prot · GU09126 · 2007-06-14 00:00:00 — Varför då införa en lag som i hög grad riskerar att döma personer som aldrig haft uppsåt att fuska? Det är uppenbart att regeringens bidragsbrottslag kan komma att slå väldigt fel genom att misstänkliggöra eller rent av döma människor som aldrig medvetet fuskat utan där orsakerna snarare är tillfällig oaktsamhet, bristfälliga språkkunskaper, sjukdom eller funktionshinder. Många med funktionshinder har flera olika myndighetskontakter, vilket naturligtvis ökar risken för att det kan bli fel. Underlåtelse att lämna uppgift om ändrade förhållanden kan bero på många andra faktorer än att personen vill fuska till sig pengar. Det kan handla om att läkare, vårdgivare, myndigheter, arbetsgivare och andra lämnar uppgiftsunderlag som gör det svårt för den enskilde att fylla i blanketter rätt. har också klokt påpekat att det allvarligt kan skada tilltron till rättsväsendet att deras knappa resurser ska omfördelas till de medborgare som inte har begått uppsåtliga brott, vilket jag inte kan annat än instämma i. som regeringen säger sig vilja sända en markering till alla förmåns- och försäkringstagare att fusk inte får accepteras planeras en nedläggning av . I alla fall pekar en utredning på detta. Det är märkvärdigt. Trots att uppskattar att det kommer in för lite i skatt på grund av skattefusk, väljer regeringen förmodligen att lägga ned den myndighet som är satt att stävja detta. Skattefusket har inte bara den effekten att statskassan förlorar intäkter utan också att konkurrensen snedvrids mellan seriösa och oseriösa företagare. har uppskattat att bidrags- och förmånsfusket uppgår till , och undersökningen är gjord på tio förmånsslag som omfattar . Mot detta ska ställas 100 miljarder i förlorade skatteintäkter. I det läget borde det enda rimliga vara att gå fram med en samlad strategi mot skatte- och förmånsfusk, men det gör inte regeringen. I stället väljer man att ensidigt fokusera på trygghetsersättningar till de enskilda. Lagen riktar sig dessutom enbart till individer och inte till företag och juridiska personer, vilket också framförts av fler än en remissinstans. Exempelvis har anfört att staten bör sätta upp likvärdiga förutsättningar för privata och offentliga alternativ. Men regeringens förslag behandlar alltså inte bestämmelser för företag, som exempelvis jordbruksstöd, företagsstöd eller offentliga investeringsstöd. Man kan naturligtvis fråga sig vilka regeringens bakomliggande intentioner är. En sak är dock klar. Ointresset att bekämpa skattefusket förefaller särskilt häpnadsväckande när man fortsätter det arbete som förra regeringen inledde för att motverka fusk med bidrag och förmåner. Än märkligare är att regeringen inte tar det flertal remissinstanser som haft kritiska synpunkter och helt eller delvis avstyrkt förslaget. har flera andra tunga remissinstanser såsom HSO Handikappförbundens , och haft sådana synpunkter och invändningar som borde få regeringen att tänka till ytterligare en gång. Jag skulle vilja belysa något av den kraftiga kritik som framkommit mot förslaget att införa en ny typ av kriminalisering av brott. Kritiken härrör från såväl utredningens remissinstanser som utfrågning samt från utskottets behandling av regeringens förslag. ombudsmän, , anser att utredningen inte har presenterat övertygande argument för en utvidgad kriminalisering i fråga om oaktsamma förfaranden på bidragsområdet. Kammarrätten i anser att införandet av straffansvar för oaktsamhet beträffande skyldigheten att anmäla ändrade förhållanden med tanke på trygghetssystemens sociala betydelse och komplicerade natur kan medföra konsekvenser som fordrar en betydligt djupare analys än vad som företagits. Även anser att den föreslagna bestämmelsen skulle utvidga det straffbara området på ett påtagligt sätt. Man hänvisar också till att principerna om kriminalisering bör användas med försiktighet. anför vidare att man närmast får intrycket att förslaget är motiverat av hänsyn till svårigheterna att bevisa uppsåt. Att kriminalisera av bevislättnadsskäl är dock enligt principiellt tveksamt. Det understryks vidare att kriminalisering inte är det enda och inte alltid det mest effektiva medlet för att motverka oönskade beteenden. En växande arbetsmängd gör att ökade krav måste ställas på att rättsväsendets resurser används på ett ändamålsenligt sätt. En nykriminalisering bör övervägas endast om det är klarlagt att alternativa metoder för att undvika det oönskade beteendet inte står till buds. ifrågasätter om den föreslagna nykriminaliseringen behövs och varför den som lurar de myndigheter som ansvarar för offentliga trygghetssystem ska underkastas ett utvidgat straffansvar jämfört med den som lurar ett privaträttsligt subjekt. Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen anger att de sanktioner som redan finns inom arbetslöshetsförsäkringen kan medföra en hårdare bestraffning eller dubbelbestraffning för förmånstagare som gör sig skyldiga till brott mot reglerna i arbetslöshetsförsäkringen. Statskontoret anser bland annat att det finns en risk att polis och åklagare väljer att försöka bevisa grov oaktsamhet framför att försöka belägga uppsåtlig brottslighet. Arbetslöshetskassornas anser att utredningens förslag kan antas innebära att den övervägande delen som kommer att lagföras för vårdslöshet är personer som har svårt att ta till sig information om trygghetssystemen eller personer som har svårt att förstå allvaret med att lämna korrekta uppgifter. Handikappförbundens samarbetsorgan, HSO, påpekar också att förslaget kommer att leda till ett mycket hårt klimat för många kroniskt sjuka och funktionshindrade som är beroende av olika stöd och förmåner. Myndigheternas ansvar enligt förvaltningslagen borde enligt HSO framhållas mer. Därutöver är det anmärkningsvärt att regeringen inte har gjort någon konsekvensanalys av förslaget utifrån ett barnperspektiv som denna riksdag har varit överens om genom åren, och det är ett faktum som också framkommit under utskottets behandling. Ett flertal instanser har dessutom poängterat fördelarna med att avvakta pågående utredningar och kontrollinsatser innan man inför nya straffbestämmelser. Att i det läget införa en särskild bidragsbrottslag utan att ha hunnit utvärdera de insatser som redan gjorts för att motarbeta fusk och överutnyttjande är inte genomtänkt. Om en ökad samordning av utbetalningar kommer till stånd motverkas möjligheterna till såväl felutbetalningar som fusk. Därför menar vi socialdemokrater att innan regeringen inför en ny lag borde man överväga sådana åtgärder som bland annat föreslås i åtgärder mot svartarbete och bidragsfusk. Dessutom är det viktigt att förbättra myndigheternas arbete, så att deras system tydliggörs och kommuniceras gentemot medborgarna. För oss socialdemokrater är åtgärder för att motverka reellt fusk mycket viktigt, i synnerhet om man vill värna generösa trygghetssystem för alla. Men vid en genomlysning av de borgerligas förslag som genomdrivs på socialförsäkringsområdet framträder ett mönster som andas allt annat än tilltro till samhällsmedborgarna. Några exempel är sänkta ersättningsnivåer, sänkt tak i sjukförsäkringen, läkarintyg , krav på ränta från den enskilde men inte från vid felaktigt utbetalda ersättningar och även en bidragsbrottslag med straffbestämmelser för oaktsamhet. Sammantaget och stegvis bryter regeringen inte bara med synsättet om människors solidaritet med de utsatta. Man löser också upp fundamenten för en generell välfärdspolitik som omfattar alla, vilket är en modell som blivit väl känd i vår omvärld och av många länder setts som en förebild. Vi går mot ett kallare och hårdare samhälle. Det är beklagligt, och det är orättfärdigt. 230 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna 1 och 4, och om reservation 1 mot förmodan skulle vinna gehör yrkar jag även bifall till reservation 3 om man nu kan göra så. Det betänkande vi diskuterar och beslutar om handlar om två mycket viktiga beslut som berör konkreta saker då tyvärr, men mest troligt, kommer att stifta en ny lag benämnd bidragsbrott. I och med det har återigen degraderat våra välfärdssystem till att vara bidrag. Större delen av utbetalningarna från vårt välfärdssystem består av försäkringar, till exempel arbetslöshetsförsäkringen och ersättningar för förlorad inkomst vid exempelvis sjukdom. En del av dessa utbetalningar är till och med lån. Att då kalla alla dessa varianter av utbetalningar från det offentliga välfärdssystemet för bidrag handlar om en medveten strategi för att styra språkbruket och i och med det ett accepterande av att våra trygghetssystem består av bidrag, vilket är falskt och oärligt. I stället är sanningen att socialförsäkringarna finansieras genom avstått löneutrymme och därmed tillhör alla invånare som en rättighet inte som välgörenhet, och inte som bidrag. Att hävda att den som är arbetslös eller sjukskriven lever på bidrag och därmed underförstått parasiterar på dem som arbetar används konsekvent av högern som ett retoriskt angrepp för att legitimera återkommande förslag på försämringar och hårdare tag. Man brukar säga att det är viktigt att få sätta dagordningen, och med det menas att få styra vad som ska diskuteras och hur saker och ting ska benämnas. Jag tycker att detta nya lagförslag är ett typexempel på ett sådant försök. Är det någonting som regeringen har lyckats med vid makten är det att trumma in i folks medvetande att de offentliga trygghetssystemen är bidrag och att de som har oturen eller olyckan att behöva dessa bidrag till stor del består av fuskare. Dagens betänkande är alltså en logisk slutsats av högerns uppfattning att sjuka och arbetslösa fuskar och bedrar vårt välfärdssystem så till den milda grad att vi behöver en speciell lag, trots att flertalet av de tunga remissinstanserna avstyrker förslaget att införa en särreglering av de så kallade bidragsbrotten. Förslaget om den nya lagen innebär en utvidgad kriminaliserig jämfört med , dels genom att ett straffrättsligt ansvar kan uppkomma genom underlåtenhet, dels genom att ett straffrättsligt ansvar kan uppkomma redan genom grov vårdslöshet. Frågan är då om den föreslagna ytterligare kriminaliseringen behövs. svarar klart nej på frågan. Vi menar, liksom flera remissinstanser, att det är fullt möjligt att lagföra och döma personer som har gjort sig skyldiga till fusk vad gäller utbetalningar från trygghetssystemen. Till exempel sade, som vi just har fått höra, företrädare för vid en utfrågning att man var osäker på om förslagen kommer att leda till ett större antal polisanmälningar än . Man menade också att den absoluta huvuddelen av de straffbara förfarandena faller inom ramen för bedrägeri eller annan redan befintlig lagstiftning. Man tyckte också att det var lämpligt att avvakta en utvärdering av de redan vidtagna åtgärderna. När det gäller förslaget om straffbarhet för grov oaktsamhet finns flera brister. Exempelvis görs i propositionen inga överväganden eller diskussioner om vad som ska gälla om det är myndigheten som har varit oaktsam. antog principer angående kriminalisering som metod för att försöka hindra överträdelser av olika normer i samhället. I de här principerna sades att kriminalisering bör användas med försiktighet och att rättsväsendet inte bör belastas med sådant som har ringa eller inget straffvärde och att en kriminalisering inte är det enda och inte alltid det mest effektiva medlet för att motverka oönskade beteenden. Jag menar att förslagen i det här betänkandet tydligt bryter mot dessa principer. Jag ska också nämna några av de övriga farhågor som och flera tunga rättsliga remissinstanser har haft. Till exempel säger att det finns frågor av principiell och strukturell karaktär som inte är tillräckligt analyserade och avstyrker att förslagen genomförs. anser inte att betänkandet kan ligga till grund för en särreglering av bidragsbrotten och avstyrker att förslagen genomförs. säger att förslagen präglas av en övertro på kriminaliseringens effekter och att de allvarligare fallen alltjämt kommer att kunna lagföras med stöd av bedrägerilagstiftningen och avstyrker att förslagen genomförs. har jag redan nämnt, och de avstyrker också förslagen i betänkandet. För är det en självklar strävan att försäkra sig om att ersättningar från de offentliga trygghetssystemen utbetalas riktigt och till de personer som är i behov av dessa. Det är viktigt för systemens legitimitet och hållbarhet. Där är vi helt överens med regeringen. Däremot är vi inte övertygade om att förslaget om en bidragsbrottslag är rätt sätt att åstadkomma de förbättringar som behövs. Jag menar att det inte finns någonting i det här lagförslaget som underbygger varför det skulle införas en särskild lagstiftning om bidragsbrott när detta är olagligt och följaktligen straffbart redan med befintlig lagstiftning. 231 (): Vi har att ta ställning till något som den moderatledda regeringen kallar bidragsbrott men som egentligen handlar om brott mot trygghetssystemen som redan finns lagreglerat. Fusk och missbruk av välfärdssystemen är inte acceptabelt. Regler som beivrar detta finns, men regeringen föreslår ändå en bidragsbrottslag. anser självklart att fusk och brott mot trygghetssystemen är olagligt och ska beivras. Det får inte råda minsta tvivel om att det är oacceptabelt att tillskansa sig mer ekonomiska förmåner av samhällets gemensamma medel än vad lagar och regler stipulerar. Samma synsätt har vi när det gäller skattefusk, när företagare fuskar med bidrag etcetera. Mot bakgrund av det skrev vi i vår senaste budgetanslagsmotion på utgiftsområde 13: Däremot accepterar regeringens resonemang om att ökad kontroll och förbättrad tillämpning av regelsystemet kan minska utgifterna i arbetslöshetsförsäkringen med . Den senaste tidens avslöjanden visar ju att till och med regeringsledamöter bidragit till ett alltmer omfattande svartarbete och skattefusk i vårt samhälle. Det är dags för en omfattande folkbildning som syftar till respekt för de solidariskt skattefinansierade ersättningssystemen. Enligt uppfattning krävs det inte mer lagstiftning för att komma till rätta med fusket. Det finns redan lagstiftning som förbjuder bedrägeri, likaväl som svartarbete och skattefusk i övrigt. Vad som däremot krävs är att myndigheterna, kommunerna och a-kassorna upprättar tydliga system som också kommuniceras till medborgarna så att det blir tydligt vilka regler som gäller. Vill man tolka regeringens intentioner positivt och välvilligt kan det hävdas att det väl ändå är bra att göra ytterligare markeringar mot fusket. Men om så är fallet bör sådana markeringar göras för alla typer av bidragsfusk, även till exempel kring näringsverksamheter och när det gäller skattefusk. Det kan förstås hävdas att tillämpningsområdet för den här lagstiftningen endast ska omfatta ersättningar för personligt ändamål. Men lagstiftningen skulle lika gärna även kunna omfatta skattefinansierade bidrag till näringsverksamheter. Det här handlar om ett aktivt vägval, och den moderatledda regeringen väljer att lagstifta kring problemen med enskilda personers fusk och brott mot trygghetssystemen. Men man är tyst när det gäller fusk med skatter eller bidrag till näringsverksamhet. tycker att det är olyckligt att den moderatledda regeringen inför en ny brottsbeteckning bidragsbrott eftersom det i flera fall är missvisande när det gäller vad det rör sig om. Till exempel är inte a-kassan något bidrag utan ersättning från en försäkring man har betalat in till. Flera remissinstanser har också anmärkt på detta och föreslagit andra namn, men regeringen gör en klar politisk markering när man väljer ordet bidrag. Vi själva väljer konsekvent att använda begreppet brott mot trygghetssystemen. Orden har makt, och uppenbarligen har det varit viktigt för er i majoriteten att kalla det bidragsbrott eftersom ni har valt det ordet. Enligt , den fria encyklopedin, kan bidrag förklaras så här. Ett bidrag eller kontribution är något som ges för att fylla ett behov. I många sammanhang avser bidrag något som fyller endast en del av behovet medan sådant som fyller hela behovet kan ha andra namn såsom underhåll eller understöd. Bidrag kan vara av direkt pekunjär natur, i form av betalningar till bidragsmottagaren, eller uttrycka sig som volontärarbete som exempelvis användarbidragen i , eller så kan det vara tävlingsbidrag i . Det finns studiebidrag. Det finns socialbidrag. Det finns tävlingsbidrag. Det finns bostadsbidrag. Men denna lagstiftning berör faktiskt också försäkringar som a-kassan och det centrala studiestödet. Det som omfattas är ekonomiska förmåner som betalas ut för personligt ändamål och som beslutas av , , , , arbetsförmedlingen, kommunerna eller arbetslöshetskassorna. Brott mot trygghetssystemen är ett mycket mer rättvisande namn. Det finns, som sagt, redan lagar, men de tycks inte duga för den moderatledda regeringen. Att införa ett generellt oaktsamhetsbrott riskerar att skapa stor osäkerhet för människor som redan befinner sig i en utsatt situation. En tydlig gräns finns när felaktiga uppgifter från en person ska kriminaliseras, nämligen uppsåt. Att med uppsåt lämna oriktiga uppgifter för att få ut pengar finns reglerat i bedrägeribestämmelser i lagstiftningen, och inom arbetslöshetsförsäkringen finns sanktioner som kan drabba den som medvetet eller med grov oaktsamhet lämnar felaktiga uppgifter. Det är inte mer lagstiftning som behövs för att komma till rätta med felaktiga utbetalningar. Vad som däremot behövs är att myndigheter, kommuner och a-kassor skapar tydliga system och att medborgarna informeras om vilka regler som gäller och vad som är straffbart. Det ska vara enkelt att förstå hur man fyller i blanketter. säger själv att kommer närmare hälften av alla besökare till enbart för att få hjälp med krångliga blanketter. föreslår att avslår regeringens proposition och i stället tar till sig vad som här har framförts om tydligare regler till myndigheter om samordning och klar och tydlig information till medborgarna. Självklart står jag bakom samtliga reservationer, men för att vinna tid yrkar jag bifall endast till reservation 1. 232 (): Våra gemensamma trygghetssystem betalar ut i ersättningar och bidrag till enskilda personer. Det handlar om till exempel a-kassa, sjuk- och föräldrapenning, sjuk- och aktivitetsersättning samt försörjningsstöd. Det handlar också om bidrag till arbetslöshetsersättning, allmänna barnbidrag, studiebidrag, bostadsbidrag, vårdbidrag, rekryteringsbidrag, tilläggsbidrag, bidrag till kostnader för internationella adoptioner och återvandringsbidrag. Förslaget till en ny lag, en bidragsbrottslag, det vi nu debatterar, omfattar totalt 51 olika ersättningar och bidrag som betalas ut till enskilda personer. Våra gemensamma trygghetssystem är viktiga. De är viktiga och värda att slå vakt om. De ska vara pålitliga och finnas till för de människor som av skiftande anledningar är i behov av vårt gemensamma stöd. För att våra trygghetssystem ska vara robusta och pålitliga måste de kombineras med verktyg för att bekämpa försök till bedrägerier mot dem. I förmildrande ordalag brukar dessa bedrägerier kallas för fusk eller bidragsfusk. Men det handlar om brottslig verksamhet och inget annat. Låt oss en gång för alla slå fast det. Stjäl man från våra trygghetssystem begår man ett brott. Bidragsbrottslagen kommer att vara ett viktigt, förmodligen det viktigaste, verktyget i kampen mot dem som försöker begå brott mot våra gemensamma trygghetssystem. Det finns ännu ingen heltäckande studie som visar hur omfattande bidragsbrottsligheten är. Men de studier som har gjorts ger oss en viss uppfattning om omfattningen. Delegationen mot felaktiga utbetalningar presenterade en rapport om felaktiga utbetalningar från trygghetssystemen. I en debattartikel sammanfattar delegationen situationen med två ord: Trygghetssystemen läcker. Rapporten slår fast att systemen inte är konstruerade för att förhindra brott eller felaktiga utbetalningar, och det finns klara brister i kontrollen. gör en årlig uppskattning av hur pass omfattande de felaktiga utbetalningarna i föräldraförsäkringen är. har tvingats skriva upp sina siffror. uppskattade man att av utbetalningarna var felaktiga. beräknade man att av de pengar som betalades ut hamnade i orätta händer. Enligt , som presenterade en utredning , utgör av utbetalningarna i den tillfälliga föräldrapenningen felaktiga utbetalningar. nästan var fjärde krona som har betalats ut i den tillfälliga föräldraförsäkringen har gått till brottslingar. Det vanligaste brottet är att man arbetar som man kvitterar ut tillfällig föräldrapenning. Utredningen har på djupet studerat brottslighetens omfattning. Den kom fram till att de totala summorna var långt större än tidigare beräknat. Om det gäller också för andra ersättningar står vi inför ett mycket omfattande problem. Den brittiska motsvarigheten till , National Audit Office, har i en studie av ett antal länder visat att bidragsbrottsligheten internationellt uppgår till av utbetalningarna. De som är kunniga inom området anser att det inte finns anledning att tro att bidragsbrottsligheten skulle ha en mindre omfattning i . Det betyder att i storleksordningen kan hamna i orätta fickor. Som jämförelse kan nämnas att den årliga kostnaden för barnbidraget är ungefär 20 miljarder eller att kostnaden för är . Det är för att få grepp om hur mycket pengar det är som kanske försvinner i väg i brottslingars fickor . Bidragsbrottslagen är viktig för att bekämpa brotten mot våra gemensamma trygghetssystem. Den som begår bidragsbrott genom att till exempel uppge oriktiga uppgifter eller felaktiga förhållanden kan enligt den nya lagen komma att dömas till böter eller fängelse . Den som begår brott genom grov oaktsamhet kan dömas till böter eller fängelse . Till detta kommer att lagen nu innebär att de berörda myndigheterna, arbetslöshetskassorna och kommunerna blir skyldiga att anmäla misstänkta bidragsbrott. Lagen omfattar ersättningar, bidrag och andra ekonomiska förmåner som betalas ut till enskilda av , , , , länsarbetsnämnderna, kommunerna och a-kassorna. Kort sagt är det alla ersättningar och bidrag som betalas ut av staten, kommunerna och arbetslöshetskassorna till enskilda medborgare. Vi har ett system i med generösa ersättningar i våra trygghetssystem. Det är ersättningar som är relativt lätta att erhålla. För att vi ska kunna slå vakt om de generösa ersättningsnivåerna måste vi bekämpa den brottslighet som ett sådant system kan utsättas för. Med en tydlig lagstiftning, avskräckande straff och anmälningsskyldighet av misstänkta brott kommer vi att kunna både avhålla fler från att begå brott och lagföra fler brottslingar. Som nämnts ålägger bidragsbrottslagen handläggarna vid de berörda myndigheterna, kommunerna och a-kassorna att anmäla misstänkt brottslighet. Därmed ökar också handläggarnas uppmärksamhet på bedrägligt beteende. Genom anmälningsplikten håller vi också arbetet mot bidragsbrottsligheten ständigt aktuellt. Den gör det även enklare för ansvariga tjänstemän att motivera för en person varför man har gjort en anmälan. Att det förekommer brott mot trygghetssystemen är ingen nyhet. beräknade att fusket uppgick till . Men som har gått har inga verksamma åtgärder vidtagits av den socialdemokratiska regeringen. Tvärtom har Socialdemokraterna ofta mer eller mindre förnekat att bidragsbrott skulle förekomma. säger , tillsammans med de andra oppositionspartierna, nej till bidragsbrottslagen. Jag kan inte förstå att man inte inser att om vi ska trygga och slå vakt om våra gemensamma trygghetssystem måste vi också bekämpa brotten mot dem. De tidigare anförandena från oppositionspartierna visar tydligt vilket ointresse och vilken likgiltighet man visar upp inför den bidragsbrottslighet som kan vara tämligen omfattande. Oppositionen har lyft fram frågan om detta skulle leda till en ökad belastning på polis och åklagare. Man oroar sig för att kostnaderna kommer att öka om fler personer anmäls enligt den nya lagen. Omtanken är rörande.