prot · GV0919 · 2007-10-31 00:00:00 — Vi socialdemokrater föreslår därför ett annat fokus än regeringen. Vi vill se riktade insatser som gör det möjligt också för de unga som befinner sig längst ifrån arbetsmarknaden att kunna dra fördel av den goda konjunkturen. Vi föreslår riktade insatser där ungdomar i ett tidigt skede ska få individuellt utformat stöd. Arbetsförmedlare som arbetar med unga ska vara utbildade för att kunna möta ungas behov. Vi anser att den nuvarande åldersgränsen för arbetsmarknadsutbildning bör ses över och anpassas så att den blir tillgänglig också för dem som är i de fall det bedöms kunna leda till arbete. Vi vill dessutom införa en ny form av kvalificerad bristyrkesutbildning, så kallade avstampsutbildningar. Dessa utbildningar ska inte kräva några förkunskaper utan vara öppna för alla långtidsarbetslösa ungdomar mellan just för att många unga som har varit arbetslösa länge har bristande utbildning. Avstampsutbildningarna kan med fördel genomföras i samarbete med arbetsgivare och ska fokusera på att lära ut specifika yrkeskunskaper inom ett yrke där det råder arbetskraftsbrist. Vi vill på liknande sätt i samverkan med arbetsmarknadens parter utveckla lärlings- och traineeplatser så kallade introjobb som riktar sig till de unga som är klara med sin utbildning i gymnasiet eller högskolan men som behöver färdigutbildning direkt i arbetslivet. Ett introjobb innebär en möjlighet för ungdomar att lära sig ett yrke under kvalificerad handledning. I vår skuggbudget har vi avsatt medel för dessa insatser. Utskottsmajoritetens svar kan kortfattat sammanfattas med att man visserligen gillar flera av våra förslag men att man tycker att de i allt för hög grad är att jämföra med bidrag. Tydligare än så kan det väl inte sägas! I alliansens värld ser man såväl a-kassan som arbetsmarknadsåtgärder som riktar sig till enskilda individer som bidrag, men man har inga problem med bidrag till arbetsgivare i form av sänkta arbetsgivaravgifter. I vår värld är a-kassan en försäkring, och arbetsmarknadsåtgärder är politiska verktyg för att bygga framtiden. Den borgerliga majoriteten tror väl sannolikt på sina förslag, så jag ska ge dem en chans att utveckla hur de tänker genom att avsluta med några frågor. Ekonomiska incitament är uppenbarligen den metod som den nya regeringen tror mest på när det gäller att bekämpa arbetslöshet. Men varför tror man att unga behöver starkare ekonomiska incitament än vuxna? Och tycker man verkligen att det är rimligt att unga ska ha ett sämre försäkringsskydd än andra trots att de betalar lika mycket till försäkringen? Det finns andra grupper med motsvarande svårigheter att komma in på arbetsmarknaden, exempelvis äldre eller utlandsfödda med krångliga efternamn. Kan vi förvänta oss mer av sänkta ersättningsnivåer även för dessa grupper? I propositionen anförs att en tyngdpunkt kommer att ligga på intensifierat stöd till och uppföljning av ungas arbetssökande. Vad innebär det konkret, och hur går det ihop med de omfattande neddragningar av antalet arbetsförmedlare som regeringen har beslutat om? Varför har man ett medvetet glapp på nästan mellan de åtgärder som man avvecklar och de som man inför? Slutligen: Kan den borgerliga majoriteten verkligen inte se att man håller på att sjabbla bort möjligheten att använda högkonjunkturen till att ge också de unga som står längst ifrån arbetsmarknaden en chans till jobb? Förlorarna på regeringens politik är de unga, de företag som inte får tag på arbetskraft med rätt kompetens och samhället i stort. Mot bakgrund av det vill jag yrka bifall till Socialdemokraternas, och gemensamma reservation som innebär ett avslag på förslaget i propositionen. 