prot · GV0941 · 2007-12-11 00:00:00 — Jag har svårt att se att jag som anställd beroende på om jag jobbar i en äldreomsorg som är kommunalt utförd eller i en som görs av ett privat företag ska ha mindre möjligheter att vara en varnare när något går riktigt snett någonstans. Whistleblower tror jag att man brukar kalla det. Skillnaden är just detta att om jag gör det i en offentligt utförd verksamhet så får inte arbetsgivaren, eller någon politiker för den delen heller, efterforska vem det var som vände sig till medierna eller vem som var upphov till att uppgiften blev känd. Det får inte heller förekomma repressalier mot personen om man skulle kunna gissa sig till vem den är. Det är häri den stora skillnaden ligger. Slår jag larm i en äldreomsorg som är privat utförd riskerar jag att bli av med mitt jobb och min försörjning. Jag riskerar att råka ut för repressalier, och jag har inget skydd i lagstiftningen. Jag tror, precis som justitieministern, att det finns bra privata arbetsplatser och bra offentliga. Jag kan säga till både Finn och justitieministern att har motionerat och sagt att man bör gå ut och informera ordentligt på de kommunala offentliga arbetsplatserna om att detta är grundlagsskyddat och att man har denna rättighet som anställd. Det är en levande uppgift som man måste ha . Men bara för att frågan är svår tror jag inte att man ska backa. Jag vill göra som och fråga: Kommer ni att ta tag i den här frågan? Den lever, och runt om i landet kan man se att frågan diskuteras. Det finns en stor oro för att vi får allt tystare arbetsplatser inom skattefinansierad välfärdssektor, där det inte ska vara tyst. 106 (m): sade att varken lex eller lex hade hjälpt i det exempel som tog upp. Jag har redan konstaterat att det är helt omöjligt för mig att kommentera ett enskilt fall, i synnerhet som jag inte har underlaget. Men det är så att lex och lex gör väldigt stor nytta för att man i många sammanhang ska påpeka missförhållanden. Det tycker jag är bra. Där hade ju gjort en observation som är viktig, nämligen att det finns en skillnad mellan antalet anmälningar i privat och offentlig verksamhet. Det finns anledning att vara observant på det. Det här är ett ansvar som ligger på huvudmännen, men det är ju också så att har i uppdrag att utföra nationella brukarundersökningar inom äldreomsorgen bland de äldre, bland de anhöriga och bland dem som ännu inte har äldreomsorg. De ska också tillsammans med SKL ta fram öppna jämförelser för att synliggöra för medborgarna vilken kvalitet äldreomsorgen håller. Det finns också regler på sjukvårdsområdet. Det är klart att jag utgår från att också studerar den här typen av fakta och statistik och försöker analysera vad som ligger bakom. Allt annat vore ju väldigt märkligt. I varierande ordalag kräver interpellanterna i den här diskussionen att meddelarfriheten ska omfatta anställda i enskilda företag. Låt oss då bara betänka att det här handlar om enskilda företag som bedriver verksamhet som naturligtvis bekostas med offentliga medel. Men det är också verksamhet inom väldigt många olika områden, alltifrån lokalvård, catering och teknisk expertis till vård och omsorg. Det är alltså en väldigt brokig samling entreprenörer. Att då ta till grundlagens meddelarskydd för att lösa kvalitetsarbete är lite grann att gå över ån efter vatten. Grundlagen ska skydda, eller säkra, förhållandet mellan staten och den enskilde medborgaren. Jag har i den här debatten försökt peka på att det finns många andra verktyg för att säkra patientsäkerheten inom vården och på andra områden. Men jag står för att jag tycker att det är centralt med meddelarskyddet och grundlagen. Det är viktigt att detta diskuteras utifrån de aspekter som har tagits upp och de problem som finns, som är en vital del av diskussionen på många arbetsplatser. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2007/08:217 om vaktbolags möjligheter att kunna ta alkotester 107 (m): har frågat mig om jag avser att ta initiativ till att i beredningen av också ta med frågan om vaktbolag ska få ta alkotester. Frågan är ställd mot bakgrund av de alkoholutandningsprov som utförts av ett bevakningsföretag vid hamn. Som jag framhållit i mina tidigare svar på de skriftliga frågor jag fått i samma ämne är det viktigt att vi alla bidrar till att skapa en så trafiksäker miljö som möjligt. Kampen mot rattfylleri är en betydelsefull del i arbetet för att nå den av beslutade nollvisionen för trafiksäkerhetsarbetet. Ett viktigt instrument i det arbetet är polisens alkoholutandningsprover. Jag har med tillfredsställelse noterat hur de har ökat : från drygt 1,1 miljon 2001 till 2,3 miljoner 2006. Regeringen satsar på polisen. Genom kraftigt ökade anslag skapas goda förutsättningar för polisen att göra ett ännu bättre arbete med att bekämpa rattfylleribrotten. I den utredning som nämner, , har en bred översyn gjorts av rattfyllerilagstiftningen. Av intresse i detta sammanhang är att utredaren föreslagit att även andra än poliser, bland annat tjänstemän vid och , ska ha rätt att ta alkoholutandningsprov och för att kontrollera påverkan av något annat medel än alkohol genomföra ögonundersökningar. Utredningens betänkanden är föremål för beredning inom . Som jag angett i tidigare svar har jag inlett ett arbete inom för att se över i vilken mån även andra yrkeskategorier, däribland väktare, bör ges möjlighet att utföra alkoholutandningsprov. Den översynen kommer att göras med beaktande av resultatet av arbete. Då , som framställt interpellationen, anmält att han var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav förste vice talmannen att i i stället fick delta i överläggningen. 108 i (s): Jag ska å vägnar läsa upp hans svar på justitieministerns svar. Då blir det alltså på skånska. Jag ber att få tacka statsrådet för svaret. Det här svaret är väl nästan så långt ett statsråd kan tillmötesgå en interpellation, så det traditionella menet kommer inte. Men även om justitieministern och jag till stora delar är överens är det här en fråga som är djupt allvarlig. För det första är det ofog som rederierna hade, att låta starköl eller vin ingå i den mat som ingår i resan, på gränsen till omoraliskt. Detta har tagits bort efter den tragiska bilolyckan i tack och lov, får man väl säga. För det andra är det oroväckande att det trots all information om alkoholens negativa verkan vid bilkörning fortfarande finns yrkesförare som är beredda att chansa. Det är ju fullständiga dödsmaskiner som rullar runt på våra vägar om en onykter förare sitter vid ratten till en stor långtradare. Det är viktigt att vi har ett brett och tydligt anslag till såväl myndigheterna som åkerinäringen. Men det är lika viktigt att vi är tydliga både i EU-arbetet och i annat internationellt arbete som berör biltrafiken. Vi har en lag som vi har varit överens om, men ibland uppstår det situationer som vi inte hade kunnat räkna ut skulle uppstå när lagen tillkom. Det finns många skäl att se över rattfyllerilagstiftningen. Detta har gjorts. Däremot var fallet inte ens föremål för direktiven i denna utredning. Det var ju fullständigt självklart att det bara var polisen som skulle kunna ta alkotester innan det här hände. Men vårt samhälle förändras ständigt, och då måste lagen också ändras. Det är därför glädjande att justitieministern nu väger in möjligheten för andra grupper, till exempel väktare, när hon går vidare med en ny rattfyllerilagstiftning. Visst är det konstigt att vi tillåter krogvakter att ta hand om ordningen i och kring våra krogar, där vi vet att det förekommer en hel del bråk och slagsmål. Vakterna där ska ju skilja dem som bråkar åt och i förekommande fall kalla på polis. Men att kräva utandningskontroller ska inte vara tillåtet. Jag ber att få tacka för svaret och önskar statsrådet lycka till i det fortsatta lagstiftningsarbetet när det gäller att väktare ska kunna göra alkotester. 109 (): Från den ene skåningen till den andre, då. Glädjande nog är vi rörande överens över partigränserna om att vi måste bekämpa rattonykterhet. I hamn har man ju genomfört en lösning, som tyvärr strider mot lagen. Men resultatmässigt får man säga att den var en väldig framgång. Jag gladde mig också åt svaret från justitieministern. Man tar det här problemet på allvar. I , som är ett stort transitområde för den tunga godstrafiken, stöter man ofta på onyktra lastbilschaufförer. Det är viktigt att man tar denna fråga på allvar. Jag kan med glädje, när jag har talat med justitieministern och besökt , konstatera att den här frågan ligger högt på agendan. Det arbete som är på gång ser jag mycket fram emot. Personligen kan jag glädja mig åt att man har tagit med och , våra andra brottsbekämpande myndigheter, med tanke på min bakgrund inom . Vi har brottsbekämpande myndigheter som står i hamnarna . Det är mycket klokt att man också utnyttjar dem såsom man kan göra med personal. Därmed vill jag säga att justitieministern och är på mycket god väg. 110 (m): Med tanke på det beröm jag har fått av interpellanten och andra meddebattörer vill jag säga att jag verkligen tar detta på allvar. Det praktiska sätt på vilket man löste frågan i fungerar inte vad jag förstår enligt de regler vi har, och då finns det anledning att sätta i gång ett arbete. Det är alltid besvärligt när vi ska göra gränsdragningen mellan polisens ansvar och befogenheter och andra grupper. Just i detta fall gjorde man ett konkret och ganska praktiskt initiativ som dessutom, som har påpekats, var framgångsrikt. Det finns anledning att fundera över vad man kan göra åt det. Det är glädjande att vi med ökade polisresurser och ett målmedvetet arbete gör mer. Det finns platser och situationer där det inte räcker till. Då är det viktigt att man kan komplettera. Man kan som påpekade använda , och kanske också andra. Vi arbetar med frågan. Jag ska försöka att se det på ett praktiskt sätt. Vi har en väldigt bestämd uppfattning att man inte ska ha förare som är onyktra i trafiken. 111 i (s): Jag kan komma med egna ord till justitieministern. Det är bra att vi är överens i den här frågan. Men det finns också en tidsaspekt i det hela. Ytterst drabbar det samhällsmedborgarna. Man är både i och på andra platser överens om att detta har varit en bra åtgärd. Det råder inga tvivel om den saken. Människor runt omkring tycker att man har tagit ett bra initiativ. Som vi hörde här har man fattat ett gemensamt beslut att just låta hamnen i genomföra dessa tester. De fungerade bra. Vi kan ta några exempel. Det har rapporterats in 20 eller 22 rattfulla eller rattonyktra . När detta fick avslutas för en månad sedan har det den senaste månaden bara rapporterats in tre fall. Det är en markant skillnad. Tyvärr tror inte jag att rattonykterheten har minskat, utan det beror på att de slumpmässiga kontrollerna har fallerat i det här fallet. Det kan vi förstå. Polisen har bra resurser, och vi har duktiga poliser. Men givetvis kan man prioritera andra områden. Polisen i själv och Polisområde tycker att detta varit ett bra initiativ och kan tänka sig från polisens sida att det får lov att fortsätta. Jag kan instämma i att det finns områden där väktare eller andra som ska gå ut och sköta lag och ordning inte har sin plats, utan det är ett polisärt arbete och ska så fortsätta att vara. Det är helt klart. Detta är och borde förhoppningsvis också kunna vara ett område där man fick fortsätta med dessa kontroller. Om man plockar bort den mänskliga faktorn här och inte får lov att ta alkotester kan man få göra det automatiskt. Det är tillåtet att en bom fälls ned och att förare slumpmässigt väljs ut i en fålla och där får göra ett utandningsprov som rapporteras vidare. Detta skulle vara okej. Jag vet inte om så är fallet. Det sägs att det inte skulle vara det om vaktbolag utför det. Det är lagens gång i det hela. Det får vi också ha respekt för. Det hela är allvarligt. Vi vet att det skyndas på och bereds. Frågan är om det på något sätt skulle kunna utgå en dispens. Detta är verkligheten. och kväll kommer det båtar in till hamnarna bland annat i . Just nu rullar det långtradare norrut. Det kan säkerligen vara så att i någon av dem sitter en onykter förare. Sannolikheten är enormt stor med tanke på de tester som har gjorts och som har anmälts in. Alternativen är att ge en dispens för att ge bevakningspersonal möjlighet att kunna fortsätta med detta eller att vi ska låta dem som vi vet om rulla vidare. Det här är ingen Hollywoodfilm, utan det är verkligheten. rullar det med stor sannolikhet bilar med onyktra förare. Min fråga till justitieministern är om det på något sätt finns möjlighet med en dispens i det här ärendet. 112 (): Jag delar i mångt och mycket i uttalande tidigare. Det är som jag sagt tidigare också jätteviktigt att man gör någonting skyndsamt. Det är redan förare som lämnar färjan och åker ut på vägarna. Vi måste göra någonting så snart vi kan oavsett om vägen dit är dispens eller ej. Jag är tveksam till dispens av den anledningen att vi ger ett vaktbolag befogenheter som egentligen borde ligga på våra myndigheter. Då kan man börja tala om bekymret att vi till exempel kan få privata aktörer i olika småbyar i som tycker att bilar kör för fort. Man skulle till exempel kunna ge dispenser att göra hastighetskontroller. Det är bara ett exempel. Men jag är lite tveksam till dispenser. Däremot kan jag inte nog poängtera för justitieministern vikten av att det kommer en ändring på området. Det kan innebära att det är fler poliser på plats som kan utföra utandningskontroller eller att tullen eller kan vara på plats att göra utandningskontrollerna. Det lämnar jag till mer klokare människor att avgöra. Men det är fortfarande så att utandningskontroller måste göras. Det är den stora frågan i det hela. 113 (m): Det är viktigt att säga att det som har hänt är att har meddelat ett beslut i ett tillsynsärende. Där har man gjort bedömningen att kontroller av det aktuella slaget är en myndighetsåtgärd som bara får utföras av polisen. Några åtgärder har man dock inte vidtagit mot bevakningsföretaget. Jag tror att man också inser att det har varit bra. Jag vill inte spekulera i vad man kan göra åt det. Jag tror inte heller att snabba dispenser löser det hela. Det är alldeles uppenbart att vi har ett praktiskt problem. Vi har diskuterat olika lösningar på departementet för hur man rent praktiskt kan hantera det hela. I det korta perspektivet handlar det om att polisen och andra måste se till att lägga på ett extra kol för att försöka se till att man begränsar skadan av det vi nu har sett. Jag vidhåller att vi är överens om att det var ett bra initiativ av Ystads kommun. Vi måste se till att få verksamheten att fungera. Den har räddat liv. 114 i (s): Jag förstår justitieministerns dilemma i denna fråga. Lagen och ordningen ska ha sin rågång. Jag är också införstådd med detta. Jag delar inte uppfattningen hos den förre talaren att detta skulle jämföras med någonting i samhället. Om det är någon som träffar på någon som sätter sig i sin bil onykter i samhället hoppas jag att vederbörande anmäler detta. Om jag ser att en person som är helt onykter sätter sig i en bil får jag inte låta det gå vidare om jag sedan kan stoppa det eller meddela det till polisen. Jag måste i varje fall meddela det vidare. Det valda kommunpolitiker i gjorde här var att de anlitade ett vaktbolag som gick ut till förare och lät förarna frivilligt gå med på proven. Det är ingen som tvingar förarna att ta provet. Men om man skulle upptäcka eller känna lukten av alkohol meddelar man också detta vidare till polisen. Det är på frivillig basis som detta har kommit fram. Jag vill slutligen säga att jag hoppas på ett snabbt avgörande och att vi hittar en lösning. Som sagts är det som hänt tragiska olyckor. Olyckor händer oerhört ofta i samband med alkohol. Skulle något liknande hända framgent får vi en helt annan diskussion i det här ärendet. Jag anklagar inte någon för att ha begått juridiska fel, utan vi får tänka medmänskligt. Här är det samhällets medborgare som vi skyddar. Därför måste åtgärder skyndsamt vidtas här. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2007/08:219 om onykterhet i trafiken 115 (m): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att bekämpa sjö- och rattfylleriet. ställde en fråga med väsentligen samma innehåll till mig i en interpellation . Mitt svar blev då att kampen mot onykterhet i trafiken är en viktig fråga för mig och regeringen. Jag svarade också att regeringen avser att föreslå åtgärder i syfte att öka möjligheten att ingripa mot trafikonykterhet både på land och till sjöss. Vad jag svarade då har samma giltighet . I mellantiden har jag lagt fram ett förslag om skärpning av straffskalan för vållande till annans död som sker bland annat i samband med rattfylleri. Förslaget har sänts ut på remiss. 116 (): Jag har en fråga: Kan justitieministern svara på frågan om och i så fall när det kommer en lag om sjö- och rattfylleri? 117 (m): Ett sådant förslag kommer . 118 (): Jag ska belysa frågan om sjöfylleri. Den övergripande frågan i den delen är om sjötrafik kan jämställas med vägtrafik. Här i kammaren har jag tidigare redovisat att frågan om sjöfylleri har varit föremål för utredningar och överväganden vid ett antal tidigare tillfällen. Om vi någorlunda ska hålla oss till närtid kan jag först nämna de ändringar som genomfördes i sjölagen 1991. Ändringarna innebar att brottet sjöfylleri delades upp i två svårighetsgrader: så kallat enkelt sjöfylleri och grovt brott. avlämnade den dåvarande regeringen en proposition till som gällde drograttfylleri och sjöfylleri. Detta resulterade i införandet av en promilleregel såsom en omständighet att beakta vid bedömningen av om en gärning är att bedöma som grovt sjöfylleri. Den utredning som föregick propositionen avvisade möjligheten att med en promillegräns bestämma vad som ska bestraffas som enkelt sjöfylleri. Flertalet remissinstanser delade den bedömningen eller lämnade den utan erinran. Problematiken kring frågan om sjöfylleri belystes i propositionen. Den dåvarande socialdemokratiska regeringen anförde bland annat att sjötrafiken skiljer sig från vägtrafiken på många sätt. Dels omfattar sjötrafiken fartyg av skilda slag allt från roddbåtar till oceangående skepp dels varierar förhållandena kraftigt mellan exempelvis insjöar och mindre vattendrag å ena sidan och trafikerade farleder och öppna hav å andra sidan. Regeringen påpekade också att det låg en komplikation i att många båtar används för rekreation och utgör bostäder under kortare eller längre tider. Man pekade också på den problematik som omförtöjning på grund av ändrade väderförhållanden innebär. Härefter har frågan om sjöfylleri utretts ytterligare två gånger, först av som avlämnade sitt betänkande . Merparten av de förslag som utredning avlämnade mötte sådan allvarlig kritik från remissinstanserna att den dåvarande socialdemokratiska regeringen valde att inte gå vidare med lagstiftning utan ansåg att frågorna borde utredas vidare. Den fortsatta utredningen av sjöfyllerifrågan har ägt rum inom ramen för som avlämnade sitt betänkande . Vår, , uppfattning i frågan är just den som den socialdemokratiska regeringen förut har gett uttryck för, nämligen att förhållandena till sjöss och i vägtrafik inte kan jämställas. Förhållandena i sjötrafik är väldigt skiftande. Därutöver är det bland mycket annat inte rimligt att omförtöjningsfall ska falla inom det straffbara området, något som också sjöfylleriutredning bestämt tog avstånd från framför allt inte med en promillegräns om alkohol i blodet som enda straffbarhetskriterium. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2007/08:220 om information till i EU-frågor 119 (m): har frågat mig vilka åtgärder jag kommer att vidta för att bättre redovisa vilka åtgärder för svensk del som kan bli aktuella i samband med regeringens olika ställningstaganden i EU-samarbetet. Många av de rättsakter som beslutas inom EU kräver någon form av nationellt genomförande. Vid de täta och återkommande tillfällen då jag och mina kolleger i informerar eller samråder med om aktuella EU-förhandlingsfrågor berör vi regelmässigt vad olika förslag kommer att få för nationella konsekvenser. Det kan handla om till exempel lagstiftningsbehov eller följdverkningar för våra myndigheter. Jag är angelägen om att lämna så fullständig information som möjligt till i dessa och andra avseenden. Det säger sig dock självt att det under pågående förhandlingar ofta inte går att redovisa alla konsekvenser i detalj och att det, när ett instrument är frivilligt till sin karaktär, kan behövas en analys av om ska använda sig av de möjligheter som instrumentet erbjuder. Den normala och grundlagsfästa ordningen är att detta utreds på ett omsorgsfullt sätt efter det att förhandlingarna har avslutats och att nödvändiga förslag sedan vid behov föreläggs för ställningstagande. Det tycker jag är ett bra förfaringssätt. Överläggningen var härmed avslutad. 16 § Svar på interpellation 2007/08:221 om våld vid idrottsarrangemang 120 (m): har frågat mig hur min tidsplanering ser ut beträffande kommande lagförändringar för att komma till rätta med ordningsstörningar i samband med idrottsarrangemang. efter regeringsskiftet initierade jag och regeringen en process för att mer effektivt motverka ordningsstörningar i samband med idrottsevenemang. En dialog fördes med berörda aktörer, främst idrottsrörelsen och polisen, bland annat i syfte att identifiera frågor där lagstiftningsåtgärder kan behövas. Så snart samtalen var avslutade beslutades ett uppdrag till en utredare . Uppdraget ska redovisas . Efter sedvanligt remissförfarande är det min avsikt att presentera lagförslag som kan träda i kraft våren eller . 121 (): Jag tycker att två frågor borde vara med här. Den ena frågan gäller möjligheten att man ska anmäla sig vid en polisstation i samband med en match alltså en anmälningsplikt. Den andra frågan gäller utvidgad kameraövervakning. Finns det möjligheter att ta med detta i utredningen? Det är de två konkreta frågor ingenting annat som jag ville ta upp. 122 (m): Frågan om anmälningsplikt har diskuterats, men eftersom den väcker en del principiella frågor är det viktigaste just nu att snabbt få på plats de mest angelägna förändringarna. Därför har vi hållit den utanför det uppdrag som getts. Ett system med anmälningsplikt, som används framgångsrikt på annat håll vill jag säga, skulle innebära en belastning för bland annat polisen som skulle behöva ta emot och inhysa ett stort antal potentiellt våldsamma personer , nämligen matchtiden, men också före och efter en match. En anmälningsplikt innebär också ett frihetsberövande för den enskilde, vilket skulle inkräkta på grundlagsfästa rättigheter. Uppdraget till utredaren är dock bara ett första steg i regeringens arbete för att motverka ordningsstörningar vid idrottsarrangemang och ska inte ses som en slutpunkt. Jag vet dock att redan den nu angivna tidpunkten ses som otillräcklig och att det finns de som tycker att vi borde gå fram snabbare. Därför tror jag att det är bra att inte belasta utredningen med principiella frågor. Men, som sagt, vi har även diskuterat frågan om anmälningsplikt. Beträffande kameraövervakning har jag aviserat en översyn av reglerna om övervakning. När det gäller idrottsarenorna är bekymret framför allt att länsstyrelserna har olika praxis och använder den lagstiftning som finns på olika sätt. Det är ett bekymmer som man möjligen kan rätta till inte bara genom förändrad lagstiftning utan också genom att faktiskt diskutera frågorna. Vi behöver en ny kameralagstiftning eftersom den som vi nu har är ganska omodern. Överläggningen var härmed avslutad. 17 § Svar på interpellation 2007/08:222 om Kriminalvården 123 (m): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att Kriminalvården ska räknas med i den största satsningen någonsin på rättsväsendet. Regeringen har påbörjat den största satsningen i modern tid för att göra hela till ett tryggt land att leva i.