prot · GU0955 · 2007-01-26 00:00:00 — Jag har också hört förfärliga siffror, bland annat när jag var på en . Vi hade upp ett specialfall om säkerhet och aidsproblematiken och ägnade åt . Man diskuterade vad aidsspridningen har haft för betydelse i samband med kriget och dess konsekvenser men också uppgiften att av de kvinnor som har överlevt lär uppemot 800 000 ha varit utsatta för våldtäkter, kvinnor som lever vidare. Hur kan vi verka för fred och försoning? Det är många komponenter i detta, vi hinner inte gå in på allting . Men det jag tror är viktigt och det är därför jag har på mig märket Ögat som Lottorna och Unifem tagit fram i syfte att lyfta fram frågan om systematiska våldtäkter är att visa att vi ser vad som sker och att vi försöker förstå men också motverka det. Jag tror att det är oerhört viktigt att säga att landet självt måste förstå och ta ansvar och hävda internationell rätt och lag men också dokumentera övergreppen och se till att förövare ställs till svars. Därför måste vi utbilda våra soldater och människor som arbetar med utvecklingsstödet för att iaktta detta och inte bara bilda opinion utan också se till att kvinnors rättigheter blir en integrerad del i alla de aktiviteter vi företar oss inom utvecklingssamarbetet, i militära operationer och i EU:s civila och i krishanteringssituationer. Vi har tagit initiativ till att det inom FN-systemet, inom dess militära del som utbildar och förser alla de FN-soldater som ska ut, ska finnas en högt placerad jämställdhetsrådgivare. Det är ett initiativ som har tagits , inte minst genom det intresse som har visat frågan. Det är ett sätt att visa att detta måste vara med när vi utbildar de soldater som sänds ut. har de tyvärr också varit förövare. Det handlar också om att få kunskap och kunna dokumentera detta för att någon ska kunna ställas till svars och för att försoning också ska kunna äga rum. Det finns väldigt mycket mer kvar att göra i det här arbetet. Jag är glad över att har visat engagemang för detta . Jag vill också passa på att nämna att vi har en nationell handlingsplan kring resolution som handlar om detta. Jag hoppas kunna få återkomma inte bara till kvinnors roll som offer utan också till hur jag anser att vi ska arbeta för att stärka kvinnor för att bryta dessa förfärliga beteenden som vi nu ser i en del konfliktsituationer. 53 (): Jag tackar ministern för det svaret och för det engagemang som ministern visar för frågan. Det bådar gott för framtiden. I mitt första inlägg fokuserade jag lite mer på hur vi ska förhindra våldet. Där tror jag att det finns mer att göra för att få upp det på agendan ännu mer. Jag skulle också vilja lyfta upp nästa del som handlar om vård och behandling. Den vård som krävs är nämligen ganska omfattande. För det första är det så många offer vi talar om. De behöver ofta hjälp med komplicerade operationer efter de här våldtäkterna, eftersom de är så våldsamma. Frågan är: Finns det tillräckligt med sjukvård för alla dessa kvinnor, om nu var tredje kvinna i har varit utsatt för våldtäkt? Tror vi att det finns tillräckligt med resurser? Sedan behövs det också, som ministern sade, ett psykologiskt och psykosocialt stöd till kvinnorna, eftersom det också självfallet är en stor andel som får psykiska men. Jag vet inte om de 100 miljoner som ministern nämner i interpellationssvaret går till just vård och behandling av våldtäktsoffer. Jag kan inte riktigt utläsa det. Finns det tillräckligt många sjukhus och behandlingscenter för de här kvinnorna? När de här kvinnorna sedan har fått vård och behandling ska de återvända hem. Då börjar ytterligare en svår process för många kvinnor eftersom det är, som vi har varit inne på, så behäftat med skuld och skam. Utfrysningen från lokalsamhället av de här kvinnorna är omfattande. Då krävs det ett mänskligt stöd för att de ska kunna klara av det här återvändandet. Den utbredda synen att de här kvinnorna ska förskjutas finns ju. Där tror jag att ideella organisationer än mer än kan finnas med i stödprocessen. Jag vet att kyrkans olika hjälporganisationer gör en stor insats. Jag tror att kyrkliga organisationer och andra hjälporganisationer kanske skulle kunna få ett ännu större stöd än . En viktig fråga som jag också vill lyfta upp är detta hur kvinnor ska försörja sig, eftersom de inte vågar gå ut på fälten för