prot · GU0958 · 2007-02-02 00:00:00 — Dock måste jag tyvärr konstatera att svaret snarare väcker fler frågor än bringar klarhet när jag läser det. Som framgår av svaret har ministern i medierna tidigare uttalat att det inte var fri entré-reformen som drog besökare till våra museer utan att det är kvaliteten på det som visas som är avgörande. I svaret framgår också att det även handlar om kvaliteten på hur det visas och hur samlingarna tas om hand. För mig blir den naturliga frågan: Vilka kvalitetshöjande åtgärder var det som vidtogs på museerna som fri entré-reformen genomfördes? Och vilka var då dessa kvalitetshöjande åtgärder som var så väl utformade att de direkt stimulerade den mängd nya besökare som vi sett på museerna under fri entré-tiden? Hur var de här åtgärderna som så tydligt lockade den stora mängd spontanbesökare som vi sett egentligen utformade? Det är naturligtvis viktigt att ta reda på det här, för det kan ju i så fall ge andra institutioner bra uppslag till hur deras verksamhet kan utvecklas. De kan dra lärdom av det museerna har gjort. För mig är det klart och tydligt att det var den fria entrén som gav museerna den stora stimulans och inspiration som en stor och intresserad publik innebär. Kompensationen som museerna fick och som fritt kunde användas gav möjlighet att både utveckla det pedagogiska innehållet och ta hand om de samlingar som finns. Personalen var inte uppbunden av att dagarna i ända sitta i en kassa och ta emot entréavgifter utan kunde i stället höja kvaliteten på besöket för dem som kom. Det vi nu kan se i varierande grad men ändå som en mycket tydlig trend är att besöksantalet sjunker. Visserligen har det bara gått en månad, men trenden är tydlig. Det ska bli mycket intressant att följa detta framöver. Frågan till ministern blir om hon har sett om det vidtagits några kvalitetssänkande åtgärder , förutom den uppenbara kvalitetssänkning som det innebär att ta bort fri entré för alla , som förklarar nedgången i antalet besök. Jag kan konstatera att det samband som ministern vill göra gällande naturligtvis finns kvalitet är avgörande. Men fri entré är förutsättningen för att den här goda kvaliteten ska kunna upplevas och uppskattas av en bred publik som kommer från samhällets alla olika skikt. Jag noterar också att i den här frågan går emot den trend som finns i hela i övrigt. Där anses en breddning av publiken både socialt och etniskt vara en viktig del av en framtidsinriktad kulturpolitik. Internationellt framhäver man också rent museiideologiska skäl. Fri entré skapar en öppnare museikultur där museet blir ett offentligt rum som kan liknas vid folkbiblioteken. I detta sammanhang kan jag inte som riksdagsledamot representerande låta bli att uttrycka min stora stolthet över Kulturens hus i . Där kan alla som vill på plats se just hur ett öppet och inbjudande folkbibliotek är utformat och vad detta betyder för både besöksantalet och annat. För egen del kan jag bara konstatera att jag kom i kontakt med kultur och konst på ett tydligt sätt just via de spontana besöken. Jag tror inte att min historia på något sätt är unik, utan jag tror att den delas av många. Sammanfattningsvis vill jag upprepa frågorna: Vilka kvalitetshöjningar var det som genomfördes parallellt med fri entré-reformen, och har det genomförts några kvalitetssänkande åtgärder nu? 12 Kulturminister (): Jag tror att jag vid det här laget har haft en fyra fem interpellationsdebatter om just denna fråga. Det finns alltså en risk att jag också kommer att upprepa mina argument, precis som man gör från oppositionens sida. Det är klart att det blir fler besökare när någonting är gratis. Det är inte så konstigt. Det jag sade var inte heller att det bara skulle hänga på utställningarna. Om någonting inte kostar någonting kan det naturligtvis locka in nya människor. Visst är det så! har när man gjort sina enkäter bland besökarna på dessa 19 museer kunnat konstatera att en rätt stor majoritet, , trots allt säger att avgiften har