prot · GU0983 · 2007-03-28 00:00:00 — Socialdemokraterna verkar däremot ha svårt för att bestämma sig för vad de egentligen vill. Vill man verkligen stå upp för att reglera arbetsrätten nationellt? Föredrar man i så fall lagstiftning eller kollektivavtal? får man en känsla av att Socialdemokraterna å ena sidan vill reservera rätten för svenska parter att reglera frågorna själva nationellt och å andra sidan gärna vill ge pekpinnar och lägga sig i hur andra länder ska hantera den här frågan. Socialdemokraternas politik är helt enkelt väldigt spretig, och det kommer nog att framgå ännu tydligare i morgondagens debatt om de svenska arbetsrättsmotionerna. Slutligen ogillar som vanligt allt som rör EU och vill att hela grönboken återkallas, hur man nu har tänkt sig att det ska gå till. Den stora splittringen mellan oppositionspartierna är anmärkningsvärd och visar än en gång att en stabil borgerlig majoritetsregering är den enda garantin för att ska få den starka röst som behövs för att företräda intressen i EU. sade till och med EU-kommissionären att den socialdemokratiska regeringen tidigare förde en ängslig EU-politik och att det delvis berodde på att man var beroende av två EU-kritiska partier. ansåg att den nya regeringens ministrar och partier har ett större intresse av EU-frågorna än den tidigare regeringen. Jag kan bara instämma. Jag upplever att de flesta politiker i alliansen har en sunt kritisk inställning till EU. Om vi vill verka för att EU blir mer aktivt i stora och viktiga gemensamma frågor och mindre klåfingrigt i frågor som bäst hanteras nationellt krävs det ett ordentligt engagemang från riksdagsledamöterna. Det duger inte att man bara stoppar huvudet i sanden och sedan i efterhand klagar på EU:s beslut. Jag vill med anledning av detta också säga något om hantering av grönböcker. Dagens grönboksdebatt kommer tyvärr att sluta med att utskottets utlåtande läggs till handlingarna. Det innebär att åsikt märkligt nog inte vidarebefordras till EU. finns risk att EU efter samrådstidens utgång tar fram förslag till fortsatt handläggning av frågan om reglering av arbetsrättsliga frågor utan att den svenska synpunkter uppmärksammas. Jag kan finna denna hantering lite olycklig när nu alla är överens om att man bör stärka inflytande över EU-frågorna. Det vore givetvis mycket värdefullt att markera vad majoriteten i riksdag har för åsikt, särskilt som denna åsikt stämmer väl överens med regeringens syn på saken. Jag tror inte att ståndpunkt i viktiga EU-frågor kan markeras alltför tydligt. Sammanfattningsvis vill jag säga att och alliansens gemensamma budskap är klart och tydligt. EU ska hålla fingrarna borta från den svenska arbetsrätten. Det en fråga som vi svenskar löser bäst själva. 74 () replik: Det är välkommet att höra en moderat säga att klåfingrigheten i EU ska minska och att vi ska vara en aktiv röst i EU. Då blir följdfrågan meddetsamma: Hur tänker du och majoriteten här i agera för att påverka de 26 andra länderna? Det handlar om att bevara den svenska kollektivavtalsmodellen, att EU inte ska lägga sig i detta och att det är upp till varje nationalstat att bestämma detta själv. Ska ni ut på en turné och förklara de här sakerna och argumentera för det? Ska ni skicka till olika huvudstäder för att förklara detta? Hur tänker ni agera? ägnar sig i stället åt att kritisera oppositionen för att vi har en viss mångfald bland våra motivtexter. Mångfald brukar vara någonting positivt, i alla fall från borgerligt håll. Jag förstår inte varför det skulle vara negativt i det här fallet. Vår grundinställning är ju densamma. Vi har valt att poängtera olika bitar i detta. Det är upp till väljarna att avgöra vilken som är bäst. Men skulle det ha varit en skarp reservation i beslutet skulle den ha varit gemensam. Men gäller det bara motivtexten, och därför kan man ha en viss mångfald. Det tror jag är bra. 75 () replik: När det gäller den första frågan om hur regeringen tänker hantera den här frågan vet jag att arbetsmarknadsministern