prot · GV0913 · 2007-10-19 00:00:00 — En sådan är vare sig kompromissbar eller förhandlingsbar. Vi ser också att det finns attityder ute i samhället som vi måste bearbeta. Det måste till mer kunskap i utbildningsväsendet och inom rättsväsendet ja, på alla olika plan. Det finns insändare om man tittar i tidningarna som faktiskt gör mig något mörkrädd. Där säger man att med de domar som har fallit vågar man väl inte ha sex med en kvinna längre, för då kommer man att bli anmäld och fälld för våldtäkt. Men statistiken talar sitt tydliga språk: av de anmälda våldtäkterna leder till en fällande dom. Detta visar att vi som lagstiftare också har ett oerhört stort opinionsarbete att göra. har också som gått faktiskt ändrat åsikt när det gäller begreppet samtycke. Vi var oroliga när lagstiftningen antogs att fokus skulle hamna på kvinnan, och att vi snarare skulle göra brottsoffret mer utsatt än . Men när man har kunnat följa utvecklingen av hur rättegångar är oavsett om det finns regler och om man behöver förändra detta ser vi att det faktiskt är dags att utreda frågan om samtycke. Det borde ju i rimlighetens namn vara så att kvinnans rätt till sin egen kropp, som vi alla är överens om, givetvis borde leda till en lagstiftning där kvinnan ska säga ja till att någon får tillgång till hennes egen kropp. är det faktiskt så att om man inte har sagt nej, sagt nej på ett tydligt sätt och om den som har kränkt en och utnyttjat en inte ens har förstått att man hade sagt nej är det ett slags allmän tillgång till kvinnors kroppar. Rätten till kvinnans kropp ska alltid ligga hos kvinnan. Därför är det faktiskt dags att utreda frågan om samtycke. Det kommer inte, tror jag, att leda till fler fällande domar. Jag tror inte att fler våldtäktsmän kommer att dömas, men jag tror att det har en normativ verkan, och jag tror att det på lång sikt är en tydlig signal från lagstiftarna att kvinnors kroppar är kvinnors egna kroppar och att det är de som har beslutanderätten över den. I detta anförande instämde (). 23 i (fp) replik: Jag tycker att det var insiktsfullt av att till skillnad från som inte ville vidgå det erkänna att det fanns brister i lagstiftningen 2005 och att håller med vad gäller begreppet hjälplöst tillstånd. Jag vill dock ändå ta upp detta med samtyckesfrågan. Varför driver ni nu med sådan kraft samtyckesfrågan när du själv säger i ditt anförande att det inte kommer att leda till att fler döms? Det kommer bara att ha en normativ verkan. Jag tycker att det är viktigt att vi stiftar lagar som har någon betydelse för människor och som har en verkan för kvinnor så att de kan känna en ökad trygghet. Då är begreppet hjälplöst tillstånd en sådan förändring som behövs. Däremot kommer samtyckesreglering att leda till ökat fokus på kvinnan. Hur var hon klädd, hur betedde hon sig och vilka signaler skickade hon ut för att ge sitt samtycke? Min fråga är: Är det verkligen tillåtet att ha sex med en kvinna utan hennes samtycke? Det vill ju ni ge sken av. 24 () replik: Nej, precis som jag sade i mitt anförande tror jag inte att samtyckesfrågan kommer att ge fler fällande domar i rättssalen, men jag tycker att det är viktigt att poängtera att man inte ska skapa förväntningar om någonting som faktiskt inte kommer att förändra. Det kommer fortfarande att vara en bevisfråga när det gäller samtycke. Men jag tror heller inte att vi ska underskatta den normativa verkan av lagstiftningen. Det är en av de effekter lagstiftning har. Den normativa verkan ger signalen att det är kvinnor som har den fullständiga rätten till sin egen kropp och att det är ett ja som ska gälla och inte frågan om jag sagt nej tillräckligt hårt. Det vore fullständigt absurt att tänka sig den lagstiftningsproblematiken när det gäller stöld. Sade jag tydligt nej att personen inte fick ta pengar ur min plånbok? Är det detta som ska prövas, eller är inte det fullständigt naturliga att pröva om jag sade ja till att någon fick ta pengar? Där har vi en helt annan syn. 25 i (fp) replik: Jag tycker ändå att det är märkligt att man vill ha en lagstiftning som inte kommer att ge kvinnor något ökat skydd i praktiken. Samtyckesregleringen kommer ju i stället bara att öka fokus på kvinnan. Som säger kommer ord fortfarande att stå mot ord, och det blir en jättesvår bevisfråga. Domstolarna kommer då med en samtyckesreglering att behöva utveckla en praxis för hur man ger samtycke. I de flesta sexuella relationer skriver man inte under ett papper på att man har samtyckt. Det är inte ens så att man talar med varandra, utan i sexuella relationer ger man sitt samtycke via signaler, och det ska nu domstolen om får som hon vill behöva utveckla en praxis för. 26 () replik: är det precis det domstolar gör. Man utvärderar signaler. Hur sade du nej? Sade du nej tillräckligt tydligt? Förstod den du sade nej till att du faktiskt sade nej? Precis den problematiken finns . Men signalen om att det inte är om kvinnan sade nej som ska vara det vägledande utan om hon sade ja och den verkan detta kommer att ha , nämligen kvinnors rätt till sin egen kropp, är det som lagstiftningen också ska stå bakom. 27 () replik: Stor heder till och för att de nu medger att det var ett misstag 2005! Om jag minns rätt var det dock faktiskt så att två vänsterpartister röstade för reservation om en utvidgning av begreppet hjälplöst tillstånd. Det fanns alltså vänsterpartister som redan då hade insett problemet. Sedan vill jag bara ge en liten kommentar till att man inte hann med att få med allt i lagstiftningen 2005. Då ska vi minnas att det tog från att tillsattes till att vi hade en ny lagstiftning på plats. betänkande låg i departementet . Det gick alltså inte våldsamt snabbt att få fram en ny sexualbrottslagstiftning. Hade man från justitieministerns och departementets sida haft lite mer fart hade vi nog kunnat ha en bättre lagstiftning på plats . 28 () replik: Ja, det tog , men man ska också se att detta var en utredning där man faktiskt var eniga om hur sexualbrottslagstiftningen skulle se ut. Det var inte så klockrent även om jag nu erkänner att vi hade fel hur hjälplöst tillstånd skulle komma att tolkas i domstolen. Det fanns farhågor om detta, och därför hade vi den diskussionen i . Det är en av anledningarna till att vi hade vänsterpartister som valde att stödja reservation i det läget. Vi såg ändå att helheten i lagstiftningen, vikten av att vi fattade beslut om den, faktiskt var det som blev prioriterat men också frågan om att vi skulle utvärdera och ha den uppföljningen. Jag tror att man vore oklok om man som politiker aldrig skulle säga: Vi hade fel, och måste vi göra någonting annat. 29 () replik: I princip är jag och överens. Vi behöver inte stå och framställa det som att vi är motståndare i den här frågan. Diskussionen kring sexualbrotten har förändrats. Från att sexualbrottskommittén tillsattes till har diskussionen utvecklats. Det är inte så konstigt att vi som politiker också tar intryck och kommer till nya ståndpunkter. Jag ser fram emot ett fortsatt arbete så brett som möjligt över de politiska gränserna. 30 () replik: Detta är ett sådant område där jag är övertygad om precis som inledde med att alla i denna kammare oavsett vilket parti man tillhör har den allra högsta ambitionen att skapa det allra bästa skyddet för våra barn, våra kvinnor och de som blir utsatta för brott. Sedan kanske vi ibland kommer fram till olika slutsatser om hur det ska göras, men ambitionen och viljan är jag övertygad om är exakt likadan hos alla partier. 