föga eller ingen betydelse för valet att besöka det här museet. Man kan också se andra trender. Det behöver inte alltid hänga ihop med om någonting är gratis eller inte. hade en intervju med , som är ny chef för , där det står så här: fick pris som bästa museum. kom 107.000 besökare, det största antalet i museets historia. Först trodde vi succén berodde på att vi haft fri entré . Men besökarna fortsätter att strömma hit fast vi numera tar betalt, säger . Förmodligen beror det också på att detta är ett spännande museum jag har varit där och rekommenderar det gärna och att man har satsat mycket på kvalitet och pedagogik. Detta är någonting som vi tog upp också i opposition: vikten av att satsa på pedagogik för att locka nya grupper. Många av dem som har varit nya besökare som det har varit gratis inträde på museerna egentligen finns ingenting som är gratis, men låt oss kalla det för det har varit barn och unga. Kanske har det berott på att det har varit en satsning på skolorna. Det är mycket möjligt att det är så. De grupperna kommer även i fortsättningen att kunna gå in gratis på våra statliga museer. I andra fall ser det annorlunda ut. , vilket jag vet att vi har diskuterat tidigare, tar betalt hela . Men museet har aldrig haft så många besökare som . Andra museer har fått kännas vid färre besökare. Sambandet är inte alltid så enkelt. talade också om hur det ser ut i utlandet, att trenden går i rätt riktning. Jag kan inte riktigt hålla med om det. I , där det är fri entré på en del museer, talar man också om en del problem därför att pengarna inte alltid räcker till. Där ber man var och en som går på museum att skänka ett belopp, mer än vad det tidigare kostade i entréavgift, så att man kan fortsätta att ha fri entré eller satsa på något man inte skulle ha haft råd med. I ett stort kulturland har man fri entré på statliga museer . En fjärdedel av besökarna är turister. Man kan alltid resonera om prioriteringar. Vi ser att det finns stora behov i museisektorn. Då vill vi i förstone prioritera dem för att de ska kunna fortsätta att ha hög kvalitet på utställningarna. 13 (): Det är bra att ministern så tydligt talar om att en stor andel av besökarna till museerna kom dit tack vare att det var fri entré. Det var ett antal som kom dit i alla fall, men för de nya besökarna, spontanbesökarna, de som varit på museum, spelade naturligtvis fri entré en stor roll för dem när de valde att gå på museum . Vi vet att när man väl har kommit in och upptäckt det som konst och kultur kan berika livet med är det inte så svårt att i sitt eget liv börja prioritera detta framför annat om det bara är möjligt rent ekonomiskt. Det kan också förklara varför har en högre tillströmning av besökare, som ministern påpekade. Det kanske också gäller . Jag är uppvuxen i en miljö där besök på museer och utställningar inte var speciellt vanliga. Det var ungefär lika vanligt som en isbjörn i . Det fanns inte. Det var via skolan som vi fick ta del av lite grann, ofta offentlig utsmyckning, men som vi hade svårt att ta till oss och förstå. Det var ingen som direkt förklarade för oss. Vi hade teckning som det hette på schemat i skolan, men mycket mer var det inte. Det var först i vuxen ålder som jag, via den arbetsplats jag jobbade på, kom i kontakt med konst och med den typen av värden. Via kunniga och insiktsfulla arbetskamrater och föreningsaktiva fick jag upp ögonen för att konsten kunde berika livet. För mig är det självklart att just det spontana besöket, ingången, det oväntade mötet, är det som vi måste skapa förutsättningar för om vi vill att flera ska ta del av museernas samlingar men också av konst och kultur i största allmänhet. Jag vill att alla människor ska kunna ta del av kultur. Det ska inte vara så att människor prioriterar bort kultur enbart beroende på att plånboken avgör. Ministern, men också regeringen i största allmänhet, försöker ofta använda tricket att skriva om sin politik och försöka få den att låta som något helt annat än