att hämta mat. Den ingår också i min frågeställning. Det här gör att kvinnorna blir fattigare och att deras barn drabbas. Det gör att kvinnorna blir än mer utsatta för framtiden. Jag har också en fråga som berör ministerns svar om den här rådgivaren till EU-styrkans militära ledning i genderfrågor. Jag tänker mig att det skulle handla om att utbilda och ge kompetens i frågor som har att göra med hur man inom FN-styrkan ska kunna stärka kvinnors ställning i och hur man ser till att de får kunskap i att se strukturella och ojämställda system inom samhället som gör det möjligt att var tredje kvinna i riskerar att bli våldtagen. Där menar jag att FN-styrkan måste få förståelse för de mekanismer som gör att många av dem till exempel själva utnyttjar sexuella tjänster hos kvinnor i . Det här ger helt fel signaler till militär personal inom landet att synen på kvinnan är att hon är en rättighet, någonting man kan ta för sig av. Jag skulle vilja att den här rådgivaren verkligen utbildade styrkorna i de här frågorna och markerade att det inte är acceptabelt att kvinnors kroppar utnyttjas på det sättet och naturligtvis inte heller för sexuellt våld. Min fråga handlar om huruvida ministern tror att de här 100 miljonerna räcker och om den här utbildaren, rådgivaren, även ska utbilda FN-styrkorna. 54 (): Jag tackar för att hon har ställt den här interpellationen. När statsrådet vidgade perspektivet en smula från att bara handla om fann jag anledning att också begära ordet. Jag hade möjlighet att på Backåkra nere i lyssna till FN:s generalsekreterare särskilda utredare eller granskare i den här frågan, nämligen . Tillsammans med en känd kvinnlig politiker från har hon gjort en stor utredning om just de här frågorna. Det var en specialgranskning av ett antal konflikter i världen, hur kvinnor har misshandlats och hur detta har skett systematiskt. Det var på ett annat sätt, i förstorad skala, en ännu mer skrämmande upplevelse. Den fråga som jag tycker reser sig här är att man inte bara kan göra de enskilda soldaterna och människorna ansvariga för de enorma övergrepp som sker systematiskt. Vi har sett det i och så vidare. Vi måste också, som var inne på, lyfta upp ansvaret för att det här förekommer till statsledningarna och till de ansvariga politikerna. Jag tror att det var och hennes medarbetares huvudlinje att om inte det internationella samfundet gör frågan om de systematiska våldtäkterna i krig till en fråga också för de ansvariga politikerna om de stillatigande åser detta blir det ett vapen i själva krigföringen. Jag menar, och jag tror att det kan vara oberoende av kön, att det är viktigt att göra de politiker i olika statsledningar som stillatigande åser detta ansvariga för att deras soldater använder våldtäkten som ett inslag i att kuva en annan nation, ett annat folk eller en annan stam som det ibland är fråga om. Detta är inte något nytt i världen. Vi vet att det förekom inte minst under slutskedet av , och kanske tidigare också. Det har kommit ut en bok som heter hämnd. Den visar den otroliga brutalitet på det här området som ryska soldater visade i gentemot tyska kvinnor i slutet av . Det är en alldeles utmärkt bok. Jag skulle vilja fråga statsrådet hur skulle kunna följa upp och den liberianska kvinnosakskämpens studier på det här området så att det blir en internationell fråga där ansvaret för de systematiska våldtäkterna i krig också läggs på de ansvariga politikerna. 55 Statsrådet (): Låt mig återkomma till detta att hade med en jämställdhetsrådgivare i EU-insatsen i nu senast. Det var en kvinna som var placerad i . Det har haft väldigt bra effekt. Det visar att menar allvar och att vi också vill påverka detta inte bara i ord utan också i handling genom att ställa den här typen av kompetens till styrkans förfogande. Vad jag har förstått har det gjort så god nytta att chefen för den svenska insatsledningen nu har knutit den här kvinnan direkt till sig. Det här behövs också för de fortsatta svenska framgångarna på det här området. När det gäller den FN-jämställdhetsrådgivare som vi vill ha placerad i handlar det väldigt mycket om de FN-soldater som sänds ut. Behoven är ju enorma. Jag tror att DPKO planerar att snart skicka ut uppemot 140 000 soldater till olika krishärdar runtomkring. Många av dem kommer från utvecklingsländerna. Det handlar