prot · GU09103 · 2007-05-09 00:00:00 — Det låter ju rimligt, men varför finns det då i socialministerns proposition inget om en lägsta återinvesteringsprocent för eventuellt överskott och eventuell vinst? Den andra begränsningen som regeringen vill riva upp är att eller regionen som överlämnar till någon annan att bedriva hälso- och sjukvård som ges vid ett sjukhus i avtalet ska ange villkor för att verksamheten ska drivas uteslutande med offentlig finansiering och vårdavgifter. Regleringen innebär en garanti för att all skattefinansierad vård, oavsett om den drivs av eller av en privat huvudman, ska vara tillgänglig för alla på lika villkor. Socialministern och de borgerliga partierna vill nu ändra dessa grundläggande villkor. De föreslår att privata entreprenörer inte ska behöva följa dessa regler utan ska kunna ta emot patienter med annan finansiering, antingen via sjukvårdsförsäkringar eller genom att man betalar ur egen ficka. Om vi låter regeringens proposition bli verklighet innebär det att vi tar första steget mot en försäkringsbaserad vård. Allt detta betyder mer konkret att vi har ett förbud mot gräddfiler och att det gör inte är att stoppa detta, utan att skapa utökade möjligheter för försäkringsbolagen att sälja fler privata sjukvårdsförsäkringar. anser att detta är helt oacceptabelt, eftersom vi då riskerar att gå miste om de grundläggande värderingarna inom svensk hälso- och sjukvård, som handlar om solidariskt fördelad vård, människors lika värde och den prioriteringsordning beslutat om. Det finns en uppenbar risk att vården vid våra sjukhus blir uppdelad så att vi får en kö för försäkringspatienter som får stora fördelar gällande både kvalitet och väntetid jämfört med patienter som inte har råd eller möjlighet att skaffa sig privata sjukvårdsförsäkringar. Regeringen föreslår som tredje punkt att bestämmelsen om att uppgiften att bedriva hälso- och sjukvård som ges vid ett regionsjukhus eller en regionklinik inte får överlämnas till någon annan ska upphävas. Ett av de viktigaste skälen till att behålla denna bestämmelse är kopplingen till forskning och utbildning. Regionsjukhusen intar en särställning i förhållande till staten genom att läkarnas grundutbildning sker i nära samverkan mellan universiteten och universitets- och regionsjukhusen och genom att en stor del av forskningen bedrivs där. Forskningen och sjukhusets verksamhet är nära sammanvävda. Forskningen har betydelse för förutsättningarna att bedriva högkvalitativ, ofta högspecialiserad, vård och vice versa. Medicinsk forskning, en högkvalitativ utbildning och tillgången till läkare i hela landet är frågor som hör till det offentligas åtagande i ett nationellt perspektiv. Dessa frågor kan, tycker vi, inte enbart hanteras på landstings- och regionnivå. Det finns också en uppenbar risk att verksamheten vid våra universitets- och regionsjukhus styckas upp och att varje klinik får en egen ägare. I stället för sjukhus får vi sjukhusgallerior. Det skulle helt uppenbart försvåra och fördyra den långsiktiga forsknings- och utbildningsverksamheten. Sist i raden av de inskränkningar regeringen nu vill riva upp är den om att varje landsting ska bedriva hälso- och sjukvård vid minst ett sjukhus utan att uppgift överlämnas till någon annan. Regeln innebär att man inom ska ha kvar åtminstone ett sjukhus i egen regi. Regeln ser vi som en del av en infrastruktur och en försäkran om att behåller egen kompetens för att bedriva sjukhusvård. Det är nog så viktigt inför framtida upphandlingar. Det är därför ur demokratisk aspekt viktigt för medborgarna att åtminstone ett sjukhus finns kvar i egen offentlig regi. Regeringen talar om att man vill ta bort nuvarande regleringar kring driftsformerna för våra sjukhus, inte så mycket för att man vill att de förändringar som de förhindrat ska ske, påstår man, utan mer för att det ska vara en signal till sektorn att företagande är okej inom vården. Uppenbart är dock att man inte vill ha ett företagande med verklig mångfald, eftersom