vad den faktiskt är. När vi diskuterade frågan om slopandet av fri entré i samband med budgeten var det enligt ministern och regeringen påkallat av museernas behov av att vårda sina samlingar. Underförstått hade underhållet eftersatts på grund av den stora publiktillströmningen. försöker regeringen säga att museerna har fått friheten att inte ta ut entré. För mig är det inte frihet. Med neddragningarna av anslagen finns det ingen annan väg för museerna än att antingen börja ta ut entré eller att sparka folk. Det andra alternativet skulle innebära en direkt neddragning av verksamheterna. Återigen upprepar jag mina frågor. Finns det kvalitetshöjningar som genomfördes parallellt med fri entré-reformen? Har det genomförts kvalitetssänkande åtgärder nu när besökarna sviker? 14 Kulturminister (): Jag vet inte var tillbringade barndomsåren, men om jag får gissa på dialekten var det inte i . De museibesök baserade på fri entré som vi talar om handlar i huvudsak om huvudstaden. Det är jätteroligt för dem som bor här och också för de turister som kommer till . Men jag tror inte att situationen hade varit så annorlunda för de barn och unga som växer upp där bodde som barn. Det är så roligt med dessa diskussioner eftersom de ofta hamnar i slutsatsen att kultur är viktigt, att kultur är bra, att vi alla mår väl av kultur och behöver mer av kultur inte minst i skolan. Där är vi alla eniga. Den frågan kan vi lämna därhän. Det är därför vi väljer att engagera oss i kulturfrågorna. Av de 100 miljoner som den förra regeringen satsade har mer än hälften blivit kvar i sektorn, just för att se till att barn och unga fortsatt kan besöka de 19 statliga museerna utan att betala. I en del andra delar av har man också gjort försök med fri entré vissa tider. Det handlar alltså om 19 statliga museer. Jag kan konstatera att har fri entré . har infört ett speciellt årskort som gäller på såväl , som . Det är inte särskilt dyrt att gå dit. har fri entré . Myntkabinettet har fri entré . har fri entré för alla på entréplanet, och där finns ett antal utställningar. har fri entré . i har fri entré . Så ser det ut. Det är inte så att någon utestängs. Jag har också sagt i ett antal debatter att vi prioriterar skattesänkningar , vilket också innebär att man får mer pengar kvar i plånboken och kan välja att gå på museum. Skulle man ha svårt vilket jag vet att en del människor fortfarande har finns det många museer som fortfarande erbjuder fri entré. 15 (): Berättelsen om mitt eget liv hade naturligtvis inte något att göra med fri entré i . Berättelsen gällde vad det spontana mötet med kultur innebär och vad fri entré kan betyda för många människor som får möjlighet att spontant möta konst och kultur. Fri entré-reformen var ett led i den ambitionen, det vill säga att människor utan kostnad skulle möta vårt nationella kulturarv. Det är viktigt att framhålla att det var det som skedde. Antalet spontana besökare på museerna, antalet nya människor som kom till museerna och som hade varit där, var mycket stort. Det har museernas chefer och verifierat i sina utvärderingar. Sedan är det alltid så med en borgerlig regering att skattesänkningar ska lösa allt. Inte nog med att det jobbavdrag som man nu har genomfört ska lösa allting som har med fackliga avgifter och facklig tillhörighet att göra det ska också lösa problemet med att det kommer att kosta pengar på museerna. Någonstans finns det ändå en gräns för hur mycket de här pengarna räcker till. Det är ganska lätt att räkna plus och minus och se att det här inte går ihop. Anledningen till att museerna behåller fri entré trots att de inte har råd med det det har i alla fall mina kontakter med museicheferna visat är just att de har sett det stora värdet och nyttan med fri entré. Det beror inte på att man tycker att det var en pålaga som man helst skulle vilja slippa undan. Jag kan bara konstatera att det tydligen inte finns några svar på mina frågor och att sambandet mellan kvalitet och fri entré inte fanns på det sätt som ministern har påstått. 