prot · GU0999 · 2007-04-26 00:00:00 — Det är ett problem som är till för att lösas för oss som sitter här. Men det är inte bara det vi kan föregå med gott exempel. Statsmakterna, den offentliga sektorn, de myndigheter som finns och som ger jobb till tusen och åter tusen människor, gör knappt någonting. Vi skulle kunna göra diskrimineringstester. Vi skulle kunna ha upphandlingssystem som premierar företag som har tänkt igenom detta ordentligt och se diskriminering som det problem den faktiskt är. Jag jobbade på en antidiskrimineringsbyrå tidigare. På vår invigning var Svenskt Näringslivs ordförande med, och han sade någonting som är väldigt intressant att lyssna på för den del av församlingen här som tycker att företagen är de som tänker bäst när det gäller den här frågan och tror, medvetet och lite saliggörande, på den osynliga handen. Han sade så här: För mig spelar det egentligen ingen roll vad det är för färg på håret eller på huden, utan för mig är det vad som finns där uppe, innanför skallen, som är det viktiga. Hur ska vi kunna komma till en lösning om vi inte har den typen av incitament, som gör att sådana som kan skapa en grund för att fler ska kunna komma in och kunna göra rätt för sig? Det är inte så att de här människorna, de så kallade invandrarna, inte vill arbeta. Det är det att de inte kommer in på arbetsmarknaden. Det beror inte på att det inte finns arbete det finns arbete utan på att de strukturellt diskrimineras. Det är väldigt ledsamt att höra att integrationsministern använder av sitt långa anförande till att ta upp det. I detta anförande instämde Per och (båda mp). 73 (): Först vill vi socialdemokrater tacka för denna debatt om integration. Det är en fråga som förtjänar mycket debatt men som framför allt kräver mer politiska insatser. Jag vill också tacka integrationsminister för hennes blixtvisit i och . Vi i hoppas att hon inte bara ska besöka oss när det händer negativa saker i vår stad. Vi i är mycket stolta över vår stad, hela vår stad. Företag och människor flyttar dit, nya stadsdelar byggs och framtidstron gryr. Men det som har hänt i är inte alls bra. Det är totalt oacceptabelt att ett antal unga människor brännmärker en hel stadsdel och alla de människor som bor där. Det är totalt oacceptabelt att polis och brandkår inte får göra sitt jobb. De ska ha vårt helhjärtade stöd. I har skolorna, föreningslivet, Mabi där jag själv har varit aktiv och det kommunala bostadsbolaget jobbat för att göra något åt problemen, de ökade klyftorna och utanförskapet. Jag hoppas att Sabuni fick möjlighet att ta del av allt det positiva som görs i stadsdelen. Jag hoppas också att hon fick ta del av det som kommunen gör för stadsdelen. Men staten måste också ta sitt ansvar. Det som hände i skedde inte av en slump. Ja, det finns all anledning för oss socialdemokrater att vara självkritiska. Integrationen har inte lyckats. Men är det viktigt att vara ödmjuk inför de utmaningar och problem vi står inför. Det är inte enkla frågor. Det är viktigt att vi förstår att dessa frågor kräver långsiktigt arbete. Det är viktigt att vi ser att politiken inte kan göra allt. som samhället tar sitt ansvar måste enskilda också ta sitt. Det gäller inte minst föräldrar, som Sabuni tar upp här i debatten. Men med detta sagt vill jag ändå framhålla att vi måste komma ihåg att föräldrarna ibland kan vara en del av problemet och inte en del av lösningen. Då måste samhället träda in. Har samhället och politiken gjort tillräckligt? Jag och Socialdemokraterna tycker inte det. Vi tar på oss vår del av det ansvaret, men vi menar också att den borgerliga regeringen är på väg att förvärra en redan svår situation. Vi socialdemokrater vill försöka lyfta blicken lite från och se frågan i ett större sammanhang. Då finns det flera orosmoln. Vi oroas av den fördelningspolitiska effekt som omläggning av fastighetsskatten och borttagande av förmögenhetsskatten får. Det ger mer pengar till förmögna i och än till invånare i kommuner som och . Vi