prot · GU0987 · 2007-04-10 00:00:00 — Om jag minns rätt stod det också i regeringsförklaringen att arbetslösa skulle få coachning. De som stod längst från arbetsmarknaden fick chansen till ett plusjobb och dessutom chansen att få coachning. Jag tror faktiskt att regeringen backade på denna fråga och ur min synvinkel begick avtalsbrott när man tog bort merkostnadsersättningen som var en idé från den förra, socialdemokratiska regeringen och som inte passar i den politik som statsrådet vill föra. Dock finns det mycket gemensamt, till exempel coachning för dem som är arbetslösa. När de kom till den ordinarie arbetsmarknaden gick det inte så bra. Jag har ett diagram som visar att det vecka 2006 bara var 10 000 plusjobbare trots att det fanns en budget för 20 000. Egentligen är detta projekt överfinansierat nu med tanke på hur det utnyttjades från kommunernas sida. Ändå tar man bort pengarna som skulle gå till att få plusjobbarna att kunna närma sig den öppna arbetsmarknaden. Min fråga är: Varför gör man det? Varför begår man ett avtalsbrott för att spara pengar, och på vad? Man har sagt att man vill minska utanförskapet. Det stod i regeringsförklaringen, och ändå bidrar man i och med detta till att öka utanförskapet. I vissa kommuner överväger man att säga upp plusjobbare för att delen med coachning och utbildning som man hade tidigare nu är borta. Meningen med plusjobben blir helt annorlunda nu! Därför är frågan: Varför gör man detta? Det framstår i svaret som om kommunerna försatte sig själva i denna situation. Det fanns tydliga och klara riktlinjer för vad pengarna för merkostnadsersättningen skulle användas till. Jag hoppas, fru talman, att statsrådet svarar på mina frågor. 68 Arbetsmarknadsminister (): Ja, 4 400 plusjobb beviljades efter att budgeten lades och innan kungörelsen trädde i kraft. Fördröjningen mellan budget och kungörelse berodde på att Ams bad oss om det för att ha möjlighet att ställa om sina system. Detta innebar en ökad kostnad på för ett system som jag inte kan kalla annat än en kommunbonus. Den innebar av deras totala lönekostnad i ersättning! har vi tagit bort denna kommunbonus och gått ned till av lönekostnaden i ersättning. Jag tycker att det är alldeles tillräckligt, särskilt eftersom vi gjorde det väldigt tydligt att vi hade för avsikt att avskaffa plusjobben. Dock skulle vi göra det på ett sådant sätt att de som har beviljats plusjobb har möjlighet att ha kvar dem som de har beviljats sina plusjobb. 125 procents ersättningsnivå som det de facto handlade om skulle ju antyda en negativ produktivitet bland dem som har plusjobben. Det tycker jag är helt orimligt! Jag tycker att plusjobbarna gör ett mycket bra jobb på många sätt och vis. Då är frågan: Om kommunen får 100 procents ersättning i stället för är det skäl för att säga upp? Har kommunerna inte något som helst eget ansvar? Har de inte någon som helst nytta av de jobb som utförs av plusjobbarna? Det är ju det man antyder om man är rädd för att dessa uppsägningar kommer att sättas i verket. Det där går jag inte på. När det gäller avtalsbrott slutligen: Det går ju inte att avtala bort beslut som är fattade i denna kammare! Det går faktiskt inte, utan dem måste man följa. Slutsatsen av alltihop är att kommunbonusen är borta och plusjobben lever kvar till dess att avtalen med plusjobbarna löper ut. Vi gör precis det vi har sagt att vi skulle göra. Vi vidtar en lång rad andra åtgärder, inte minst med nystartsjobben som ju visar sig till gå till dem som har varit borta från arbetsmarknaden . Den stora fördelen med dem är att det inte finns någon begränsning. Det finns inget tak. Det finns ett budgetestimat, men det finns ingen begränsning. Dessutom handlar det om permanenta arbeten där man också omfattas av till exempel LAS, vilket man inte gör om man är plusjobbare. Slutsatsen är att svaret på interpellationen är nej. Jag kommer inte att medverka till att ersätta kommunerna för de förlorade på toppen. 