prot · GV0938 · 2007-12-06 00:00:00 — Det vore intressant att få även den sista lilla pusselbiten här . Det gäller även de 500 miljoner som skrivs av i årets budget till skuldavskrivningar. Enligt kommer bara 287 miljoner att användas för ändamålet. Vad går de övriga till? 177 Statsrådet () replik: Jag tror att vi både bör och ska föra långa diskussioner om utvecklingen i framöver, liksom vi har gjort. Men saken är den att är ett biståndsberättigat land. Egentligen borde den här diskussionen inte föras med oss som jobbar med biståndsfrågor. Men det är en del i hela utvecklingspolitiken som handlar om demokrati och mänskliga rättigheter. Därför är det ett bekymmer för att han inte själv har några egna skarpa förslag som avspeglar sig i hans budgetalternativ för en annan inriktning av demokratistödet till . Jag får inte det här att hänga ihop riktigt. blir regeringen kritiserad för att vi ökar vårt stöd i närområdet. Vad är då , om inte närområde? Jag skulle önska att vi fick en bra diskussion om hur vi ska bidra till demokrati och mänskliga rättigheter vare sig det är i vårt närområde eller långt borta. Vi ska också se till att vi fullföljer den politik som även Socialdemokraterna har stått bakom. Vi kan göra mycket för att hjälpa albaner, moldavier, serber och kosovoalbaner att få en bättre framtid i vårt gemensamma . Det handlar naturligtvis då också om att ha en bra, fungerande Rysslandspolitik. En del av detta är ett MR- och demokratistöd som har legat på biståndsbudgeten men som Socialdemokraterna började städa bort därför att det inte var ODA-mässigt. Här är det stora problemet med hur vi definierar vad som får vara demokratibistånd och inte. Det är helt okej att ge demokratibistånd enligt alla beräkningar och Dacregler exempelvis till , men inte till . Båda sakerna är lika viktiga och relevanta utifrån en svensk utgångspunkt. Kanske är det till och med ännu mer egennytta om vi fokuserade och gjorde mer i . Men se det ligger inte på biståndsbudgeten! Detta är problemet när vi fastnar i tabellverket och enprocentsmålet. Då kommer vi inte in till substansen. Vad vill att vi ska göra i ? 178 () replik: Jag vill att vi ger ökat stöd till mänskliga rättigheter och demokrati. Jag vill att vi fortsätter med stödet till journalisterna i , som ni snabbavvecklar . Det är sådana insatser jag vill se. Jag vill erinra biståndsministern om att vår biståndsram är större än er. Jag har också pekat på att det finns platser som bistånd nu ska gå till som vi inte tycker att bistånd ska gå till, till exempel eller . Däremot är det väl skickat med stöd till journalister, yttrandefrihet och annat i . Jag vill återigen ställa frågan: Vart tar pengarna vägen? Det är ett klassiskt knep att prata så mycket att man inte har mer tid över att svara på de frågor som ställs. är det biståndsministern som sitter vid makten och i regeringen, och är det jag som står här och ställer frågor i ett oppositionsperspektiv. Jag är intresserad av att höra vad biståndsministern har att säga. Det var ett ganska bra svar rörande Dac, men inte riktigt ändå. Jag ställde en fråga tidigare. Kommer biståndsministern igen att verka för att biståndsreglerna inom Dac ska förändras och kunna användas till säkerhetsinsatser? Er företrädare åkte ned till mötet , enligt protokollet som företrädare för den enda regeringen i som röstade för en förändring och för att öppna upp biståndet för säkerhetsinsatser. Jag vill ha ett bra svar på den frågan. Ett ja eller ett nej duger alldeles utmärkt. Men säg inte bara allmänt att biståndet ska förändras och att vi kan jobba med förändringar! Det är vi nog alla öppna för. Det gäller säkerhetsinsatser. Jag tror att det är någonting som intresserar fler partier än dem som sitter här runt mig på vänsterkanten. Det finns fler partier som har ett stort intresse i den frågan. Biståndsministern gav ett besked , men det blev ett helt annat besked när vi fick ut protokollet från . Därför är jag intresserad av ett klarläggande på den punkten. Hur ser det ut ? 