prot · GU09129 · 2007-06-19 00:00:00 — Förvisso bestämmer regeringen själv hur man vill lägga upp myndighetsorganisationen, men när man stryper anslagen till , utan att överföra pengarna till något annat anslag, innebär det i praktiken att beslutar om nedläggning. Att besluta om nedläggning av en myndighet utan något utförligare beslutsunderlag än några rader om att regeringen önskar effektivisera den statliga administrationen och därför avser att lägga ned och inordna verksamhetsområdet djurskydd under kan svårligen anses uppfylla kraven på tillräcklig beredning. Så långt anmälan. Svaret på den sistnämnda frågan från är väl ganska klart: Nej, det kan inte betraktas som tillräcklig beredning. Och det är en del av den kritik som oppositionen har i den reservation som är avlämnad. 192 (): I den här delen av granskningsbetänkande har utskottet att granska regeringens beredning av regeringsärenden. De anmälningar som ligger till grund för granskningen har föregående talare redovisat, men de berör alltså förändringar i reglerna för arbetslöshetsförsäkringen, förändringar i skattelagstiftningen och avvecklingen av och . Jag vill börja med att betona det som utskottet tar upp i sitt betänkande och understryka utrednings- och remissväsendets viktiga ställning i den svenska politiska beslutsprocessen. Utskottet har tidigare tagit upp frågan om beredning av regeringsärenden och enats om att ett skriftligt remissförfarande är och alltid bör vara det normala sättet att inhämta synpunkter. Planeringen av ett ärende bör vara så god att regeringen inte behöver ta till remissmöten på grund av tidsbrist. Ett remissmöte kan däremot vara ett bra komplement till det skriftliga remissförfarandet. Remissbehandlingen utgör enligt utskottet ett viktigt inslag i arbetet med att upprätthålla en god kvalitet i lagstiftningen. Att inte genomföra en fullgod remissbehandling medför risk för att lagförslag inte uppnår tillräcklig kvalitet och att den fortsatta beredningsprocessen försvåras. I utskottet har vi nu haft att granska och bedöma huruvida regeringen i de aktuella fallen har följt de lagar och regler som finns uppställda för beredning av regeringsärenden. Jag tycker att granskningen har varit mycket spännande, då flera konstitutionellt intressanta och viktiga områden har ställts mot varandra. I de aktuella fallen har regeringen att ta hänsyn till en rad olika aspekter, dels beredningskravet, som jag har redogjort för tidigare, dels budgetlagen och vallagen. måste regeringen också respektera väljarna och det mandat som man faktiskt har fått i valet att genomföra den politik som man gick till val på. Situationen är alltså inte helt okomplicerad. En ny budgetprocessordning infördes . Denna nya ordning innebär att regeringen ska avlämna budgeten till senast efter öppnande, det vill säga efter valet. Men sker det ett regeringsskifte, såsom , ska budgeten överlämnas efter skiftet. Den nya budgetprocessordningen innebär således att regeringen får på sig att lägga fram sitt budgetförslag. Har det då skett ett regeringsskifte, såsom , blir tiden än mer knapp. Detta var något som lagstiftaren uppmärksammade och kritiserade redan när införde den nya lagen men som vi i praktiken inte fick erfarenhet av förrän , då det var ett valår med ett regeringsskifte. Det framstår enligt utskottet, eller majoriteten i utskottet i alla fall, som naturligt att den nya regeringen ville få ett snabbt genomslag för sin politik. Regeringen ville också undvika att budgeten i allt för stor utsträckning skulle präglas av den gamla regeringens ställningstaganden och politik. I och med detta står det klart att det föreligger ett visst demokratiskt dilemma. Vikten av att regeringen får genomslag för den politik man gick till val på står mot beredningskravet. I valrörelsen framförde alliansen de aktuella förslagen, och de debatterades flitigt under hela valrörelsen och var väl kända. Utskottet vill dock poängtera att detta på intet sätt kan ses som en del av beredningsprocessen. De