om att utbilda de soldaterna i hur man beter sig och hur man lever i FN:s anda, och inte minst enligt resolution . Det handlar också om att iaktta speciellt kvinnors och barns skyddsbehov i konflikter. Det är oftast kvinnor och barn som drabbas värst. Men detta behövs också för att man ska kunna dokumentera de övergrepp som sker. Jag tror att det är väldigt viktigt, när man sedan går in i en post-konflikt-situation, för att komma åt kring de kvinnor som har drabbats och för att kunna ställa ansvariga till rätta, att man också har ett rättssystem som fungerar. Därför är jag glad att har sjösatt ett program som heter Gender . Vi har gjort det tillsammans med . Där tittar vi bland annat nu på situationen i för att diskutera kvinnors rättigheter, utkräva ansvar och få möjlighet att döma de skyldiga. Det måste ju vara så att det är på så sätt vi lyfter upp hela den här frågan: genom att visa att det här inte är acceptabelt och att vi är oroade för en utveckling där våldtäkter har blivit ett systematiskt sätt att föra krig. Konsekvenserna av detta är alltså fruktansvärda för dessa kvinnor och deras barn med tanke på vilken vardag de sedan lämnas i. Därför handlar det också väldigt mycket om utvecklingssamarbete att vi kan ha ett utvecklingssamarbete som riktas specifikt till dessa kvinnor för att de ska kunna komma tillbaka genom att kunna försörja sig själva och, trots de hemskheter de har överlevt, kunna leva ett någotsånär värdigt liv. Där är det en styrka i , tycker jag, att vi har en hög medvetenhet om de här frågorna och att vi vill framhålla kvinnors och barns ställning. Vi har många kyrkor men också , Unifem, Kvinna till Kvinna, många ideella organisationer som jobbar med de här frågorna utifrån två perspektiv, skulle jag vilja säga: medvetandegörandet och informationsbildandet, men också att de erbjuder direkt stöd. Det är därför som vi kanaliserar en hel del av vårt utvecklingssamarbete genom dessa organisationer. Räcker då resurserna? Finns det tillräckligt många sjukhus, och ser vi att det behövs fysisk men också mental rehabilitering? Där tror jag att det finns stora brister. Jag kommer att resa till ett annat område, och , där det har förekommit extremt mycket systematiska våldtäkter, i syfte att göra många fältbesök och att diskutera tillsammans med experter från WHO hur pass stora behoven är för att vi ska kunna bygga ut sjukvårdskapaciteten men också göra detta utifrån de mentala perspektiven. Jag vet inte om de här pengarna räcker, kan jag svara interpellanten, men jag lovar att jag ska försöka se till att vi har rätt balans i det svenska utvecklingssamarbetet och den budget som har beviljat för att vi ska kunna ta vår del av ansvaret för fred, säkerhet och försoning i världen. 56 (): Jag tackar för det svaret. Det är bra att man jobbar vidare med Gender och även , som ju, som ministern säger, också är ett område där systematiska våldtäkter länge har rapporterats men inte har stävjats. På något sätt är det så som tidigare talare sade: Det här måste lyftas upp väldigt högt på de olika agendorna där man diskuterar kring de här krigs- och konfliktområdena. Vi vet ju att våldtäkter är ett sätt och terrorism är ett annat. Vi rår inte på det. Den krigföring som sker sker inte på traditionellt sätt, och därför måste vi också titta på hur vi ska jobba med fredsarbetet framöver. Jag noterar också att i tidningen gör en viktig markering. Den handlar om att man inte blandar ihop försvarsinsatser med biståndsinsatser. Om vi ser till det vi debatterar blir det väldigt tydligt att vi behöver de fredsbevarande insatserna, men vi behöver också insatser och kraftiga resurser till bistånd som till exempel vård och behandling för dem som har varit utsatta för systematiska våldtäkter i olika områden. Jag vill alltså tacka för det förtydligandet och hoppas att ministern driver den linjen inom regeringen. Jag vill också tacka för det engagemang som ministern har visat för frågan. Jag ser fram emot alla de åtgärder som ministern har aviserat och att få se hur vi kan jobba vidare gemensamt för att de här kvinnorna kanske framöver ska börja se ett slut på de här vidriga övergreppen och känna en trygghet . Ser man en FN-soldat ska det betyda att det nu är trygghet som gäller. Soldaterna ska kunna markera detta, och deras syn på kvinnan ska vara att inga övergrepp eller utnyttjande av kvinnor på något sätt får ske i de länder där konflikterna råder. 