prot · GV0924 · 2007-11-14 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . vice talmannen meddelade att () anhållit om entledigande från uppdraget som ledamot av . Kammaren biföll denna anhållan. 3 § Meddelande om val av ställföreträdande justitieombudsman vice talmannen meddelade att val av ställföreträdande justitieombudsman skulle äga rum . Meddelandet hade delats ut till kammarens ledamöter. 4 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2007/08:105 Till Interpellation 2007/08:105 Civilt test- och övningscentrum i av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang. () Enligt uppdrag Interpellation 2007/08:131 Till Interpellation 2007/08:131 Antalet utbildningsplatser på universitet och högskolor av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresa och förhinder på grund av annat engagemang. Till Interpellation 2007/08:133 Näringslivets behov av utbildad arbetskraft av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresa och förhinder på grund av annat engagemang. 5 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter utlåtande /08:UbU3 utlåtande /08:KrU3 6 § Fortsatt giltighet av tvångsmedelslag och lagen om hemlig kameraövervakning samt vilande förslag om hemlig rumsavlyssning m.m. Föredrogs justitieutskottets betänkande 2007/08:JuU9 Fortsatt giltighet av tvångsmedelslag och lagen om hemlig kameraövervakning (prop. 2007/08:9) och justitieutskottets betänkande 2007/08:JuU3 Vilande förslag om hemlig rumsavlyssning m.m. (prop. 2005/06:178 delvis och prop. 2006/07:133) 1 (): Ärade ledamöter och justitieministern! har vi baxat buggningen ända hit. För de kriminella organisationerna ska det bli ett djävla skit för att travestera ett tidigare känt uttryck. Det har varit en lång resa. Det har tagit ungefär . Den tiden har präglats av en lika lång debatt, och det är bra. Vi har välkomnat debatten. Buggning eller rumsavlyssning är ett mycket integritetskränkande redskap för polisen. Tyvärr har debatten ibland spårat ur. Man har gjort jämförelser med allt ifrån till nazism. Det är synd, framför allt för de seriösa kritiker som finns. Det finns ju starka skäl emot rumsavlyssning även om jag och många med mig har kommit fram till att fördelarna överväger. För mig har det här varit väldigt speciellt. Det går inte att jämföra med någonting annat. Jag har varit föremål för många av attackerna, och det kan jag ta när vi nu ser att detta ändå kommer att gå igenom. Men det är även speciellt att skriva under en proposition och sedan som ordförande i justitieutskottet få handlägga samma proposition på grund av en handläggning som gjorde att ärendet hamnade i . Jag inser att risken att jag kommer att kallas i fortsättningen därför är stor. Men det finns som sagt starka skäl också emot, och man måste starkt ifrågasätta om detta verkligen är tillräckligt. Det bör ändå påpekas att är ett av de absolut sista länderna att införa detta, även om det inte är därför vi ska genomföra det. När man börjar tala om och nazism och så vidare kan man alltså jämföra med , , och . Det är knappast sådana länder man förknippar med det ena eller det andra. Man måste dock för att kunna föra ett bra resonemang titta på vad det är som väger över. Hur är det egentligen? Man brukar säga att rumsavlyssning är så repressivt. Det hotar rättssäkerheten och den personliga integriteten. Men det går inte att klumpa ihop på det viset. Det handlar om olika saker. I resonemanget kring huruvida det är repressivt eller inte tycker jag att man ska titta på om detta medför att vi bara ska stänga in människor på väldigt . Nej, det handlar inte om det. Det handlar om att människor som har begått brott också ska stå till svars. Men det handlar också om att oskyldiga människor ska kunna frikännas tidigare. Det har ingenting med längden på fängelsestraffen att göra. Det har inte heller något att göra med hur behandlingen ska vara. Den invändningen tycker jag därför väger ganska lätt. När det gäller rättssäkerheten