prot · GU0951 · 2007-01-19 00:00:00 — Likväl har jag tyckt att det är ett bekymmer att utredningen inte analyserar fördelar och nackdelar med dagens utbildning, vad vi behöver framöver utifrån ett verksamhetsperspektiv och inte minst hur vi ska få en bättre fungerande rekrytering. Jag är överens med interpellanten om att det är dumt att polisen inte speglar befolkningen bättre än vad den gör. Men då måste man arbeta med rekryteringsproblematiken. Huvudproblemet är nämligen att färre ungdomar med invandrarbakgrund och förortskompetens söker polisutbildningen. Där tror jag att vår satsning på fler poliser i närmiljöerna kommer att ha stor betydelse. Om man aldrig träffar poliser i vettiga situationer är det ju svårt att intressera sig för den typen av arbetsuppgifter. Det är inte alla som blir upphetsade av att se poliser på tv. Här finns det ändå väldigt mycket att göra, och jag vill ha ett genomarbetat underlag som gör att vi kan ta itu med de problem som finns när vi ska fatta beslut i . Sedan sägs det här i debatten att det inte är någon som inte vill se fler poliser. Och det är ju väldigt roligt, som påpekar. Problemet är att Socialdemokraterna sänker anslaget, det vill säga vill lägga mindre pengar för att åstadkomma detta. Och det är klart att då blir resultatet inte lika många poliser som vad den nya regeringen faktiskt kommer att åstadkomma. Vår ambition är att inom mandatperioden nå upp till 20 000 poliser, vilket är en mycket hög ambition. är direktiven tydligare till om att vi vill ha fler poliser ute bland människor och i allmänna miljöer. Vi tror att en synlig polis har en brottsförebyggande effekt och att poliser ska finnas så att de kan ingripa när saker och ting händer, inte att människor ska sitta i telefonkö för att efterfråga någon typ av hjälp i efterhand. Huvudpoängen med den här interpellationen tror jag att antyder, nämligen att peka på de fördelar som finns med en polisutbildning i och de behov som finns i . Jag vill gärna säga att jag är väl insatt i att är en väldigt bra högskola. Jag vet mycket om de fördelar som finns i . Jag blir också ofta väldigt väl informerad om de problem som finns i glesbygden och om att vi måste ha en särskilt anordnad polisutbildning där. Det blir en avvägningsfråga. Men för mig och regeringen får organisationsfrågan och frågan om på vilken plats olika utbildningar ska bedrivas stå lite vid sidan av tills vi har bestämt oss för vilka förändringar och vilken förnyelse som behövs när det gäller antagning och utformning av polisutbildningen. Där kan vi lära av de inspel som har kommit från olika högskolor. Där kan vi lära genom en breddad utredning, och jag tror att det behövs. Mina erfarenheter av att arbeta med utbildningsfrågor är att när vi ändrar en utbildning är det något som ska verka år. Då får man inte slarva i kanten och glömma bort att utvärdera vad som redan finns och vad man kan behöva i ett längre perspektiv. Det här kommer länspolismästaren i att göra på vårt uppdrag. Jag är övertygad om att kommer att ha nytta av det underlaget när vi ska förnya polisutbildningen. 38 (): Först till : Det finns inget skifte i svensk debatt absolut inte. Vi socialdemokrater har kontinuerligt satsat på fler poliser. Vi tror att vi behöver bli tuffare mot brottsligheten, och vi har medverkat till det. Men vi har också medverkat till att vara tuffa för att bekämpa orsakerna till brott. Och det vi ser i politiken är att och där vill jag ändå ge rätt en hög arbetslöshet och utanförskap bidrar till högre kriminalitet. Orsakerna till brott måste också motverkas. Men det jag kan se hitintills på det området av den borgerliga regeringen är ökade klyftor, ökat utanförskap och mindre stöd till dem som är arbetslösa. När det gäller synpunkt att jag kanske är oförskämd är mitt svar att hon gömmer sig bakom en ny utredning som i sitt innehåll faktiskt mycket liknar den gamla. använder här två argument för att den nya utredningen behöver göras. Det första är att antagningen behöver breddas. Var inte det med i den gamla utredningen, ? Det andra är att vi behöver utvärdera den utbyggnad som redan har varit. Fanns inte det med i de gamla direktiven? Jo, de två sakerna fanns också med. Jag kan bara konstatera här att vi inte kommer någon vart. Det är bara undanflykter. Jag vill därför avsluta debatten genom att åter citera , migrationsministern: I sitt svar instämmer ministern i bedömningen att det måste göras mer för att öka mångfalden i den svenska poliskåren. Men konkret levereras här inte mer än löften om fler utredningar. Tänk om hade konsulterat sin migrationsminister! 