regeringens förslag enbart gynnar de stora privata börsnoterade aktörerna och vårdkoncernerna. Denna uppfattning har ytterligare stärkts efter det senaste regeringssammanträdet, då regeringen beslutade tror jag i alla fall, eller också är det att lägga ned den delegation som skulle ta fram förslag på hur småföretag, ideella organisationer och kooperativ på ett mer likvärdigt sätt skulle kunna driva offentligt finansierad vård och omsorg. Det är viktigt att behålla nuvarande regleringar, framför allt för människors känsla av trygghet. Vi kan långsiktigt bygga upp en sjukvård med verklig mångfald vad gäller driftsformer, vårdfilosofi och vårdinnehåll. Verksamheter utan vinstsyfte hade också kunnat växa fram. blir denna möjlighet minimal. 98 (): För mig som har varit med och kämpat mot stopplagen är detta en glädjens dag. Det handlar inte om skadeglädje utan om en ärlig förhoppning om och markering av att vi nu på allvar inleder arbetet för att få fart på det valfrihets- och förnyelsearbete som är så nödvändigt för sjukvården. Genom att upphäva stopplagen myndigförklarar vi våra förtroendevalda i landsting och regioner. Vi får i stället för stopplagen en startlag en offensiv satsning på mångfaldsarbete. Det kommer ett avknoppningsstöd, och vi får inom en solidariskt finansierad vård fler verksamheter drivna i kooperativa, privata och ideella alternativ. Jag yrkar således bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationen. Efter att ha hört den samlade vänsteroppositionen tänker jag ge min historiebeskrivning. Stopplagen kom till för att Socialdemokraterna inte ville diskutera de stora problem i svensk sjukvård som de inte hade förmått lösa. De ville inte diskutera problemen inom psykiatrin. De ville inte diskutera de långa väntetiderna. De ville inte diskutera varför det aldrig gick att komma fram på telefon. De ville inte diskutera varför primärvården på många håll bars fram av stafettläkare. Därför hittade man på stopplagen. Man hoppades säkert därmed att man inte skulle behöva diskutera köerna utan i stället kunna skrämma med privatiseringar. Man hoppades säkert slippa förklara vad man ville göra för primärvården och i stället få hota med högerns gräddfiler för de rika. Man hoppades säkert slippa besvärliga frågor om psykiatrin och i stället få diskutera utförsäljningar av sjukhus. Så kom valrörelsen. Likt kämpade ni socialdemokrater mot väderkvarnarna med hjälp av er lans den fantastiska stopplagen. Problemet var bara att människor, patienterna, inte såg väderkvarnarna som orsaken till problemet. De såg att dagens problem i sjukvården hade uppstått trots att ingen stopplag hade funnits. Ni underskattade definitivt människors sunda förnuft. Ett av de största problemen med så väl väderkvarnar som med stopplag är att de sänder helt fel signaler. När Socialdemokraterna under sin partisekreterare fana gick till angrepp på de framgångsrika svenska storföretagen sändes en tydlig signal till varenda småföretagare i det här landet: Ni är problemet, inte lösningen. På samma sätt sände stopplagen en tydlig signal till varenda sjuksköterska och läkare som funderade på att etablera sig som egen vårdgivare: inte det! Den svenska sjukvården ska präglas av enfald, inte av mångfald. Därför är signalen som vi sänder så viktig. Det behövs ju mångfald i den svenska sjukvården. Att är emot var väntat. Det har vi hört år ut och år in. Att däremot går emot mångfald förvånar mig mycket. Det gläder mig att vi , med en ny politik, kan släppa loss entreprenörskapet även inom vården och omsorgen, att vi kan stimulera alternativa driftsformer en mångfald av privata, ideella, kooperativa och offentliga aktörer och upphäva stopplagen. Den offentliga sektorn ska ha ett huvudansvar för en god välfärd, men helheten berikas när alternativen tillåts komplettera och förnya. Människors ideella engagemang bör uppmuntras, och jag är mycket, mycket glad och nöjd med att vi nu får en utveckling av det i och för sig vällovliga initiativ, Mångfaldsdelegationen, som startade efter krav från . Det var en bra början men ett mycket begränsat direktiv. ser vi möjligheter, och med flera har klart markerat att vi nu ska börja utifrån det kartläggningsarbete som Mångfaldsdelegationen snart redovisar. tar vi nya tag och breddar och fördjupar uppdraget. Vi ser att det inte bara handlar om ansvarsområde utan även om , om näringsutskottet och om den långa rad av organisationer som har intressen på detta område. Se inte detta som ett problem, utan se det som en möjlighet och en utgångspunkt för att dra i gång ett arbete. Jag vet många representanter från olika idéburna organisationer som säger: Vad bra att ni utvidgar och fördjupar vårt uppdrag. Det är precis detta vi vill. Mörkermåla alltså inte ambitionshöjningen i denna del, utan se det som något positivt. Mångfald och ideella insatser ger viktiga mervärden. Stopplagen upphävs från det kommande . Fler aktörer utvecklar vården. Den ökade mångfalden stärker patientens ställning och medför en bättre tillgänglighet. Vår självklara utgångspunkt är att vården ska vara lyssna nu solidariskt finansierad. Den ska fördelas efter behov, och den som har de största behoven ska gå först. Det är inte som , med den politik som den tidigare regeringen har fört, plånbokens tjocklek och de privata sjukförsäkringarna som ska avgöra om man får vård eller inte. Gräddfiler får vi vid köer, brist och stelbent sjukvårdsbyråkrati. Det är ett faktum som vi måste ha med oss. Utskottsbehandlingen gav inga nya besked från oppositionen. Jag hade hoppats att man hade tagit några intryck från utskottshearingen. Jag kan inte, , i förväg tala om vad de vi har bjudit in ska tycka. Berörda fackliga organisationer, , och var med. PRO och SPF var med. Att på förhand tala om vad de ska tycka ligger inte för mig. Jag tycker att man bjuder in och hör efter. Och de allra flesta gav, som jag tolkade det, ett ganska klart stöd för propositionen. Men det behöver ju inte vara fel på deras åsikter. Det kan ju faktiskt vara så att de är nöjda med det som majoriteten har presenterat. I ärlighetens namn fanns också avvikande synpunkter. Det fanns de som hade kloka invändningar, och det har vi fått på pränt och tagit till oss. I utskottets betänkande, och jag hänvisar till s. 1214, framgår att utskottets majoritet på punkt efter punkt har visat och argumenterat för det vi anser är rimliga ställningstaganden. Vinsten är inte något fult. Vinst leder till drivkrafter och kan bidra till utveckling och effektivitet. Jag brukar säga att det är bra mycket tryggare att köpa en tjänst av någon som visar upp en verksamhet som går runt ekonomiskt. Då är det oftast också ordning på den verksamhet som man bedriver. Det är den som handlar upp som avgör om man får den service och den vård som man har beställt. Om man inte får det så byter man; så är det. När det gäller frågan om att ta emot patienter som är privatfinansierade är det också ett tydligt ställningstagande. Det är okej att ta emot andra patienter för ett offentligt finansierat sjukhus som drivs på entreprenad. Det är det det handlar om, , och ingenting annat. Det gäller alltså sjukhus som drivs på entreprenad. I övrigt har vi annan lagstiftning som gäller. Det är inget problem med det. Landsting och regioner ska självfallet besluta om huruvida verksamheter ska läggas ut. Det är viktigt, tycker jag. Det framkom också under hearingen och i den behandling som vi gjorde genom att vi sände frågan till utbildningsutskottet. Vi betonar nödvändigheten av goda samverkansformer mellan universitet och sjukvårdshuvudmän. Det är en viktig fråga. Utskottets majoritet utgår ifrån att samråd sker om entreprenader rör forskning och högskoleutbildning inom hälso- och sjukvården. Jag tycker att det var en bra markering. Detta fick vi utbildningsutskottets majoritets stöd för att slå fast. Jag hoppas att vi efter debatten får mer tid och lägger mer energi på att diskutera hur vi ska klara vården . Hur ska vi få mer vård och vård med högre kvalitet? Hur kan arbetsmiljön för personalen förbättras? Vi ska klara utmaningarna och de växande anspråken på hälso- och sjukvården och förbättra tillgängligheten. Vi ska erbjuda möjligheter för personal och andra att vara med och utveckla vården. Men då krävs resurser, prioriteringar och nytänkande. Det krävs att vi bejakar och tillåter, och inte försvårar och stoppar för dem som vill vara med och utveckla vården i vårt land. 99 () replik: När började med sin historiebeskrivning trodde jag att han gick tillbaka till den tid då vi inte hade någon reglering av driften av hälso- och sjukvård eller ännu längre tillbaka. Sedan förstod jag att höll sig till tiden innan höstens valrörelse. Det var den korta historien som beskrev för oss. Jag vill också ge min bild av hur det var under valrörelsen. Jag påstår att alliansen bedrev stark propaganda för den nuvarande lagstiftningen. Det kom också tydligt fram i hearingen att till och med de personer som hade blivit tillfrågade och fick möjlighet att tala där hade missförstått en del. Och det var många människor som hade gjort det. Man trodde till exempel att det var förbjudet att placera vinst i vården. Man hade missuppfattat själva poängen med lagstiftningen helt och hållet. påstod att svenska folket ville det här. Då måste helt och hållet ha glömt bort att det under valrörelsen gjordes en stor opinionsundersökning som visade att en klar majoritet av svenska folket inte ville privatisera sjukvården såsom det görs . säger också att om man köper en tjänst och inte är nöjd med den så byter man. Men min poäng med att läsa upp insändaren var att det inte är så lätt för en person som är sjuk. Den personen är i underläge. Hur kan man då byta? 100 () replik: När det gäller historiebeskrivningen så har vi regleringar och lagstiftningar. Frågan är om vi tycker att de är tillräckliga eller inte. Vi har hälso- och sjukvårdslagen. Vi har kommunallagen. Vi har en rad olika lagstiftningar som är till för att värna patientens rättigheter. Det är min uppfattning och alliansens uppfattning att det här är tillräckligt. På vissa andra områden behöver lagstiftningen stärkas, men inte när det gäller att bedriva och organisera hälso- och sjukvården. Det är tydligt och klart att det är landstingens uppdrag. De ska göra det. Utifrån ett underifrånperspektiv är det självklart att vi ska respektera det. Om man har ett uppifrånperspektiv, och tycker att man vet bäst om man finns någonstans där uppe, så drar man slutsatsen att man ska ta ifrån de förtroendevalda i landsting och regioner rätten att fatta beslut. Det här tycker jag är självklart. Man hör vad man vill höra. Det fanns väl sakfel i det som sades av dem som var inbjudna att tala vid hearingen. Det finns sakfel i den här debatten. Det är sakfel som jag ger uttryck för. Det är sakfel som ger uttryck för. Jag tycker inte att man kan döma en hel hearing därför att någon råkar ha missuppfattat någonting. De kanske lärde på hearingen vad som gäller. Jag har till exempel hört vänsterpartister säga i debatten att vi får mångfald trots att stopplagen finns kvar. Jag påstår att det är fel. Det är min bedömning, och den måste jag få stå för. Jag tycker att man ska lyssna på de diskussioner som förs och de åsikter som framförs. Om de är fel i sak så kanske det blir upprättat . 101 () replik: Åtminstone jag själv försöker inför varje anförande kolla alla sakliga bakgrunder, och jag förutsätter att gör det. Vi ska ju inte medvetet säga något som är fel här. Om jag har framfört någonting som är fel i talarstolen så hoppas jag att tar upp det. Jag tog också i mitt anförande upp hälso- och sjukvården i och kostnaderna där. Jag berörde det även utifrån folkhälsoaspekten. En stor del av befolkningen har inte möjlighet att utnyttja hälso- och sjukvården. Jag är bekymrad och orolig för att den utvecklingen kommer att drabba också oss. All folkhälsovetenskaplig forskning visar att lika vård på lika villkor är en garanti för en bra och jämn folkhälsoutveckling. Vi vet av de erfarenheter vi har av privata vårdgivare att det är svårt att styra privatvården så att man satsar på förebyggande insatser. I betänkandet finns det få sakargument för genomförandet. Jag frågar om han har några sakupplysningar att ge när det gäller hur man kommer att garantera den goda folkhälsoutveckling som vi har i det här landet också i fortsättningen. 