måste man också titta på risken för att oskyldiga döms. Rätten att få sina intressen prövade i domstol är tillgodosedd. Dessutom är frågan om överskottsinformation nu reglerad. Så var det inte i de tidigare förslagen . Då kunde man bakvägen lösa en hel del brott med hjälp av buggning om man bara fick fram informationen. Innebär detta att fler oskyldiga riskerar att dömas? Nej, det gör det inte. Som advokat kan jag säga att jag ur rättssäkerhetssynpunkt hellre tar teknisk bevisning i en domstol än vittnen som ska tala om vad som hände eller . Då tycker jag att det är bättre med teknisk bevisning. Rättssäkerhet handlar inte bara om att se till att människor som har begått brott ska kunna dömas, utan det handlar också om att oskyldiga på ett tidigt stadium ska kunna frias i en utredning. Om det till exempel har kommit fram att en restaurang ägnar sig åt narkotikaförsäljning i stor skala gäller det att på ett tidigt stadium få bort alla de personer som inte på något sätt har med detta att göra. De ska inte behöva anhållas eller kanske häktas för att släppas först en eller . De ska över huvud taget inte behöva bli inblandade. Det är alltså också viktigt att komma ihåg att detta på många sätt stärker rättssäkerheten. Slutligen har vi integritetsfrågan. Det är ingen tvekan om att detta kränker den personliga integriteten. När det gäller de personer som är misstänkta för brott är det inte så konstigt. Där vill vi ju kränka den personliga integriteten på det sättet. Det handlar inte om att vi vill avlyssna vad de här personerna har sagt, utan vi vill att de ska vara inlåsta i fängelse . Det om något är väl att kränka den personliga integriteten, men det är å andra sidan hela syftet med att bekämpa brott att människor ska stå till svars. Och så länge vi inte har något bättre alternativ för personer som begår grova brott är det fängelse som gäller. Det är det som är syftet. Det är viktigt att komma ihåg, och det vet vi alla som har en nära kontakt med rättsväsendet, att själva poängen är att människor som begår grova brott också ska stå till svars för detta. Men här har vi slutligen det stora problem som har gjort att jag själv har tvekat. Problemet med rumsavlyssning är att oskyldiga människor kommer att drabbas till skillnad från när det gäller telefonavlyssning. Så är det, och det ska vi vara medvetna om. Det ska vi som röstar för förslaget ärligt medge. Anhöriga till den person som säljer narkotika i stor skala kommer också att avlyssnas. Anställda på den restaurang jag talar om kommer att avlyssnas. Det är väldigt obehagligt för dessa människor efteråt. Det är därför det är synd att de människor som drabbas av rumsavlyssning och sedan bedöms vara oskyldiga inte har rätt till skadestånd. Det är synd, men det är inte på något sätt . Det är en fråga vi får ta med oss in . Man har inte rätt till skadestånd för telefonavlyssning om man inte kan visa att staten begått fel eller försummelse. Men vi har ett annat exempel. En person som blir häktad har som huvudregel rätt att få ersättning. Jag anser att buggning är så integritetskränkande att det ska ligga närmare häktning än vanlig telefonavlyssning om en person bedöms vara oskyldig. Så pass mycket kränker denna information den personliga integriteten. Jag kommer därför att driva den frågan vidare. Det är alltså inte på något sätt för sent bara för att de borgerliga partierna säger nej . Vi ska alltså vara medvetna om att den personliga integriteten hos oskyldiga kommer att kränkas. Mot detta, fru talman, ska vägas alla de oskyldiga som drabbas av brott. Det handlar om alla de unga människor som får sina liv förstörda på grund av att människor vill sälja narkotika och tjäna pengar. Det handlar om de unga flickor och i vissa fall pojkar som säljs på bordeller runt om i . Att råka ut för brott är nog den största personliga integritetskränkningen man över huvud taget kan råka ut för. Vi ska alltså också komma ihåg att när vi inför redskap för polisen, till