39 (m): Jag kan försäkra kammaren om att jag får veta väldigt mycket om verkligheten i och även om vad tycker i olika frågor. Vi har diskuterat dem under en lång rad av år. Och jag uppskattar verkligen hans engagemang, inte minst när det gäller brottsbekämpning och situationen i utsatta delar av landet. När det gäller frågan om den besvärliga arbetsmarknadssituationen och om ekonomisk segregation i fick jag kritik i interpellantens förra inlägg för att jag hade nämnt detta i mitt svar. återkommer vi till det, och jag tycker att det är bra. Det är ju den verklighet som vi måste utgå från i brottsbekämpningen. Det är också den mycket besvärliga situation som finns i olika utformning i olika delar av vårt land som det måste vara polisens uppdrag att arbeta med. Då måste vi titta på rekrytering. Då måste vi titta på utbildningens innehåll. Nej, det är ingen undanflykt att jag vill ta reda på hur man bäst ser till att få med de bästa kunskaperna och utbildningsdelarna i en framtida utbildning. Eftersom den här regeringen vill satsa mer på polisen, vill ha mer verksamhet på området, finns det ingenting som talar för att jag skulle vilja skjuta på förändringar när det gäller polisutbildningen. Däremot konstaterar jag att den utredning som fanns och som snart skulle vara färdig hade ett mycket snävt uppdrag. Och det underlag som jag också har gått igenom med utredaren visar att det inte hade räckt för de beslut man måste ta när man beslutar om en ny utbildning. gör det lite mindre, för den utbildning som vi har är inte dålig. Den är i många stycken bra. Och den storsatsning som vi gör innebär att vi utbildar många nya unga människor för arbete inom polisen som vi försöker försäkra oss om ett underlag och ett beslut som gör att framtidens polisutbildning blir ännu mer modern. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2006/07:196 om juridisk trygghet för barn till samkönade föräldrar 40 (m): LiseLotte har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att stärka den juridiska tryggheten för barn till samkönade föräldrapar och om jag avser att verka för att förslag som lämnas av Utredningen om föräldraskap vid assisterad befruktning ska leda till ny lagstiftning. Bakgrunden är två fall där kvinnor som är registrerade partner har fött barn efter att utomlands ha genomgått assisterad befruktning med donerad sperma. Tingsrätten har avslagit ansökningar av mödrarnas partner om att få adoptera barnen. Tingsrättens beslut är nu överklagade till hovrätten. Till en början vill jag naturligtvis påpeka att jag som justitieminister inte kan kommentera enskilda fall i domstol. Rent allmänt kan sägas att registrerade partner kan prövas som adoptivföräldrar. Det innebär att två partner gemensamt kan få tillstånd att adoptera ett barn och att en partner kan adoptera den andra partnerns barn. Frågan om adoption prövas av domstol. Bedömningen utgår från principen om barnets bästa. Domstolen får ge tillstånd bara om adoptionen är till fördel för barnet. Dessutom krävs att den som vill adoptera barnet har uppfostrat eller vill uppfostra barnet eller att det finns särskild anledning till adoption. får assisterad befruktning med donerade spermier utföras i svensk sjukvård beträffande en kvinna som är partner eller sambo med en annan kvinna. Partnern eller sambon anses tillsammans med den befruktade kvinnan som förälder till det barn som föds, förutsatt att hon har samtyckt till behandlingen och att det är sannolikt att barnet har kommit till genom den. En särskild utredare har i ett betänkande som överlämnades till mig i går föreslagit ytterligare lagändringar när det gäller föräldraskap vid assisterad befruktning. Betänkandet kommer att beredas vidare i . 