har precis samma inställning som alliansen i utskottet. Hur ministern sedan tänker arbeta med de här frågorna har jag inte någon detaljkännedom om, men jag vet att man tänker driva dem kraftfullt. Jag känner mig lugn i den delen. nämner mångfalden i motivreservationerna. Visst är det trevligt med mångfald, men just i den här frågan skulle jag nog vilja ha lite mindre mångfald. Jag tror att det är väldigt värdefullt att går fram med en röst i EU och att vi kan visa att ett enigt parlament står bakom en sådan här viktig fråga. Det handlar om huruvida vi vill ha mer EU-klåfingrighet på de nationella arenorna eller om vi vill att ska fatta de här besluten. Det är därför det hade varit så värdefullt om hela utskottet hade kunnat vara helt enigt i den här frågan och om vi inte hade tre olika motivtexter. Jag tycker att det är en brist hos den svenska . 76 () replik: Svaret är: Jag vet inte hur vi ska agera. Här säger ni att vi ska vara en aktiv röst i EU och försöka påverka, och på frågan om hur vi ska göra det säger du: Jag vet inte. Det förklarar ganska mycket hur ni behandlar EU-frågorna. Jag vet inte. Det duger inte. Ska man försöka påverka ska man vara ute . Vi har samma grunduppfattning. Vi tycker att det här utlåtandet från borde skickas till . Där är vi överens. Men om det inte sker måste ni agera. Jag förstår att utskottsmajoriteten nu kommer att åka ned till EU och lägga fram mindre gräsliga förslag här i riksdag i stället. kan ni ägna er åt att försöka övertyga andra länder om att de inte ska lägga fram en EU-lagstiftning om detta. Det tror jag är det absolut viktigaste. Sedan tror jag inte att riktigt har förstått riksdagsbehandlingen. Varken , Socialdemokraterna eller Vänstern har en reservation som gäller själva beslutet. Vi har en motivreservation, och det är en helt annan sak. Utskottet är enigt i grunduppfattningen, som den är formulerad, men vi har olika motiv och vill framhäva olika aspekter på det. Det är en helt annan sak. Därför är det ett enigt utskott när det gäller grunduppfattningen, och det är absolut viktigast. Jag beklagar att inte vet hur man ska hantera EU-frågorna och hur man ska påverka andra länder. Då verkar det som om ni inte bryr er. 77 () replik: Jag sade alldeles att ministern kommer att driva de här frågorna. Det finns en arena för detta i ministerråd och på andra sätt. Dessutom kommer regeringen också att ha synpunkter på själva grönboken. Jag är inte ett dugg orolig i den delen. säger att jag inte har förstått riksdagsbehandlingen. Jag må vara ny, men jag vet i alla fall att utåt mot andra länder är det väldigt värdefullt om en parlamentarisk församling kan ena sig om en skrivning. Det ger en tydligare signal om att här står bakom detta. Om inte jag har alla detaljer om hur fungerar kanske vi inte ska begära att man har det i andra länder heller. När vi går fram med tre olika motivreservationer i en sådan här viktig fråga skickar det en signal om att det finns olika syn på den här saken. Jag tycker fortfarande att det är olyckligt. Jag är glad att alliansmajoriteten i utskottet har enat sig om en enda skrivning som håller och som blir linjen utåt. 78 () replik: Om nu inte riktigt vet var, hur eller när regeringen och ministern ska påverka EU och andra medlemsstater kanske kan förklara hur och ser på begreppet flexicurity som finns i grönboken. Vad innebär flexibilitet på arbetsmarknaden för och ? 79 () replik: Jag tror att vi alla är medvetna om att begreppet flexicurity antagligen har lika många tolkningar som det finns parlamentariker i den här församlingen. Om man tittar i andra länder finns det också väldigt många olika tolkningar och olika modeller för vad man räknar in i denna flexicurity. Det som jag personligen tycker känns tilltalande är en modell där man har en flexibilitet på arbetsmarknaden kombinerad med trygghet för de anställda. Hur man sedan ska bygga upp det här systemet är som sagt en nationell fråga. Jag misstänker att vi återkommer till den frågan när vi diskuterar svensk arbetsrätt. 