nu granskade ärendena bereddes under en . går det inte att bortse från att tiden för beredning av budgetpropositionen är mycket begränsad för en ny regering, vilket också var en insikt när den nya budgetordningen infördes men som man valde att bortse från. Utskottets granskning visar att regeringen har gjort ett så grundligt beredningsarbete som var möjligt utifrån den tidsram som fanns. Med tanke på de särskilda förhållanden som regeringen hade att ta hänsyn till vid regeringsskiftet finner utskottet alltså ingen anledning att rikta någon invändning mot regeringen. Granskningen väcker dock åter frågan om tidsutrymmet för avlämnande av budgetpropositionen kan anses tillräckligt en fråga som vi kanske får tillfälle att återkomma till i samt om valdagen är optimalt placerad. 193 () replik: Det är riktigt som säger. Det är svårare vid ett valår. Detta har också tagits upp. med instämmande av ansåg att budgetprocessen kan även under valår. En ny majoritet hinner lägga in flera av sina prioriterade frågor i budgetpropositionen. Därutöver är det under valår möjligt att lämna budgetpropositionen något senare än annars. Vidare kan smärre ändringar i budgeten göras i , till exempel under utskottsberedningar. Om den nya regeringen inte hinner få med allt kan den återkomma med förslag efter valet, till exempel i tilläggsbudgeten. Denna fråga är faktiskt utredd, men regeringen har inte kommit till samma ståndpunkt som ni, utan man har valt att prioritera politiken före de människor som berörs av besluten. 194 () replik: Det är helt enkelt en fråga om att väga två viktiga saker mot varandra. Med den tidsram som man hade och under de förutsättningar man hade med den nya budgetlagen och så vidare gjorde regeringen ett fullgott arbete när det gäller beredningen. Det handlar om att respektera väljare och det demokratiska mandat man fick i valrörelsen och att även respektera beredningskravet. Det finns ingen tidsangivelse i regeringsformen. Det finns en praxis , men det finns inga regler uppsatta. 195 () replik: Är det då en ny praxis vi ser där politiken går före de människor som berörs av politiken? Är det så att om man får ett förtroende så behöver man hantera det på detta sätt? Det skrämmande är att detta fortsätter. Det var det som jag försökte peka på med . Detta är ett mönster som börjar växa fram. Vi får inte ens yttra oss i utskotten för att man i kraft av sin majoritet kan rösta bort det. Vad är det vi ser? Det är särskilt det jag vill peka på. Och de som drabbas är inte några partier utan människorna som omfattas av besluten. 196 () replik: Nej, , jag tror inte att det är en ny praxis. har haft uppe dessa frågor tidigare. Jag är förvisso ny i , men vi såg i det utredningsarbete som vi hade när vi tog ställning till detta ärende att det har förekommit tidigare. Man har haft eller , och det har kritiserats både från borgerligt och socialdemokratiskt håll tidigare. Det är ingen ny praxis. Eftersom det inte finns lagstadgat en specifik tidsram handlar det om att man utifrån de förutsättningar man har gör på bästa möjliga sätt. När vi tittar på detta ärende finns det inga lagstadgade felaktigheter som regeringen har begått. 197 (): har granskat en rad anmälningar rörande beredning av förslag om förändringar såsom lyfts fram av tidigare debattdeltagare. Jag vill understryka KU:s roll som granskare av den formella processen runt förslagen och inte själva sakfrågan. KU granskar inte det politiska sakinnehållet utan hur statsråden agerat gentemot svenska grundlagar. Regeringsformen 7 kap. 2 § beskriver den beredning som ska ske av regeringsärenden. Behövliga upplysningar och yttranden ska inhämtas från berörda myndigheter, och sammanslutningar och enskilda kan yttra sig i den omfattning som behövs. Denna beredningsskyldighet är ett viktigt inslag i svensk demokratisk beslutsprocess. Regeringsformens remissregel gäller alla typer av regeringsärenden. Dock kan man varken av regeringsformen eller av förarbetena till grundlagen läsa ut hur ett remissförfarande bör gå till. Däremot finns det en propositionshandbok med anvisningar om hur remissbehandlingen bör arrangeras och vilka undantagsmöjligheter från den sedvanliga remissbehandlingen som finns. Det är med denna handbok som stöd för tolkning av aktuell paragraf som regeringen agerat. Från finns det en ny budgetprocessordning som innebär att budgetåret sammanfaller med kalenderåret. I 16 § budgetlagen står det också att regeringens förslag till statsbudget ska omfatta alla inkomster och utgifter med vissa angivna undantag. som tillsattes av talmannen 1998 utvärderade dessa arbetsformer och anmärkte då särskilt på problemen vid valår då det blir regeringsskifte. Då detta inträffar blir det, för att citera svårt för en tillträdande regering att hinna forma sitt budgetalternativ. Eftersom den avgående regeringen i praktiken redan gjort nödvändiga förberedelser för att kunna lägga fram en budget, hänvisas i stort sett den nya regeringen till att lägga fram den gamla regeringens budgetförslag. Kritikerna menar att det är ett odemokratiskt inslag. En ny majoritets vilja måste kunna få utslag i den tillträdande regeringens första budget. Det är viktigt att understryka att det var första gången som ett regeringsskifte ägde rum efter den nya budgetlagen. Lika viktigt är det att understryka att de farhågor som har lyfts fram efter reformen nu visade sig då regeringen enbart hade på sig att lägga fram sin budget. En utväg för att möjliggöra en längre beredningsprocess även vid en regerings första sammanhängande budget vore att man i nu överväger möjligheten att ha valdag eftersom budgeten ska följa kalenderåret. tryckte på detta, liksom att utskottsinitiativ, enligt regeringsformens 3 kap. 7 §, blir ett viktigare inslag det år det är val för smärre förändringar under själva utskottsberedningen. Jag vill i mitt anförande understryka vikten av att förslag som läggs fram av regeringen måste rymmas inom ramen för beredningsskyldighet enligt regeringsformens 7 kap. 2 §. Jag vill också understryka det som majoritet påpekar, nämligen att valrörelsen och det man där säger över huvud taget inte ligger inom ramen för vad som är beredningstid. Jag vill slutligen också understryka att Lagrådet ansåg att den aktuella beredningen var godtagbar, precis det som KU:s ställningstagande meddelar. Lagrådet säger att förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen inte är särskilt omfattande men att de kommer att beröra ett stort antal människor. Man menar att tiden är knapp men att remissinstanserna är många och rimligt avvägda. Lagrådet anser därmed att beredningen var godtagbar. Regeringen har ett betydande ansvar för att upprätthålla god kvalitet i lagstiftningsprocessen och för att man följer de riktlinjer som finns. är det viktigt att se till de farhågor som man redan i utredningens förslag till ny budgetlag förutspådde. Lagstiftaren godtog också genom denna lag att en sådan situation skulle kunna komma att hanteras på ett särskilt sätt. Med detta, herr talman, vill jag yrka på godkännande av utskottets anmälan. 198 () replik: tog i sitt anförande upp att regeringen har propositionshandboken som stöd och hjälp när det gäller beredningen av regeringsärenden. Om den ska vara ett stöd för regeringen kanske man borde läsa den också. I propositionshandboken är det en praxis, en huvudregel, att ett beredningsärende ska vara , inte . Då undrar jag en sak, . Om man nu har denna som stöd, handboken, hur kan det då komma sig att beredningstiden endast var ? 199 () replik: tar upp en viktig fråga, som jag också belyste i mitt inledningsanförande, nämligen att den nuvarande budgetordningen som instiftades 1997 innebär att en ny regering får på sig för att lägga fram ett budgetförslag. Den nuvarande budgetordningen prövades också , vid regeringsskiftet. De farhågor som presenterades av besannades nu också. Det var saker som inte minst borgerliga partier framförde vid det tillfället. Den borgerliga sidan tyckte också att det var viktigt att ha valdagen , något som den dåvarande majoriteten inte heller ville ställa sig bakom. Den dåvarande majoriteten kom fram till att det var viktigt att ha kvar valdagen alldeles oavsett att det skulle leda till stora svårigheter att få till en budget vid ett regeringsskifte. Då detta var en förutsedd situation torde också detta kunde ersättas med andra beredningsformer, precis som det står i propositionshandboken, i vad som kan kallas undantagssituation i de anvisningar som finns. 200 () replik: Tack för det svaret. Men faktum kvarstår: en veckas beredningstid. Då har jag en fråga till . Ni skriver själva i er proposition, som jag tidigare tog upp, att det kan få konsekvenser som inte är helt neutrala ur ett jämställdhets- och diskrimineringsperspektiv. Man tar själv upp detta i propositionen. När denna insikt har kommit driver man bara på snabbt, snabbt. Den insikten var faktiskt positiv. Men den betyder ju ingenting. Det är just många kvinnor i dagens samhälle som är de stora förlorarna på att arbetslöshetsförsäkringen har förändrats, försämrats. Det finns många kvinnor som inte ens kan kvalificera sig för försäkringen. Så min fråga till är: Med handen på hjärtat, när ni själva tar upp konsekvenserna ur just jämställdhets- och diskrimineringsperspektivet, anser fortfarande då att , ur en demokratiaspekt, är godtagbart för beredning av dessa ärenden? 201 () replik: I budgetpropositionen för aviserade regeringen ett antal förändringar av arbetslöshetsförsäkringen. Dessa ändringar var en del av en större reform för att stärka arbetslinjen men också öka sysselsättningen. Man ansåg från regeringens sida att de skulle träda i kraft . Men detta är sakinnehåll och inte det som hanterar, eftersom vi ser på de formella bitarna. Jag vill påpeka i min slutreplik att Lagrådet ansåg att den aktuella beredningen var godtagbar. Lagrådet säger att förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen faktiskt inte är särskilt omfattande men att de kommer att beröra ett stort antal människor. De säger också att tiden är knapp men att remissinstanserna var många. De var väl avvägda. Således anser Lagrådet att beredningen var godtagbar. 202 (): Jag tycker att i uttrycket demokratiskt dilemma har sammanfattat mycket väl vad det handlar om. Det är ett dilemma som vi själva frivilligt har försatt oss i. Så här har vi velat ha det. Vi har velat ge en ny majoritet efter maktskiftet för att få fram en ny budget. Det här är ingenting som den nya majoriteten hittade på. Det är de regler som finns. När antog de här reglerna, den nya budgetlagen, visste man att det här skulle inträffa. Så vi vet att om Socialdemokraterna vinner nästa val tillsammans med Vänstern kommer det att inträffa en liknande situation. Vi kommer också då att få se en regering som har mycket bråttom, och det är mycket begripligt. För man har fått ett mandat för en förändring. Och står man där just i ett demokratiskt dilemma. För det är klart att kravet från väljarna gör någonting, sätt i gång med ett omfattande reformarbete! och kravet på beredning, , är svåra att få ihop. Det är inte omöjligt, men man måste förstå att sådana är villkoren. Det finns inget annat. I argumenteringen mot dessa så kallade snabba förändringar, som också en ny regering skulle vara tvungen att genomföra, sägs det ofta att det berörde många människor. Många drabbades, brukar det sägas. Ja, det berörde många människor. Alla de människor som socialdemokratin hade lämnat i utanförskap berördes, över en miljon människor som en kapsejsad ekonomisk politik hade lämnat utanför. Skulle vi fortsätta med det? Hur skulle en ny regering kunna gå till nationen, folket, och säga: Vi fortsätter med en budget som vi har ärvt från den regering som ni har gett oss mandat att skicka någon annanstans för att vi skulle ta över och göra något annat. Hur skulle vi kunna göra det? Det är en omöjlighet. Ja, det är många som berördes. Det var oerhört viktigt att få igenom de reformer som skulle sätta fart på sysselsättningen, och det har vi gjort. Vi är stolta över det, och ser vi resultaten. pratas det om att det kanske i stället är för mycket jobb som skapas. Det är ett angeläget problem som vi har fått. Vi måste hantera det. Det kan också bli problematiskt om det går för bra, vilket det kan göra. Vi hade ett mycket tydligt mandat för sysselsättningen som förutsatte, i och med att budgeten är en helhet, att vi givetvis skulle finansiera de jobbskapande, jobbuppmuntrande reformer som vi hade föreslagit. Vi fick mandat för en politik för mindre bidrag och mer jobb. Det var den politiken som vi, så gott det gick, försökte genomföra. Jag förstår att man från Socialdemokraternas, Vänsterns och sida betonar de personer som av olika anledningar drabbas av det här. Men ni ser inte det stora hela; de som är värst drabbade av alltihop, de som aldrig fick en chans att få ett jobb. Det handlar om att vända på den processen, skapa hopp och möjligheter. Och jag ser det . Jag ser det bland de ungdomar som jag träffar så ofta. Vilken efterfrågan på deras arbetskraft! Vilken skillnad gentemot , ! Då gick de runt och hittade ingenting. är det arbetsgivarna som måste slåss. Vi har till och med fått en bekymmersam löneutveckling, kanske finansministern kan tycka, för att konjunkturen är av den sorten som gynnar de människor som arbetar. Den här regeringen har skapat bästa möjliga villkor för dessa människor. Det var det som budgetprocessen syftade till. Vi gjorde det. Vi har klarat det mycket bra inom de budgetramar som vi har fått i budgetlagen. 203 (): Klockan börjar bli mycket så jag ska försöka fatta mig kort. Man kan tycka att vi egentligen borde ha kommit överens när det gäller beredningskraven. Här finns ett problemområde. När man lägger utskottsmajoritetens text bredvid reservationen upptäcker man att det knappast är ljusår mellan dem. Man skulle ha kunnat hitta gemensamma beröringspunkter och diskuterat problematiken. Grunden är regeringsformen 7 kap. 2 §. Det beror på hur man läser det. Vid beredningen av regeringsärenden ska upplysningar och yttranden inhämtas, läser man gärna. Det står faktiskt inte så. Det står: Vid beredningen av regeringsärenden ska behövliga upplysningar och yttranden inhämtas från berörda myndigheter. Jag vill notera vem som bestämmer över ordet behövliga. Jag ska tala om vad departementschefen sade 1973 i proposition nr 90 om 7 kap. 2 §: Rent allmänt vill jag emellertid framhålla att det förhållandet att regeringen måste bära det slutliga ansvaret för utformningen av och innebörden i förslag som läggs fram för bör föra med sig att det ytterst får ankomma på regeringen att avgöra hur den utredning bör bedrivas som anses behövlig som grundval för förslagen. Det är just behövligheten som är det centrala. Här finns det alltså en del problem. Det pekar vi också på i majoritetstexten med korta remisstider och så vidare. Till slut vill jag säga att det har åberopats att nu går in och kritiserar ett pågående ärende i . Jag vill anföra att det kunde vara intressant för utskottets ledamöter att läsa vad sade inför utskottet i en liknande fråga 2004. gjorde då samma bedömning som den nuvarande regeringen gör. 204 (): Inledningsvis vill jag uttrycka mitt stöd för uppfattningen att KU måste bli mer granskande utifrån det regelverk som regering och riksdag har att följa och mindre partipolitiskt. Det är inte någon ensidig kritik mot oppositionen, utan det gäller oss alla. Jag kommer att uppehålla mig vid det ärende som betecknas 3.7 och handlar om upphandling av informationstjänster om nystartsjobb. När det gäller detta ärende har utskottet konstaterat att upphandlingen var en fråga för Ams och således inte föranleder något uttalande i övrigt om regeringens handlande. Bakgrunden till granskningen är en anmälan om att regeringen skulle ha gett Ams ett fribrev att slippa upphandling. Om så varit fallet skulle regeringen naturligtvis ha fått kritik för det. Av de svar som utskottet har fått på sina frågor till framgår att alla inblandade var medvetna om den korta tid som stod till förfogande inför ikraftträdandet, men när Ams fick uppdraget att informera om nystartsjobben överläts alla bedömningar av informationssatsningarnas utformning, tidsåtgång och eventuella upphandlingar åt Ams. Inom parentes kan man konstatera att nystartsjobben har blivit en stor framgång och gett tusentals människor en ny möjlighet på arbetsmarknaden. Man kan hänvisa till lagen om offentlig upphandling, tidsfrister, belopp med mera som självklart ska följas, men det är en fråga för dem som granskar Ams och inte en fråga för KU som granskar regeringens agerande. I KU-anmälan refereras till tidigare uttalanden från KU som då riktade sig mot den tidigare regeringen. Skillnaden nu mot då var att under den socialdemokratiska regeringen genomförde upphandlingar som inte följde gällande regelverk och lag. I detta fall är det inte som har upphandlat en tjänst utan Ams. Jag kan ha förståelse för den uppfattning som kommer till uttryck i reservationen, nämligen att regeringen i beredningen av frågan borde ha beaktat möjligheterna att med kort varsel genomföra stora informationsinsatser, antingen med myndighetens egna resurser eller genom upphandlade tjänster. Men för KU:s del är detta av underordnad betydelse. Avslutningsvis yrkar jag på godkännande av utskottets anmälan. Regeringens handläggning av presstödet (avsnitt 3.6) 205 i (s): Detta avsnitt i granskningen handlar om regeringens handläggning av presstödet. Det är ett mycket intressant ärende med många speciella inslag. Ärendet omfattar tre kulturministrar från två regeringar, varav två har blivit anmälda till KU. Det omfattar under expeditionsministär och ett regeringsskifte. Det omfattar också förhållande till åtagande mot och vilka befogenheter ett enskilt statsråd har utifrån instruktion och arbetsordning. beslutade om förändringar i presstödet innan avslutades , alltså . anmäldes förändringarna till kommissionen. Vi var och är överens över blockgränserna och partigränserna om att detta är en nationell verksamhet som är skräddarsydd för . Presstödet var anmält som ett befintligt stöd vid anslutningen till EES och EU. Att hantera och ansvara för en notifiering ligger på regeringen. Även om hanterandet delegeras till en tjänsteman har statsrådet alltid det yttersta ansvaret. Detta har utskottet också understrukit i sitt ställningstagande till den förra regeringens hanterande. Den kommunikation som förekom var av upplysningskaraktär och fordrade inget ställningstagande av ministern. Således blev inte informerad om skriftväxlingen. ändrar kommunikationen med kommissionens tjänsteman karaktär. Efter att tidigare ha varit formellt skriftlig börjar nu en mejlväxling som övergår till en muntlig kommunikation mellan kommission och departement. Med utgångspunkt i denna muntliga kommunikation tar statsrådet beslutet att avnotifiera hela ärendet. Här kommer det allvarliga, herr talman. För det första: har en öppenhet och en offentlighet som det är viktigt att slå vakt om. Därför är skriftlig dokumentation och skriftlig kommunikation en självklarhet och en förutsättning för att allmänheten och KU, som är kontrollmakt med uppgift att granska regeringen, ska kunna följa ett ärendes hantering fullt ut. Det är inte acceptabelt att utifrån ett telefonsamtal ta ett beslut som avbryter en påbörjad process mellan och EU som baseras på ett riksdagsbeslut. Det fanns ingen skriftlig dokumentation från kommissionen. Det efterfrågades heller inte av statsrådet . Om vi börjar acceptera detta, herr talman, kommer vi, inte bara KU utan också andra kontrollfunktioner i samhället, mycket snart att få problem med att följa, följa upp och granska ärenden. För det andra: Hade statsrådet själv befogenhet att fatta detta beslut? Nej, säger vi. Det var första gången en avnotifiering skedde i ett ärende som fattat beslut om. Av instruktion och arbetsordning för framgår det inte uttryckligen att beslutsbefogenheten även omfattar rätten att återkalla en notifiering. Det var första gången.