41 (): Jag vill börja med att tacka justitieministern för svaret på min interpellation, om än jag tycker att det var lite tunt. Jag förstår till fullo att justitieministern inte kan eller ska kommentera det enskilda rättsfall som jag hänvisar till i min interpellation. Det är inte heller just det jag vill diskutera. Det jag däremot vill diskutera och lyfta fram är bristerna i den nuvarande lagstiftningen. Justitieministern nämner i sitt svar den utredning om föräldraskap vid assisterad befruktning som presenterades i går. var med och tog fram direktiv till utredningen, och jag kan nu konstatera att utredarens förslag stämmer väl överens med förslag. När vi ändrade lagen så att även lesbiska par fick tillgång till assisterad befruktning inom den svenska sjukvården var vi noga med att betona att lagändringen var ett första steg. Eftersom alla barn som tillkommer genom assisterad befruktning inte omfattas av lagen är det nödvändigt att gå ett steg längre. Vårt mål är att samtliga barn, oavsett hur de kommit till och oavsett vilken sexuell läggning deras föräldrar har, ska ha rätt till lika juridisk trygghet. De tingsrättsbeslut som jag nämner i min interpellation visar hur angeläget det är att ändra lagen så att alla barn omfattas. Utan att diskutera enskilda fall och enskilda domares tolkningar av lagen vill jag ändå påvisa att här finns en lucka som gör att barn kommer i kläm. Den luckan är det vår plikt som lagstiftare att täppa till. Lesbiska kvinnor har fött barn. När vi beslutade om lesbiska kvinnors rätt till assisterad befruktning var ett av syftena att stärka rättigheterna för barnen. Men de barn som blir till i ett lesbiskt förhållande utomlands eller genom insemination hemma omfattas fortfarande inte av samma skydd som barn till heterosexuella föräldrar. Den enda möjligheten för dessa barn att få två juridiska vårdnadshavare är att mammans partner adopterar barnet. En adoption kräver utredning av . Även om tillstyrker adoption kan barnet riskera att stå utan två vårdnadshavare efter domstolsprövningen. Detta kan leda till enorma problem för barnet. Vad händer om den biologiska mamman avlider eller om föräldrarna separerar? lade så sent som fram ett förslag om att riva upp lagen som ger lesbiska kvinnor tillgång till assisterad befruktning inom svensk sjukvård. Förslaget motiverades paradoxalt nog med att barnet har rätt till båda sina föräldrar. har i samma motion ett yrkande om att upphäva lagen om samkönade pars möjligheter att prövas som adoptivföräldrar. Jag tycker att det är mycket oroväckande om inställning till barn med samkönade föräldrapar får genomslag i regeringen. Jag undrar därför: Hur tänker justitieministern hantera krav? 42 (): Det var med stor glädje jag i går tog del av resultatet av den utredning som tillsattes under förra regeringen och som handlade just om föräldraskap vid assisterad befruktning. Det är inte rimligt att ha den ordning som vi har , där du kan se att resultatet blir att barn förnekas den ena av sina föräldrar helt enkelt för att mammorna har valt att göra inseminationen utomlands. Det enda rimliga är helt enkelt att gå på utredningens linje och se till att man tar bort den konstiga särreglering som finns så att det är samma villkor som gäller oavsett om det är samkönade eller olikkönade föräldrar som skaffar barn. Jag hoppas verkligen att regeringen kommer att ta tag i den frågan så fort som möjligt och återkomma till med förslag till lagändring. Men en fråga som fortfarande hänger lite grann i luften efter den här utredningen är vad man gör med de barn som tillkommer i en relation där spermagivaren inte bara är någon anonym givare utan kanske en nära vän till familjen eller