80 () replik: Det är säkert så att begreppet har många olika tolkningar och många olika innebörder beroende på olika ideologiska ingångar i frågan. Men det var inte riktigt det jag frågade om, utan jag frågade hur och ser på begreppet flexicurity och vad en flexibilitet på arbetsmarknaden är för er. Din personliga åsikt i frågan var inte det jag frågade efter eftersom du i det här fallet representerar majoriteten. 81 () replik: frågade vad jag hade för personlig åsikt, och då sade jag det. Det är egentligen enkelt att svara på vad målet med flexicurity är. Det är precis det som jag nämnde i början, att vi i och i behöver växande företag och en arbetsmarknad som fungerar, där det finns möjlighet att rekrytera människor, där det finns möjlighet att få ett jobb. Vi behöver ha en trygghet för de anställda, och vi behöver ha en låg arbetslöshet. Allt det här räknar vi gärna in i begreppet flexicurity. Det handlar helt enkelt om att få en arbetsmarknad som fungerar. 82 (): Jag har förstått att detta är den första debatten om en grönbok i kammaren, om det är rätt uppfattat. Det nya arbetssättet kring grönböckerna är lite spännande. Vi har tidigare fått dem till oss i och har tämligen omgående lagt dem till handlingarna, då vi haft fullt upp med alla andra saker som ligger på bordet. När det sedan väl kommer till förslag och beslut som vi ska implementera i har vi tyckt att det kanske inte var det bästa. Vi kan också se att ute i kommuner och landsting har EU:s lagstiftning stor påverkan på många beslut. Därför är det viktigt att vi lyfter in de här frågorna tidigare i debatten. När det gäller utlåtandet om grönboken arbetsrätt för att möta 2000-talets utmaningar har vi trots olika motivreservationer en enig hållning att det här är en fråga som vi ska besluta om nationellt och att vi i har en modell där det är arbetsmarknadens parter som håller i detta. Jag tycker att det är bra att vi är eniga i den delen och skickar det beskedet ned till , där vi har ministrar som kommer att ha sina roller. För att skicka ett litet svar till , finns jag med i ett europeiskt parti. Jag och , och i tillhör ELDR. Självklart kommer det att vara diskussioner när vi strålar samman med våra partikamrater där nere, där vi lyfter upp att det är viktigt att man har respekt för att vi har en annan ingång i de här frågorna. Vi välkomnar grönboken. Att som hävda att den ska stoppas helt och hållet och kräva att den dras tillbaka kan jag tycka är synd. Någonstans handlar det ju om att och EU har en del gemensamma utmaningar, även om man tycker att de här sakerna ska beslutas nationellt. När det gäller EU har vi från alltid stått upp för och sagt att det ska vara smalare men vassare. När det gäller inlägget av från om att det är många som inte ser meningen med föreningen kan jag hålla med om att det ibland finns bekymmer med den delen. Men om vi går på djupet och ser på hur starten var för EU tror jag ändå att vi rätt mangrant måste ställa upp på att den andra delen av har blivit betydligt bättre än vad den första delen var med två stora världskrig och miljoner döda och miljoner på flykt. Självklart har EU en viss förmåga att svälla. Därför är det viktigt att vi markerar att vi tycker att det här tillhör nationell lagstiftning och att vi nationellt har beslutat att det är en fråga för arbetsmarknadens parter. Det som tas upp i grönboken handlar om arbetsrättsliga frågor, flexicurity och vad det innebär och vad som behövs framöver för att vi ska ha en fortsatt bra utveckling och tillväxt. Vi har i tidigare inlägg här hört om hur viktigt det är med tryggheten. Det kan jag ställa upp på, men det finns också en annan del i det här. Det handlar om att det också måste finnas utrymme och möjligheter för fler företag för att det ska bli fler jobb, för det är det som i slutänden ger trygghet på arbetsmarknaden. Därför gäller det att hitta en balans. Jag tror att det är viktigt att just den här frågan finns på nationell nivå och i ett land finns på regionala arbetsmarknader, för det är olika förhållanden som gäller i olika länder. Men det finns också olika förutsättningar för olika branscher och olika regioner i som man måste ta hänsyn till för att det ska bli både trygghet och möjlighet för människor att växa men också en möjlighet för företag att växa. Det här är en spännande diskussion. Diskussionen om de villkor som gäller i återkommer vi till . Med detta yrkar jag bifall till vårt utlåtande som jag ser fram emot att vi skickar till kommissionen. 