socialdemokrater oroas över att arbetsmarknadspolitik inte ger den effekt ni lovade. Regeringen har haft vid makten och har inte lyckats få fler svenskar i arbete. Tvärtom ökar utanförskapet i och för sig marginellt med de beräkningsmetoder som använde i valet. Nystartsjobben har inte varit en succé. Det går inte att upprepa den bluffen från talarstolen här fler gånger. Vi ska ställa krav på dem som är arbetslösa att de är aktiva och söker arbete, alldeles oavsett om de uppbär a-kassa, försörjningsstöd eller introduktionsersättning. Jag kan berätta för Sabuni att det redan görs i . Det krävs motprestation. Ingen får passivt lyfta bidrag i eller någon annan del av , och det är bra. Men regeringen ger sig på dem som är arbetslösa med sänkt a-kassa, som man rycker undan stödet i form av arbetsmarknadsutbildningar, praktikplatser och starta-eget-bidrag. Det är inte bra. Det är inte heller bra att man drar ned på vuxenutbildningen. Vi socialdemokrater oroar oss över att nästan allt som Sabuni kallar för den nya integrationspolitiken i själva verket är den gamla politiken vår politik. Man har ändrat några namn, men i stort sett är det samma sak. Det enda vi ser är, precis som sade, att den nya regeringen kraftigt har nedprioriterat arbetet mot diskriminering. Mycket annat är gammal socialdemokratisk skåpmat. Framför allt är vi socialdemokrater mycket oroliga för hur ni hanterar flyktingmottagningen. De förslag som regeringen har tagit fram i vårbudgeten är inte tillräckliga för att klara av att se till att fler kommuner alla kommuner tar ansvar. Därför kräver vi att man nu lagstiftar om alla kommuners ansvar på området. Vi kräver också att eget boende som inte är ett eget boende utan ett ovärdigt och omänskligt boende avskaffas och reformeras i grunden. Vi kräver också och där finns intressanta inslag när det gäller hur man kopplar stimulanspengar till introduktionen i sfi-undervisningen att man riktar det närmare arbetsmarknaden. Framför allt är det viktigt att nu göra något så att fler kommuner tar sitt ansvar för flyktingmottagningen. Mycket av det som har hänt i beror just på att människor bor mycket trångt i en mycket liten del av som heter Herrgården. Man bor inpå varandra kanske två familjer med sex barn var i en tvåa. Det är klart att barnen inte har något utrymme i hemmet. De har kanske bara gården för att leka med sina kompisar och att vara ute och göra läxor på. Det är detta ni måste göra. Den situation som ni håller på att skapa håller på att bli ohållbar. Ta ansvar för detta! 74 (): Detta är en mycket viktig debatt, som har begärt. Jag tackar dem för det. Jag vill också markera detta genom att jag som gruppledare tar den här debatten, som är viktig för vårt parti. Fyra dagars bränder, stenkastning och oroligheter satte i nationellt nyhetsfokus igen. Men mitt i de braskande nyhetsrubrikerna är det viktigt att ändå försöka se vad detta är. Det är ett antal ungdomar förvisso alldeles för många som skapat ett elände i en del av som heter Herrgården. Detta är ytterligare en väckarklocka för de boende i och inte minst för oss som lever utanför . Det bottnar med största säkerhet i något mycket allvarligt, nämligen i frustrationen av ett utanförskap. Låt oss konstatera att den förda integrationspolitiken har misslyckats. Den har skapat samhällen i samhället, där hundratusentals människor i vårt land inte har fått vara fullt delaktiga i samhället i övrigt. Att inte ha ett arbete, att inte kunna göra sina egna prioriteringar och att vara beroende av det offentliga samhällets resurser skapar vanmakt. Men det har också lett vidare. Det har lett till att alltför många föräldrar i inte fullt ut orkar vara föräldrar till sina barn. De orkar inte styra upp när deras barn driver på stan . Men låt mig vara tydlig: Det är inte alla föräldrar eller alla barn vi pratar om. I Herrgården har vi särskilda problem. Förvärvsfrekvensen i Herrgården är , och folk bor, som sade, mycket trångt. Skulden faller tungt på Socialdemokraterna och deras