179 Statsrådet () replik: Det aprilmöte som det refererades till var en uppföljning på det högnivåmöte som Socialdemokraterna deltog i 2004 och 2005. Då sade man att man skulle följa upp det hela och se om man skulle göra ytterligare förändringar vad gäller utveckling och säkerhet. drev då en linje där vi sade: Vi tycker nog att det är rimligt att man ska kunna titta på hur vi till exempel ska kunna utveckla möjligheterna att ge genderrådgivning via svenska militära officerare. Men här har vi nu fört en diskussion, och jag inser att inte tycker att vi ska gå vidare med frågan. Jag tror ändå att vi inom de ramar som finns och självfallet med de regelverk som /Dac har både inom EU och i ska fundera på hur vi gör ett bra arbete i konflikt- och postkonfliktländer. Jag vädjar med viss ödmjukhet. Det är förfärligt ibland att sitta och försöka hjälpa den lidande somaliska befolkningen när afrikanska soldater från Afrikanska unionen säger: Ge oss utrustning och ge oss möjligheter att försöka stävja våldet! måste vi då säga: Nej, det finns inte pengar på EU-kontot för just detta. Men vi kan göra någonting annat; vi kan bygga en väg. Då svarar de: Vi vill inte ha en väg just . Vi vill ha fred och säkerhet! Detta är ett bekymmer eftersom så många av världens mest fattiga lever i osäkra situationer med våld och konflikter. Denna fråga måste vi adressera om vi ska vara tillräckligt trovärdiga i fattigdomsbekämpningen. Vart tar pengarna vägen? Jag tycker att beskrev detta väldigt bra. Det finns inte mycket mer att tillägga. Jag tycker också att det var viktigt att han påminde om det tricksande ni höll på med. Vi är åtminstone förutsägbara och berättar vad som är ramarna och vad som är den långsiktiga inriktningen för Sida, medan ni höll på och budgettricksade gång på gång. Det är intressanta nyheter att Socialdemokraterna anser att vi ska avbryta vårt demokrati- och reformsträvande i . Detta är dagens nyhet. 180 HANS () replik: Statsrådet efterlyste i sitt inlägg att vi i oppositionen skulle prata mer om den nya inriktningen av landfokuseringen och koncentrationen av biståndsinsatser. Det är kanske inte så konstigt att vi i oppositionen inte har fokuserat på det eftersom de frågorna aldrig har lagts på bord. Vi har fått presenterat i efterhand resultatet efter att besluten har fattats i en process där vi bara bristfälligt har varit delaktiga. Om statsrådet hade varit intresserad av en bred debatt i kammaren om inriktningen på den nya biståndspolitiken, på landfokuseringen, hade regeringen kunnat lägga fram en proposition. Det har man inte gjort. Jag tänkte faktiskt utnyttja mitt inlägg och det här replikskiftet till att lyfta fram en fråga som jag tycker är oerhört viktig och som faktiskt ligger på bord i samband med betänkandet men som jag misstänker att statsrådet anser är en mindre fråga i denna gigantiska biståndsbudget. Det handlar om frivilligorganisationernas arbete i . Vi tycker att frivilligorganisationerna har spelat och spelar en helt avgörande roll inte minst i att bredda och skapa en folklig förankring för det svenska biståndet. En viktig del i detta, även om det biståndsbudgetmässigt är en liten del, är arbetet inom folkrörelserna och informationsarbetet. Vi i är därför oerhört oroade över att den borgerliga regeringen har infört en egeninsats på för de enskilda organisationerna för att få stöd till sitt informationsarbete. Jag har förståelse för att ha en egeninsats för att finansiera verksamheten men för informationsarbetet? Jag förstår faktiskt inte logiken. Vem vill stoppa pengarna i en bössa där pengarna sedan går till tryckning av flygblad? Statsrådet har redan pratat om den enorma budgeten. beskriver statsrådet att man har så mycket pengar på Sida att man inte riktigt vet vad man ska göra av dem. Ändå väljer regeringen att dra in på en oerhört liten budgetpost. Jag har svårt att förstå den logiken. Mot bakgrund av ökningen, varför genomför regeringen neddragningen? Sist har jag en liten faktahänvisning till statsrådet. Det är inte så att oppositionen har valt någon ledare. 