83 () replik: Förre talaren, från , kritiserade mångfalden i oppositionen. Jag skulle vilja säga att väl utgör mångfalden i den borgerliga alliansen i synen på arbetsrätt och kollektivavtal med tanke på till exempel hur har agerat i . Om det ska vara utgångspunkten för hur kommer att argumentera i arbetsrättsfrågor tillsammans med sina EU-kolleger och europeiska kolleger är jag lite förfärad. Kommer verkligen att försöka påverka andra medlemsstater i EU och att inte lägga fram ett direktivförslag som hotar den svenska kollektivavtalsmodellen? Jag är inte helt övertygad mot bakgrund av hur ni har agerat här i . 84 () replik: Mitt svar är ja. 85 () replik: Då är det upp till bevis, . Då kan vi börja med hur ni agerar i . Vi minns ju hur det har varit . Försvarade verkligen den svenska arbetsrätten i till exempel Vaxholmsfallet? Var det verkligen så att protesterade mot EU:s arbetstidsdirektiv när vi i behandlade det? Jag tror att ni ställde frågor. Men fanns det någon protest från i ? Det går lätt att nu efter valet säga att sådant borde EU inte lägga sig i. Nehej, men hur agerar ni då? säger bara: Ja, vi ska agera. Men frågan är på vilket sätt regeringen, och kommer att agera för att bevara den svenska kollektivavtalsmodellen. 86 () replik: För det första har vi en regering med ansvariga ministrar som sitter i ministerrådsmöten och som kommer att stå upp för den svenska modellen. För det andra har jag som riksdagsledamot ett antal kontakter i mitt parti i . Självklart kommer jag att agera i enlighet med det som står i vårt utlåtande. Något annat har vi inte gjort förut heller. Det lyfter upp är två specifika exempel. I det ena exemplet finns det en del frågor som ska avgöras i . I den delen har vi sagt att det måste finnas gemensamma spelregler för att man ska kunna gå in i andra länder. Det har vi varit öppna med. Men det i sig har inget med den svenska kollektivavtalsmodellen att göra, för företaget hade kollektivavtal på hemmaplan. Då handlar det om en annan dimension och inte om den fråga som vi diskuterar här och . Ja, jag kommer att jobba för den svenska kollektivavtalsmodellen. Och det som står i utlåtandet är dessutom det som våra ministrar kommer att agera för. 87 () replik: sade i sitt anförande att trygghet och trygga anställningar eller något liknande var väl bra men att det också behövdes fler och växande företag. Då blir min fråga om du menar att arbetsrätten på något vis är ett hinder för att nya företag ska kunna växa och så vidare. Vi har faktiskt en mängd olika anställningsformer, som jag pratade om, , vikariat, säsong och allt möjligt. Menar att arbetsrätten i sig är ett hinder för att det ska kunna bli fler företag eller växande företag? 88 () replik: Det jag sade var att fler jobb är en förutsättning för att det ska finnas en trygghet på arbetsmarknaden. har varit ett land som har visat på att arbetstagare upplever en trygghet, även om man inte har samma anställningsskydd som här i , men man har en arbetsmarknad som fungerar så att man vet att blir man arbetslös har man större chans att få ett nytt jobb. i har läget varit åt andra hållet. Det har varit svårt att få ett nytt jobb i . Det har varit en svårighet att ta sig vidare från ett arbete till ett annat. Det har varit arbetsgivarens marknad under den socialdemokratiska regeringen. Ett viktigt fokus för att det faktiskt ska bli en trygghet på arbetsmarknaden handlar om att det finns ett utbud av arbete. Det är den ena delen. Den andra delen, arbetsrättsliga frågor, är det som vi har en lagstiftning om. En del småföretag uppger att det emellanåt kan vara det som är bekymret och hindret. Det har vi emellanåt lyft fram i diskussioner. Det är en fråga som det ligger på arbetsmarknadens parter att diskutera och förhålla sig till. 89 () replik: För att återgå till grönboken och dess innehåll säger man att andelen atypiska anställningar, eller på ett mera vardagligt språk mer otrygga anställningar, har ökat från . Dessutom har deltidsanställningarna ökat från . De allra flesta som arbetar under de här förhållandena är kvinnor och yngre. Det i sig gör att man har svårare att gå vidare i sin yrkeskarriär och få en tryggare anställning. Då tänkte jag av ren nyfikenhet fråga: På vilket sätt har och tänkt lobba och bilda allianser på den europeiska politiska arenan för att andelen människor i otrygga anställningar, framför allt kvinnor, ska få en chans att jobba heltid och att också yngre ska kunna få tryggare anställningar? På vilket sätt har tänkt bidra på den politiska arenan till att kvinnor och yngre får en tryggare ställning på arbetsmarknaden? 90 () replik: Det andra inlägget är mycket intressant. Det visar en splittrad bild av hur man ska hantera EU. säger: Vi ska ha nationellt beslutande i denna fråga, men vi ska tala om för alla andra hur fel de gör och hur de ska göra saker och ting bättre. Det jag har sagt är att jag står upp för att vi ska ha nationella beslut i den här frågan och att de ska lösas av arbetsmarknadens parter. Jag står upp för den modellen. Att åka runt och tala om för andra att de ska lösa saker och ting på det ena eller det andra viset nej. Där har vi lite olika syn på vårt uppdrag. Däremot finns jag med i diskussionerna i mitt parti på Europanivå, tillsammans med som är en fantastisk parlamentariker, för att driva de här frågorna utifrån påverkansarbete, inte i politiska stämmohandlingar och konventsbeslut tala om att alla andra ska göra precis som vi gör här i . Där tror jag att vi skiljer oss åt, även om vi i sak i det här utlåtandet över grönboken är överens fastän det kan låta som att vi inte är det. 91 (): Tänk vad olika man kan se på saker och ting! Där en liberal ser gemenskapen som en styrka ser en vänsterpartist den som ett hot. Det är det debatten går ut på vi målar fan på väggen som vi vill se den eller som vi inte vill se den. var det jubileum. Det hoppas jag att ingen missade och att alla firade, med Europeiska unionen. Det ser ut som en tanke att vi i den här kammaren debatterar ett grönboksärende, och alla är väl lite vårlikt yrvakna inför hur vi ska hantera detta och också lite fundersamma över vad som händer. Jag vill passa på yrka bifall kan man nog inte göra att säga att jag delar och åsikt att vi förhoppningsvis nästa gång inte bara behöver debattera för att sedan lägga ärendet till handlingarna, utan att det kanske kan vara lite fler steg däremellan eller lite fler steg därefter. Oavsett vilket känns det lite som att fira. Det är lite An die och bubbeldricka åt alla i det här läget. EU-frågorna har skötts av separata där vissa har känt sig mera kallade och manade än andra och har gjort ett ytterligt gott jobb. Ändå vet åtminstone vi som sitter i den här salen att EU-politik är vår politik och vår politik är EU-politik. Vi är sammanflätade. Det är en styrka, inte ett hot. Jag kan inte låta bli att börja med detta för att markera vikten av EU. Som liberal är man passionerad EU-vän av natur och hävd. Det är därför det också är en liberal som innehar ministerposten i för att hantera EU-frågorna. Det är så lätt att bli förblindad av EU-diskussioner där man alltid diskuterar regleringar och certifieringar och ser det som ett stort hot. behöver man ta ett steg tillbaka och se, precis som sade, hur det såg ut under första delen av . Hur såg det ut i andra hälften? När jag gick på mellanstadiet var länder som , , , , och , som inte ens hette så , och länder där man visste att det i princip inte fanns några rättigheter, inga möjligheter. Skyldigheter