någon som på annat sätt tar aktiv del i barnets omvårdnad och som av barnet faktiskt ses som en förälder. Det är inte helt ovanligt att bögpar och flatpar skaffar barn tillsammans och på olika sätt delar på vårdnaden av barnen. Det förekommer också andra konstellationer. I de här fallen har faktiskt barnen flera personer som de ser som sina föräldrar, men bara två kan vara juridiska vårdnadshavare. I har man löst det genom att ett barn kan ha mer än två juridiska vårdnadshavare. Det är förstås en komplicerad fråga som kräver noggrann utredning. Men det vore ändå intressant att få höra ministerns syn på om det här är någonting vi skulle kunna titta närmare på också i . 43 (m): Interpellanten tycker att texten är allmänt hållen i mitt svar. Det ligger väl i sakens natur, för när jag skickade i väg svaret hade jag inte ens fått utredningen. Då är det svårt att vara konkret. Utredningen om föräldraskap vid assisterad befruktning lägger fram två huvudförslag, kan man säga. Det ena är att man inriktar sig på förslag som handlar om likabehandling av föräldraskap vid assisterad befruktning och föräldraskap i övrigt. Det är den ena delen av förslaget. Den andra delen handlar om barns rätt att få information om sitt ursprung, ett tämligen radikalt förslag, vill jag säga, där man ser framför sig något slags register där man kan gå in. Den här typen av frågor är ju komplicerade i många avseenden. Jag tycker att den andra deltagaren i debatten pekar på det i frågan: Kan man ha mer än två föräldrar? Det är en berättigad fråga som jag tror kommer att dyka upp i remissbehandlingen. Det är ingen tvekan om att i det här fallet män som donerar spermier i några avseenden kan ha intresse av att få vara med men inte får det. Det ligger i sakens natur att de här frågorna är känsliga och besvärliga. Utgångspunkten tycker jag är helt rätt, att se det hela utifrån ett barnperspektiv. Det är inte bara från kristdemokratiskt håll man ibland har haft andra uppfattningar. De kommer från lite olika håll. Av just det skälet tycker jag att det är otroligt viktigt att den här utredningen bereds på vanligt sätt och att vi får ta del av de synpunkterna innan vi landar. Men jag tror att alla är helt klara över att det, precis som när det gäller de kvinnor som tas upp i interpellationen, finns situationer där både barn och föräldrar, juridiska eller icke-juridiska föräldrar, känner att regelverken inte stämmer överens med det som borde gälla. Det måste vi reda ut från regering och riksdag. Jag tror att det bästa sättet att göra det på är den typ av ordentlig genomgång som är gjord av utredaren, ett ordentligt remissarbete och diskussioner i lugn och ro där vi lyfter på stenarna. Min uppfattning är att det är otroligt viktigt att inte krångla till det mer än verkligheten redan gör utan faktiskt se till att barn har den trygghet som det innebär att ha två föräldrar och att också ha de rättigheter som jag tycker att alla människor borde ha att faktiskt på ett sakligt sätt få veta var man kommer ifrån. Där finns det också ett förslag i utredningen som jag tycker är intressant. Man vill stärka ansvaret för föräldrar också när det gäller samkönade par att faktiskt informera barn om bakgrunden. Det är också en fråga som jag tror kommer att diskuteras en del i remissarbetet. Kort sagt har jag en väldigt öppen syn på de här frågorna. Jag tycker att det är viktigt att vi reder ut regelverken. Det är olyckligt när enskilda familjer hamnar i komplicerade juridiska processer, och vår utgångspunkt måste vara att vi ska skapa trygghet som håller för barnen. Det är min ambition i det här arbetet. 