69 (): Det är lite svårt att förstå att statsrådet kallar för kommunbonus. Vi har för plusjobbarens lön, och de andra var för merkostnaderna som det innebär att hjälpa dem när plusjobbet är slut så att de kan klara en reguljär arbetsmarknad. Det måste väl stå i linje med den nya regeringens politik! Låt mig ändå belysa hur man resonerar runt om i vårt land. En arbetsmarknadschef i säger: Jag hade inte i min vildaste fantasi kunnat tro att landets folkvalda regering skulle vara beredda att bryta en sådan här överenskommelse. Ordföranden i Museum säger: Många av våra plusjobbare har små möjligheter att få jobb på den öppna arbetsmarknaden. Just museet har ju ännu svårare med ekonomin. Ansvarig i kommun säger att ersättningen för merkostnaderna kommer att minska från beräknade 7,2 miljoner till 1,5 miljoner, alltså förlorar man 5,7 miljoner som man drar bort direkt i budgeten i en kommun i storlek. Det är ganska mycket pengar! Förmodligen förstår inte statsrådet vad det innebär i en budget när man rycker bort en sådan stor del av pengarna. En representant från kommun säger: Jag blir så irriterad över att regeringen kan tänka sig att ändra förutsättningarna för plusjobbarna. Det känns för hemskt om vi ska tvingas säga upp våra anställningsavtal med människor som mår så bra av att ha fått en ny chans. I är det likadant. Jag kan göra listan nästan hur lång som helst! Jag kan sträcka mig så långt, statsrådet, att jag förstår att man vill föra en annan politik, och det har man rätt att göra. Men att bryta ingångna avtal har jag svårt att förstå mig på. Detta måste nog statsrådet svara på: Hur kan man bryta dessa ingångna avtal? 70 (): Det är anmärkningsvärt att statsrådet talar om ersättningen på till kommunerna men inte ser att inte är till kommunerna utan till de 20 000 individer som har plusjobb. Det är för deras utvecklingsinsats som man har de . Det är inte överkompensation till kommunerna, utan det är för att 20 000 individer ska få möjlighet att komma närmare och komma in på den ordinarie, öppna arbetsmarknaden. Det är därför man har haft de här . Just det som regeringen själv har sagt om coachningen för de arbetslösa är en del av det som de ska gå till. Kommunen ska ha möjlighet att tillsammans med arbetsförmedlingarna coacha de här personerna så att de kan komma ut på den öppna arbetsmarknaden. Men statsrådet säger att till kommunerna är överkompensation! Jag tycker att det är olyckligt att tolka det så. Jag tycker att statsrådet kanske kan besöka några plusjobbare. Jag förmodar att statsrådet redan har gjort det, men statsrådet kunde besöka ytterligare några. Det finns goda och bra exempel på hur man har använt de här pengarna för att individerna ska närma sig arbetsmarknaden. 20 000 individer har fått plusjobb och chans att närma sig den öppna arbetsmarknaden. 71 Arbetsmarknadsminister (): tycker att jag borde besöka någon plusjobbare. Ja, jag har en hemma. Min svåger är plusjobbare och klassmorfar i , så jag har väldigt nära kontakt med plusjobbare och vet just vilket bra jobb de utför. Därför är det för mig helt obegripligt att kommunerna ska ha inte av deras lönekostnad utan dessutom därutöver, som om kommunen inte hade någon som helst nytta av de arbetsinsatser som plusjobbarna utför. Det tycker jag är helt orimligt, om jag ska vara ärlig. Alternativet, när vi ser att budgeten skenar iväg med 2 miljarder på grund av att kommunernas effektivitet var så enormt hög när det gällde att ansöka om plusjobbsmedel , hade naturligtvis varit att skära ned på annat inom utgiftsområde 13. Det är ju mitt ansvar. Det hade varit till exempel olika typer av särskilt anställningsstöd eller vad det nu kunde ha varit som då hade rykt. Då hade vi kunnat få en debatt i den här kammaren som jag hade tyckt var väldigt besvärlig. Det var jag inte beredd att göra. får kommunerna i ersättning. Jag har faktiskt lite svårt att fälla krokodiltårar för de kommuner som får ut så mycket av de plusjobbare som faktiskt gör de här insatserna. Tvingas säga upp hette det i ett av inläggen här tidigare. Jag tror att det var från . Ingen tvingas sägas upp. Ingen tvingas säga upp. Man har i ersättning av en lön som motsvarar ungefär 15 000 . Det där är alltså, med all respekt, nys. När det gäller avtalsbrott säger jag återigen: När det uppstår situationer i budgeten som vi måste hantera så är det mitt ansvar att inom det här utgiftsområdet hantera dem. Det tänker jag fullfölja. Jag tänker inte låta budgeten skena iväg. Och det är klart att då fattas det beslut i den här kammaren som inget avtal i världen kan rucka på, för det är i den här kammaren som den typen av beslut måste fattas. Slutsatsen är, ja, egentligen ingen annan än den som dragits i de tidigare fyra, fem, tio, tolv vad det nu är interpellationer och frågesvar som vi har haft i just den här frågan. 72 (): Även om det har varit många frågor och interpellationer så tror jag att det kommer att fortsätta så om man får de svar som statsrådet levererar. Jag skulle vilja fråga statsrådet om han över huvud taget har sett det här avtalet mellan kommunerna och staten, som jag håller upp här. Statsrådet nickar, så det har han alltså. Längst ned på s. 2 står det så här: Endera parten äger rätt att skriftligen säga upp samarbetsavtalet om det uppstår förändrade förutsättningar för verksamhetens bedrivande. För statsrådets del var det alltså budgetskäl som förelåg för att säga upp avtalet. Men citatet fortsätter: I sådant fall är uppsägningstiden 6 månader från den dag då samrådsgruppen informerats om uppsägningen. I samrådsgruppen sitter arbetsgivaren, kommunerna, länsarbetsnämnden och de fackliga organisationerna. Jag förstår att man kan ändra saker och ting, även beslut som fattas här, men man har skrivit på ett avtal. Det går att säga upp avtalet, men man har en uppsägningstid , och det har ni inte följt. 73 Arbetsmarknadsminister (): Ja, lag har företräde. var den ökade kostnad som annars hade måst tas ur utgiftsområde 13 på annat vis. De fria medlen där, som vi har debatterat , inte minst med några av dem som är närvarande i kammaren , är av den arten att det hade inneburit till exempel minskat särskilt anställningsstöd och minskade andra kostnader som jag utan någon som helst tvekan bedömde var mycket viktigare att freda än de som överstiger de i lönekostnader. Jag tycker ändå att kommunerna borde se ett väldigt positivt också ekonomiskt värde av de tjänster som utförs av plusjobbarna och därmed vara beredda att betala. En och annan av de här kommunerna har ju dessutom inte följt regelverket utan anställt ytterligare personer för merkostnadsersättningen, som i till exempel, och inte använt dessa medel på det sätt som föredrog förut. Då är det klart att man har begått ett avtalsbrott i andra ändan, så att säga, och det är ju inte heller särskilt ovanligt att det har skett. får vi nog leva med det här. i ersättning borde fungera. Jag tycker att kommunerna som sagt borde känna att man också har lite nytta av de tjänster som plusjobbarna utför. Vi kommer inte att korta avtalstiden eller något i den stilen, utan avtalsperioden löper till dess att de här jobben är avslutade, och man får i lönekostnadsersättning. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2006/07:416 om ingångna avtal och avskaffande av merkostnadsersättningen till plusjobben 74 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder dels för att ingångna avtal om plusjobben ska hållas, dels för att öka möjligheterna för människor med plusjobb att få reguljär anställning efter avslutat plusjobb. Jag har fått närmare tjugo interpellationer och skriftliga frågor en av interpellationerna har jag besvarat med frågeställningar liknande . Stora delar av den aktuella problematiken är således väl belysta här i kammaren. Jag ska därför försöka fatta mig kort. ökade antalet plusjobb mycket kraftigt på ett sätt som rimligen inte gick att förutse. Regeringen valde efter mycket noggrant övervägande att finansiera de kostnader som ökningen förde med sig, genom att avskaffa merkostnadsersättningen för plusjobben. Jag har stor respekt för att detta beslut kan leda till oro och vissa problem i kommunerna. Några kommuner har satt sig i en svår situation genom sitt sätt att använda merkostnadsersättningarna. Oron avspeglas här i kammaren. Regeringen har emellertid i varje läge ett ansvar för den nationella politiken, på arbetsmarknadspolitikens område och i övrigt. Det innebär självklart också en frihet att agera i enlighet med det mandat väljarna givit den. En länsarbetsnämnd eller någon annan statlig myndighet kan inte avtala bort vad riksdag och regering i offentligrättslig ordning beslutat. Oförutsedda problem och utmaningar måste hanteras, och val måste göras. God kontroll på statens utgifter och därmed god ordning i statsfinanserna är ett överordnat intresse. Vad gäller de praktiska effekterna av regeringens beslut vill jag gärna påminna om att subventionen av plusjobbarens lön behålls oförändrad på per dag. Detta är den högsta subvention som finns inom arbetsmarknadspolitiken. Den finns trots att personer med plusjobb normalt sett inte tillhör dem som står längst från osubventionerat arbete. Jag går så över till frågan om att öka möjligheterna för människor med plusjobb att få reguljär anställning. Regeringen kan självfallet inte ha något att säga om vilka anställningsbeslut enskilda arbetsgivare tar eller inte tar. Det en regering kan göra är att skapa så bra förutsättningar som möjligt för att ekonomin ska växa och nya jobb skapas. En rad beslut med detta syfte tas nu inom olika politikområden. Jobbavdragen gör det mer lönsamt att arbeta. Sänkta arbetsgivaravgifter inom flera olika sektorer stimulerar efterfrågan. Nystartsjobben innebär att tröskeln för att nyanställa personer som står långt från arbetsmarknaden sänks påtagligt. Jag vet också att arbetsförmedlingarna nu arbetar aktivt för att personer med plusjobb ska gå över till reguljära anställningar. Det är min övertygelse att endast en bred samlad politik, som tar sikte på de grundläggande förutsättningarna för utbud och efterfrågan, kan ge många möjligheter till riktiga jobb. Bara så kan utanförskapet uthålligt bekämpas, och bara så kan människor växa, utvecklas och ta makten över sina liv. 75 (): Ja, statsrådet får träna sin debatteknik i alla fall. Det kan vara något positivt med det hela! Jag har också interpellerat med anledning av det som händer hemma, och statsrådet tar också upp att det finns en oro ute i landet. Man kunde läsa i en artikel i bland annat följande: Det är många som mår dåligt. En del ringer hit och gråter, andra skäller, berättar de lokala samordnarna i . I samma artikel kan man läsa om , som säger: Jag tror inte att någon som själv inte provat på att vara arbetslös kan sätta sig in i hur vi har det. Har man en sysselsättning är det meningsfullt att leva. Om inte ja, då känns det inte så meningsfullt. har yrkeserfarenhet från sju åtta yrken, : Jag har en himla massa arbetslivserfarenheter. Men vad hjälper det. Ingen vill ha en 60-årig kärring utan formell utbildning. En annan arg plusjobbare skriver i en insändare: Jag vet att det är många av er därute som tycker att vi kostar pengar och att vi borde skaffa oss ett riktigt jobb. Till er kan jag bara säga att jag har sökt allt som jag över huvud taget kan utan att lyckas. Tror ni verkligen inte att jag hellre skulle ha ett riktigt fast jobb? plusjobbet kom som en skänk från ovan. Det betydde trygghet för mig och min familj samt att det har stärkt mitt självförtroende enormt. De här exemplen är från , där man ännu inte har bestämt sig för om man ska säga upp dem som man anställt eller inte, och därför är man också särskilt orolig i . I har man använt extrapengarna till att genomföra utbildningar, bland annat inom äldreomsorgen, eftersom man hade för avsikt att anställa dessa personer efter utförda plusjobb och genomgången utbildning. Därmed har man också använt pengarna till det de var avsedda för. Sedan, under pågående budgetår, dras pengarna in. Även om kommunerna nu har överskott så har