57 Statsrådet (): Jag vill tacka och även för att vi fick en möjlighet att diskutera vad som redan sker men också känna efter att det nog finns mycket kvar att göra ute i världen för de här frågeställningarna, som ju delvis är nya och som vi också måste leva med, inte minst utifrån mitt perspektiv som ansvarig för internationellt utvecklingssamarbete. Det här är centrala frågeställningar för att man ska kunna få gå från konfliktsituationer till väl fungerande samhällen. Kvinnornas situation måste stå i centrum, tycker jag, när vi nu bland annat diskuterar den här tragiska frågan. Men det gäller också, som jag sade att jag skulle återkomma till, att kvinnor inte bara är offer. Kan vi också stärka kvinnor och säga att vi står på deras sida kan de bli detta verktyg som gör att utvecklingen tar fart. Det är kvinnor som tar ansvaret för barnen, för framtiden och för skolgången. Därför hoppas jag att vi genom att visa solidaritet i dessa extremt utsatta situationer också kan bygga vidare i utvecklingssamarbetet. Därför blir rehabilitering av dessa kvinnor så viktig. Därför är frågan om tillgång till god vård central, men centralt är också att vi initialt kan stävja dessa övergrepp, delvis genom självklarheten att FN ska stå för säkerhet och inte för övergrepp. Det har ju tyvärr skett en del. Därför är det så viktigt med utbildning och kunskap om detta i , men också att vi har tillräckligt mycket soldater som kan stävja övergreppen och hindra våldet. Därför brukar jag säga att säkerhet och utveckling går hand i hand. Min roll är inte att ge upp medel i biståndsbudgeten för att vi ska ha mer militära insatser, utan det är att se till att vårt utvecklingsbistånd går till att säkerhet och utveckling ska gå hand i hand och samverka. Vi måste se de här sambanden. Vi kan inte bara tro att en militär insats räcker, utan det handlar om så mycket kring detta med till exempel eftervård. Framför allt: När vi gör en militär insats är det det yttersta beviset på att våra förebyggande åtgärder har misslyckats. Därför är det jättespännande att få ha det här ansvarsområdet, men det innebär också att man träffar de allra mest utsatta människorna. Därför hoppas jag få en fortsatt bra diskussion med om dessa frågor, som jag tror har varit för lite synliggjorda, kanske just för att de är så fruktansvärda att vi inte ens vill tänka på dem. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Anmälan om interpellationer Anmäldes att följande interpellationer framställts 2006/07:255 Risk för den personliga integriteten av () till justitieminister () 2006/07:256 Utvecklingsenhet Tropik inom Försvarsmakten av () till försvarsminister () 2006/07:257 Minskat engagemang mot utanförskap av () till arbetsmarknadsminister () 2006/07:258 Gränshinder i av () till statsrådet () 2006/07:259 Stödet till ny-, om- eller tillbyggnad av icke-statliga kulturlokaler av () till kulturminister () 2006/07:260 Anhöriginvandring för redan boende i av () till statsrådet () 2006/07:261 Exploatering i världsarvsområdet av () till näringsminister () 2006/07:262 Utvärdering av sexualbrottslagstiftningen av () till justitieminister () 2006/07:263 Överskottsmålet av () till finansminister () 2006/07:264 Kvinnors möjlighet till a-kassa av () till integrations- och jämställdhetsminister () 2006/07:265 Den svenska expertskatten av () till finansminister () Interpellationerna redovisas i bilaga som fogats till snabbprotokoll . 12 § Anmälan om frågor för skriftliga svar Anmäldes att följande frågor för skriftliga svar framställts 2006/07:545 Mångkultur av () till kulturminister () 2006/07:546 Lokal verksamhet för av () till kulturminister () 2006/07:547 Forskning för framtiden av () till utbildningsminister () 2006/07:548 Hörapparat på lika villkor av () till socialminister () 2006/07:549 Värdig äldreomsorg av () till socialminister () 2006/07:550 Ensamkommande barn av () till statsrådet () 2006/07:551 Hoten mot yttrandefriheten i av () till statsrådet () Frågorna redovisas i bilaga som fogats till snabbprotokoll . 13 § Kammaren åtskildes . Förhandlingarna leddes av förste vice talmannen från sammanträdets början till och med 8 § anf. 39 (delvis) och av andre vice talmannen därefter till sammanträdets slut.