31 () replik: Jag är också övertygad, precis som och tidigare , om att viljan är densamma hos oss alla. Vi vill åstadkomma det bästa. Något som är viktigt att komma ihåg i det här sammanhanget är inte bara att skyldiga döms. I en rättsstat är det faktiskt ännu viktigare att oskyldiga inte blir dömda. I den typ av mål som vi diskuterar här är bevisproblematiken någonting som alltid finns närvarande. Den kan vi inte komma ifrån hur vi än försöker vrida och vända på några små enskilda bestämmelser. Just det här med samtycke är ju faktiskt inte någon lösning på något problem egentligen. Man kan diskutera att det har olika typer av signalvärden och normativ verkan, men svårigheten är också att det har ett samband med den reglering som finns i . Vi har en ansvarsfrihetsgrund som heter samtycke, och enligt den ansvarsfrihetsgrunden är det tillräckligt med tyst samtycke. En eventuell samtyckesreglering skulle se likadan ut i någon mån, och det blir i varje fall med en sådan reglering inte bättre för kvinnor i en rättssal. 32 () replik: Som jag sade tidigare: Jag tror, som sade, att bevisfrågan kommer att vara exakt likadan i domstolarna och prövningen. Men jag tror att den normativa verkan också har en betydelse. Vi ska ju inte bara ha lagstiftning för att se till att döma dem som har begått brott. Lagstiftningen har ju också den normativa verkan att vi vill förebygga brott. Vi vill ju egentligen inte att våldtäkter ska ske. Där tror jag att den normativa verkan ett samtyckeskrav kan ha faktiskt är förebyggande. Det kommer att ta tid, men får vi till ett samhälle där det är fullständigt självklart att kvinnan har den fullständiga rätten till sin egen kropp tror jag också att det kommer att kunna förebygga att män och unga pojkar anser att man kan utnyttja kvinnors kroppar. 33 () replik: berörde också frågan om den eventuella normativa verkan ett samtyckeskrav skulle ha, och man fann att det inte skulle ha någon större normativ verkan. Utifrån vad säger kan man också säga att om det inte har någon praktisk betydelse i rättsprocessen kan man också på den grunden ifrågasätta den normativa verkan. Nej, jag tror att det här handlar om attitydfrågor i bredare mening i samhället, och det är den vägen vi i första hand ska gå. 34 () replik: Jag är övertygad om att det behövs ett brett arbete på alla områden och att det egentligen i grunden är viktigare än lagstiftningen. Men jag tror ändå att det är en undervärdering av vilken normativ verkan detta skulle ha. Jag tycker att vi som lagstiftare också har en viktig roll att ge en tydlig signal till alla kvinnor och unga flickor att rätten till kroppen är deras egen och ingen annans. 35 i (m) replik: Jag vill tacka för ett insiktsfullt anförande om att lagstiftningen inte riktigt räcker till. Jag kan nog instämma i att den kanske inte var tillräcklig. sade att av anmälda våldtäkter leder till fällande dom. Det är skrämmande siffror fruktansvärda siffror. Det är också fruktansvärda siffror att endast av anmälda våldtäkter leder till åtal. Det är ett svek mot varje person som har utsatts för detta allvarliga övergrepp att det inte ens leder till åtal. Jag vill fråga om hon anser att det behövs fler åtgärder än en eventuellt ändrad lagstiftning för att komma till rätta med de här allvarliga och anmärkningsvärda siffrorna som är alldeles urusla, speciellt när det gäller hur många som leder till åtal. 36 () replik: Vi har förslag på ett stort antal åtgärder. Det handlar bland annat om utbildningsfrågor. Vi ser att kvaliteten på förundersökningarna skiftar väldigt mycket i landet. Vi ser att de åtgärder som polisen vidtar vid allra första tillfället är oerhört skiftande. Vi vet att man på de ställen där man jobbar aktivt mellan polis, åklagare och familjebrottsenheter får en helt annan procentandel av fallen som går till åtal och att man även får mer fällande domar. Det finns alltså en mängd åtgärder som behöver vidtas för att vi också ska få en bättre utredning. Det handlar om utbildning, kunskap och att vi ser till att det rättstekniska fortsätter att utvecklas. Men vi får heller inte glömma att våldtäkt är ett av de brott där kvinnor i ren chock förstör all möjlighet till bevisning, och det är en stor problematik som vi behöver diskutera mer. 37 i (m) replik: Det är bra och viktigt att vi diskuterar de här frågorna i ett vidare sammanhang än bara lagstiftningen. säger riksåklagaren i att lagstiftningsförändringar inte är det enda verktyget att komma till rätta med detta. Han säger tvärtom att bevisproblematiken skulle vara densamma även med ny lagstiftning. Han säger också att man i huvudsak har den lagstiftning och de verktyg man behöver för att kunna utreda åtal och anmälda våldtäkter. Man behöver andra satsningar i stället. Därför vill jag påpeka att det inte hände så mycket under den förra mandatperioden mer än ändrad lagstiftning. Det är ett svek när man glömmer övriga satsningar. 