faktiskt regeringen redan lagt en hel del åtgärder på dem. Varje gång regeringen tar upp olika frågor så hänvisar ni till kommunernas överskott. var det problem med kvinnors löner som skulle lösas med kommunernas stora överskott. har vi kunnat ta del av arbetsmarknadsåtgärderna, indragna sommarjobb för ungdomar, neddragningar på komvux och så vidare. Allt det här ska finansieras inom de överskott som kommunerna har, har ni hänvisat till. Det är självklart ett problem. Statsrådet är lite arg över att det tecknades så många avtal alldeles i sluttampen, innan förutsättningarna ändrades. Då kan jag informera statsrådet om att vi i var lite upprörda för att det tog så att teckna avtalen. Sedan fick vi dock en ganska saklig och ingående information om hur man jobbade för att få fram den coachning som ni pratar så seriöst om. Man skulle alltså koppla ihop bakgrund, erfarenhet, tidigare utbildningar, vilka behov man hade framöver, göra en individuell plan för varje anställd plusjobbare där var och en skulle få rätt handledare, rätt plats och allt sådant som ingår i det. Det tog tid, men så blev det också väldigt bra. De som stod längst från arbetsmarknaden kom in i arbete. Vi hade en hel del som kunde gå från försörjningsstöd, alltså långtidsberoende av ekonomiskt bistånd, till ett plusjobb. Det har förstås haft betydelse. Statsrådet säger att ingen kommer att sägas upp eftersom de har hundra procents ersättning. Men man ändrade faktiskt förutsättningarna för de äldre som trodde att de skulle få vara kvar till pensionen. Kommunerna har tecknat sådana avtal, och helt plötsligt har de ingen finansiering. 1 149 personer har plusjobb, och för dem ändras nu förutsättningarna totalt. Då kan det vara bra att veta att en tredjedel av de långtidsinskrivna är , och endast 200 av era nystartsjobb har gått till personer . Det är tufft att vara äldre och komma ut på arbetsmarknaden, särskilt om man dessutom inte har någon formell utbildning. 76 (): Det är verkligen kul att höra hur arbetsmarknadsminister hoppar från tuva till tuva. När argumenten inte längre bär byter han position, ändrar sig och för ett annat resonemang. Först hette det att plusjobben var mycket dåliga. Den minnesgode kan gå till protokollen och läsa vad Littorin tidigare tyckte om plusjobb och den typen av stöd. De var otrygga, hade dåliga villkor, låste in människor. Så beskrev Littorin plusjobben för sedan i kammaren. är dessa åtgärder bra och meningsfulla. Plusjobbarna bidrar till mycket positivt i kommunerna, till exempel som klassmorfar i . Men om vi går igenom argumenten är frågan: Var det otrygga och dåliga villkor för dem som hade plusjobb? Nej, den ende som bidragit till att de blivit otrygga är Littorin genom att införa försämringar som riskerar att leda till att 18 000 plusjobbare sägs upp . Så är nämligen avtalet skrivet. Sedan kan Littorin stå här och orda om att kommunerna nog har råd och att de borde ha kvar dessa. Men, Littorin, åk i så fall till dina partivänner i och prata med dem, för de kommer att säga upp plusjobbarna. Du kanske kan övertyga dem om att behålla plusjobbarna, som gör en så bra insats. Nästa fråga är: Låste plusjobben in folk? Fram , alltså till dess att Littorin bidrog till att göra förändringar, gick var tredje plusjobbare från ett plusjobb till ett riktigt jobb; Littorin brukar ju använda uttrycket riktiga jobb. De som förändrat villkoren för plusjobben, som gjort att de låser in människor mer än tidigare, är herr arbetsmarknadsminister och den nu sittande regeringen. Genom att förändra villkoren för att exempelvis låta ett plusjobb vara vilande, eller genom att göra förändringar i merkostnadsersättningen som innebär att man inte kan få handledning och stöd för att kanske kunna gå vidare till ett ordinarie jobb inom en kommun, en region eller ett landsting har man försämrat villkoren för plusjobben. Den som försämrat villkoren för plusjobben, som Littorin hävdar var en så bra insats, är alltså den sittande regeringen. Det senaste är