prot · GU09131 · 2007-06-21 00:00:00 — Därför skulle man se till att demonstranterna hölls åtskilda. Är intresserat av att se detta kaos ytterligare en gång? Det handlar trots allt om ganska hovsamma demonstrationer. De är ju inte ute på gator och slåss. Vi som har sett den stockholmska kan knappast tänka oss att det blir mycket slagsmål. Det är väl snarare fest och glam. Det är så jag har uppfattat det, och jag har deltagit i samtliga parader i . Det här är naturligtvis allvarligt. Jag delar utrikesministerns uppfattning att utvecklingen av mänskliga rättigheter i ger anledning till oro. Det finns anledning till att man inte går framåt utan bakåt. Det är viktigt att man i detta sammanhang från svensk sida ordentligt reagerar. Det som möjligen gör mig orolig, herr talman, är att detta görs genom EU. Där finns också problem med tråkiga tendenser. Men det är klart att vi inte kan göra så mycket åt det. 20 Utrikesminister (): Låt mig först säga att det är viktigt att vi gör detta genom EU, men jag håller med om att det inte är det enda instrumentet. Vi har också möjlighet till bilaterala samtal och till eget agerande. I det här konkreta fallet gjordes två saker. Bland annat uttalade sig regeringen. gjorde ett uttalande en eller efter för att markera regeringens inställning. Att jag inte gjorde det berodde på om jag inte missminner mig att jag var borta någonstans. Ett regeringsuttalande är ett regeringsuttalande oavsett vilket statsråd som råkar stå på pressmeddelandet. Jag råkade dessutom vara i dagarna innan. Jag vet att svenska deltagare som ville komma till kanske inte hade riktigt klart för sig att de måste söka visum i förväg. Svenska ambassaden hjälpte då till via den ryska ambassaden i . Via specialarrangemang fick de mycket snabbt visum, vilket jag tyckte var ett positivt tecken. Där hade vi ryska myndigheter som faktiskt bidrog till att företrädare för om jag inte missminner mig kunde komma till till festivalen alldeles oavsett det faktum att det kanske inte var riktigt i enlighet med reglerna för den att ge visum på detta sätt. Med detta vill jag säga att är ett samhälle i omvandling. Jag har träffat personer som är aktivt besvärade av framför allt de uttalanden som borgmästare har gjort angående framför allt homosexuella. Det är uttalanden som tyder på en djupt fördomsfull inställning som är besvärande från rysk utgångspunkt. Paraden ägde rum i , och det ska ses i samband med lokalpolitik. Vi har tagit upp dessa frågor i andra sammanhang. ställde den konkreta frågan om jag tog upp detta när jag träffade utrikesminister . Om jag inte missminner mig gjorde jag inte det om jag ska vara alldeles ärlig. Vi hade en mycket omfattande diskussion om den politiska utvecklingen i landet, men den diskussionen fick ett sådant förlopp att just inte kom upp. Men det rådde inget tvivel efter den diskussionen om den allmänna syn vi har på den politiska utvecklingen i , självfallet inklusive respekten för medborgerliga fri- och rättigheter, yttrandefrihet och demokratiska möjligheter till omvandling av systemet. Det hindrar inte att jag i andra sammanhang jag ska lova det ska återkomma till denna fråga. I övrigt är det den långsiktiga opinionsbildningen som betyder någonting. Vi har diskuterat det tidigare. Samhällen går från fördomar till insikt. Det har vårt eget samhälle gjort, och det hoppas jag att också kommer att göra. Men det är viktigt att det officiella myndigheterna är medvetet om det och tar avstånd från de tendenser till fördomar som finns i det ryska samhället. Man ska se till att det görs klart att uttalanden av den typ som framför allt borgmästare står för inte representerar det officiella syn på dessa frågor. 