samarbetspartier. De har misslyckats med en politik som leder till fler jobb. De har pratat och pratat om integration, som utanförskapet har ökat. Jag kan konstatera att enda förslag om ett diskrimineringstest eller prat om gammal politik är goda exempel på detta. De ansvarar också för lokalpolitiken i kommun, där Socialdemokraterna och deras samarbetspartier har isolerat medborgarna i genom att dela in kommunen i kommundelar. Det är en politik som inte främjar integration utan isolering. Jag tror att lösningen är en helt annan. Den är inte enkel. Den ligger i att människor måste få verktyg att växa av egen kraft. Vi måste ha riktade jobbinsatser för dem som är längst ifrån arbetsmarknaden. Vi måste också våga ställa krav på människor att de faktiskt tar ett jobb. Bidragssamhället i kombination med felriktad välvilja skadar och passiviserar människor. Dessutom måste vi ställa krav på föräldrar att de tar det fulla ansvaret för sina barn. Det offentliga samhället får aldrig ta över föräldrarnas ansvar. Nyckeln till egenmakt är jobb. Med regeringens satsningar i vårbudgeten kommer, som vi hoppas, 160 000 människor att kunna lämna sitt utanförskap och gå till ett riktigt arbete . Vi kommer aldrig att tjäna på att stänga våra gränser. Vi är beroende av vår omvärld, och vi är framför allt beroende av att alla som söker sig till jobbar. Att integrera invandrare i arbetskraften är inte bara viktigt för att bryta utanförskapet, utan det är också ett måste för att vi ska hålla ekonomin rullande. I då svensk ekonomi går på högvarv har vi insett att vi måste öka ansträngningarna ytterligare. I vårbudgeten presenterades ett antal förslag, som integrationsministern nämnde tidigare. Nyanlända ska inte bollas runt i det byråkratiska systemet, utan de ska snabbt få hjälp att hitta rätt i myndighetsdjungeln. Därför fortsätter och utökas försöken med nystartscentrum i områden där utanförskapet är särskilt stort. På nystartscentrum samlas viktiga aktörer under samma tak, och de ska snabbt kunna hjälpa enskilda med deras behov. Eftersom jobb är den bästa vägen ur utanförskap ska nyanlända invandrare få en snabb kontakt med arbetsmarknaden. kommer att satsas på en ny typ av subventionerade och handledda jobb, så kallade instegsjobb, som alltid ska kombineras med studier i svenska. Dessutom satsas 600 miljoner i stimulansbidrag för kommuner som satsar på jobb och språkutbildning för nyanlända. Nystartsjobben, som har varit uppe i debatten, har visat sig vara ett bra sätt för unga och invandrare att få in en fot på arbetsmarknaden. Man kan döma ut den här reformen, men har 5 000 personer av kött och blod fått ett nystartsjobb. Och det har trots allt bara gått en väldigt . Därför fortsätter vi med den satsningen. Vi inför också en jobb- och utvecklingsgaranti för långtidsarbetslösa där stöd kombineras med aktivitetskrav. Det är viktigt att nyanlända kommer i arbete, men det är också viktigt att all kunskap som de har med sig hit till kommer till användning. Mer resurser kommer att satsas på att komplettera invandrade akademikers utbildning, och satsas på högskolor som specialutbildar invandrade akademiker. Vi har inte råd med civilingenjörer och sjuksköterskor som inte får använda sin kunskap i . Vi i alliansen har under vår korta tid i regeringsställning, till skillnad från hur det var under Socialdemokraternas tid vid makten, visat att vi tror på människors förmåga och vilja att jobba. Vi tror mer på att genomföra politik som leder till bättre integration än att prata om den. Ett jobb är nyckeln till att bryta utanförskapet. kommer vi att leverera flera konkreta förslag som ger människor verktyg att bryta utanförskapet. Jag skulle vilja avsluta med att tala om vad en fritidsledare i , vid namn , sade i förra onsdagens . Han sade så här: Barnen lider av att föräldrarna inte har något jobb. De har inga förebilder. Människor måste hjälpas till ett jobb. Jag kan bara instämma. Det är målet med alliansens politik. I detta anförande instämde (). 