exempel rumsavlyssning, så är det också för att stärka den personliga integriteten för de människor som har råkat ut eller riskerar att råka ut för brott. På så sätt ska man väga detta mot varandra. När man gör den sammanvägningen och har kunskapen om hur svårt det i vissa fall är att få fram bevisning anser jag att fördelarna väger tyngre än nackdelarna, även om det aldrig någonsin handlar om hundra mot noll. Rumsavlyssning, eller buggning, ska bara få användas i de mest speciella situationerna, när det gäller den tyngst kriminella brottsligheten. Det får inte användas i andra sammanhang. Vi vet också att när det gäller mc-klubbar, bordeller och annat finns det inte många vittnesmål trots att det finns många vittnen. Detta är verkligheten, mina vänner! Detta är den verklighet vi har ansvar för att bekämpa, och det kan vi nu göra genom att ge polisen detta redskap. Vi ska inte tro att detta förändrar hela brottsbekämpningen. Det talas om ett fyrtiotal fall . Men det är ändå en viktig komponent för polis och åklagare. Det har efterfrågats , och vi som röstar för förslaget kan nu ge polisen det redskap de behöver. Därmed inte sagt att det inte kommer att begås fel av polis och åklagare. Det kommer att begås fel av polis och åklagare, liksom av andra. De som envetet försvarar detta och säger att det inte är någon fara har dålig insikt i dessa frågor. Men det innebär bara att vi ska ha en ännu starkare kontroll. Dock väger fördelarna över även här. Det har som sagt varit en lång resa. och jag har bråkat om många frågor, men i detta är vi nu överens. Jag tänker inte orda så mycket om att det har blivit försenat med tanke på att det sammanlagt har tagit . Vi respekterar naturligtvis det och lägger det bakom oss. Jag tycker i stället att det är bra att vi har frågor där vi förenar oss, särskilt när det handlar om att bekämpa den grova brottsligheten. Vi har så mycket annat vi kan bråka om. 2 (): Jag ska börja med att yrka bifall till reservationerna 1, 3, 8 och 12. Jag vet att vi ska försöka undvika alltför många reservationer, men i det betänkande som vi debatterar ligger faktiskt tre propositioner. Därför yrkar jag bifall till dessa fyra reservationer. Denna debatt har varit lång. Den har varit intensiv. var ett av de partier som aktivt drev frågan om en minoritetsbordläggning. Minoritetsbordläggningen var tänkt att ge möjlighet att föra en debatt om dessa viktiga frågor frågor om den personliga integriteten. I den debatten lyfte även flera ledamöter från och fram frågan om och dess arbete. Innebörden var att man borde invänta betänkande som har till uppgift att göra en sammanställning och en granskning av vår lagstiftning för att se hur vi uppfyller och skyddar den personliga integriteten i . står vi här och ska fatta beslut om buggning och om möjligheten att använda tvångsmedel i förebyggande syfte, men också om en nämnd som ska få möjlighet att granska de tvångsmedel som används. Att man åtminstone har förstärkt den sidan ser vi från som positivt. Men hur är det då med som alla i den debatten lyfte fram som väldigt viktig och som Lagrådet också i sin lagrådsremiss säger att man borde invänta? har sin första preliminära justering. har vi slutjustering på . Ändå håller vi debatten och ska fatta beslut. Jag vill ställa frågan till och som lyfte fram vikten av och dess arbete i debatten inför bordläggningen. Hur kommer det sig att ni är beredda att stå här och fatta beslut om ett förslag i ett betänkande som faktiskt genomför det vi bordlade? Det går förstås att säga att vi nu har lagt till fler komponenter. Vi har förstärkt rättssäkerheten genom att inrätta en nämnd. Det har gjorts två smärre förändringar som i och för sig är viktiga. En av förändringarna säger att man inte ska få avlyssna medieredaktioner. Det var en punkt som vi tyckte var väldigt viktig men som saknades i det förra förslaget. Problemet är att lagstiftningen och skyddet för medieredaktioner inte har genomförts med någon