fanns det, men det var väl ungefär allt. När min son som går på mellanstadiet läser historia, nutidshistoria och samhällskunskap är det helt andra länder de diskuterar. De ligger på samma ställe, men de har helt andra förutsättningar, helt andra verkligheter att leva i mot vad de hade när jag växte upp. Det har vi till stor del den europeiska gemenskapen att tacka för. Glöm inte vad EU står för! (Applåder) sade, precis som någon påpekade tidigare, att s har fört en mycket ängslig EU-politik, och det kan man hålla med om. Det är det vi hjälper till att förändra. Vi ska inte längre i föra en ängslig EU-politik utan en rakryggad och tydlig EU-politik där vi tydligt markerar var gränserna går, vad som är EU-politik och vad som är vår egen politik, vad som är vår bestämmanderätt och vad som är EU:s bestämmanderätt. Men vi är sammanflätade ändå. har vi en av grundbultarna i detta europeiska bygge framför oss. Det är det den här grönboken handlar om. När man skrapar på det knastertorra pappersdokumentet ser man att det vi pratar om är modern arbetsrätt för 2000-talets utmaningar. Hur ska vi i förhålla oss till resten av med vår svenska modell? Vem ska bestämma över de nationella arbetsmarknaderna i , hur de styrs, var de styrs och av vem? Vilka spelregler ska gälla? Det är det vi pratar om. Där är vi eniga i utskottet, även om man vill måla upp någonting annat och säger att egentligen tror ni nog, egentligen tycker ni nog. Men vi är överens. Vi välkomnar en diskussion om frågorna, men reformerna, eventuella reformer, är och förblir en nationell angelägenhet när det gäller arbetsrätten. Vi är fortfarande olika nationer. Vi har olika system för utbildning, för socialförsäkringar och för arbetsmarknaden som är anpassade efter nationella vanor, traditioner, förutsättningar, industrier. Vi har helt enkelt olika behov och önskemål på detaljnivå. Men övergripande har vi samma önskemål om mer välstånd åt alla. Vi är överens om att blott svenska krusbär har och om den svenska avtalsmodellen. Det är den vi diskuterar här . De andra diskussionerna tar vi . Det är principen vem som bestämmer vad som vi diskuterar. har vi en annan debatt, som sagt. Hur ska vi i forma arbetsrätten? Det är en annan diskussion, och den är jätteviktig. Det är inte den vi ska ha . kan vi diskutera var den optimala gränsen mellan kollektiva lösningar och individuella lösningar går. Var går gränsen? Att vi vill ha flexibilitet och trygghet på arbetsmarknaden är vi alla överens om. Men var går gränsen? Vi vill ha samma modell som vi har haft tidigare, men hur ska vi hitta balansen mellan arbetsmarknadens parter? Hur når vi den balansen? Alla är vi överens om att flexicurity är jättebra det är bara innehållet i själva ordet som vi behöver definiera, och det kan vi göra . Egentligen är jag övertygad om att jag kommer att få de där standardfrågorna från och från Socialdemokraterna, så dem kan vi ta . Men vad gäller det som hör till saken yrkar jag bifall till utlåtandet, och jag ser fram emot den andra debatten som blir , fru talman. 92 () replik: Här har vi en passionerad EU-vän som ägnar lite mer än halva anförandet, tror jag det var, åt att berömma EU och säga att allt är så viktigt i EU, att det är jättebra och att vi inte får glömma historien. Men, , det här handlar om EU:s framtid. Hur mycket tycker vi att EU ska bestämma? Där får vi inget svar. Jag menar att det är jättesvårt att tro, ärligt, att kan åka ned till EU och säga: Ni ska inte bestämma! Hon gillar liksom det här cocktailpartyt: är vi här, vi är en gemenskap, det är så roligt och allting är så bra! , du framstår som en ja-sägande nickedocka som tycker att allt är bra. Hur ska du kunna agera i EU och tala om att här går gränsen? Kollektivavtalsmodellen som fungerar i får inte EU röra, utan den måste finnas kvar här så att arbetsmarknadens parter i kan agera i de frågor som är aktuella för , det vill säga i de företagsbranscher som vi har här i eller som finns i vår region och andra sådana lösningar.