16 Kulturminister (): Jag tror nog att delvis har missuppfattat detta. Vad jag har sagt är att det är kvaliteten på utställningarna och museernas verksamhet som avgör om man vill gå till ett museum eller inte, och framför allt om man väljer att gå tillbaka, att man inte bara tittar in en enda gång och kanske tycker att det inte var så spännande som man trodde. Då har vi egentligen inte kommit längre. Därför tar jag fasta på det som har sagt i sina utvärderingar, att det trots allt är utställningarna och inte entrén som är det avgörande. sade att det alltid är så att skattesänkningar ska lösa alla problem jag förstår att det är en lärdom som drar av de borgerliga regeringarnas politik. Han säger att det måste finnas en gräns för hur mycket pengarna ska räcka till. Jag kan då säga att det likväl måste finnas en gräns för hur mycket man får beskatta svenska folket. Vi är trots allt kanske det land i eller i världen som har de allra högsta skatterna, om man räknar in även punktskatter. Två tredjedelar om inte mer av det vi tjänar går till skatt. Vi vill vända den här utvecklingen. Det finns, som sagt, en gräns för hur mycket man ska beskatta sina medborgare. Även innan den så kallade fri entré-reformen infördes har många museer laborerat med fri entré. Det är ingenting nytt. Det är alltså inte bara en följd av att man tyckte att man fick väldigt många nya besökare och därför ville hålla fast vid den fria entrén. Det är en tradition som har funnits på väldigt många museer, och några av de statliga museerna fortsätter i den andan, som jag nämnde. De har fri entré någon dag , klart reducerat pris för vissa grupper eller till och med fri entré för somliga. Det är bra. De får arbeta utifrån detta, och det gör de alldeles utmärkt. Den museikoordinator som strax ska tillsättas kommer att se över möjligheterna för museer att samarbeta ännu bättre än de gör . Överläggningen var härmed avslutad. 4 § Svar på interpellation 2006/07:212 om effekterna för kulturarbetarna av den försämrade arbetslöshetsförsäkringen 17 Kulturminister (): har frågat mig om jag avser att presentera de förslag jag tidigare aviserat för att parera de effekter som den försämrade arbetslöshetsförsäkringen får för kulturarbetarna och i så fall när. Vilken typ av förslag tänker jag mig att presentera? Varför presenterades inte dessa förslag i samband med budgetdebatten som utlovat? Slutligen frågar om jag bedömer att dessa förslag ska kunna få full effekt innan den försämrade arbetslöshetsförsäkringen börjar gälla så att inga kulturarbetare drabbas. utgår i sina frågor från regeringens föreslagna förändringar i arbetslöshetsförsäkringen. Jag uppskattar och delar verkligen det kulturpolitiska engagemang som ger utryck för i sin interpellation. Jag är däremot inte lika säker på att vi har samma syn när det gäller vilka politiska åtgärder som är mest verkningsfulla. Jag har i flera sammanhang, inklusive budgetdebatten , poängterat att konstnärers beroende av de generella stödsystemen bör minska och i stället ersättas av bättre möjligheter att leva av sitt konstnärskap. I budgeten , som behandlades i budgetdebatten , finns ett stort antal förslag på kulturområdet som på olika sätt även förbättrar arbetsmarknaden för konstnärer och kulturskapare. En långsiktig satsning på scenkonst för barn och unga är ett exempel. En tydlig strategi för hur barn- och ungdomskultur ska stärkas i skolmiljön är ett annat. Dansnät är ett ytterligare exempel, som med ökade statliga resurser skapar nya möjligheter för professionella dansare att få avsättning för sina föreställningar. I budgetpropositionen redogörs även för verksamheterna och Dansalliansen. Därutöver kan även generella förenklingar av reglerna för företagande få positiva effekter för entreprenörskap inom kultursektorn, inte minst bland konstnärerna själva. Jag vill också medverka till en bättre dialog och ett närmare samarbete mellan den civila sektorn, inte minst näringslivet och dess företrädare, och kultursektorn, kulturlivet och dess konstnärer. Listan kan alltså göras lång över olika alternativa vägar för att bryta föreställningen om att generella bidragssystem, som a-kassan, utgör konstens och kulturlivets fundament. Jag kommer som kulturminister att aktivt och återkommande pröva och föra i debatt olika förslag som sammantaget leder till ett vitalt och offensivt kulturliv, där inte minst konstnärernas arbetsmarknad utvecklas och vidgas. Avslutningsvis vill jag upprepa min och regeringens avsikt att noga följa effekterna på kulturarbetsmarknaden av de förändrade villkoren för arbetsmarknadspolitiken. 18 (): Först vill jag tacka ministern för svaret. Jag konstaterar att det naturligtvis finns några skillnader i våra riktlinjer angående kulturen. Jag vet att kulturministern ser en goodwill i att förbättra kulturen. Men de moderata riktlinjerna tillåter inte att det blir en politik som gör det bättre än Socialdemokraternas riktlinjer. börjar regeringens försämringar av a-kassan att få full effekt. Det kommer att bli svårare att kvala in till a-kassan, och det blir mindre i plånboken. Detta kommer särskilt kulturarbetarna att märka. Att kulturarbetarna har en svår arbetsmarknad är jag och kulturministern rörande överens om. Vi är också överens om att det kulturarbetarna i första hand behöver är en bättre arbetsmarknad, det vill säga bättre möjligheter att leva av sin konstnärliga utövning. Det är ju självklart! Vi är överens med den moderata regeringen om att jobb kommer i första hand, och så även för kulturarbetare. Men hur ska villkoren för kulturarbetare förbättras, konkret? Har den arbetsgrupp som kulturministern utlovade i en riksdagsdebatt börjat arbeta, och när har den något att presentera? har det varit många vackra ord, men de faktiska åtgärder som kulturministern lovat gång på gång lyser med sin frånvaro. Regeringen vill noga följa effekterna men avvaktar med att föreslå åtgärder. Den svenska modellen på arbetsmarknaden har gjort att arbetstagare, också inom kultursektorn, har kunnat klara sig på en mycket flexibel och osäker arbetsmarknad. De stabila trygghetssystemen har underlättat för dem som valt ett yrke där man måste frilansa eller ofta ta kortare visstidsanställningar. Välutbildade och etablerade skådespelare, dansare eller musiker vill naturligtvis hellre ha jobb än att leva på a-kassa. Jobb framför bidrag har alltid varit den socialdemokratiska linjen, men med skillnaden att det också ska finnas trygga ersättningssystem för dem som drabbas av arbetslöshet eller sjukdom. Men när vi nu börjar se den borgerliga kulturpolitiken i praktiken märker vi att man inte alls tänker satsa på kulturen. Deras kulturbudget innehåller inga nya jobb. kom dråpslaget för många av landets kulturinstitutioner. skärs ned på olika lokala teatrar och orkestrar. Det var pengar som de hade rätt att få tillbaka på skatten. Produktioner var planerade utifrån detta anslag, men de utlovade medlen kommer inte att betalas ut. Denna kraftiga besparing går ju direkt ut över kulturarbetares möjligheter att få jobb och över planerade produktioner. Mängder av skådespelare, dansare och musiker kommer att få en ännu sämre arbetsmarknad. Dramatiska teater kommer att förlora . som är teaterchef i uttalar i Sydnytt att regeringens besparing innebär att det blir färre föreställningar för barn och ungdomar. Han menar att det hade gått att producera mer skolteater om teatern hade fått behålla pengarna. Detta går tvärsemot vad kulturministern uttalat om satsningar på kulturen, särskilt då på barnkulturen. Viktigast av allt är att kulturministern säger att det ska komma nya förslag för att parera effekterna av regelförändringarna. I samband med interpellationsdebatten rapporterade TT att kulturministern förbereder en mer samlad översyn av kulturarbetarnas villkor när det gäller moms- och skatteregler, upphovsrätt, trygghetssystem och villkor för eget företagande. har vi inte sett röken av något initiativ. Jag har några frågor till kulturministern. Förbereder kulturministern en samlad översyn över kulturarbetarnas villkor? Vad är det i så fall för typ av förslag som kulturministern tänker presentera? Kommer dessa förslag att få någon effekt innan den försämrade arbetslöshetsförsäkringen börjar gälla? Varför presenterades inga konkreta förslag i samband med budgetdebatten trots löften om detta? 19 Kulturminister (): De här frågorna har , och jag diskuterat ett antal gånger här i kammaren. Många inom kultursektorn har en besvärlig arbetsmarknad. har vi också kunnat konstatera att kultursektorn är det område som växer absolut starkast. Vi har talat om den rapport som tog fram och som visar att det är kultursektorn med tillhörande näringar som växer mest betydligt mer än till exempel mat- och dryckesindustrin som får ganska mycket utrymme i medierna och mer än bilindustrin trots att det köps en hel del bilar. Många kommer naturligtvis att hitta nya möjligheter. Det har också kommit nya jobb i . Konjunkturen är stark och många av de jobben har säkert också gått till kulturskaparna. Förändringarna i a-kassan trädde inte i kraft . De kommer att träda i kraft . Det är alltså ännu för tidigt att säga hur det här kommer att påverka. Därmed är det också för tidigt att säga vad man ska göra för att parera de eventuella negativa effekterna. Jobblinjen ligger fast. Det gör den även fortsättningsvis. Den grupp som efterlyste inom alliansen har bildats och börjat arbeta. Jag kommer att återkomma i de frågorna. 20 (): Det gläder mig att ministern har satt i gång gruppen. Det är viktigt. Om vi tittar på förbättringarna för kulturarbetarna är det inte så klart. För de flesta kulturarbetare har det blivit försämringar och a-kassan spelar en viktig roll för dem. Kulturministern har sagt i debatter i valrörelsen att kulturen är det viktigaste av allt i alliansens deklaration. Jag kommer ihåg en debatt där kulturministern fick en fråga om vad som är viktigast i inom kulturområdet. Frågan löd så här: Vilken är den viktigaste kulturpolitiska frågan för ert parti? Då svarade kulturministern att det är tre frågor. Det är att värna vårt gemensamma kulturliv. Kulturarbetarna ska alltså inte belastas med a-kassa på grund av att de har ett yrke som inte är kontinuerligt. Det viktigaste är att ge landets kulturskapare goda förutsättningar för sitt konstnärliga arbete. Det är inte riktigt; det har försämrats. Kulturarbetarna kan inte överleva med sin a-kassa. Deras arbete är inte kontinuerligt. De har alltså ledigt . Det betyder att de måste skaffa ett annat jobb. Om jag minns rätt har kulturministern också påpekat att de kan skaffa ett annat jobb. Det är omöjligt för dem att skaffa ett annat jobb som de är lediga. Varför skulle i så fall inte vi riksdagsledamöter skaffa ett annat jobb? Vi har tre ledigt. Varför ska kulturarbetarna i det rättvisa och solidariska skaffa ett annat jobb? Varför kan de inte leva på det yrke som de har utbildat sig för? 21 Kulturminister (): Man kan naturligtvis ha synpunkter på detta. I hela västvärlden är det i allmänhet så att de som väljer att utbilda sig inom kulturområdet också har ett arbete vid sidan om. Det är inte något nytt. Det förekommer i de allra flesta länder. Det finns olika anledningar till det, men så är det. Det är inte något unikt för . Jag har aldrig någonsin sagt att jag tycker att a-kassan är en bra form för kulturskapare att överleva. Det är en mycket märklig form. Jag håller fast vid att det måste bli bättre villkor för kulturskaparna. Att a-kassan har fått tjäna som något slags förtäckt kulturstöd är mycket märkligt. Vi för diskussionen inom alliansen. Vi för också diskussionen inom departementet, inte minst också med och ser över de här frågorna för att underlätta för kulturskaparna. Det handlar förvisso om förenklingar för alla dem som är företagare. Det handlar också om annat som man kan göra. Jag förstår och gläder mig någonstans åt att förväntningarna är så stora. har det bara gått några månader.