analys eller noggrann genomgång. vet vi att mediearbete inte är att sitta på en redaktion. Mycket av arbetet pågår också i det privata hemmet. Journalister kan jobba på andra platser. Här finns en mycket klar otydlighet. Det är ett steg framåt, men jag är orolig för att det ändå inte kommer att räcka. Dessutom kan man ställa sig frågan om över huvud taget kan göra ett meningsfullt arbete. Vi har kommit med två delbetänkanden som jag hoppas att alla ledamöter har läst. Vad säger dessa delbetänkanden? Just när det gäller det vi ska fatta beslut om , möjligheten till buggning och tvångsmedel i förebyggande syfte, pekar man klart och tydligt, i den analys som gjordes av , på de tre komponenter som vi ledamöter faktiskt är skyldiga att ha med oss när vi beslutar om lagstiftning som berör den personliga integriteten. Den ena komponenten är behovet. Det pratade väldigt mycket om i sitt anförande. Den andra komponenten är hur effektivt det är. Den tredje komponenten som ska analyseras är om det är proportionellt. Det är egentligen först därefter man kan göra en avvägning gentemot regeringsformens skydd när det gäller den personliga integriteten. Det är först då vi kan säga att den här avvägningen har gett detta resultat, och därför är vi beredda att faktiskt fatta ett visst beslut. granskade dessa lagförslag kunde man mycket väl konstatera att behovet var väl beskrivet. När det gällde effektiviteten hade man pratat bland annat med tysk polis och lite grann med dansk polis, men egentligen hade man ingen djupare analys än så när det gällde effektiviteten. När man ska titta på om det är proportionellt kan man alltså inte göra någon avvägning eftersom man inte ens har gjort någon analys av effektiviteten. I delbetänkandet från sägs att man inte bör anta de här lagförslagen utan att ha gjort en djupare analys av de tre krav som regeringsformen faktiskt ställer på lagstiftarna. Har detta då gjorts så att vi nu kan säga ja? Nej, precis som sade är det i stort sett samma förslag som läggs på bord som det som bordlades av den förra . Min fråga blir ändå till alla ledamöter i justitieutskottet och till alla ledamöter som ska rösta : Betyder regeringsformen ingenting? Betyder inte det ansvar som vi som lagstiftare har fått att faktiskt skydda medborgarna någonting? Betyder det skydd för medborgarna som finns i regeringsformen i ingenting, eftersom man är beredd att säga: Tja, vi konstaterar att man säger det här, men vi gör ingenting åt det. Och när har till uppgift att se över om vi behöver stärka lagstiftningen när det gäller skyddet för den personliga integriteten är man till och med beredd att anta förslagen i stort sett kommer med sitt slutbetänkande. Det är lite grann med sorg i hjärtat och med en stor besvikelse som jag känner att det oerhört gedigna arbete som har genomfört och där vi snart är i mål uppenbarligen inte betyder någonting alls för riksdag. Vi i blir ofta anklagade för att vi inte har lärt av historien. Men, fru talman, jag kan tala om att vi i har lärt att ett samhälle som inte är berett att skydda sina medborgare från kränkningar när det gäller den personliga integriteten, ett land där man inte är beredd att respektera regeringsformens skydd för medborgarna, ett land där övervakning och angiverier är vardagsmat är någonting som vi i inte vill ha. Man kan inte enbart se de här förslagen stående helt ensamma. Vi måste se dem i ett sammanhang där vi på många områden har genomfört lagstiftning som faktiskt inte uppfyller rättssäkerhetskrav, som inte skyddar den personliga integriteten, och vi vet att flera lagförslag är på gång. Ett av förslagen som diskuteras i EU är att ha ett register över flygpassagerarna, deras rörelsemönster och olika uppgifter om flygpassagerarna, som ska lagras . Stegen mot ett samhälle där medborgarnas personliga integritet är helt obefintlig närmar sig, och på många områden har vi redan trampat över. riksdag har tillsatt en kommitté som ska göra en helhetsgranskning