21 (): Jag delar utrikesministerns uppfattning att det naturligtvis handlar om en långsiktig opinionsbildning. Inte minst tror jag det är i varje fall den bild jag har fått av att från den tidpunkten, i det tidsperspektivet, när etablerade politiska krafter började tala om dessa frågor i handlade det inte bara om aktivister från HBT-rörelsen utan även i Hökarängen skrev under insändare i tidningarna. Det blev en annan attityd. Därför är det så viktigt att påverka just det officiella , det officiella , det officiella och vad det nu kan vara runt om i världen. Om det vore så att vi från vårt land, från HBT-rörelsen eller varifrån det nu må vara kunde säga att detta kan påverkas bara genom att det finns en stark rörelse betyder det väldigt mycket. Men det är viktigt att den officiella delen i respektive land tillerkänner och säger att man tror på detta, accepterar detta och kan se något positivt kring det. Detta är en folkfest i och många andra huvudstäder i framför allt och . Det är någonting roligt och bra, som alla kan anamma. Det har man inte förstått. Det som oroar mig är just att det i går bakåt. Det är inte så att vi kan ana att man tar ett litet steg framåt. I fick vi gå runt på parkvägarna i en park, inhägnat. Det är kanske första steget, men problemet är att man i har tagit första och andra steget och sedan klivit tillbaka, inte ett steg, inte två steg utan tre steg. Det är detta som är oroande att vi inte kommer längre i ett av världens största länder, utan att man får kliva tillbaka jämfört med andra stora länder, till exempel . Det tas små steg framåt de är små, men de finns dock där. I går det bakåt. Detta är allvarligt, utrikesministern. Det är därför jag tycker att det finns anledning att ställa just denna interpellation. Man måste även fortsättningsvis se till att det officiella , i form av parlamentariker och möjligen också statsråd, bevakar just . I kanske de klarar sig själva nästa gång, och vi får ägna oss åt . Vi får väl se hur den politiska stämningen är , men jag tror att det är viktigt att vi finns med där även . 22 Utrikesminister (): Mitt problem i denna diskussion är att jag håller med om allt vad har sagt i grunden. Det handlar mer om vad vi ska göra. Om jag vidgar perspektivet kan jag säga att vi har försökt utan att nödvändigtvis göra detta till en del av den allra mest officiella utrikespolitiken ge stöd av olika slag. Som bekant deltog ett statsråd, , i i . Och någon var väl också ((): .) Ja, han var i . Det har de gjort mer i egenskap av privatpersoner, men de är där som statsråd, och det ligger något av en markering i detta. Vi hjälpte, som sagt, till med en del sidoarrangemang i samband med att svenskar ville delta i i . När det inträffar någonting, som i , gör vi ett uttalande. Det är naturligt att vi också tar upp detta i dialogen när det så passar och när vi tror att det kan ge effekt. Jag tror också att det är viktigt att ställer interpellationer som denna, därför att ett sådant här svar är också en officiell reaktion från den sida. Dessvärre fruktar jag att det inte är sista gången har ställt denna interpellation inte för att jag har så mycket emot den, men vi har gemensamt någonting emot de förhållanden som leder till att det blir nödvändigt, och i och för sig bra, att ställa frågor och interpellationer av denna art. På detta sätt kan vi markera det som är den synnerligen eniga svenska uppfattningen om hur vi ska agera i de här frågorna. 23 (): är det väldigt svårt att debattera, i synnerhet när man är överens på nästan varje punkt. Det blir inte mycket till debatt då. Men det är någonting jag tycker att man kan säga. Det finns några viktiga bitar i detta, och det är framför allt att man inte ska glömma bort frågorna när man lägger fast strategier från den europeiska unionen och när man lägger fast strategier i de bilaterala kontakterna, men också när det gäller biståndsverksamheten. Jag tror att det finns anledning att utveckla och fortsätta diskussionerna kring detta. Det kanske finns anledning att fortsätta att föra den diskussionen. Men jag tror att det andra som är viktigt är just närvaron av det officiella . Jag återkommer säkert med den här typen av interpellationer, trots att vi står här och håller med varandra. Men jag tror att de är viktiga som en markering gentemot en del länder som fortfarande har en konstig syn på detta. I övrigt önskar jag utrikesministern en glad sommar och hoppas att vi möts också med interpellationer kring andra utrikesfrågor. 