75 (): Händelsen i har många bottnar. Det finns säkerligen lika många skäl som personer som var involverade. Men det djupaste, som träder fram i allt det här, är ändå utanförskapet, som vi har pratat om förut. I alla de stora städerna i har områden, precis som delar av , blivit en stad i staden. Den förra regeringen blundade och lät det ske. Att ungdomar inte gör något bättre på sin fritid än att förstöra för sig själva och andra och uppträda hotfullt är allvarligt. Men det är bara ett symtom på det verkliga problemet den misslyckade socialdemokratiska integrationspolitiken. Att bruka våld i ett demokratiskt samhälle är inte acceptabelt. Att kasta sten mot polis och brandkår, som har till uppgift att skydda alla medborgare, är allvarligt. Hur allvarligt det är finns det ingen i den åldern det handlar ju om barn mellan som kan förstå fullt ut. Därför krävs det handling av både stat och kommun men självklart också av föräldrarna. Att det blev ett spänt läge som spårade ur kom inte som någon stor överraskning om man hade läst utredningar från , rapporter från , kritik från kommuner och eller kritik från invandrare själva. Det har funnits många som har pekat på bristerna i vänsterregeringens så kallade integrationspolitik med kortsiktiga punktinsatser som inte har fungerat. Händelserna i beror inte på etnicitet utan på det faktum att många känner hopplöshet. Har man inget jobb att gå till, får man inte rätt hjälp i skolan och ser man ingen framtid med möjlighet till egen försörjning känner man heller ingen framtidstro. Då är det kanske inte så konstigt att det händer saker. Dukat bord, kallade den förre statsministern det som han och Socialdemokraterna lämnade efter sig vid val. Det utanförskap på över en miljon människor som har lämnats till sitt eget öde av Socialdemokraterna kallar jag för springnota. Vi tänker inte göra om det misstaget, utan jag är stolt över det som och alliansregeringen nu gör för att inte lämna människor utanför. Vi sanerar efter den förra regeringens sociala och regionala klyvning där de rika blev allt rikare och de fattiga allt fattigare. Vi städar upp efter Socialdemokraterna och betalar deras nota. Socialdemokraterna har suttit vid makten . Under dessa år ökade utanförskapet lavinartat. Arbetslösheten sköt i höjden, och klyftorna i samhället växte. Det var med vänsterkartellen som utanförskapet ökade och faktiskt befästes. börjar det vända, men det är fortfarande alldeles för många människor som ligger kvar i sängen när grannen går till jobbet, om de nu har någon granne som har något jobb. Den borgerliga regeringen har styrt landet i lite . Vi har lovat att vi ska få fler människor i arbete det var det vi gick till val på. Att vi inte har löst allt beklagar jag, men även om oppositionen sätter stor tilltro till vår förmåga kan inte ens en alliansregering klara av att sanera socialdemokratiskt utanförskap . Alla insatser som den nuvarande regeringen gör inriktas på att skapa fler jobb och göra det mer lönsamt att arbeta. vill ha en handlingsplan för integration i samhället. Det är bara att titta i höst- och vårbudget. Där kan man glädjas åt alliansens handlingsplan för integration. Med en politik för fler jobb och för ett ökat företagande blir människor trygga och kan känna framtidstro. För att människor ska få ett arbete och kunna leva på sin lön behövs vår politik som fokuserar på arbete, företagande, trygghet, god utbildning och tillväxt. Det minskar utanförskapet i vårt land för alla. Det är precis en sådan politik som och allianspartierna står för och som vi nu arbetar för i regeringen. Vi har sett problemen och har förslag för att människor ska kunna växa. Vi gör stora satsningar i vårbudgeten. Vi inför instegsjobb där nyanlända asylsökande med uppehållstillstånd, flyktingar och deras anhöriga kommer i jobb. Det kombineras med språkundervisning och handledning. Det är ett aktivt mottagande i stället för det passiviserande som kännetecknade den förra regeringen. Vi ger vägar till riktiga