan minska människors behov att lämna sitt land. Vi utjämnar flyktingströmmarna för de olika medlemsländerna på ett sätt som gör att man får ett bra flöde och väl fungerande asylsystem. Jag tror också att samarbetet ökar totalkapaciteten att ta hand om asylsökande inom hela EU. På så sätt stöder även harmoniseringen asylrätten. Migrationsskrivelsen är, som åtminstone nämnde, en historiebeskrivning. Historia är grekiska och betyder att lära. Därför ska man läsa den nogsamt. Jag har haft ett händelserikt år inom området, minst sagt. Den tillfälliga lagen upphörde, till glädje för vissa och sorg för andra, som någon sade. Den gav en väldig påfrestning på systemet och . Vi har infört en ny instans- och processordning, där ledorden är två parter och muntlighet. En utvärdering är på gång, men enligt de signaler vi har fått genom de kontakter som jag tror att många av oss har haft verkar det som att trovärdigheten för asylsystemet har ökat markant. Vi införde ett nytt mål, att vi ska sträva efter att öka möjligheterna till arbetskraftsinvandring. Propositionen är under utarbetande, har vi förstått, och kommer när den är väl förankrad. Vi fortsätter samarbete och samtal med ursprungsländerna för att ge stöd där de behöver det, men också för att människor i de fall då de måste lämna vårt land kan göra det under vettiga och säkra former. Vi har fått en ny lag vad gäller ensamkommande barn, en lag som jag tycker verkar bra. Den delar på uppgifterna. Kommunerna är bra på omhändertagande, och det ansvaret har de enligt lagen. Staten sysslar med prövningen och har det ekonomiska ansvaret. Jag tror också att kommunerna ska göra detta frivilligt. Då blir det bäst för de ensamkommande barnen. Det vill jag markera väldigt tydligt. Jag vill än en gång yrka bifall till förslaget i betänkandet. 41 () replik: Låt mig inleda med att säga att mycket till uttryckssättet, till språkbruket och till retoriken är lätt att instämma i. Problemet har väl egentligen inte varit hur man beskriver den svenska politiken på det här området. Beskrivningarna har i allt väsentligt varit ganska positiva. Vi ska ha en human politik, vi ska värna asylrätten och så vidare, som det står i de migrationspolitiska målen. Problemet har varit hur verkligheten bakom dessa ord har sett ut och fortfarande ser ut. Att säga att man värnar asylrätten som människor sänds tillbaka till förtryckets , till det ockuperade , till och till alla de länder där människor faktiskt riskerar fortsatt förföljelse är att tömma orden på allt väsentligt innehåll. Den första frågan är: Är det inte dags nu för retorik och praktik att bli mer samstämmiga? Jag skulle förstås helst se att det var politiken som förändrades så att retoriken var det som gällde. Men om man nu inte är beredd att göra de politiska förändringar som vi har lämnat förslag till här eller andra som går i den riktningen i alla fall borde man i så fall inte från sida fundera över att beskriva verkligheten såsom den faktiskt ser ut? Jag vill ställa en fråga till när jag har chansen. Vad vill du göra för att de papperslösa som befinner sig här i , som verkar och lever bland oss, ska få en möjlighet till ett bättre liv och en möjlighet att stanna i ? Vilka konkreta åtgärder och förslag har du? Det var en första fråga. Jag återkommer med en till i mitt andra inlägg. Det vore bra om kammaren kunde få ett konkret svar. Det är många som undrar. Min förhoppning är att du då inte bara hänvisar till möjligheten att man eventuellt får stanna om man arbetar. Frågan gäller också dem som inte har möjlighet att arbeta. 42 () replik: De här orden, som jag säger, och som till stora delar tycker låter bra vilket beror på att de är bra måste ändå upprepas. Vi måste upprepa detta, inte minst i dessa tider när det finns andra sanningar som försöker tränga sig på. När du talar om att skicka tillbaka måste man sätta in det i ett perspektiv där vi har en lagstiftning. Vi har ett migrationsverk som tittar på och bereder ärendet och fattar ett beslut. Vi har möjligheter till överklagan och en hantering med den nya instans- och processordningen i domstol. Det är i alla fall ett stort, stort steg för att faktiskt se till att man inte skickar någon fel om jag får uttrycka mig på det sättet. Det finns många dimensioner när det gäller de papperslösa. har man sagt att en viss sak gäller för att få laglig rätt att vara i landet. För att det systemet ska vara trovärdigt måste de som inte har uppfyllt de kriterierna lämna landet, först och främst frivilligt för så står det. Men annars får de tas ut genom att man använder sig av , polisen eller något annat. Det finns en trovärdighetsfråga här. Man kan inte säga att vi har de här reglerna och de här lagarna om det finns folk som inte uppfyller kraven och ändå får stanna kvar. Regeringen försöker i vårpropositionen att göra lämnandet lättare bland annat genom ekonomiskt bistånd. Vi för också en diskussion om det här med ursprungsländerna, som jag nämnde förut. Det handlar om att underlätta för människor att komma dit där de ska vara. Vi har också utredningen som bereds inom . Hur remissrundan och propositionen blir vet jag inte . 