24 Utrikesminister (): Låt mig bara säga att jag i och för sig inte tycker att det är något fel att man är enig tvärtom. Diskussionerna i kammaren används ibland för att markera att vi har olika bedömningar, och ibland kan de ha sitt stora värde för att markera att vi har en enig bedömning och en enig linje. I detta ligger ingen nackdel tvärtom kan det vara en fördel att det är på det sättet. Och så är det i det här fallet. Med detta tackar jag för välgångsönskningen . Jag hoppas att sommaren blir bra för alla. Själv ska jag tillbringa i en förhandlingsbyggnad i ett regnigt . Det är uppoffringar man gör för mänskligheten. Glad midsommar, ! Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2006/07:622 om kirunasvenskarnas öden 25 Utrikesminister (): har i sin omfångsrika interpellation frågat mig vad jag avser att vidta för åtgärder för att bringa historiskt ljus över de öden som de så kallade kirunasvenskarna gick till mötes i dåvarande . Kirunasvenskarna är beteckningen på en grupp svenskar, huvudsakligen från , som av tragiskt missriktade ideologiska skäl utvandrade till . I gruppen fanns också personer från andra delar av . Huvuddelen av dem återvände till . Några avrättades, och några stannade kvar i . sätter in dessa människors öden i ett större sammanhang, som handlar om terrorn i under tid, förhållanden allmänt till och samt bland annat hur agerat gentemot dessa människor. Journalisten har först genom en serie artiklar i 1999 och sedan med två uppmärksammade böcker gjort en viktig pionjärinsats för att ta fram hela denna fråga i ljuset och belysa den med en serie intervjuer med bland annat emigranterna själva och deras anhöriga. insats ligger i att väcka intresse för ett skeende och för en serie människoöden som dittills varit mer eller mindre okända och som förtigits också inom de egna familjerna. En del av historien handlar om vilket stöd som kommunisterna gav till denna rörelse och över huvud taget roll i denna historia. reagerade inledningsvis genom att förneka att man känt till historien och ifrågasätta uppgifter. Sedermera gjorde partiet en egen undersökning i form av ett uppdrag till forskaren vid . Hans resultat visar att man inte kan säga att eller enskilda kommunister agiterade för denna emigration. Till bilden hör att dessa resor omgärdades av stort hemlighetsmakeri. Många som återvände berättade inte sin historia och förnekade till och med på direkt fråga att de varit i . Barn till dessa människor har först nu i vuxen ålder fått veta att föräldrarna ingick i gruppen. menar att anledningen är att man känt ett starkt tryck från partikamrater att inte berätta sanningen. Sanningen var att inte var det föredöme och den goda stat som kommunisterna hade trott och sagt. Att avslöja den hemska sanningen skulle ansåg man tydligen skada partiets sak. Många emigranter har uttalat att de kände att de enbart genom att återvända förrådde sina kamrater och förrådde kommunismen. Det var en synnerligen rå och brutal sovjetisk verklighet som mötte kirunasvenskarna. Många slet ont under synnerligen hårda arbetsvillkor. Uppenbarligen skedde angiveri, och så många som ett 70-tal avrättades. Andra utsattes för hårda förhör och trakasserier. insats ligger i att hon gett ett ansikte åt en grupp av alla de tiotals miljoner människor som drabbades av de helt enkelt ofattbara utrensningar som skedde under tid i . sökande efter dessa individer kom i gång först på allvar efter 1955 i den begränsade öppning av det sovjetiska samhället som följde efter död. Problemet i sammanhanget var att alla dessa emigranter snabbt blev sovjetiska medborgare. Det fanns därmed inga rättsliga eller formella möjligheter för svenska myndigheter att agera för dem. Det hela byggde på ett frivilligt samarbete. Det fanns en uppenbar risk att dessa människor kunde utsättas för