44 (): Tack för det! Det känns väldigt bra och betryggande att justitieministern verkar vara positivt inställd och verkar vilja jobba i utredningens anda. Jag tolkar justitieministerns svar på det sättet. Det har ju pratats väldigt mycket om utredningen eftersom den nu kommer som jag väckt den här interpellationen. Den har som sagt väldigt många goda förslag. Ett förslag är att samma regler ska gälla för heterosexuella och för samkönade par när det handlar om föräldraskapet vid insemination. Precis som sades här föreslår utredningen att barn som tillkommit genom assisterad befruktning ska få upplysning om detta av föräldrarna. Man har även tittat på utlandsfallen som jag hänvisar till i min interpellation, och den privata inseminationen omfattas också av utredarens förslag. Det är mycket glädjande. Som sagt är mycket bra; det verkar vi vara överens om. Man ser verkligen till barnens bästa i utredningen och vill att de på ett enkelt och tydligt sätt ska tillförsäkras två rättsliga föräldrar. Justitieministern säger i sitt svar att utredningen kommer att beredas vidare i . Det låter förstås väldigt bra. Jag vill inte att den ska hamna i någon byrålåda och glömmas bort. Jag har en direkt fråga: Är justitieministern villig att gå i god för att de förslag som utredaren lagt fram för att ge barn till samkönade föräldrar samma rättigheter som heterosexuella föräldrars barn genomförs? Kommer du att jobba i den andan? 45 (): Även jag gläder mig åt justitieministerns uttalanden . De visar på en positiv inställning till att försöka underlätta för familjer som inte passar in i heteronormen men som ändå skaffar barn och till att barnen som föds i regnbågsfamiljer också ska få en juridisk trygghet där de personer som de upplever som föräldrar faktiskt också får vara juridiska föräldrar. Vad jag hoppas är att justitieministern inte får problem med sina koalitionspartner i som ju, som tidigare talare varit inne på, kanske inte riktigt har samma inställning i den här frågan. Men om justitieministern kanske inte kan lova men i alla fall gå i god för att det här nog kommer att gå bra kommer jag att vara glad och nöjd. 46 (m): Det enda ministrar inte ska lova är att det går bra, men vi kommer i alla fall att arbeta för det. Låt oss säga så här: Ja, utredningen bereds vidare. Det är naturligtvis inte avsikten att den ska hamna i någon byrålåda. Det finns tillräckligt mycket i byrålådorna efter tidigare regeringar. De är fyllda! De här barnen finns. Det är min utgångspunkt, och vårt ansvar är att ta reda på hur man på ett rimligt sätt ser till att deras trygghet säkras och att andra inblandade också får sina rättigheter och skyldigheter hanterade på ett vettigt sätt. Det är min praktiska synpunkt. Jag vet att de här frågorna är känsliga. Det kan bero på att det finns människor som har en tro som gör att de kanske inte har samma syn på homosexualitet som den som inte delar den tron har. Det finns fördomar och det finns myter. Det är komplicerat med familjebildning. har ju inneburit att familjer ser väldigt olika ut. Det kommer vi inte undan. Den diskussionen kommer vi att behöva ha här i och i alla möjliga och omöjliga sammanhang. Just därför är det så viktigt att frågan på ett sakligt sätt bereds, hanteras och diskuteras som alla andra frågor och att vi lyfter på stenarna. Det är min utgångspunkt. Vi kommer att hantera den här frågan på samma sätt som andra frågor. Utgångspunkten är som sagt att barnen finns. Barn har rätt till föräldrar; barn har rätt till trygghet; barn har rätt att veta var de kommer ifrån. Det tror jag är enkla slutsatser som de flesta är överens om. Sedan ska vi komma överens om regelverken. Där vill jag återge vad utredaren sade till mig när vi gick igenom det här i går: Det är en väldigt komplicerad lagstiftning redan som det är innan man har ändrat något, och ännu svårare blir det när man ska ändra. Därför finns det också ett särskilt yttrande med lite andra varianter i förslaget. Det är alltså ganska komplicerade frågor att hantera, vilket också är skäl för att ha en gedigen och saklig beredning i de här frågorna. Jag ser fram emot att kunna landa och lägga fram ett förslag till . Vi har fått ett bra underlag, och jag ser som sagt fram emot de synpunkter som kommer, både i debatter här i och i form av remissvar från olika instanser. Det kommer kanske inte i alla delar att underlätta arbetet, men det är ju på det sättet vi bedriver politik. När det gäller familjelagstiftning över huvud taget finns det många frågor som diskuteras , och jag tror att vi kommer att få diskutera dem också . Jag kan även konstatera att familjerättsfrågorna är uppe också i EU-sammanhang. Det är inte bara så att familjer ser annorlunda ut här hemma, utan de rör sig dessutom över gränserna på alla möjliga och omöjliga sätt. Det kommer alltså att bli diskussioner om det här, och vi kommer att få ägna mycket kraft och engagemang åt dem . 