38 () replik: Det skedde oerhört stora satsningar under förra mandatperioden, inte bara när det gäller resurser. Det handlade också om utbildning, om prioriteringar och om förbättrade verktyg och åtgärder. Men vi kan konstatera att det inte har räckt. Det arbetet fortsätter pågå. Det vet jag att den nuvarande majoriteten kommer att se till också. Men jag tror aldrig att vi kommer att bli nöjda. 39 (): Mäns våld mot kvinnor och våldtäkter i synnerhet, som talats om tidigare, är en viktig fråga inte bara för utan för alla partier som är representerade här . Och ändå har vi , 2007, i vad som betraktas som världens mest jämställda land, en våldtäktslagstiftning som inte skyddar alla kvinnor som blir våldtagna. Vi har en lagstiftning som inte omfattar alla påtvingade sexualhandlingar, en lagstiftning som inte förmår att skydda de kvinnor som inte gör motstånd av rädsla eller för att de hamnat i ett chocktillstånd. Vi har med andra ord ingen lagstiftning som tydligt markerar varje människas rätt till sin egen kropp och integritet. Vår lag uppfyller inte krav om de mänskliga rättigheterna att lagföra varje non consensual sexualakt. Är inte detta anmärkningsvärt? Jag vill påminna ledamöter och alla lyssnare om att de jämställdhetspolitiska målen bland annat säger att mäns våld mot kvinnor ska upphöra, det vill säga att kvinnor och män, flickor och pojkar, ska ha samma rätt och möjlighet till kroppslig integritet. Detta antogs av så sent som . Ska dessa ord ha någon form av dignitet bör vi politiker och lagstiftare sluta huka för behovet av en modernisering av lagen som skulle öka kvinnors rättssäkerhet. har utvärderat våldtäktsparagrafen efter att den reviderades 2005. Vi har sett på tillämpningen av den som varit avsikten i propositionen om sexualbrottet. Och vi har, tråkigt nog, kunnat konstatera att förändringen vi var med och gjorde inte räcker till. Vi behöver ta steget ut och renodla lagen. Våldtäktslagen är konstruerad för att hantera en överfallssituation detta trots att vi vet att sju av tio våldtäkter begås av en man som är känd av kvinnan. Det innebär också att man underförstått ser fysiskt våld som en självklar del av brottet. Denna lucka i lagens bedömning måste stängas. Vi måste ge alla individer i samhället den absoluta rätten över deras egna kroppar och sexuella integritet. Under den senaste tidens debatter har vi fått höra vilka hinder och svårigheter det finns för en lagändring av detta slag. Det har sagts att rättssäkerheten skulle försvagas genom att bevisbördan skulle öka på mannen och därmed skifta från kvinnan till mannen. Det menar vi är en felaktig slutsats. Det är ju åklagaren som har bevisbördan och inte försvaret. Den viktiga skillnaden blir att samtyckeskravet i lagstiftningen uppmanar rätten att säkerställa hur mannen försäkrade sig om att kvinnan var med på samlaget. Vidare hävdar man att kvinnan med en lag som kräver samtycke skulle utsättas för fler kränkande frågor. Här kan ju rättens ordförande protestera mot sådana irrelevanta frågor. Men visst, bevisningen i våldtäktsfall är svår, och den kommer också i fortsättningen att vara svår även om vi ändrar lagstiftningen. Enligt vår bedömning blir det ändå ett rättsligt mer jämställt förhållande med en samtyckeslagstiftning. Frågan handlar om lagstiftningens ansvar att agera normgivare i samhället. En ändring krävs för att skicka signalen till samhället, och till rättsväsendet, att sex är något som sker genom samtycke och att allt annat ses som en kränkning av den enskildes kroppsliga integritet. Det vilar ett ansvar på båda parter i sexualakten att inte utnyttja eller kränka utan i stället försäkra sig om att samtycke föreligger. Med en ny lag kommer fler våldtäkter att nå fram till domstolarna för ett avgörande. Justitieminister har flaggat för en ny utredning, och det är vi mycket glada över. Frågan är hur länge vi ska vänta för att få se en ny lag, och därför undrar jag hur ministern planerar att gå vidare med denna fråga. Har regeringen tänkt sig något annat än att tillsätta en utredning? Slutligen: En förändrad lagstiftning behöver naturligtvis också kompletteras med ökat stöd till misshandlade och våldtagna kvinnor för att dokumentera och följa upp anmälningarna. Erfarenheterna från olika landsting visar att polisens samarbete med mottagningarna för våldtagna och rättsmedicin lett till att fler kvinnor kunnat få rättslig upprättelse efter våldtäkt. 40 i (fp) replik: Samtyckeskravet, som förs fram av , kommer inte att skydda fler kvinnor. Vi hörde säga att det inte kommer att bli fler som döms. Däremot är hjälplöst tillstånd inte en fråga om att ord kommer att stå mot ord, utan det är lättare att bevisa. En sådan förändring av våldtäktslagstiftningen skulle skydda kvinnor mycket mer än ett samtyckeskrav. Jag tycker att det är beklämmande att höra ge sken av att det är okej i vårt samhälle att ha sex med en kvinna mot hennes vilja. Det är inte okej i dagens lagstiftning. Där framgår mycket tydligt att man måste ha båda parters godkännande och vilja för att ha sex. Det är inte okej att kränka någons kropp i dagens . Det är förbjudet enligt den lag vi har. Lagen sätter fokus på gärningsmannen. Det är ett problem att fokus i domstolarna inte enbart sätts på gärningsmannen utan också på kvinnan. Ni vill sätta mer fokus på kvinnan, och min fråga är därför: Hur tänker att ett samtycke ska bevisas? 41 () replik: Vi tycker att det är viktigt med samtycke eftersom den normativa betydelsen av lagen har stort värde. Det som händer i samhället är att våldet går allt längre ned i åldrarna. Det är inte så att killar plötsligt kommer på att de ska börja våldta tjejer. På grund av lagens normativa betydelse är det därför viktigt att vi är tydliga i lagstiftningen. 42 i (fp) replik: Jag håller med om att ett problem i samhället är normerna bland ungdomar, men det är ingenting som vi kan lagstifta bort. Där måste vi vuxna ta vårt ansvar. Föräldrar måste ta ett ansvar. Lärare måste ta ett ansvar. Jag tycker att det är viktigt att få svar på hur ni tänkt att ett samtycke ska bevisas. Vad innebär ett samtycke? Kanske har exempel från , som är ett av de få länder som infört detta. Vad har rättspraxis utvecklat? Vad är ett samtycke, och hur visar man det? 43 () replik: Som jag sade i mitt anförande kommer bevisningen inte att bli enklare, men lagstiftning har en normativ verkan. Det innebär också, som någon sade tidigare, att vi måste ändra på beteenden. Lagstiftning finns till för att ändra människors beteende. Det kan man se om man tittar på förbudet mot aga av barn. Det finns en förändring i attityden hos den svenska befolkningen vad gäller barnaga. 44 () replik: Först av allt vill jag välkomna att ändrat uppfattning i fråga om samtycke. Det var beklagligt att ni inte insåg det innan vi ändrade lagen 2005, men det är alltid bättre sent än aldrig. När detta sagts vill jag ändå försäkra mig om var bevisbördan ligger i dessa frågor. Det lät nämligen lite tveksamt i anförande, där hon sade ungefär: hur mannen försäkrade sig om att samtycke fanns. Vi ska komma ihåg att det i domstolsprocessen räcker med att den tilltalade, den misstänkte, säger att det fanns samtycke. Då ligger bevisbördan fortfarande på åklagaren, som måste bevisa att samtycket inte fanns. Jag vill bara försäkra mig om att står bakom detta och inte vill ändra bevisbördan på något sätt. 45 () replik: kan vara helt försäkrad om det. Vi står bakom förslaget. Det är inga problem med det. 46 (m): Vi har på ett ganska brett plan och i flera sammanhang fått anledning att fundera över hur vi beter oss mot varandra. Våldtäktsdebatten är en sådan anledning. Debatten om våld bland unga en annan. Dessa debatter har rört olika typer av våldshandlingar. De har emellertid en gemensam utgångspunkt eller beröringspunkt, nämligen värderingar. Hur beter vi oss egentligen mot varandra? Vilka krav kan vi ställa på oss själva och på våra medmänniskor? Vilket är vårt eget ansvar? Hur kan vi bryta våldsspiralen och bidra till ett mer värdigt samhälle där vars och ens rätt att bestämma över sig själv, sin kropp och sin sexualitet respekteras? Att få bestämma över sin egen kropp borde vara en självklarhet, och enligt svensk lag ska det vara så. Både grundlagen och innehåller regler till skydd för den kroppsliga integriteten. Men denna för oss så självklara utgångspunkt respekteras inte av alla. Vi vet det. Alldeles för ofta utsätts människor för övergrepp. Det är det vi diskuterar . Antalet anmälda sexualbrott är fortfarande för högt, och antalet anmälda våldtäkter ökar. Kvinnor vittnar om att de känner rädsla för att gå ut, och medierna lyfter fram skrämmande exempel på hur illa det går när sexualiteten missförstås, misshandlas och missbrukas. För mig är det självklart att ett ja är ett ja och ett nej är ett nej. Ska man ha sex är utgångspunkten rimligen den att man är överens om saken. Att omsätta det i en lagreglering är dock inte lika enkelt. Ett beteende som är önskvärt när de inblandade är överens kan, om samma beteende sker mot någons vilja, bli avskyvärt, kränkande och straffvärt. Sexualbrott är därför svåra att hantera. De är svåra för brottsoffret, som ofta upplever utredningen som kränkande. De är svåra för polis och åklagare, som möter chockade och traumatiserade människor och ändå måste ställa känsliga och närmast privata frågor under förundersökningen. Domstolarna har en krävande uppgift i att bedöma bevisningen. Vi måste ha respekt för alla dessa moment när vi diskuterar sexualbrott och sexualbrottslagstiftning. Lagstiftningen är relativt ny, men jag vill ändå påminna om att den innebar flera steg för ökat skydd mot sexuella övergrepp, inte minst på barn. Det var också en tämligen enig riksdag som fattade beslutet. Vi ville mycket. Redan när den nu gällande sexualbrottslagen infördes drev vi moderater kravet på en skyndsam utvärdering av lagstiftningen eftersom vi insåg att den skulle vara viktig. är vi där. Arbetet med att utvärdera sexualbrottslagstiftningen kommer att inledas . Vi kommer att noga överväga de närmare formerna för hur det arbetet ska genomföras. Det har i debatten sagts att jag skulle ha tyckt att det skulle ske 2009. undrar jag om det är någon som hittar på olika saker man skulle ha sagt. Jag var ganska tydlig med att vi inte kommer att försena arbetet, men att vi inte kunde starta i går, därför att det finns en del som man måste bereda innan man sätter i gång en så viktig insats som utvärdering av en lag. I den kommande utvärderingen ska vi analysera och överväga frågan om en eventuell samtyckesreglering på nytt. Detsamma gäller för begreppet hjälplöst tillstånd. I det kommande arbetet menar jag också att det finns anledning att inkludera och analysera den så kallade Bulgariendomens betydelse för den svenska sexualbrottslagstiftningen. Den fanns med i debatten när vi diskuterade frågan 2005, men det finns naturligtvis skäl att fundera över hur det ser ut . För mig är det viktigast att skapa ett starkt och väl fungerande skydd mot sexuella kränkningar och övergrepp. Lagen ska stämma överens med samhällets värdegrund och kunna tillämpas på ett tydligt och rättssäkert sätt. Exakt vilka tekniska lösningar som ska väljas tycker jag att man behöver utvärderingens analys för att bedöma. Min enkla utgångspunkt är att om man tillsätter en utredning är det därför att man inte har tänkt färdigt i alla led själv. Det är därför fullständigt meningslöst för mig att säga exakt hur det ska se ut och sedan tillsätta en utredning. Det blir en konstig ordning. Diskussionen i kammaren kretsar mycket kring lagstiftning.