trakasserier och rena övergrepp om svenska myndigheter agerade. Försiktighet var därför av nöden av hänsyn till deras egen situation. gjorde flera eftersökningar och hade kontakt med en del kvarvarande emigranter . Då konstaterade man att det inte längre fanns några möjligheter att aktivt agera gentemot sovjetiska myndigheter för dessa människors intressen. Som själv konstaterar i sin interpellation blev resultatet av den debatt som fördes omkring att dåvarande regeringen anslog särskilda medel för att stimulera forskning om kommunismens offer genom bidrag till bland annat . har också Forum för levande historia beviljats ett särskilt anslag för att sprida ljus över kommunismens offer. I regeringsförklaringens slår vi fast att kommunismens brott mot mänskligheten ska uppmärksammas. Den fråga som riktar till mig om att bringa historiskt ljus över de öden som kirunasvenskarna gick till mötes i måste bli en uppgift för den akademiska forskningen, vilket för övrigt också har påpekat i sina böcker. Jag vill avslutningsvis konstatera att jag självfallet till fullo delar grundsyn att kirunasvenskarna representerar en grupp individer som oförtjänt blev offer för tidens förhållanden . De var uppfyllda av en tilltro till kommunismen som den goda samhällsformen som vi alla vet var tragiskt felaktig och missriktad. De blev djupt svikna inte bara av . De som återvände hamnade därtill i ett utanförskap som håller på att lösas upp först . 26 (): Jag ber att få tacka utrikesministern för detta svar. Han tyckte att det var en omfångsrik interpellation. Det kan jag hålla med om. Jag uppfattar den också som faktarik. Den viktigaste anledningen till att jag framställt den här interpellationen och att den blev så lång är att jag till riksdags protokoll ville få fört så många saker om kirunasvenskarna som kanske inte har belysts i denna kammare. Om man ser till den tidigare diskussionen mellan och utrikesministern får man säga att svaret utgörs av debatten. Det kommer nog att bli så eftersom vi i många avseenden är eniga om både sakförhållanden och vad som är möjligt att göra. Det viktigaste skälet till interpellationen är att jag vill erinra om de öden som ett stort antal svenskar gick till mötes i dåvarande och som utrikesministern väl har skildrat här. Emigration sker ofta för att man vill söka sig till ett bättre liv. Emigrationen till , förenta stater, är exempel på det. De som utvandrade till och i många fall avrättades kom till en ondskans, fruktans, likgiltighetens och människoföraktets diktatur i stället för det lyckorike de sökte. Intressant är att utrikesministern tar fasta på varför det blev så tyst när de återvände. Var de i chock, eller var de utsatta för repressalier? Det är väldigt svårt att veta detta. Det kan finnas olika orsaker. Men tystnaden ledde till att det inte blev någon debatt. Vi visste väldigt lite. Tystnad och fruktan är några av diktaturens värsta och mest utnyttjade påtryckningsmedel. Jag framställde interpellationen också för att belysa vilken betydelse en enskild persons engagemang har. Utrikesministern har vältaligt beskrivit engagemang för den här saken. Jag tror att mycket som händer är sådant som i tiden får stor uppmärksamhet men som på inte har samma värde. Bestående värde har den här formen av undersökningar när man skriver böcker. Jag är glad över att har fått för sina böcker och sitt arbete. Slutligen skulle jag vilja ta upp totala oförmåga att göra upp med sin egen historia. Vi som tillhör andra partier, särskilt jag som liberal, blir egentligen gladare ju mer andra partier stjäl av vår klädsel. Vi blir glada när det vi har också kommer till andra. Men i förhåller det sig precis tvärtom. Man försöker kasta av sig allt som man har stått för. Jag är också av uppfattningen att även de forskningsprojekt som har försiggått vid genom behöver kompletteras i betydande grad. När man kastar av sig allt man har haft återstår egentligen bara den tidigare nakenheten. 27 Utrikesminister (): När jag säger att interpellationen är omfångsrik är det alls ingen kritik. Tvärtom är den faktarik och synnerligen läsvärd. Att jag för till protokoll en mängd fakta och en hel del bakgrund, inte minst om det forskningsarbete som har utförts, tror jag är av betydande värde. Sedan måste allt detta ses i ljuset av den tidsanda som rådde. trodde kommunister att var den store ledaren som skulle ge ljus och lycka åt världen. Det var en uppfattning som de företrädde också i den svenska debatten. Så var det. Det var totalt missriktat. Människor kom att dö i miljontal i , också människor från andra länder som sökte sig till detta lyckorike på grund av denna tragiskt missriktade ideologi. Men vi ska också vara självkritiska. Genom den roll som kom att spela i besegrandet av den andra stora faran på vår kontinent under det nazismen kom att få ett annat skimmer över sig. Det fanns i svensk diskussion ibland en oförmåga att riktigt ta sig an en del problem. När vi har grävt djupare ned i det som har skett också på officiellt svenskt håll när det gäller ser vi att det är en för vår nation djupt skamlig historia som avslöjas. De facto förrådde vi honom gentemot . Detta var utslag för en tidsanda som gick väldigt långt hos enskilda individer. Det var en tidsanda som fanns. I diskussionen om kirunasvenskarna är de enskilda ödena viktiga, men den speglar också en tidsanda. Det fanns de i som trodde på rätt . Ännu längre fanns det de som inte riktigt ville konfronteras med den brutala sanningen. Sedan kan vi bara hoppas att arbetet med att klarlägga denna del av historien kommer att gå vidare. Regeringen har som sagt stimulerat detta. Projektet för levande historia kommer att med större kraft omfatta också de massiva brott mot mänskligheten som har ägt rum i och världen . Det är viktigt att vi alla känner till det. noterar i sin interpellation olika forskningsinsatser som görs. Jag visste själv inte om det som står i interpellationen, nämligen att det nu finns tillträde till Kominterns arkiv, att amerikanska forskare nu håller på att gå igenom det och att det också finns 1 300 svenska namn i dessa arkiv. Vilka de var och hur de hamnade där vet inte jag, men när vi får de forskningsresultaten får vi ytterligare en pusselbit i denna djupt tragiska del av vår moderna historia. 28 (): Utrikesministern och jag är eniga på många punkter, inte minst när det gäller att den akademiska forskningen måste vara fristående för att man verkligen ska kunna se olika aspekter på vad som hände. Jag håller helt med utrikesministern om att tidsandan har spelat en mycket stor roll för vad man sade officiellt och vad man möjligen uttryckte på ett annat sätt. Detta leder mig till en fråga på en punkt, om en pusselbit. Har det grävts ordentligt i vad som förekom och vad man kan få fram av rapporter till från den svenska beskickningen i ? Man har ju i väldigt stor utsträckning granskat vad som meddelades från till och de kontakter som fanns. Där kan det ju finnas, som utrikesministern säger, viktiga pusselbitar. Det kan också tänkas att det inte finns någonting alls. Det ska man inte utesluta. Och det är därför som jag har tagit upp just det som hände i . Men jag inser att också det är en forskningsuppgift som kanske inte UD i första hand bör utföra, utan det bör överlåtas åt professionella historiker. Jag ska också när det gäller den pusselbit som utrikesministern pekar på nämna den förljugenhet som vi hade och den officiella underdånighet som blev gentemot . Det gällde vår egen beskickningschef . Men det handlar också om hur ledande företrädare för det dåvarande i närmade sig efter hans död. Han blev nämligen i stort sett dyrkansvärd. Det spelar naturligtvis också en roll. Jag avser inte att förlänga denna debatt. Det viktiga är inte hur långa steg vi tar, även om det är viktigt, utan det viktiga är åt vilket håll vi går i det här fallet. Med detta vill jag göra som . Jag vill tillönska utrikesministern en trevlig sommar efter den stundande helgen, som jag har förstått inte är lika