43 () replik: Låt mig börja med att ställa en annan fråga. Den rör de personer som försöker få möjlighet att stanna i och som är sammanboende eller gifta med en person som redan bor här. Jag nämnde i mitt exempel att jag har träffat personer som har partner från , , och . De hänvisas till att återvända till sitt gamla hemland för att därifrån söka en möjlighet att komma tillbaka till och leva med den de älskar. har och alla andra här i kammaren möjlighet att med en enkel knapptryckning förändra den situationen. Varför har ni motsatt er det? Varför anser ni att man till höga kostnader och med risk för förföljelse ska fortsätta att återvända till sitt gamla hemland när det i många fall är uppenbart att de här personerna kommer att få stanna? Jag går över till situationen för de papperslösa. Vi har en rättssäker ordning. Vi kan tänka oss att man hade fattat beslut i alla de ärenden som vi här hänvisar till i den ordningen och att de hade avgjorts i den nuvarande instans- och processordningen med migrationsverk och sedan möjlighet till överklagande till domstolar därefter i överdomstolen. Då hade jag möjligen begripit argumentation. Då hade man kunnat hänvisa till att de här personerna har fått sina ärenden prövade. Men det är inte det som vi talar om här. Vi talar om de personer som har fått sina ärenden prövade enligt den gamla ordningen. Både enligt parti, mitt parti och alla andra partier här i kammaren var det en rättsosäker ordning. Det är där de här personerna har fått sina ärenden prövade. En del av dem har fått det i en andra omgång enligt en tillfällig lag, men bara hos icke hos domstolar. Jag tycker att måste svara med någonting utöver att bara säga att om man har fått sin sak prövad och det har befunnits att man inte ska vara här så ska man åka hem. Vill man inte åka hem så skickar vi polisen på folk. 44 () replik: Jag ska kort kommentera det här med anhöriga. Vi för här en diskussion utifrån ett lagstiftandeperspektiv. Grundregeln är att man ska söka från hemlandet eller i alla fall utanför och ha detta klart innan man kommer till gränsen. Det finns undantag, och jag kan inte kommentera enskilda fall, även om det kan låta cyniskt. Utifrån lagstiftningsperspektivet finns ändå möjligheten till undantag. 45 () replik: Precis som sade finns det en historik i skrivelsen. Den beskriver en förd politik. Men den beskriver också lite grann . Det berör jag i två av de reservationer som vi har från socialdemokratisk sida. I dem behandlas egentligen arbetsmarknadsfrågorna kopplade till skrivelsen. Den ena reservationen handlar om risken i att graden av arbetsförhet skulle få överordnad betydelse i förhållande till skyddsskälen. Anledningen till att jag säger detta är att samband med , det vill säga frågan om arbetskraftsinvandring, lyfts ibland fram att man skulle kunna byta spår. Vi har möjlighet att få undantag för att kunna få arbeta i . Om man då arbetar och inte skulle få uppehållstillstånd så skulle graden av arbetsförhet vara avgörande för om man ska få stanna eller inte. Det skulle vara klargörande att få ett ställningstagande från på just det här området. Jag vet ju att det bereds, men jag har hört uttalanden från sida när det gäller just spårbytet. Den andra reservationen handlar om den situation som vi är fullt medvetna om finns ute i landet. Det finns på arbetsmarknaden ett antal oseriösa arbetsgivare som vill utnyttja situationen och den utsatthet som många befinner sig i. Det handlar om att inte våga ta ställning i fackliga frågor, inte våga ha kontakter med fackliga organisationer och att inte våga driva de berättigade krav som man har på arbetsmarknaden beroende på den utsatthet man har i vissa situationer. Det kan gälla det som beskrev här om att vara papperslös. Det kan också handla om dem som har ett undantag och får arbeta på arbetsmarknaden. De får möta arbetsgivaren i stället för att ställa berättigade krav och härigenom komma i bättre dager för ett eventuellt uppehållstillstånd på grund av andra skäl, det vill säga graden av arbetsförhet. 46 () replik: Jag börjar med arbetskraftsinvandringen och den fråga som tar upp om risken för att man blandar ihop det hela. Det är precis därför vi tycker att det är viktigt med två dörrar. Det handlar om tydligheten. Jag tycker också att det är viktigt att skyddsskäl och asylskäl enbart är grundade på det som lagen säger. Oseriösa arbetsgivare ska naturligtvis bekämpas. Vi har lagstiftning för detta. Det finns skattelagstiftning och andra lagstiftningar. Jag tror att det snarare handlar om att de ska användas mer frekvent. Jag tror inte att vi behöver några speciella nya lagar om detta, inte vad jag kan se i alla fall. 47 () replik: pratar om tydlighet, och det är precis det jag efterlyser när det gäller att dra upp skiljelinjerna mellan arbetskraftsinvandring och asylrätten.