och som kommer med ett delbetänkande där man visar på klara brister när det gäller skyddet för den personliga integriteten. Man säger i kommittén till och med att det här nästan kan betraktas som ett systemfel, för det här sker på många områden och inte enbart på justitieutskottets område. Bakom ett delbetänkande med just de beskrivningarna står en enig kommitté. Det är , , , som är eniga om den beskrivningen. I det läget, fru talman, är man beredd att fatta beslutet. Till slut, fru talman, yrkar vi i avslag på förslagen. Vi ser att det har kommit förbättringar, och det är glädjande. Det är viktigt att säga. Men när det inte finns respekt för vare sig kommitténs arbete eller för regeringsformen, eller när vi som lagstiftare inte tar vårt ansvar att följa de krav som ställs på oss, kan jag inte säga något annat än att det här är en sorgens dag. 3 (): Att råka ut för brott är den största kränkningen av den personliga integriteten. Det är vi alla överens om. Det är ingenting som man behöver diskutera. Men vad är då felet, vad är problemet? Varför kommer tillsammans med att rösta emot detta förslag? Jag vill för att vinna tid ta upp våra reservationer och säga att vi står bakom dem men att vi kommer att yrka bifall till enbart reservationerna 15, 16 och 17. Vad är felet och varför är vi emot detta? Det sägs att folk som inte har några skelett i garderoben inte behöver oroa sig. Protesterna handlar inte om vem som har skelett eller inte, eller hur många. De handlar om rätten till privatliv, rätten att inte behöva veta. handlar det om att veta att alla våra aktiviteter och åsikter eventuellt registreras och lagras. Vårt liv kommer att sakna ett rum dit bara vi själva har nyckeln. Vi har sett i historien någonting som också tog upp vad som kan hända då staten har lagrat extensiv information om oss medborgare och våra privatliv. åsiktsregistrerade Säkerhetspolisen vänsteraktiva människor. Men det var inte bara de som råkade illa ut. Till och med , Grön ungdom, har funnits i dessa register. Detta ledde till att flera hundra vänstermänniskor förnekades anställning och utsattes för andra oacceptabla konsekvenser, och många lider fortfarande av sviterna. Jag träffade i går en person som hade funnits i ett sådant här register, och hennes berättelse var skrämmande. I har vi en historia av att lita på den goda staten. Det måste man kunna göra. Vi är en demokrati med historiska anor, och det kanske mest grundläggande för vår demokrati har varit just att vi värnar den personliga integriteten. Men verkligheten fungerar oftast annorlunda. Det kommer alltid att finnas människor med makt och inflytande som kan missbruka tillgången till massiv information om medborgarnas privatliv, inte , inte , men kanske . Förutom att detta förslag, men också de andra som jag kommer att återkomma till, är häpnadsväckande dåligt belagda just effektiviteten har ifrågasatts från många olika håll är det dessutom ett faktum att den nuvarande regeringen, men också den tidigare faktiskt, helt struntat i att säkra de reella rättssäkerhetsgarantier som skulle kunna lugna oss. Enligt ska staten vid ingrepp i privatlivet säkra tillgång till efterhandsinformation till den som utsatts för integritetskränkning. Dessutom ska rätten till skadestånd, som så riktigt tog upp, finnas om denna övervakning har varit lagvidrig. Efterhandsinformation i viss form och att garantera att det inte sker något övergrepp finns i just detta betänkande, men inte i andra fall som till exempel FRA:s avlyssning. Men den diskuterar vi inte . Inte heller har regeringen tagit hänsyn till den pågående parlamentariska utredningen. Problemet är att det betänkande och det utslag som fanns där inte riktigt går hand i hand med de slutsatser som vi själva i utskottet har kommit fram till. Den klassiska frågan om vem som övervakar övervakaren måste ha ett tydligt svar. Den begränsade övervakning som trots allt, tyvärr, behövs i samband med synnerligen grov brottslighet