181 Statsrådet () replik: är naturligtvis Socialdemokraternas talesman i dessa frågor. Ni har inget organiserat samarbete och också olika budgetförslag. Det hedrar både och att de både kritiserar regeringen och också lägger fram skarpa förslag i sina budgetalternativ. Jag vänder mig mot beskrivningen av att landfokuseringen inte har diskuterats tillräckligt väl. Jag tror att de flesta ändå förstår att de överväganden vi var tvungna att göra i det sista skedet om enskilda länder inte kunde gå ut på remiss. Det handlade om känsliga överväganden och annat. Därför valde vi den hanteringsordning vi hade med en mängd möten med enskilda organisationer och föredragningar i utrikesutskott om processen. Slutresultatet är en del av regeringens egen exklusiva beslutskompetens. Frivilligorganisationerna utgör alls icke någon liten del i budgeten, 1,3 miljarder på anslaget för enskilda organisationer. Totalt sett är det kanske ytterligare 4 miljarder som frivilligorganisationerna, stora som små, gemensamt tar del av biståndsbudgeten eftersom de är duktiga underleverantörer till inte minst Sida i olika utvecklingsprojekt. Därmed bidrar de till kompetens, breddning och engagemang. Hur ska man då göra med för informationsanslag? Först och främst kan jag konstatera att få andra politikområden kan unna sig den lyxen att över huvud taget ha ett så stort informationsanslag för den egna verksamheten. För alliansregeringen var det viktigt att ha samma regler och en likvärdighet eftersom vi sätter fattigdomsbekämpningen högt. Om vi har krav på en tioprocentig egeninsats, eller vilken egeninsats vi väljer att ha, tycker vi att det är rimligt att ha egeninsatskrav hemma i . Det är för att ha likvärdigheten men också för att se till att det mesta av pengarna som tas från de svenska skattebetalarna kommer ut till de människor som behöver dem mest. Det är inte reklambyråer i utan det är de fattiga människorna i utvecklingsländerna. 182 HANS () replik: var det inte en allmän remissomgång som vi i efterfrågade utan att frågorna om statsrådet var intresserad av en debatt skulle ha lagts på bord. Ni hade lagt fram en proposition, vi hade haft möjlighet att väcka motioner och det hade blivit en stor allmän debatt om frågorna. Det valde statsrådet att inte göra. Hon ställde oss inför fullbordat faktum, och sedan efterlyste hon debatt. Det är en märklig gång. Informationsarbetet för de svenska frivilligorganisationerna är viktigt. Vi har en stark biståndsvilja i . Det är en biståndsvilja som ökar. Det kom en opinionsmätning som visade att stödet för det svenska biståndet ökar. Till och med bland statsrådets egna väljare, , var det som stödde partilinjen om att sänka biståndet. Jag skulle gärna se ett starkare svenskt stöd för biståndet. Frågan är om statsrådet skulle vilja se detsamma. Statsrådet säger här att det är bra om frivilligorganisationerna kan gå in och sköta det här med en egeninsats. Jag undrar vilken bild statsrådet har av frivilligorganisationernas arbete? Visst finns det enskilda stora frivilligorganisationer som utan problem kan gå in med en egeninsats från det egna kapitalet. Men just de små frivilligorganisationerna, de som kanske står för de kontroversiella åsikterna, som breddar och utvecklar debatten om utvecklingssamarbetet, har inte de resurserna. Hur ska de få resurser? I den här debatten hänvisar statsrådet dem till att gå ut på gator och torg med bössor för att samla in pengar till flygblad, informationsblanketter och informationsmöten. Jag tror att många svenskar är beredda att i julruschen stoppa pengar i en bössa där pengarna går till verksamhet. Men vilka svenskar är beredda att stoppa pengar i en bössa där pengarna ska gå till just flygbladsutdelning eller informationsmöten? Så fungerar det inte. Det kommer att innebära att den bredd vi har i debatten om utvecklingsarbetet kommer att minska. Jag är inte beredd att lämna över de helt avgörande frågorna om vilken värld vi ska leva i och hur utvecklingsarbetet ska se ut till en liten klick rika organisationer och . 183 Statsrådet () replik: Jag hoppas att vi alla är överens om att det är i riksdag som vi slutgiltigt bestämmer och beslutar hur den svenska utvecklingspolitiken ska se ut. Jag har gott hopp om att näringslivet i viss mån kan bidra med inspel, men det är framför allt i utrikesutskott som jag har märkt det största och mest kunniga engagemanget. Det där var ändå att ta i lite grann. Det finns ingen risk att någon annan kommer att ta över den agendan, inte minst nu med en alliansregering som vet vad man vill i utvecklingsfrågorna och som försöker länka ihop olika politikområden för att få bättre resultat. Det är fantastiskt med denna biståndsvilja i . Jag tror att det har sin grund i att vi är ett internationellt folk, att vi har haft nytta av att människor har kommit hit, att vi reser, att vi handlar över gränser, att vi har en stor öppenhet och att vi har en lång demokratisk tradition. Här finns mycket att slå vakt om. En del i detta är att vi har en förmåga att bry oss och att vilja göra skillnad för människor i utvecklingsländerna. Jag är inte alls orolig för frivilligorganisationernas förmåga. När någon står med bössan i hand vet de allra flesta att en del av den peng de lägger där också tillåts gå till administrationskostnader. Vissa organisationer har något högre, och några har något lägre. Men det finns en acceptans för att man får ha en viss avbränning för att också informera. Denna risk ser inte jag. Däremot tror jag att det är viktigt att vi har en stark politisk diskussion om utvecklingsfrågor. Det är därför som jag har bidragit till att vi drar ned på Sidaanslagen. Jag vill se att partier, och det svenska samhället har en bredare diskussion hellre än att det finns självupptagna människor med stora tunga kassor bakom sig som ibland har vänt biståndsdebatten på ett diskutabelt sätt. Jag hoppas att vi kan återföra en bredare och livligare debatt till . Därför tycker jag att informationsanslagen har tagits ned till något mer rimliga nivåer. 184 () replik: Jag vill säga ungefär som , nämligen att vi diskuterar tabeller, kronor och ören därför att vi faktiskt diskuterar budgetpropositionen. Vi har ett antal olika uppfattningar om just frågan om avräkningar i propositionen. Det är där den stora skiljelinjen mellan oss går. I övrigt har vi inte haft några stora synpunkter på innehållet i själva propositionstexten, på landfokusering och sådana saker. Vi tycker naturligtvis en massa saker, men det här är alldeles nytt. Vi fick dessutom allra först i tidningarna veta vilka länder som skulle finnas kvar. Vi hade haft en viss diskussion i utskottet mer på det filosofiska planet om vad som kunde vänta framöver men inte alls fått några klara besked. Det är inte konstigt att vi inte har en innehållsdiskussion , utan vi diskuterar naturligtvis budgeten. Där är avräkningarna en viktig del. En fråga som jag inte har fått svar på under hela är reformsamarbetet i . När det gäller ska det gå till EU-handlingsplanen. Jag ifrågasätter varför inte bistånd till skulle kunna inrymmas under de andra fokusområdena i budgeten. Varför ska det vara en egen budgetpost? Det har jag inte fått något svar på. När det gäller de fortsatta relationerna till andra länder vore det bra att få reda på vem som tar över i de länder vi lämnar. Vi har ju pratat om att var och en ska fokusera på sitt, men finns det någon samordning mellan länderna så att man ser till att ett annat tar land över om vi lämnar ? 