102 () replik: Om jag inte minns helt fel förde vi en debatt här . Då sade att organisationer som jobbar med idéburna verksamheter är emot det förslag om att upphäva stopplagen som jag hoppas att vi får stöd för. Jag har kollat upp det, och jag har inte alls fått fram den riktningen av dem jag har pratat med, utan tvärtom. Det är ett exempel, men inte gör jag någon affär av det. Jag tycker inte heller att ska göra någon affär av att någon enskild på en hearing har råkat säga någonting fel. Man får väl ta det till sig och kolla upp det, och sedan får man slå fast att hade fel i den delen. Sedan har jag inte brytt mig mer om det. Jag är trygg i att jag vet att de flesta som står för de idéburna organisationerna tycker att det som vi nu gör är bra. Det räcker för mig, för då vet jag att vi kan gå vidare. Det finns mycket som jag inte gillar i vården i , men det finns också delar som jag gillar. De har hög kvalitet, men de har en segregation som jag inte tycker om. Jag tycker inte att vi ska jämföra oss med . Vi ska utveckla den svenska hälso- och sjukvården som i grunden är en bra hälso- och sjukvård, men den har problem med tillgänglighet, psykiatri och nytänkande. Det är detta som och alliansregeringen vill medverka till att lösa. Vi vill ta bort de här problemen. Vi vill ta bort de här hindren. Vi vill skapa ett förtroende för vårdpersonalen. Jag tror att ligger väldigt varmt om hjärtat, och jag tror att vi ska lyssna väldigt mycket på vad sjuksköterskornas organisation i det här landet säger. De säger att det är jättebra att vi upphäver stopplagen. De signalerna ska vi ta till oss. 103 () replik: sade att går emot mångfald. Det kanske är så att vi är emot den mångfald som och allianspartierna står för. Vi kanske är för en verklig mångfald. Vi ska komma ihåg att det bland annat var på initiativ som vi tillsatte Delegationen för mångfald inom vård och omsorg. Och sedan är det också fantastiskt att försvarar nedläggningen av delegationen med att det skulle vara någon sorts utveckling och fördjupning utan att komma med någonting annat. Jag vill ställa en annan fråga. I betänkandet kan man läsa att regeringen tycker att vinst är en av de drivkrafter som kan bidra till utveckling och effektivare vård. Enligt regeringen kan en mångfald av vårdgivare inom den offentligt finansierade vården stimulera utvecklingen av kostnadseffektiva lösningar. Jag undrar då om de här uttalandena och påståendena bara är tagna ur luften eller om det finns någon sanning eller substans i sådana tvärsäkra påståenden. Jag har försökt att hitta någon form av erfarenhetsmässigt eller vetenskapligt belägg för att privata vårdgivare eller vinstintresse i sig bidrar till en effektivare sjukhusvård. Men det jag har funnit är snarare motsatsen. Administrativa kostnader och fragmenteringen av vårdproduktionen vid en privatisering av sjukvården leder enligt de uppgifter som jag har tagit del av i de internationella vetenskapliga studier som finns till att effektiviteten sjunker och kostnadsnivån stiger. Jag är nyfiken på vilket stöd man har för ett sådant här påstående. Jag vill gärna att redovisar om det finns något belägg eller exempel från verkligheten som stöder det här påståendet. 104 () replik: Jag är uppriktigt besviken på . Jag har många kontakter i som jag vet står för mångfald. Att ni då sätter er helt i knät på övriga i vänstergänget är en besvikelse. Jag tror att skulle få mycket mer framgång i mångfaldsarbetet om anknöt till det arbete som vi nu går in i. Jag tycker att Mångfaldsdelegationen har gjort ett bra jobb så här långt. Jag har varit inbjuden, pratat och deltagit, och jag tycker att den har gjort ett bra jobb. Men jag tycker att de direktiv den har är för snäva. Jag inser att om man vill få ett genomslag för mångfald handlar det om så mycket mer. Det jobb den har gjort lägger en grund för det jobb som kommer att göras som en fortsättning. Se det inte som bortkastat! Var inte ledsen! Var glad och se möjligheterna! Det är många fler än som måste vara med i det arbetet. Spegla inte en negativ bild! Det finns ju de som kan tro på den. har du hört, och snart kommer du att få höra från höga vederbörande statsråd också, att det här ger möjligheter. Sprid den bilden! Var med och jobba offensivt! När det gäller detta att vinst ger effektivitet pekar nog de mest elementära ekonomiska regler och teorier på att om man har möjligheter att göra val, om man kan se och jämföra, om det finns konkurrens, om man har valfrihet och möjligheter att göra jämförande studier är det bättre än om det finns ett monopol. Det brukar vara det sämsta. 105 () replik: Jag konstaterar att inte har några direkta belägg för att vinstintresse och privata aktörer skulle kunna driva sjukhus mer effektivt än andra. Sedan säger att den här delegationen har för snäva direktiv. Det kan jag kanske hålla med om. Men då är det för mig obegripligt varför regeringen inte i så fall ger utökade och nya direktiv till denna delegation i stället för att lägga ned den och sedan inte göra någonting. Det fattar jag inte. En annan sak som jag vill ta upp är att man i betänkandet kan läsa att ett överskott i verksamheten dessutom är helt nödvändigt för att en entreprenör ska kunna göra nödvändiga investeringar i såväl kompetens som utrustning. Det är precis det som den nuvarande lagstiftningen och regleringen tar fasta på. Överskott och vinst ska återinvesteras i verksamheten. Det är det som gäller . vill regeringen ta bort den här regleringen trots att man säger att det är nödvändigt att överskott och vinst återinvesteras i verksamheten. Min fråga till är: Varför finns det då ingenting i det här betänkandet om en lägsta återinvesteringsprocent av vinst eller överskott för privata entreprenörer som tar över driften av sjukhus, om man nu verkligen tycker att det är viktigt att överskott och vinst ska återinvesteras i verksamheten? 106 () replik: Det enklaste är kanske att gå ut i verkligheten. Jag rekommenderar att gå till och diskutera och ta del av deras verksamheter. Jag rekommenderar dig att gå till i eller kanske till och ta del av hur de jobbar och de resultat som de redovisar. Jag tror att de är effektivare i vissa delar. I andra delar är de det inte. Det är just detta som jag tycker är finessen. Man får möjligheter att göra jämförelser. Sedan handlar det nog om elementär nationalekonomi. Jag tycker att det är lite förmätet av oss att tala om för en chef, verksamhetsledare, ägare eller organisation hur man ska använda vinsten. Det är lite förmätet att tro att vi vet bättre än de. Jag tycker att det är viktigt att vi får den bästa tänkbara och effektivaste vården så att vi får ut så mycket som möjligt till den patient som har behov av en insats. Det brinner jag för. Jag brinner för att vi som enskilda människor i det här landet ska få bästa tänkbara vård. Det är viktigare för mig än hur ägaren hanterar sin vinst. Sedan är det bra att kunna konstatera att vi tydligen är överens om att direktiven är för snäva. Vi har en ny regering, och det står den regeringen helt fritt att organisera och lägga upp sitt arbete på det sätt som den finner lämpligt. Det tycker jag är helt rätt. Vår regering tycker att man ska bredda detta. Vi ska ha med flera, och vi ska ta med oss den goda kunskap som Mångfaldsdelegationen har tagit fram. Det tycker jag att vi ska vara nöjda med. 107 (): Äntligen släpps kreativiteten loss. Tankeförbudet i sjukvården är borta från och med . Vad bidde det av den gamla socialdemokratiska regeringens löften, trots vid makten, om att kapa vårdköer, öka tillgänglighet för patienter, minska löneskillnader i vården mellan kvinnor och män och öka personalens engagemang?