jobb. Nystartsjobben har redan blivit en succé. Det är riktiga jobb med avtalsenliga löner, pensionsgrundande, och med anställningstrygghet. Var tredje som har fått nystartsjobb har utländsk bakgrund. Det här är riktiga jobb i stället för kortsiktiga åtgärder. Vi ser också till att ingen ska falla mellan stolarna och att människor ska få goda chanser att etablera sig i och på arbetsmarknaden. Detta gör vi genom en försöksverksamhet med nystartscentrum. Där ska man få hjälp med att ta kontakt med myndigheter, hjälp med rådgivning om jobb eller hjälp om man funderar på att starta företag. All hjälp man behöver finns då samlad under ett tak för att man ska kunna etablera sig i . Där kan man få ett bollplank och få stöd så att man kan skapa sig ett bra liv i . Även frivilligorganisationer kommer att få en viktig roll här. Vi ser till att bygga hängrännor i vårt samhällsbygge i stället för stuprör och stuprörspolitik. Tanken är att alla ska ges en ärlig chans att kunna leva och bo i , att kunna arbeta eller starta företag här och få kontakter med föreningsliv och andra svenskar. Genom att samla alla resurser på ett ställe blir det lättare att utifrån varje individs behov hitta vägar till jobb eller företagande. Vi tror att detta är ett utmärkt sätt att bryta utanförskapet på. Det handlar om långsiktighet. Allt ska vara under ett tak, och det ska vara ett individanpassat stöd. Alla ska få plats, och det ska finnas där människor mest behöver det. Det är konkreta långsiktiga insatser som tidigt tydliggör arbetslinjen. Varje människa ska känna att man får vara med och bidra, att man är en viktig del i helheten. Det är bara så vi får ned arbetslösheten och kan bryta utanförskapet. S, v och mp! Vilka förslag har ni för att skapa jobb för människor i utsatta områden med hög arbetslöshet? Hur vill ni skapa framtidstro? Och varför gjorde ni inget när ni hade chansen? I detta anförande instämde (). 76 (): Vi är i varje fall överens om en sak, att integrationspolitiken och de här frågorna är utomordentligt viktiga, oberoende av på vilken sida av den här blockgränsen vi befinner oss. Kan det möjligtvis vara så att vi har planerat för utanförskap, att vi har betett oss så att integrationen har försvårats, för att inte säga att den har omöjliggjorts? De så kallade miljonprogrammen, som har byggts på en hel del håll i landet, är oerhört stereotypa. Man får en känsla av att man först har ordnat ett kalhygge. Sedan har man staplat likadana våningar på varandra, lika små eller lika stora. Ofta finns det dessutom grönområden runt om eller någon skogsdunge, och det är få infarts- eller utfartsvägar. Det är i det närmaste omöjligt, om man får använda uttrycket, att göra en bostadskarriär i ett sådant område. Lägenheterna är likadana. Det går inte att flytta in för ungdomar, för det finns inte små lägenheter, och det går inte att få en större lägenhet för dem som skulle vilja. Detta är naturligtvis något som vi beslutsfattare måste ta ansvar för. Vad kan man då göra? Det är klart att man kan göra mycket för att förändra detta. En del kommer ju ut ur de här bostadsområdena när de får arbete. För det ska också sägas att det inte har planerats arbetstillfällen i närheten av de här bostadsområdena. När man väl får möjlighet flyttar man därifrån. Man gör, om jag får använda uttrycket igen, en bostadskarriär. Men då flyttar de som ligger längst bort från arbetsmöjligheterna in i de bostäder som blir tomma, och så har man vad man skulle kunna kalla ett bostadsområdenas ekorrhjul. Jag vågar i det närmaste påstå, herr talman, att vi har bostadsområden som verkar vara planerade för, om man nu ska använda det starka uttrycket, segregation. Under min ungdom, och den är inte alls så avlägsen som ni tror, talade man om arbetarbostäder där kan vanligt folk bo. Jag minns uttrycket barnrikehus som fanns. har vi alltså bostadsområden där folk från främmande eller i varje fall fjärran kulturer ska bo många. Man ska inte kunna språket, och det ska inte finnas arbetstillfällen i närheten. Det här är något som vi måste beakta. Planeringen har blivit fel. Man kan titta på kommuner eller samhällen där man har integration i bostadsbeståndet. Då ser man också i regel att integrationen mellan människor fungerar. Jag kan inte heller låta bli att i det här sammanhanget säga att vi har varit duktiga på att flytta ut myndigheter till och bevare mig väl för att kritisera detta. Men hur skulle det vara att flytta ut någon myndighet till , , eller vad vi nu vill räkna upp. Man skulle till och med det är bara ett ad hoc-förslag kunna tänka sig att flytta ut Sida från övre till . Då skulle vi få mer service där, fler arbetstillfällen, och vi skulle på så sätt underlätta integrationen. Det finns faktiskt ordentlig forskning på det här området, ett forskningsprojekt som heter , där den svenske projektledaren heter , som just har påtalat att det är för stereotypa förhållanden i de här miljonprogrammen. Jag tycker att det finns möjlighet för kommunerna att göra något åt det och för oss i de politiska partierna att reagera och försöka få en ändring till stånd. Man ska veta att arbetslösheten smittar. Det är ju inte så att det vi nu talar så mycket om, främlingsfientligheten, finns där från början. Från början finns främlingskapet där. I främlingskapet och rädslan för det okända kan främlingsfientligheten från dem som finns utanför odlas. Den måste vi också ta itu med för att förstärka och förbättra integrationen. Jag är också mycket mån om att få sagt att när vi talar om , , , eller vad vi nu talar om för områden, är det ju inte människorna där som ska kritiseras. Det blir en förfärligt billig debatt om man här försöker göra gällande från en del håll att det är alliansregeringen som bär skulden för att integrationen inte har fungerat. Så billig debatt kan vi inte ha i den här kammaren. De skatteminskningar som har rabblats upp har ju ännu inte börjat verka. Ta ansvar för den situation som har varit! Men låt oss inte träta om det, utan låt oss hitta konkreta förslag för att förbättra för framtiden. Jag skulle vilja, herr talman, att vi hade mycket mer tid när det gäller att resonera om de här frågorna. kan det verka som att jag tror att hela lösningen handlar om att ändra boendeplaneringen. Det gör jag naturligtvis inte. Det finns mycket mer, men det var ett område. (Applåder) I detta anförande instämde och (båda kd). 77 (): Invandrar- och integrationsministrar har kommit och gått. Man har bytt orden, retoriken, men man har fortsatt att göra samma sak. Denna misslyckandets kontinuitet måste brytas följder blir ännu allvarligare. befinner sig farligt nära den punkt där de etniska och sociala konflikterna kan urarta och ge upphov till ytterst tragiska händelser. Därför behövs en radikal förändring, ett perspektivskifte. Orden är inte mina. De är hämtade ur det integrationspolitiska program som landsmöte antog . Så lät det då, före valet. De borgerliga partierna använde ju en stor del av valrörelsen, inte minst just , till att kritisera den förda integrationspolitiken, en kritik som vi i stora stycken instämde i. Visserligen var ofta slarvigt med sina källor. Det ekade ganska ihåligt i argumentationen, för man saknade konkreta alternativ. Många människor upplevde ändå att den nu nya regeringen och inte minst brydde sig om situationen i utanförskapsområdena, som man kallar det. Men det var alltså då, före valet. Vad har hänt sedan? som var med och skrev programmet för räkning blev utsedd till integrationsminister. Hur blev det egentligen med den radikala förändringen, perspektivskiftet? Inte särskilt mycket har hänt. Man har lagt ned ett antal verksamheter. Man har kommit med förslag om omorganisationer, lämnat förslag till utredningar och presenterat handlingsplaner som i stor utsträckning är fortsättningar på arbete som den förra majoriteten trots allt beslutade om. Man drog tillbaka de arbetsmarknadspolitiska insatserna och verkar sätta sitt hopp till att jobben kommer ändå, som någon potentat uttryckte det.