92 (): I morse vaknade jag som säkert många andra till nyheten att senaste rapport visar att en fast och trygg anställning blir ett allt viktigare krav från dagens unga. Åtta av tio i denna undersökning sade att de väldigt högt prioriterar att få en trygg och fast anställning. Det är inte så konstigt med tanke på att hälften av alla unga som har ett jobb har en otrygg, tillfällig anställning. Detta är också huvudorsaken till att ungdomar är överrepresenterade i arbetslöshetsstatistiken. De flesta unga är inte arbetslösa länge utan ofta. Här har regeringen och den borgerliga majoriteten ett problem, minst sagt, eftersom deras tal om fördelarna med flexibilitet och det härliga med att prova på olika jobb och röra på sig inte har något stöd bland dem som befinner sig i denna visstidskarusell. Den politik som förs och som stimulerar till fler otrygga anställningar har inte stöd bland landets unga som är de som är målgruppen för denna politik. Det är en politik som kommer att leda till fortsatt hög ungdomsarbetslöshet och fortsatt försämring av ungas ekonomi och levnadsvillkor. Detta menar vi i , till skillnad från regeringen, är att gå i helt fel riktning. Vi menar att vad politiken måste ta ansvar för är att förbättra ungas levnadsvillkor, och man ska inte behöva börja sitt vuxenliv och sitt arbetsliv med att valsa runt som extraarbetskraft år ut och år in. Därför är en av de viktigaste insatserna för att minska ungdomsarbetslösheten att minska de otrygga anställningarna och i stället se till att stimulera trygga anställningar så att unga människor får en bra grund att stå på så att de kan skaffa en egen bostad, flytta hemifrån och påbörja sitt självständiga, vuxna liv. Det är också det mest effektiva sättet att minska ungdomsarbetslösheten. En annan viktig sak är att sätta in tidiga insatser för de unga som man redan från början vet löper en stor risk att bli långvarigt arbetslösa. Det går att ringa in vad det är som leder till långvarig arbetslöshet. Bristande utbildning är kanske den mest avgörande problematiken. Därför vill vi satsa väsentligt mer än vad regeringen vill göra på arbetsmarknadsutbildningar som man kan sätta in . Man ska inte behöva vänta in att bli långtidsarbetslös om det redan från början går att se att personen inte ens har gått färdigt gymnasiet. Då ska man erbjudas en möjlighet att få en arbetsmarknadsutbildning så att man faktiskt har möjlighet att söka jobb. Denna typ av tidiga insatser är nu nästan helt borta för att man har lagt allt krut på att i stället ha program för människor som redan har blivit långtidsarbetslösa. Man väntar in långtidsarbetslösheten. debatterar vi då det program som man erbjuder till långtidsarbetslösa unga. Det är en grupp, som har sagts tidigare här, som har ökat med sedan den borgerliga regeringen tillträdde, så det finns ju definitivt behov av insatser här. Jag är den första att tillstå att det kommunala ungdomsprogrammet och ungdomsgarantin inte har hållit tillräckligt bra kvalitet. Det är inget självändamål att bevara program och åtgärder som inte har fungerat tillräckligt bra. Att göra om och göra nytt när någonting inte fungerar är bara bra. Men då måste ju själva poängen med att göra någonting nytt vara att det ska ha en reell möjlighet att bli bättre än det gamla, och det är väldigt svårt att se hur det nu föreslagna programmet, jobbgaranti för unga, ska kunna bli ett bättre alternativ för långtidsarbetslösa än vad de gamla ungdomsprogrammen var. Till att börja med kan man konstatera att själva namnet är direkt missvisande. Det finns ju inga som helst garantier om några jobb här. Av det lilla som går att utläsa i förslaget om vad innehållet ska vara ser man att det handlar om jobbsökaraktiviteter, coachning och sedan lite diffust beskrivna insatser som kan vara till exempel utbildning eller praktik. Det är ju inte precis något revolutionerande jämfört med hur de tidigare programmen har sett ut. Det som däremot är konkret och som är oroväckande är att hela det här programmet, som ju ska starta , är väldigt illa finansierat. Man kan bara se till personalresurserna för den första fasen i programmet, där individuell coachning, stöd och hjälp vid jobbsökaraktiviteter ska ingå. Man har inte avsatt några extra medel för att anställa sådana personer på arbetsförmedlingarna. är det så att det finns stora problem ute på förmedlingarna med att ge den personliga service som utlovades till deltagarna i jobb- och utvecklingsgarantin. Tanken där var att varje handläggare skulle ansvara för mellan 10 och 15 personer. I själva verket har man upp till 50 personer per handläggare i den så kallade individuella coachningen. ska alltså ytterligare 8 000 personer, 8 000 långtidsarbetslösa unga, ha rätt att få personligt stöd och service. Jag undrar ganska oroligt hur det ska gå till, när man inte ger några extra pengar till att anställa mer personal till att genomföra det här ute på arbetsförmedlingarna. Det går inte att se vari den konkreta förbättringen i kvaliteten jämfört med tidigare program ligger, i synnerhet som den kritik som har framförts mot de tidigare programmen i huvudsak handlat om att arbetsförmedlingen inte ägnade tillräckligt mycket tid åt var och en av deltagarna i de här programmen. Lika vagt och luddigt som själva innehållet och finansieringen i den här så kallade jobbgarantin är beskrivna, lika detaljerat och konkret beskrivs de nya, försämrade reglerna för ersättning till deltagarna som regeringen nu vill införa. Den borgerliga majoriteten skriver i betänkandet att syftet med regeringens förslag inte är att försämra situationen för enskilda människor. Då måste jag faktiskt ställa den ganska självklara frågan till den borgerliga majoriteten i utskottet: Varför gör ni det då? Varför inför ni en särbestämmelse i a-kassan som ger unga människor sämre ersättning än äldre, trots att de betalar samma avgift för att vara med? Det är ju väldigt svårt att se det som någonting annat än just en försämring för enskilda människor. chockhöjde ni avgifterna för alla medlemmar i a-kassan, sänkte ersättningsnivåerna och gjorde det betydligt svårare att kvalificera sig för att få ersättning. Och genomför ni ytterligare en försämring av arbetslöshetsförsäkringen genom att halvera den tid då man får ut av sin tidigare inkomst men inte för alla den här gången utan bara för dem som inte har fyllt 25. Det finns ett begrepp för den typen av godtycklig särbehandling, och det begreppet är diskriminering. Hur kan den borgerliga majoriteten i utskottet försvara att man inför åldersdiskriminering i arbetslöshetsförsäkringen? Vad ska ni säga till en 23-åring som har betalat in den förhöjda avgiften till a-kassan och som, när han eller hon blir arbetslös, får veta att han eller hon bara kommer att få ut sin ersättning under hälften så som kollegan som har fyllt 25? förbereds väl inlägg här med vilka man hoppas plocka billiga poäng genom att säga att Vänstern bara pratar om bidrag i stället för jobb. Men det är ju inte det som det handlar om här. Det finns ingenting i världen som säger att man inte kan sätta in tidiga och effektiva insatser för att hjälpa arbetslösa unga att få ett jobb och ha en rättvis behandling i a-kassan. Det sambandet finns ju över huvud taget inte. Vi föreslår i vårt budgetförslag både fler och mer effektiva insatser som arbetsmarknadsutbildningar, praktikplatser, anställningsstöd och en särskild utbildningssatsning just för långtidsarbetslösa unga med bibehållet rättvist utfall från a-kassan. Vi köper nämligen inte idén att det är lathet som gör att människor är arbetslösa. Och vi köper definitivt inte idén att unga människor skulle vara särskilt lata och slöa och att de därför måste plågas lite extra. Unga människor vill ha jobb. Det finns ingenting värre än att var och inte ha någonting att göra eller någonstans att ta vägen och att inte kunna försörja sig själv. Men om man av en eller annan anledning inte lyckas hitta ett jobb är det samhällets uppgift att se till att man får det stöd och den hjälp som man behöver för att kunna hitta ett jobb, och man ska inte behöva hamna i ekonomisk misär för att man inte har hittat ett jobb. Jobbgarantin för unga är ingen garanti för någonting annat än försämrad ekonomi, diskriminerande särbehandling och fortsatt ovisshet för landets unga arbetslösa. Förslaget är dessutom ett hafsverk, och jag menar att man handskas väldigt ovarsamt med unga människors framtid och hela tilltro till samhället. Därför yrkar jag avslag på propositionen i dess helhet och bifall till reservation nr 1. 