185 Statsrådet () replik: Jag vill påminna om att vi i budgetpropositionen naturligtvis diskuterar budgetramarna. Men vi diskuterar också väldigt mycket politikens inriktning. Det är här som vi väljer att presentera resultatet av landfokuseringsarbetet. Jag vill påminna om att varje gång tidigare regeringar har inlett ett långsiktigt utvecklingssamarbete har man absolut inte gått till och haft några synpunkter. Det vi däremot gör nu är att vara mycket tydligare med strategier som vi antar på regeringens bord och som det ska vara möjligt för att följa upp i stor öppenhet. Men jag hoppas också att vi med de kommande landstrategierna, eftersom vi är mycket mer tydliga, ska få det ökade engagemanget inte bara från frivilligorganisationerna utan också från . Det är möjligtvis i den delen jag tänker ge rätt, att jag inte använde min tid som del i oppositionen genom att jag så pass lite tittade på de samarbetsstrategier som den socialdemokratiska regeringen lade fram. De var väldigt tunna, och de hade tjänat på att lite mer tydligt, kanske till och med på landnivå, hade gått in och diskuterat det. Det är regeringen som inleder den här relationen, och det är därför som vi nu presenterar landfokusarbetet i den här budgetpropositionen, som också handlar om innehåll. Jag ber om ursäkt, fru talman, om jag har förnärmat några ledamöter. Man pratar naturligtvis om volymmålet och totalsumman när man diskuterar biståndet, eller alla andra budgetområden. Men på andra budgetområden brukar man också diskutera fördelningen inom områdena och diskutera inriktningen och prioriteringarna. Men jag kände att det blev väldigt mycket diskussion om bara just avräkningarna. Där kan jag väl ändå få lite rätt om problemet när man jobbar med ett enprocentsmål. Jag hoppas att vi alla nu ska kunna jobba med innehållet och naturligtvis se till att har ett långsiktigt starkt engagemang, med ett bra och uthålligt bistånd som verkligen gör skillnad och som spelar roll. Det är ingen tvekan om att det behöver vara omfattande, eftersom vi har stora förväntningar på oss. Vad gäller tittar vi naturligtvis på vilka behov och önskemål har. Där ser vi att våra pengar gör bäst nytta om vi samverkar med de EU-strategier som finns. 186 () replik: Statsrådet svarar ändå inte på frågan varför det inte kan inrymmas under den andra budgetposten. När det gäller avräkningarna är det just där de stora skiljelinjerna oss emellan finns. Jag har inte hört att någon har stått här och sagt att ert förslag är jättedåligt och att vi tycker att man absolut inte kan genomföra det. Då hade det nog varit mycket större protester. Jag har bland annat sagt att jag tycker att det är bra att man tar upp klimatanpassningsåtgärder och att miljö och klimat är en väldigt viktig del. Jag blev väldigt glad när jag läste propositionen och såg att det fanns med. Det är inte så att jag sågar ert förslag jäms med fotknölarna. Däremot har vi olika uppfattning om avräkningarna, och det vill jag framhäva. Jag tyckte också att det var för lite fokus på fattigdomsbekämpning, att det försvann i propositionstexten. Jag undrar om det var meningen eller inte. Du tog i ett av inläggen upp lite grann om militära insatser. Då vill jag ställa samma fråga till dig som jag ställde till : Menar du att vi ska använda biståndsmedel till militära insatser? Eller menar du helt enkelt att de här olika frågorna hänger ihop men inom sina egna budgetposter? 187 Statsrådet () replik: Det är helt rätt tolkat av . Det är naturligtvis viktigt när vi diskuterar till exempel det svenska engagemanget i att se till att vi samverkar så mycket som möjligt. Det jag tycker är trist är att den svenska styrkan syns, på rättmätiga grunder, men att allt det andra bra som vi gör vad gäller utbildning och hälsoinsatser, inte minst inom , inte uppmärksammas lika mycket. Jag tror att det här ska sammanvävas. Bistånd ska naturligtvis inte användas för militära insatser. Det är det inte någon som har hävdat. Att vi nu lägger stödet till bland annat i ett särskilt politikområde beror på att vi just vill betona att vi gör bättre nytta genom att jobba tillsammans med EU:s olika instrument. Det blir ett lite annat sätt att förhålla sig till hur vi jobbar med fattigdomsbekämpning. Detta vill vi tydliggöra. Jag tror att det är väldigt viktigt, just för att vi på ett bra sätt ska kunna diskutera politikens inriktning, att vi är tydliga med att vi har lite olika typer av verktyg för att uppnå fattigdomsbekämpningen