trivsam som den är för många andra här i kammaren som ska åka till och andra trevliga platser för att förlusta sig. 29 Utrikesminister (): Jag tackar för det. Jag önskar verkligen en trevlig midsommar. Jag kan inte garantera att jag kommer att sjunga Små grodorna i förhandlingsbyggnaden i , men gives en möjlighet ska jag nog se till att vi kan samla ihop ett litet gäng och göra det, för att åtminstone förlusta oss förmodligen förlustar det omvärlden ännu mer, för den delen. ställde frågan om man verkligen har penetrerat vad som möjligen kan finnas i till exempel rapporteringen från den svenska beskickningen i under dessa år. Svaret på den frågan är: Det vet jag inte. Men det är offentliga handlingar. Vad jag vet har vi inget sekretesskydd. Om vi går tillbaka tror jag inte att det finns någonting som är hemligt. Och även relativt långt fram är detta nu tillgängligt för forskningen, så det borde finnas möjligheter att titta på detta. Skulle jag göra någon personlig bedömning blir den att där inte finns mycket, om ens något. Ett av skälen till det handlar om förbindelserna. Vi hade statliga förbindelser mellan och , som sköttes via den sovjetiska utrikesförvaltningen, men därutöver var det partirelationer. hade egna relationer med det sovjetiska . Det skedde via helt andra kanaler, och dem hade vi inte tillgång till. Jag kommer själv ihåg när jag var i , i och för sig under något egenartade omständigheter. Då kom jag att bli bjuden på lunch, vilket var alldeles unikt, av den person som i centralkommittés internationella sekretariat hade handlagt . Det var en nyckelman i fråga om relationerna till . Han var huvudsakligen intresserad av . Det var hans enda kontakt med därför att det var partirelationen som var den som nådde upp till den högsta sovjetiska ledningen. Och det var den dåvarande ledaren för APK det var väl APK som var ledare för som var huvudkontakten och huvudinformationen. I den officiella svenska utrikespolitiken hade man kontakt med den sovjetiska utrikesförvaltningen. Det var en helt annan bild. Det var alltså två totalt olika kanaler. Vi vet synnerligen lite om vad som förekom i den där andra kanalen, och den svenska ambassaden i har aldrig haft någon insyn. De har inte ens haft möjlighet att ha kontakt med de personer i den sovjetiska partiapparaten som har handlagt relationerna med . Även detta är en del av den moderna historia som vi hoppas att forskningen ska belysa tydligare. Jag tar mig friheten att utsträcka denna önskan till alla kammarens ledamöter, till talmannen och till alla medarbetare. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2006/07:603 om tillväxt i jordbruk 30 Statsrådet (): har frågat mig om regeringen i det utvecklingspolitiska samarbetet med avser att fokusera på vikten av att de afrikanska länderna ger ökad prioritet åt att skapa förutsättningar för ökad tillväxt på landsbygden och inom jordbruket. har också frågat mig om jag avser att driva denna fråga för att på nordisk basis föra dialog med några afrikanska mottagarländer. Därtill ställer frågan om jag avser att arbeta för att även driver dessa frågor på EU-nivå och i EUAU-sammanhang. Jag välkomnar att belyser jordbrukssektorns betydelse. Ökad produktivitet inom agrara näringar är i flera länder avgörande för ökad ekonomisk tillväxt och därmed fattigdomsbekämpning. De afrikanska regeringarna har inom den afrikanska unionen och New Partnership for Development, Nepad, tagit fram en gemensam politik för jordbrukets utveckling. Det är positivt att jordbruksutvecklingen prioriteras, och det är glädjande att beslut tagits om att skapa en gemensam plattform för god jordbrukspolitik. En grundläggande förutsättning för effektiv jordbruksutveckling är ett uthålligt och långsiktigt politiskt stöd. Regeringen lyfter inom relevanta internationella forum fram den stora potential och betydelse som jordbruksutvecklingen har i , dels för matproduktion, dels för utveckling av andra näringsgrenar och marknader med minskad fattigdom som följd.