93 (): När jag först hörde talas om att det skulle komma ett förslag om en jobbgaranti för ungdomar blev jag faktiskt glad. Jag tänkte att äntligen kommer ett förslag som kan vara i rätt riktning. Det har inte varit så många förslag från den borgerliga regeringen som har varit i den riktningen. Det här skulle kunna vara ett stöd till de ungdomar som inte har ett jobb. Men när jag sedan läst in mig på förslaget och vad det i praktiken handlar om är jag faktiskt grymt besviken. Regeringens jobbgaranti för ungdomar är inget annat än en stor bluff. Innehållet i jobbgarantin är ytterst kort beskrivet i propositionen. Den nödvändiga personliga handledningen för att se varje enskilds behov, stödet som behövs och praktikplatserna omnämns i väldigt diffusa ordalag medan kravet på de enskilda ungdomarna beskrivs mycket utförligt och konkret. Det är avslöjande vilken negativ syn på de enskilda ungdomarna som regeringen har, en syn som skiljer sig kraftigt från . är övertygat om att unga människor inget hellre vill än att hitta ett varaktigt jobb och i och med detta få möjlighet till egen bostad och att bilda familj. bild av verkligheten stämmer överens med den rapport som överlämnat till regeringen och som visar att nästan åtta av tio tycker att fast anställning är viktigt, vilket är en ökning sedan den tidigare undersökningen . Utifrån detta anser att det är mycket viktigt att åtgärder sätts in för att hjälpa ungdomar in på arbetsmarknaden. I till exempel betänkandet Ungdomar, stress och psykisk ohälsa slås fast att de psykiska problemen blivit allt vanligare och att de två viktigaste orsakerna till detta är dels den ökade svårigheten för ungdomar att få jobb, dels individualiseringen av samhället. Därför är det väldigt viktigt att insatser sätts in för att hjälpa ungdomar att få jobb. Det är också viktigt att se till att det handlar om trygga anställningar. Regeringen skriver själv i propositionen att antalet ungdomar med timanställning har ökat kraftigt och att unga kvinnor utgör en majoritet av den grupp sysselsatta som har tillfälliga anställningar och deltidsarbeten. Det står på s. 15 i propositionen. Utifrån denna kunskap är det viktigt att dels ge förutsättningar för att jobben skapas, dels ha olika hjälpprogram för ungdomar som har problem att få ett jobb. Denna personliga coachning eller handledning för arbetslösa ungdomar kostar pengar, pengar som regeringen inte skaffat fram, vilket vi är ytterst kritiska till. Regeringen skapar en ungdomsgaranti men sätter krokben för möjligheten att i praktiken stödja ungdomar att hitta ett jobb. har därför i sin skuggbudget till regeringens förslag på budget lagt in mer pengar till arbetsmarknadsåtgärder just därför att vi anser att samhället måste stödja de personer som strävar efter att hitta ett jobb. Ungdomsgarantin ska ersätta såväl det kommunala ungdomsprogrammet som ungdomsgarantin, vilket säkert inte så många kommer att sakna eftersom inget av programmen var perfekt. De kunde ha gjorts betydligt bättre de löste ju inte problemet med hög ungdomsarbetslöshet. Det ställningstagandet betyder emellertid inte att vi är beredda att acceptera den så kallade jobbgarantin för ungdomar då vi inte ser att den innehåller några nya konkreta åtgärder som leder till jobb. Vi ser heller inga förslag i ungdomsgarantin som gynnar jämställdheten bland unga på arbetsmarknaden. Det är oroande med tanke på hur det gått med till exempel nystartsjobben, där endast tre av tio nya jobb gått till kvinnor. Det enda som är nytt med den så kallade jobbgarantin är att ersättningarna försämras, vilket vi bestämt avvisar. har givetvis inget emot en jobbgaranti värd namnet. Men i likhet med vår uppfattning om deltagande i jobb- och utvecklingsgarantin anser vi att det är orimligt med ekonomiska bestraffningar för aktiviteter som syftar till att skaffa jobb. Dessutom handlar det om direkt åldersdiskriminering. Ungdomars egenavgifter till a-kassan bygger på samma principer som för övriga. De får alltså betala lika höga egenavgifter till a-kassan som de äldre, men när de behöver nyttja försäkringen blir ersättningen lägre. Det är givetvis helt orimligt. Jobbgarantin är heller ingen garanti för jobb. Många remissinstanser har också anmärkt på detta eftersom man av garanti i namnet kan dra slutsatsen att det verkligen handlar om en garanti. Jobbgarantin garanterar dock inte att var och en får en reguljär anställning. Av regeringens proposition framgår också att jobbgarantin kan handla om praktikplats eller utbildning. har ingenting emot vare sig utbildning eller praktik. Men att kalla det för jobb, som en reguljär anställning, är att segla under falsk flagg. Det är anmärkningsvärt med tanke på den omfattande kritik som alliansens partier riktade mot den tidigare riksdagsmajoriteten när det bland annat gällde plusjobben. Då påstods det att det handlade om att fiffla med statistik och att dölja utanförskapet. Med samma logik kan man ställa frågan: Handlar jobbgarantin för ungdomar egentligen bara om att dölja en besvärande hög ungdomsarbetslöshet? Precis som flera remissinstanser anser även vi att det är viktigt att jobbgarantin börjar gälla tidigare eller senast . Enligt regeringen ska man vara inskriven hos arbetsförmedlingen innan något händer. Vi tror att det kan vara nödvändigt med tidigare insatser från samhällets sida. För de ungdomar som inte uppfyller villkoren för arbetslöshetsersättning är det utvecklingsersättning som gäller. Vad det betyder i pengar för den enskilde är inte alldeles enkelt att utläsa av skrivningarna i propositionen, där det står att ersättningsnivån på utvecklingsersättning bör anpassas till nivåerna inom studiestödssystemet. Så skriver regeringen i propositionen. Det torde betyda en ersättningsnivå på mellan 1 050 och ca . Huruvida regeringen tänker sig att personer som deltar i jobbgarantin även ska kunna ta studielån kan man inte utläsa av propositionen. Det är alldeles uppenbart att många av dem som kan hamna i jobbgarantin, och som bara blir berättigade till utvecklingsersättning, inte kommer att kunna försörja sig utan ytterligare ekonomiskt bistånd från samhället. Många kommer att vända sig till kommunerna för att söka försörjningsstöd, som ju inte är tänkt att användas annat än vid tillfälliga försörjningsproblem. Det är därför inte konstigt att Kommuner och Landsting yrkar avslag på förslaget i sitt remissvar. Detta borde regeringen ha lyssnat på. Sammanfattningsvis diskriminerar regeringens förslag, i förhållande till äldre, de ungdomar som har rätt till arbetslöshetsersättning vid arbetslöshet trots att de betalar samma egenavgifter som övriga medlemmar i a-kassan. För övriga gäller en ersättning som förmodligen inte ens når upp till för kommunalt försörjningsstöd. Inte heller är jobbgarantin någon garanti för att få jobb, trots namnet. Mot bakgrund av detta, herr talman, avstyrker propositionen i dess helhet och yrkar bifall till reservation 1 tillsammans med Socialdemokraterna och . 94 (): har vi fokus på ungdomar som inte har arbete, även om det också i övrigt finns oerhört många människor som är i behov av och vill ha ett arbete. Att ungdomar är arbetslösa är för oss inte ett nytt problem. Däremot ska vi komma ihåg att det inte var så länge sedan, precis före förra valet, som vi hörde den tidigare statsministern säga att ungdomsarbetslösheten inte var ett problem. Jag är oerhört glad över att vi har fått ett friskt uppvaknande, för ungdomsarbetslösheten är ett stort problem. Vi vet att ju det tar att komma in på arbetsmarknaden desto mer påverkas du som person för resten av ditt liv. Och inte bara det, ju det tar att få sitt första arbete desto svårare är det att komma in på arbetsmarknaden över huvud taget. Det vi också vet, om vi tittar i backspegeln, är att de ungdomar som är arbetslösa, liksom många av dem som befinner sig i kommunernas försörjningsstöd, är personer med bristfällig skolgång. De har misslyckats, inte fått rätt stöd och rätt fokus på kunskap i . De har heller inte fullgjort en gymnasieutbildning. Det innebär att vi måste börja i det hävet och fråga oss vad mer vi kan göra åt skolan i dess helhet. Det kommer min kollega att ta upp . Dessutom är det oerhört viktigt att se vad som görs och har gjorts av regeringen så här långt. Jag ska nämna några saker innan jag går in på nästa häv. Som nämndes tidigare införde vi nystartsjobben från . De skulle gälla för personer . Det räckte att personerna hade varit arbetslösa för att få rätt till ett nystartsjobb till skillnad från andra som hade varit arbetslösa . Vi ville särskilt rikta fokus på unga människor. finns möjligheten med nystartsjobb även i offentlig sektor. Det kommer framför allt att gynna kvinnor, något som ju efterfrågade. Ja, , vi införde en generell nedsättning av sociala avgifter för unga när företagare anställde personer . Det var en viktig signal om att göra det billigare att anställa för att ungdomar därigenom skulle få in en fot på arbetsmarknaden. finns det kritik mot en jobbgaranti för ungdomar, som är nästa steg. Den ska ses som en del av helheten i allt det vi gör. Kritikerna frågar varför man ska vänta . Då vill jag påminna mina kolleger om att vi gjorde det tydligt för arbetsförmedlingarna att i stället för att vänta , som var fallet under den tidigare regeringen, ska en handlingsplan upprättas . Om personen är ska den upprättas ännu tidigare. Det finns vid arbetsförmedlingarna ett tydligt fokus på mottagandet, och man håller nu också på att omorganisera för att kunna ge ungdomar ett tidigt stöd och tidigt kunna aktivera dem i matchningen av jobb. Det som händer, nästa steg, är att vi från vill införa en jobbgaranti för ungdomar. Det innebär en tidig, kvalificerad bedömning av varje enskild individ. Jag vänder mig mot det som Socialdemokraterna skriver i sin reservation, nämligen att vi skulle se ungdomar som ett homogent kollektiv. Det är precis tvärtom. handlar det om att se till vars och ens behov utifrån de förutsättningar man har. När man inte kommit ut i arbete och fått tillräcklig hjälp är man berättigad till jobbgaranti för ungdomar. Vi kommer förhoppningsvis inte att få så många nya ungdomar i den, men vi har en rejäl stock att ta över på grund av tidigare misslyckanden. Då har vi sagt att vi inte vill styra ovanifrån exakt vad innehållet ska vara, eftersom vi i så fall skulle tappa poängen med att se till varje individs behov. När det gäller arbetsförmedlingarna har vi öppnat upp för fler aktörer redan i det tidigare skedet, matchning och coachning, i form av kompletterande aktörer. Det gäller även inom jobbgarantin. Också detta uppfattas som något positivt, inte minst från arbetsförmedlingarnas sida. Det har kommit en hel del invändningar. Oppositionen säger att beredningen är bristfällig och propositionen luddig. Ändå är vi mycket tydliga med vad det är vi vill. Med fokus på individen kan man ju inte styra allting uppifrån. Vidare skulle det vara fråga om ett hafsverk och att vi snarare vill visa handlingskraft. Ja, det är väl tur att det nu finns en regering som avser att visa lite handlingskraft när det gäller problematiken med ungdomar och deras arbetslöshet. Det finns pengar med till detta. Det är inte alls så att det är underfinansierat. Jag vill påminna om att när jobb- och utbildningsgarantin infördes var det mer resurser till det än vad som fanns till den tidigare aktivitetsersättningen. Det sägs att det skulle vara fel namn med jobbgaranti. Det är en invändning. Det är ingen garanti för att få jobb. Men vi garanterar att insatserna ska ske tidigt och att de ska leda till jobb. Det talas om att vi inför en åldersdiskriminering när vi trappar ned ersättningarna på grund av ålder.