på bästa sätt. Jag vill, fru talman, passa på att tacka inte bara utan också och för det som hon säger. Det kanske är så att det inte finns så stora skiljelinjer i innehållet. Vi har inte haft det tidigare. Vi har märkt under de diskussioner vi har haft i under det här året att det nu finns ett stort intresse och engagemang kring det nya biståndet. Det kanske är därför som vi fastnar i diskussionen om volymen och inte innehållet. Därmed känner vi från alliansregeringen en stor glädje, inte minst mot alliansvännerna här i som har tagit en stor del av ansvaret för att den här budgetpropositionen blev så bra. Jag tackar för det förtroendet. 188 (): Jag vill ta upp fem områden inom det internationella biståndet. Det första är mikrokrediter och rättvis handel. bör satsa mer på mikrokrediter i vårt utvecklingssamarbete, enligt min synpunkt, och ta fram en valutasäkringsmodell i denna verksamhet. Svensk kapitalmarknad skulle då genast bli mer intresserad av att satsa ett ökat kapital i mikrokrediter i många fler utvecklingsländer. De flesta mikrokreditprojekt har visat sig vara mycket framgångsrika, och de har bidragit till att många miljoner människor i utvecklingsländer har tagit sig ur fattigdom. Människor har gått från att vara bidragstagare till att bli företagare. Dessa insatser borde följas av att dessa småproducenter också ges möjligheter att införa rättvisehandelsrörelsens kriterier för rättvis handel i sin produktion och att sedan ansöka om att bli medlem i eller i . Detta skulle innebära att en exportmarknad helt plötsligt öppnades upp för dessa producenter i ett tjugotal länder i västvärlden. När man då ges möjlighet till export blir helt plötsligt inkomsterna betydligt större än om man säljer varorna på en köpsvag hemmamarknad. Redan har över 7 miljoner människor fått betydligt högre levnadsstandard genom fair trade-rörelsen, och skaran har kraftigt ökat år för år. I ser importen av dessa varor ut att öka med . Med hjälp av svenska biståndsresurser skulle denna relativt nya fair trade-rörelse väsentligt kunna öka sina insatser för att möjliggöra att många fler höjde sin levnadsstandard via export. From aid to trade är en arbetsmetod som ligger i linje med vad vår regering numera säger sig vilja jobba för. Regeringen bör utreda om mikrokrediter och rättvis handel ska få en större plats i svenskt internationellt utvecklingsarbete. Utredningen kan förslagsvis göras av myndigheten i , allt i syfte att utröna om dessa framgångsrika verktyg för fattigdomsbekämpning är något i högre grad ska stödja . Så tänkte jag nämna någonting om näringslivets roll i fattigdomsbekämpningen. I många fattiga länder har svenskt näringsliv etablerat sig eller skaffat sig underleverantörer. Ett sextiotal av dessa svenska företag tar i dessa länder ett större och större etiskt och socialt ansvar, bland annat beroende på att konsumenterna i västvärlden ställer ökade krav på att produkter som man köper ska ha tillverkats under acceptabla etiska och sociala villkor. Lönerna höjs till sjysta nivåer, barnarbete förbjuds, arbetstider regleras, fackföreningar tillåts och arbetsmiljön förbättras. , i samma områden som dessa svenska företag finns i, påverkas att följa efter om de över huvud taget ska få arbetare att vilja arbeta för dem. De inhemska företagen bildar tillsammans med svenska och andra utländska företag . I dessa nätverk växer det fram en förståelse för att ett etiskt och socialt ansvar är viktigt, något som är en självklarhet i väst. Dessa etikhöjande insatser är mer framgångsrika för landets utveckling än vad det traditionella biståndet är. Det är viktigt att biståndet blir ett komplement till vad näringslivet här åstadkommer. Biståndet kan i dessa områden då mer inrikta sig på förslagsvis demokratiutveckling, MR-frågor, hälsovård och utbildning. När näringslivet agerar utifrån CSR-kriterierna eller de liknande kriterier som FN:s Globalt ansvar fastställt gör man utan tvekan en viktig insats för att utrota fattigdomen i världen.