att vi måste klara budgeten. Det är det senaste argumentet som herr arbetsmarknadsministern använder. , efter kungörelsen, tillkom 4 400 plusjobbare. Men varför straffa kommunerna för att Ams förmedlade 4 400 plusjobb? Det är ologiskt. Det var ju Ams effektivitet som ledde till att vi till slut fick 18 000 plusjobbare. Det var inte kommunerna, som får stora kostnader på grund av de ändringar som görs i regelverket. Den frågan har Littorin duckat för och undvikit att svara på. Jag upplever att Littorin har en konstig syn på plusjobben. Visst, det finns en del klassmorfäder ute i landet som anställts tack vare plusjobben, men det finns också en rad andra människor som får högre lön än 15 000 eftersom kommuner går in och ger extra resurser. En del plusjobbare har de facto ganska högkvalificerade jobb. Det är alltså ett brett spektrum av sysselsättningar som plusjobbarna har. Inte heller det nämner Littorin i sitt svar. 77 Arbetsmarknadsminister (): Den oro som beskriver tror jag bygger på en missuppfattning, nämligen att man tror att plusjobben totalt sett ska försvinna dag, eller att ersättningen ska försvinna. Så är det naturligtvis inte. Så har heller inte skett. utgår av lönekostnaden under hela avtalsperioden. För att försöka hålla mig till andra fråga och inte upprepa alla de argument som jag drog vill jag säga att jag i den här delen naturligtvis fäster stor tilltro till nystartsjobben. Jag konstaterar att av de beviljade nystartsjobben gått till personer som varit arbetslösa . Det tycker jag är en väldigt bra start, och det gläder mig att Socialdemokraternas nya ledare omfamnat nystartsjobben, vilket hon trots allt gjort. Det är jag mycket glad för. Den utvecklingen har vi all anledning att fortsätta att följa för att se hur den blir framöver. Låt mig sedan gratulera till uppdraget att reformera Socialdemokraternas jobbpolitik. Jag vill passa på att gratulera regeringen till samma utnämning. Det finns i inlägg i kammaren inte en suck eller susning av omprövning eller nytänkande. är modellen fler Amsprogram, fler åtgärder, mer än hundra procents ersättning till kommunerna för plusjobbarna och allt vad det kan vara. Inte ett ljud hörs om hur de nya jobben ska växa fram och i vilka branscher eller på vilket sätt politiken ska verka så att fler kommer i arbete. Men jag hoppas att det kommer en del nya tankar efter att och resten av arbetsgruppen stängt in sig ett tag. Det vore intressant att få höra dem inför nästa val. Jag kan möjligen, , reda ut lite grann av det som du tar upp. Plusjobb är inte bra som arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Det är den absolut dyraste åtgärd vi har. Det krävdes mer än hundra procents ersättning för att kommunerna skulle börja anställa. Däremot gör plusjobbarna, de som har de jobben, givetvis värdefulla insatser. Det är klart att det är så. Jag tycker att de faktiskt är så värdefulla att de som får ta del av dessa tjänster, nämligen kommunerna, skulle ha råd att betala en liten slant för de jobb som plusjobbarna utför. Det är väl inte alldeles orimligt. 78 (): Den här debatten visar på den problematik som innebär att regeringen förväntar sig att de lokalt förtroendevalda ska ta ansvaret för det som regeringen aviserat att den inte tänker ta genom att bryta ingångna avtal. Det finns en tilltro till de lokala företrädarna eftersom de möter dessa människor, känner kanske deras familjer, vet om de verksamheter där de finns och de behov som finns av dem. Därför kommer troligtvis de allra flesta kommuner att behålla plusjobben. I , som jag nämnde tidigare, är oron befogad, för de har inte bestämt sig. De väntar på regeringens vårproposition för att se om det kommer att finnas något i den som gör att de ändrar uppfattning. Dessutom finns det över tusen 60-åringar med plusjobb, och de har all anledning att känna oro eftersom förutsättningarna helt plötsligt är förändrade. Det finns ett problem som plusjobben tydligt visat på, nämligen bristen på arbetskraft i våra välfärdssystem.