terrorism men också annan organiserad brottslighet måste stå under sträng demokratisk kontroll. Öppenhet ska råda om vilka övervakningsåtgärder som vidtagits. Reglerna och de tekniska systemen ska vara så utformade att ett personligt ansvar kan utkrävas då överträdelse sker. Det ska kunna resultera i åtal och skadestånd. Straffskalan ska också väljas så att frågans betydelse markeras. Tillsynen av att myndigheterna följer reglerna ska utföras av en instans med hög kompetens, goda resurser och ett stort mått av oberoende. Det måste finnas enkla och effektiva vägar för medborgarna att kontrollera information om sig själva, att få felaktig information korrigerad och att få skadestånd när så är motiverat. Det gäller även elektroniska fotspår som inte utgör traditionell databasinformation och som därför inte täcks av rätten att få registerutdrag om sig själv. Ett intressant faktum är den paradoxala dubbelverkan som rikspolischefen och riksåklagaren har skrivit om. De skrev i sin senaste rapport till regeringen om användandet av hemliga tvångsmedel. De hade med siffror, nämligen att 893 personer figurerade i 311 förundersökningar om bland annat narkotikabrott . De säger att även om det finns mörka moln på himlen är de i stort sett nöjda. Hemlig teleavlyssning, hemlig kameraövervakning och hemlig teleövervakning, som kan jämställas med mycket av det vi diskuterar , är fortfarande viktiga instrument i den brottsbekämpande verksamheten. Problemet är just dessa mörka moln, det vill säga de kriminellas motdrag. Vad gör då människor som har all anledning att vara så rädda som tycker att de ska vara och som jag håller med om? De använder sig av krypterad e-post och mobiltelefoner med kontantkort. Detta tillsammans med många andra saker som vi inte har kompetens nog att uttala oss om har minskat effektiviteten och resultaten av dessa avlyssningar. Motdrag möts med motdrag. Utan att avslöja detaljer förklarar dessa två chefer att nya tekniska möjligheter förbättrar polisens möjligheter. Det är två av de utlåtanden vi har fått. Det är två utlåtanden som det kan verka ger stöd för det vi tänker fatta beslut om , men tyvärr ser vi att det inte är helt enkelt. Vad som däremot är oroande och definitivt förtjänar en ordentlig genomlysning är om vi som lagstiftare har släppt polisen för långt, om säkerhetsgarantierna är tillräckliga och inte minst hur effektiva åtgärderna är. är det möjligt för polisen att inte bara avlyssna telefoner som tillhört eller tillhör en misstänkt utan även teleförbindelser som det kan tänkas ringas från eller till. Varför tar jag upp detta? Det är nämligen fråga om en helhetsbild. Jag tycker att klargjorde tydligt att det här inte bara handlar om just de förslagen utan att det är fråga om ett helt paket. Vissa av dem har redan implementerats, och andra är på väg. Jag tänkte avsluta med att räkna upp några utökade möjligheter för polisen eller att använda sig av övervakning, avlyssning och tvångsmedel i olika former som redan finns i vår lagstiftning. beslutade att polisen från får ta dna-prov på en person som är skäligen misstänkt för ett brott som kan ge fängelse. Här är något viktigt. Vi har också sänkt kraven. var det fängelse. säger vi bara fängelse. Polisen får använda överskottsinformation erhållen vid hemlig teleavlyssning till utredning av andra brott än den som teleavlyssningen avsåg. Det är just sådan överskottsinformation som vi har lyft upp och tycker är problematisk. Vid förundersökning om brott som kan ge fängelse får polisen använda information från databaser med bilars passager genom biltullar. Det är något som när trängselskatten diskuterades togs upp från sida men som det inte har gjorts så mycket åt. Jag kan fortsätta. Listan är lång. Men jag tackar för möjligheten att kunna framföra denna minoritetsåsikt som inte är tillräckligt stor, på grund av att de tidigare förhoppningarna om medhjälpare för att skjuta upp detta , möjligen längre, har grusats. 4 () replik: