prot · GU0981 · 2007-03-26 00:00:00 — När det handlar om kulturpolitik likaväl som allt annat finns det aldrig någonting som är givet. Även om man har planerat satsningar är det inte säkert att de blir de framgångar man har tänkt sig. Man har också publik och annat att ta hänsyn till. Inte ens om man har hur mycket pengar som helst är det givet att det man planerat faktiskt blir som man har tänkt sig, hur höga ambitionerna än är. Det gäller för kulturen likaväl som för alla andra områden. Jag tycker nog ändå att staten tar sitt ansvar. Drygt 6 miljarder går till kulturinstitutioner i hela landet. Sedan har också den regionala nivån, både kommuner och landsting, ett stort ansvar och tar det också. Då är vi uppe i offentliga satsningar på 1920 miljarder. Min förhoppning är att vi också ska hitta fler aktörer som går in och stöder kulturen på olika sätt, inte minst finansiellt, och att vi därmed också kan hitta nya arenor. Det finns väldigt mycket att göra. Jag lovar att återkomma, även om jag inte kan ge några löften om pengar stående här. Överläggningen var härmed avslutad. 18 § Svar på interpellation 2006/07:390 om besparingar på En bok för alla 109 Kulturminister (): Då återgår vi, , till den diskussion vi hade . i har frågat mig dels vilka motiven är för en översyn av En bok för alla AB:s uppdrag, dels vilka åtgärder jag kommer att vidta för att staten ska spela en roll för att stimulera lågutbildade att öka sitt läsande. Bakgrunden till frågorna är att det nuvarande avtalet mellan staten och En bok för alla AB är ettårigt och löper ut . lämnar staten ett årligt stöd till En bok för alla AB för utgivning och spridning av kvalitetslitteratur till lågpris. Totalt omfattar utgivningen ca 50 titlar , varav ca 30 är barn- och ungdomsböcker. När En bok för alla startade var det mot bakgrund av att det då endast fanns en mycket begränsad utgivning av kvalitetslitteratur till lågt pris. har dock ett antal förlag en omfattande utgivning av pocketböcker, och har pocketutgivningen expanderat ytterligare. Enligt statistik från uppgick antalet titlar 2004 till 590, jämfört med 1998. Det innebär nästan en fördubbling av antalet titlar. Det finns följaktligen ett brett urval av kvalitetsböcker i pocket på marknaden , och den sänkta bokmomsen har inneburit att böckerna kan säljas till ännu lägre priser . Dessutom har tillgängligheten till böcker ökat markant. säljs pocketböcker inte bara i den traditionella bokhandeln utan också via Internet och i varuhus, kiosker, livsmedelsbutiker, pocketshopar och så vidare. Den förändrade situationen på bokmarknaden är ett av skälen till att regeringen nu vill pröva frågan om en statligt subventionerad pocketutgivning för vuxna. Frågan bereds inom , och det är ännu för tidigt att uttala sig om utfallet av denna process. När det gäller det läsfrämjande arbetet för vuxna görs betydande insatser bland annat inom studieförbunden, på folk- och arbetsplatsbiblioteken och inom föreningslivet. Att vinna vuxenläsare är dock ett mycket långsiktigt arbete, som måste börja tidigt nämligen bland barnen. Som jag ser det är det här staten har sin viktigaste uppgift: att se till att barn och ungdomar möter litteraturen och stimuleras till läsning på alla tänkbara sätt. 110 i (s): Tack, kulturministern, för svaret! Vi fortsätter som sagt att diskutera läsandet i landet. Det känns som en angelägen fråga eftersom vi ser att läsandet minskar. Min fråga till kulturministern handlar om förändringen av det avtal som staten har med lågprisförlaget bok för alla AB. meddelade att avtalsperioden skulle kortas från till . Jag vet att flera partier i den högerledda regeringen har drivit att lågprisförlaget bok för alla ska lägga ned sin vuxenutgivning av kvalitetslitteratur. Förändringen av avtalsperioden är säkert ett led i denna förändring. Vad jag är förvånad över är kulturministerns svar. Hon hänvisar till sänkt bokmoms, till att tillgängligheten till böcker har ökat markant och till att det säljs böcker inte bara i bokhandeln utan även i varuhus, kiosker, livsmedelsaffärer med mera. Det är naturligtvis jättebra. Det tycker jag också. Jag är helt överens med kulturministern om det. Men hon glömmer att nämna den del av En bok för allas uppdrag som handlar om att jobba med läsfrämjande insatser riktade till barn och vuxna. I första hand riktar man sig till kortutbildade grupper inom LO-kollektivet en grupp som undersökningar visar läser minst eller inte alls. Det har vi diskuterat tidigare. Det finns inget bokförlag utom En bok för alla som jobbar just med läsfrämjande insatser. Med vetskap om den SCB-undersökning som vi debatterade borde regeringen satsa mer på läsfrämjande insatser mot vuxna i stället för färre. Ministern skriver i sitt svar till mig att läsfrämjande insatser för vuxna bland annat görs inom studieförbundens verksamhet, på folk- och arbetsplatsbibliotek och inom föreningslivet. Det är alldeles riktigt. och Vuxenskolan är delägare i En bok för alla. Man genomför en hel del verksamhet tillsammans, men En bok för alla samarbetar även med andra organisationer. Ett exempel som vi diskuterade i kammaren under den förra mandatperioden är projektet för mig, pappa som vänder sig speciellt till män inom LO-kollektivet som inte läser. Det går ut på att få dem att börja läsa och att också läsa för sina barn och därmed bli den förebild som vi diskuterade tidigare. Du lyfter också upp att det är viktigt att satsa på våra barn och unga. Det är vi helt överens om. Men jag känner en oro över att man inte nämner de vuxna i det här arbetet. Om det är långsiktighet som gäller i den kulturpolitik som ministern ger uttryck för i sitt svar till mig tycker jag att det är jätteviktigt att vi också plockar in de vuxna. Eller är det så att de som inte väljer att läsa som barn eller unga inte heller ska få en andra chans, en andra möjlighet att faktiskt ta del av det skrivna ordet? Jag undrar hur vi ska få fler barn att läsa om vi inte också satsar på att fler vuxna, alltså barnens föräldrar, ska läsa. Vi hör ofta att barn inte gör som vi säger utan som vi gör. Tycker du att det stämmer? Är det inte så att man också i regeringen ska jobba för att få fler vuxna att läsa? 111 Kulturminister (): En del av argumenten har vi haft i den tidigare diskussionen. Vad vi har sagt är att vi kommer att se över uppdraget för En bok för alla. Det är väl ganska givet att när det blir en ny regering blir det också omprioriteringar i kulturbudgeten. Det kommer det att bli även i den här. Det är inte självklart att man fortsätter på samma inslagna väg. Därmed inte sagt att vi inte tycker att det är viktigt med satsningar på läsandet, för det tycker vi. Men det kanske kan gå till på andra sätt. Vi vill se över det. Det är inte så konstigt. Det finns många olika sätt att nå vuxna. Det är inte min uppgift att tala om för biblioteken hur de ska arbeta, men det finns trots allt bibliotek på olika håll i som arbetar annorlunda och uppsökande. Man kanske kan göra mer där. talar om det sjunkande läsandet. Som vi sade i den förra diskussionen: Vad är det egentligen man mäter? Tar man med även facklitteratur, eller tar man bara med skönlitteratur? Tar man med läsandet på Internet? Tar man med dagstidningsläsandet? Läsande kan se väldigt olika ut, och det är inte alltid säkert att statistiken är entydig. Den kan peka åt olika håll. Är det nu så att läsandet sjunker är det kanske också så att En bok för alla inte riktigt har lyckats med sitt uppdrag. Man kanske måste hitta nya lösningar. Jag säger inte att det är så, men jag säger att det kanske är så. Det är något vi tittar på på , tillsammans med mycket annat. Men att vi vill värna boken och läsandet hoppas jag har framgått av debatten. 112 i (s): Det är säkert så att man ska titta på olika delar i det här med läsfrämjande insatser, och jag säger inte att biblioteken inte ska jobba med det. Jag vet att biblioteken jobbar med det. Men det är viktigt att se att det finns många aktörer som jobbar med läsfrämjande insatser. Utifrån en rapport som visar att läsandet minskar det är ingen ny rapport, och vi har även sett det tidigare är det en väldigt konstig politisk insats att minska de läsfrämjande insatserna i stället för att faktiskt öka dem. En bok för alla jobbar med många olika delar. Jag tog Läs för mig, pappa som exempel på ett projekt som riktar sig till LO-kollektivets medlemmar, främst männen. En bok för alla jobbar också mot barn och unga. De jobbar med bokombud ute på arbetsplatser och i andra delar av samhället. Det är den här bredden vi måste se. Hur kan vi nå människor på olika platser? Jag tycker att det är jättebra att det finns pocketställ när jag går och handlar mina matvaror, men jag tror att det finns en risk med att se dessa böcker som en lösning. De som inte tar del av böcker går inte till pocketstället i mataffären när de går och handlar. Det steget är för långt eller finns kanske inte ens i medvetandet. Det är där de läsfrämjande insatserna är så viktiga. Man måste fånga upp intresset, och det gör man inte genom ett pocketställ i en matvarukö. Man måste locka till läsandet och bjuda in andra som faktiskt pratar om boken och betydelsen av boken. Du lyfter också fram studieförbunden som jag vet gör ett jättebra arbete bland annat med läsecirklar där man diskuterar innehållet i böckerna och annat. Det tycker jag också är intressant med tanke på det kulturpolitiska program som lanserade . Vi diskuterade det här med fria boklån förut. Det finns ju en syn som handlar om att studieförbunden bara ska jobba med cirkelverksamhet som inte är hobbybetonad, och då undrar jag med tanke på det här med läsfrämjande insatser: Är en läsecirkel utifrån kulturministerns synsätt en hobbycirkel eller är det en verksamhet som faktiskt kan få bidrag från staten? Det finns många olika delar i det här. Men det är oroande att höra att man inte ser den viktiga uppgift som faktiskt En bok för alla har: att jobba med läsfrämjande insatser som är en sådan viktig del för att få fler att ta del av läsandet. 113 Kulturminister (): Det är riktigt att det finns många olika aktörer som kan bidra till ökat läsande, och det tycker vi trots allt är viktigt. Jag är annars väldigt rädd för att staten ska tala om vad som är bra och vad som inte är bra, vad folk ska göra och vad folk inte ska göra, för att göra en liten koppling till ibland märkliga kampanjer. Men när det handlar om läsandet håller jag med om att det är speciellt, eftersom det är väldigt kopplat till demokrati och till inflytande. Just läsningen har alltså sin alldeles speciella roll. Skolan kan också arbeta uppsökande. är skolan inte riktigt mitt område, men jag kan ändå se att här finns många möjligheter att nå föräldrarna, inte minst föräldrarna till barn som kanske inte är så läsvana och där det inte är så vanligt med böcker i hemmet. Det finns väldigt många sätt att nå även de vuxna, även om jag tycker att just satsningen på barn är det viktigaste. Vi ska återkomma och se vad det kan bli för eventuella kampanjer för läsfrämjandet. Det är ju inte bara att konstatera att nu läser kvinnor mer vilket är bra, och jag tror att det stämmer och män mindre. Man måste fråga sig varför det är så. Jag tror inte att det är självklart att kvinnor har mer tid än män, snarare tvärtom. Det visar andra undersökningar. Det kanske är någonting helt annat det handlar om. Om det inte är priset och inte tillgängligheten, vad är det då som ger ett motstånd? Vad kan man göra åt det? Ska man göra något åt det? Man behöver fortfarande hämta in kunskap på det här området. Jag är helt enig med om att läsning är avgörande för väldigt mycket. 114 i (s): Det känns skönt att kulturministern tycker att det är viktigt med läsande och att man måste jobba med läsfrämjande insatser. Jag hoppas att regeringen inte gör som man har gjort i andra fall inom kulturpolitikens område och fattar beslut om förändringar och sedan inte kommer med andra insatser. Jag hoppas att man nu inte säger att En bok för alla inte kommer att få fortsatt uppdrag att jobba med vuxenutgivningen och läsfrämjande insatser för vuxna och sedan inte kommer med några förslag. Det har ju visat sig på en hel del politikområden att man säger att vi får vänta och se. Jag tror att det är livsfarligt att säga att vi får vänta och se om läsandet minskar ännu mer innan vi gör några insatser. Jag hoppas att man tittar över detta och att man ser på all den viktiga verksamhet som En bok för alla gör. För mig är det jätteviktigt att vi inte glömmer bort de vuxna i det läsfrämjande arbetet. Som barn och ung kanske man inte har tyckt att läsandet är speciellt roligt. Risken är att det inte görs några satsningar på att man i vuxen ålder ska försöka ta boken till sig. För mig är det lika viktigt att få en chans att hitta boken även som vuxen och att man ser till att jobba vidare med det. 115 Kulturminister (): I korthet kan jag säga att jag i stort sett håller med om det mesta. Det är viktigt med förebilder, inte minst kanske manliga förebilder. Något som jag relativt ofta hör bland de yngre är att läsning inte är någon manlig syssla. Det är också ett uppdrag för det manliga kollektivet, inte minst de bokläsande och bokälskande männen att se vad man kan göra mer. Överläggningen var härmed avslutad. 19 § Svar på interpellation 2006/07:401 om framtiden för 116 Kulturminister (): i har frågat mig om det är regeringens intentioner att ska fortleva samt om jag har några andra insatser på agendan för att bibehålla eller förbättra resultaten inom kulturarvssektorn. Som jag svarade i en liknande fråga bereds ämnet om framtida satsningar på vårt kulturarv och sysselsättningen inom kultursektorn inom ramen för den årliga budgetprocessen. Jag kan inte föregripa de överväganden som regeringen gör inför höstens budgetproposition. Ett viktigt underlag i dessa överväganden är givetvis den delredovisning av effekterna av Accessatsningen som regeringen gett i uppdrag att lämna . är det viktigt att understryka att regeringen redan i budgetpropositionen har förstärkt flera centrala museers anslag för att tillgodose grundläggande behov och eftersatta bevarandeåtgärder. 117 i (s): Jag får tacka för att det kom ett svar, även om jag inte tackar för hela innehållet. Kulturministern hänvisar återigen till en utredning. Vi ska väl inte säga annat än att vi under vår regeringstid också kunde göra det då och då. Här gäller det Accessjobben. Jag ska ge en liten bakgrund om dem. Accessjobben är de som Socialdemokraterna införde under den förra mandatperioden. Det är alltså sysselsättningsåtgärder inom kulturområdet. Satsningen är viktig för kulturarvet. Den ska skapa arbetstillfällen för de akademiker som verkar inom kultursektorn. Den nya regeringen har fullföljt satsningen. Satsningen har utfallit över all förväntan. Över 800 arbetstillfällen har beretts och kunnat skapas inom ramen för Access. Det innebär att institutioner och organisationer får ekonomisk hjälp att anställa personer för att kunna stärka arbetet med att bland annat bevara, vårda och tillgängliggöra samlingar, föremål och arkivalier inom hela kulturfältet både museer, kulturmiljöer, arkiv, scenkonst, bibliotek, bild och form samt film och foto. Intresset från kulturlivet och de arbetssökande har varit enormt stort. Det mest positiva har varit att nyutexaminerade akademiker på kulturområdet har getts möjlighet att få ett fäste på arbetsmarknaden som viktiga samhällsbehov inom kulturarvet har blivit tillgodosedda. Det vore olyckligt om man avbröt ett sådant här projekt. Det ges inga klara besked som jag kan se om framtiden för det här projektet. När beslutet om satsningen kom röstade faktiskt både och emot. stödde, men det var en del frågetecken. Det är det som gör mig och oss socialdemokrater lite oroliga i den här frågan. Man var inte överens om hur stor satsningen skulle vara. Var regeringspartierna står i den här frågan är ytterst ovisst. En förlängning av projektet kan både skapa nya arbetstillfällen och bidra till att göra arbetet inom arkiv och andra samlingar ännu mer tillgängligt. Det var därför jag ställde frågan om intentionerna. Jag är också medveten om att det pågår en utredning, men det måste ändå finnas några intentioner på departementet och hos ministern om vad som händer . Den andra frågan jag ställde var: Om man inte fortsätter med detta, vilka andra åtgärder skulle då finnas på agendan för att ersätta det hela? De som behöver och använder de här projektmedlen måste ju ha en framförhållning. Man måste veta vad som händer 2008. Det kommer visserligen en budget, men hinner man bereda det? Ska ministern lugna de institutioner, organisationer och människor som jobbar med ett besked som säger att det här är ett bra projekt och något som vi vill fortsätta med eller att man har något annat i tankarna för framtiden? 118 Kulturminister (): Det är väl bra att man vill ha framförhållning, men det var aldrig sagt ens under den förra regeringens tid annat än att det här var en tvåårig satsning . Det var något som vi stödde därför att vi visste att behoven, precis som säger, var stora inom den här sektorn, bland annat beroende på att man faktiskt hade underlåtit en hel del satsningar på underhåll till förmån för en del lite mer publikfriande satsningar fria entréer är en sådan, nya museer och löften om nya museer är andra. Behoven är stora i sektorn, därav den stora hög med ansökningar till inom i huvudsak arkiv, bibliotek och museer. Att man nu vill utvärdera den här satsningen är ju inte heller så märkligt. Vad har hänt? Hur ser behoven ut? Vad har man lyckats beta undan? Hur ser framtiden ut? Det är också något som vi måste veta innan vi fattar nya beslut. Det är ännu för tidigt att säga vad vi kommer att satsa på. Så fort jag har haft möjlighet har jag tydligt pekat på att kulturarvet är ett område som regeringen prioriterar. Det står också i regeringsförklaringen. Det har varit några satsningar på ett antal museer, kanske inte alltid så stora som man hade önskat. , med och fanns med i höstens budgetproposition. Den tillsatta museikoordinatorn har också i uppgift att se över hur man kan stärka museisektorn. Det låter tråkigt att säga att vi får återkomma, men ibland får man göra det. Det pågår diskussioner inom departementet. Vi sitter inte och rullar tummarna och sover, utan syftet är att stärka kultursektorn. Vad vi exakt kommer att föreslå kan jag tyvärr inte tala om . 119 i (s): Jag tror verkligen inte att man sover på departementet. Det har man inte gjort tidigare, och det gör man inte nu heller. Men det är ministern som ska sätta ned foten och har högsta ansvaret på departementet. Hon kan sätta ut färdriktningen. Departementet får hjälpa till med att få vind i seglen och ro båten i hamn. När jag läste igenom alla beviljade bidrag inom området kom jag att tänka på vår käre vissångare från . Han sjunger om att mitt land är ditt land. Han går vidare med från söder till norr och från väster till öster olika underbara delar av vårt land. Bidragen är också rikstäckande. De är verkligen över hela vårt land över alla områden, från i söder, i har fått sig tilldelat, i , i väster , österut är det och hembygdsföreningarna till nästan längst i norr med Attje Svenskt Fjäll- och Samemuseum. Det är verkligen över hela vårt land som kulturmedel har spridits och bringat goda insatser. bedömning är att det skulle vara till stort gagn för de institutioner som har beviljats medel att fortsätta projektet eftersom det finns ett stort behov, inte minst för att göra samlingarna tillgängliga. Låt mig få utveckla min oro för det hela. Vi har i tidigare debatter hört att det inte är så lätt att påbörja en politik under en så som ett drygt halvår i regeringsställning. Det finns områden som har känt av detta, till exempel a-kassan för kulturarbetare har fått helt andra förutsättningar. Sedan var det fri-entré-reformen för vuxna vid museer där man inte gjorde några större utredningar. Det var pang på rödbetan. Sedan var det frågan om Handslaget. Vi hade samma förslag. Det är i stort sett en fortsättning på den förra regeringens förslag om hur det ska vara . Vi vet hur det blir . var det i stort sett beslutat. Men framtiden är oviss även där. Det är därför det finns tecken på oro hos oss eftersom vi inte har kunnat få några klara besked vad gäller Access eftersom det har varit så succéartat. Även om ministern har sagt att hon inte vill utveckla denna fråga mer borde hon ändå tänka på att jag inte ställer frågan för min egen skull utan att jag gör det i egenskap av ledamot vald av människor i kultursektorn. Vi har ständig kontakt med dem i vår utskottsgrupp. Vi besöker dem, och jag vet att ministern också besöker dem. De har rest frågor och är oroliga för hur framtiden ska bli. Jag hoppas ändå att man inte ska säga nej utan kanske, kanske. Vi kan kanske få lov att fortsätta projektet. 120 (): Access är en ovanlig politisk fråga. Det är en av få viktiga frågor där socialdemokrater och moderater har varit överens. Såvitt jag minns har alla övriga borgerliga partier varit emot. Det var roligt att när frågan från början kom fram vi fick stöd. har i kulturutskottet ofta anfört, precis som , att det finns stora behov av vård av föremål och annat i våra museer. har i de senaste årens motioner lagt fram förslag på ett anslagstillskott, om jag minns rätt, om 1516 miljoner . När vi föreslog 500 miljoner tyckte jag att det var roligt att i sitt budgetalternativ inrymde att följa med oss. Det gladde mig. Jag har varit optimistisk om att denna fantastiskt viktiga kulturpolitiska insats kan komma att få fortsätta, trots att vi har bytt regering. Jag har tolkat det som att eftersom , som gillar det här, har mer än hälften av alla borgerliga riksdagsmandat bakom sig, har det varit ett gott tecken på att denna viktiga verksamhet ska få fortsätta. Men jag blir nu lite orolig när jag hör sätt att argumentera, nämligen passiviteten, formalismen, inga besked, att det inte går att säga, en budgetproposition, att en ny regering måste ha rätt att omprioritera. Det är vidare den totala avsaknaden av engagemang, känslan för de viktiga frågorna, kopplingen till populistiska åtgärder som fri-entré-reform och annat. har ställt fri-entré-reformen mot det som vi pratar om . har ni med oerhörd handlingskraft tagit bort den fria entrén. kan ni inte ge besked om extra satsningar på att vårda och värna arkivens, hembygdsföreningarnas, möbelsamlingarnas, skissmuseernas och alla de andra viktiga områdenas verksamheter för framtiden. Jag förstår att det finns en budgetproposition. Men ett och annat inför den budgetpropositionen bestämmer man i förväg. Om man inte kan gå så långt som att säga att man har genomfört förhandlingar och röstat ned småpartierna i regeringen och att det nu blir den moderata reformpolitiken med Sesam och Access som gäller, kan väl kulturministern ge en känsloyttring, en viljeyttring, en yttring att hon avser att driva frågan i budgetförhandlingarna? Ska jag tolka, som ligger närmast till hands, att passiviteten i sättet att svara är ett uttryck för att frågan inte ens kommer att aktualiseras? I så fall är det väl rimligt att man ger besked till alla dem som håller på med detta att det snart är slut och att de får börja fundera på något annat. sade att den socialdemokratiska regeringen hade sagt att det här skulle vara . Jag vill nyansera det lite. Det är inte sant. Vi tog fram pengar . Men vi sade aldrig att det skulle vara ett slutdatum. Sedan skulle vi planera vidare vilken nivå, vilket behov och utrymme som fanns. Jag kan försäkra att med de fantastiskt gynnsamma erfarenheter som det här har fått, inte minst tack vare det breda stödet från , är det fullständigt vattentätt att vi skulle ha fortsatt på den vägen för . Vi kanske skulle ha permanentat verksamheten. 121 Kulturminister (): Det är inte ofta som någon beskyller mig för att vara passiv och oengagerad. Mycket annat är kanske inte att vänta från vissa håll. Jag kan tala om att det är jag inte. Jag tror inte att någon annan skulle säga det heller. Det har varit en massa frågor.