47 (): Jag vill tacka justitieministern för svaren i debatten. Om jag var lite missnöjd med det skriftliga svaret är jag desto nöjdare med det som har framkommit här . Jag skrev interpellationen när jag läste om rättsfallen som jag hänvisar till, och den handlar ju om barn som fallit mellan stolarna i den nu gällande lagstiftningen om barn som förvägrats två föräldrar och som inte har samma rättigheter som andra barn i . Därför är det väldigt glädjande att denna miss, som vi verkar vara överens om här, i lagstiftningen håller på att täppas till det håller på att ändras. Jag vill dock ändå upprepa min fråga om inflytande på de här frågorna och om hur regeringen kommer att handskas med det. Det finns ju ändå motioner som skrivits ganska av just och som leder åt ett helt annat håll än det vi har pratat om och vad den här utredningen vill. Kommer syn på de homosexuellas rätt att adoptera och deras önskan att upphäva möjligheterna för lesbiska kvinnor att ha rätt till assisterad befruktning att få något gehör? Som jag har sagt är jag väldigt glad över de förslag som utredningen har lagt fram. Genomförs förslagen är vi bra mycket närmare ett samhälle där barn behandlas lika oavsett föräldrarnas sexuella läggning. Men den här utredningen pekar även på ett problem som måste lösas. Det är precis det som i sitt tidigare inlägg var inne på: Dagens reglering i svensk lag medger inte att ett barn har mer än två vårdnadshavare. växer många barn upp i andra familjekonstellationer än den traditionella. Ett starkare skydd för barnens rätt till bestående relation med vuxna som barnet vuxit upp med ligger helt i linje med att stärka barnens rätt. Jag undrar därför hur justitieministern ställer sig till detta. Jag tar ett exempel från , där en kanadensisk pojke har fått laglig rätt till tre juridiska föräldrar. Är det något som den kan tänka sig att öppna för? 48 (m): är en del av regeringsunderlaget. Men hur kd kommer att ställa sig till de specifika frågorna när det gäller den här utredningen måste man ju fråga kd om. Det har jag inte haft möjlighet att göra eftersom utredningen kom i går. Det är naturligtvis så att vi diskuterar frågor gemensamt, och jag tycker att det är ett arbete som går väldigt bra. Jag ser faktiskt oftast olika infallsvinklar på frågor som någonting som berikar och gör saken bättre. Min erfarenhet är att riksdag och politiken i de olika partierna i någon mån speglar de uppfattningar som finns ute i samhället. I den här typen av frågor bör vi hamna vid ställningstaganden som alla känner sig bekväma med. Jag är alltså inte ett dugg bekymrad över det, men kd får svara för sin partiståndpunkt själva. Frågan om fler föräldrar än två är faktiskt mycket komplicerad. Min grundinställning är att jag förstår resonemangen, men jag är inte tvärsäker på att det är lösningen. Jag känner mig lite tveksam till det, för det rör till det hela. Det vore ju väldigt skönt för många barn i heterosexuella förhållanden också att få någon extra förälder som legal förälder, för man kanske inte är nöjd med de föräldrar man har. Jag känner några barn som känner så . Det som har diskuterats i den här utredningen och i anslutning till den är också frågor som handlar om något slags rätt till socialt umgänge eller någon typ av legal relation. är det ju så med skilsmässor och förändrade familjebilder att en person som har haft väldigt stor betydelse för ett barn helt plötsligt bara är borta ur bilden, vilket är väldigt besvärligt.