prot · GU0955 · 2007-01-26 00:00:00 — Inget annat land i världen har så höga avhopp och misslyckanden från sin gymnasieskola som . Ursäkta, jag har varit skolminister . Det är Socialdemokraternas skolpolitik och misslyckanden vi diskuterar. Inget annat land i världen har så många underkända och utslagna elever från sin gymnasieskola som har. Är det mitt fel? Något slags ödmjukhet borde finnas inför detta. Alla de tiotusentals ungdomar som hoppar av eller blir underkända i gymnasiet går ut med stukade självförtroenden i vuxenlivet. De hamnar i ett socialt utanförskap. Jag förstår att avsikten med att alla skulle bli högskolebehöriga var att skapa jämlikhet. Men i verkligheten har det skapat en mycket stor utslagning i . Ni ser ju inte de här ungdomarna; ni blundar ju för dem. kommun, , har ett lägre resultat än de flesta andra kommuner i . Det är procentuellt sett många fler som slås ut i kommun än i andra kommuner, och där har du varit ansvarig . Sedan hittar ni varsin liten utbildning som ni lyfter fram. Jag har inte detaljstuderat dem. Men det förstår väl jag också att man i en utbildning på en plats där man tar in elever med höga betyg kan nå höga resultat. Men vi har väl ansvar för hela ? Vi kan inte bara se på en liten utbildning. När vi ser på hela har vi det högsta antalet avhopp och misslyckanden i världen. Jag lovar att GY-07 inte var svaret på det. Vi måste respektera att alla ungdomar inte vill bli akademiker. Alla kan inte bli akademiker, och samhället fungerar inte om alla blir akademiker. Då diskuterar inte jag målet att ska gå till högskolan, det tycker jag i och för sig också är fel utan jag diskuterar att målet med gymnasiet i ju har varit och alltjämt är att ska gå där och att alla som går ut ska ha högskolebehörighet. Inget annat land i världen har kommit på den idén. Det var ändå införde detta. skrev i propositionen när han införde det att vi är ett föregångsland och andra kommer att ta efter. Men ingen har tagit efter . Borde ni inte vakna och fundera över varför ingen annan tar efter den här fina reformen? Vården, nämnde ni. Omvårdnadsprogrammet är ju ett av våra största fiaskon i skolan. De som går där får inga jobb i vården efteråt. Det är en utbildning där många, framför allt flickor, som har allmänt låga betyg hamnar. De tar den därför att de inte vet vad de ska välja. Men de jobbar inte i vården efteråt. Om man tänker sig att den skulle vara en yrkesutbildning för vården misslyckas den kapitalt. Det är ett av de program där det verkligen är minst samband mellan vilken yrkesutbildning man går och var man sedan jobbar när man kommer ut i yrkeslivet. Fordon och industri har mycket högre korrespondens mellan utbildningen och var ungdomarna sedan arbetar. Omvårdnadsprogrammet är misslyckat. Ni talar om detta som om det är den mest fantastiska av världar. Det är lite detaljförändringar som behövs, och med GY-07 blir det jättebra. Men vi har de största problemen i den utvecklade världen med vår gymnasieskola. Lite ödmjukhet borde ni visa i debatten. 33 (): Det är ett bekvämt sätt att föra debatt på, , när man talar om vad den andra har för åsikt och sätter på den stämpeln. Jag har aldrig sagt att alla ska bli akademiker. Aldrig har jag sagt det. Det är inte ens en gång önskvärt. Det har aldrig varit syftet. Däremot har det handlat om att jämställa gymnasielinjer. Det har handlat om att öppna upp utbildningsval . Det har handlat om att underlätta för den som vill gå vidare till bland annat högskoleutbildning. Men sätt inte stämpeln på oss att vi har uppfattningen att alla ska bli akademiker! De saker jag räknade upp om energiprogram, industriprogram och byggprogram i är realiteter och fakta. Du kan ringa upp skolan och kolla direkt efter debatten. Det är bra resultat som visar att om man jobbar på det här sättet och utvecklar pedagogiken, blandar bra praktik med arbetsplatsförlagd utbildning och teori, kan man nå väldigt långt. Men du vill ju inte se det här. Du har ju bestämt dig. Du målar ut det som om hela gymnasieskolan bara är en öken, att vi är sämst i världen. Sämst i världen att du kan använda sådana uttryck! Jag skulle kunna räkna upp många länder jag ska inte räkna upp ett enda men tänk själv på vad du säger. Det finns ju länder som över huvud taget inte är i närheten av vår förskola eller grundskola. Överdrifter löser inte det här. Kan vi nå någonstans med den här debatten jag är medveten om att en riksdagsmajoritet har beslutat att det här ska förändras är det att du möjligen skulle kunna ta med dig och seriöst sätta dig in i de konstruktiva och positiva erfarenheter som de fått som har försökt att jobba och nå bra resultat i den reforms anda som ni nu ska avskaffa. Det kan bidra till att skapa bättre resultat än det som ni nu tycker att ni ska skapa. Det är dit jag vill komma. Den ödmjukheten hoppas jag att du möjligen skulle kunna visa i stället för generella yttranden om att allting är dåligt. Så är det inte. 34 (): Jag skulle vilja att skolministern själv också kanske är lite ödmjuk i den här debatten. Precis som tar upp skriver du oss på näsan vad vi tycker, att vi inte ser problemet och att vi tycker att alla ska vara akademiker. Så är inte fallet. Det tonläge som skolministern använder tycker jag är väldigt otrevligt. Ödmjukheten tycker jag att skolministern ska tänka över själv. Det sägs att vi inte ser problemen. Men det gjorde vi socialdemokrater. Därav den gymnasiereform, , som vi röstade igenom men som ni drog tillbaka. Om du säger att den reformen bara är detaljer vet inte jag om skolministern har läst förslaget, för så är inte fallet. Vi ser att vi behöver stärka yrkesutbildningarna. De behöver bli bättre, och de behöver integreras mer med näringslivet, med arbetsmarknaden. Vi ser också att kärnämnena behöver anpassas mer till utbildningarna så att eleverna känner sig mer motiverade att läsa de här ämnena. Men det är saker som ni har stoppat. Det gör ju också att man ställer sig frågande när de här branscherna säger att för att eleverna ska kunna klara sig i sina yrken behöver de dessa kärnämnen. kanske det inte var just svenska, engelska och matematik som skolministern menade. Det skulle vara intressant att veta vilka ämnen han menar ska vara frivilliga och inte vara frivilliga. Men alla branscher, inklusive , säger att det här måste till för att man ska kunna få ett bra arbete och för att ska kunna fortsätta konkurrera på den globala marknaden. Jag är väldigt nyfiken på den utredning som ska komma, och jag hoppas att man ser de problem som jag och har tagit upp. Jag hoppas också att skolministern själv visar lite ödmjukhet i debatterna framöver. 35 Statsrådet (): Jag har ju själv valt att debattera med två interpellanter . Jag lovar att jag nog klarar av att debattera i alla möjliga tonlägen. När kallar det för svammel och dömer ut det klarar jag också av den debattstilen. Men jag diskuterar mycket gärna också i en annan ton med . Jag har inte påstått att vi är sämst i världen. Jag har påstått att vi har störst antal avhopp i världen från gymnasiet, och det har vi. Och i råkar det vara större än genomsnittet i landet, den kommun där har styrt . Jag kommer inte ihåg hur det är vi kan väl reda ut det. Jag har varit skolminister , men har styrt i rader av år. Om det nu vore så att sanningen fanns i , varför har inte sett till att det här är genomfört i ? Varför är det så många avhopp just där? Jag kan också hitta ett antal yrkesutbildningar som lyckas bättre än andra. beror det på att man har extra duktiga och engagerade lärare. beror det på, precis som var inne på, att man på en viss yrkesutbildning drar till sig elever som har mycket höga betyg i utgångsläget. Då lyckas de bättre. Det är inte så konstigt. Det är rätt lätt att förstå. Men vi måste ju ha en skola som är anpassad efter alla elever, också de som inte har så goda studieförutsättningar. Det är ju de som slås ut . Att det är lärarnas fel bara de jobbar på något nytt sätt som är modernt så fixar sig alla problem tror jag är lite för naivt. Jag tror inte det. Vi måste också ta ansvar som politiker för vilka reformbeslut vi fattar. Om vi säger att nu ska alla bli högskolebehöriga och sedan slås en fjärdedel ut säger ni att det är lärarnas fel. Det är inte acceptabelt. Jag tror inte att det är så. Det finns inte den pedagogik i världen som gör att en skoltrött 16-åring blir högskolebehörig bara för att vi säger att nu ska ni ha en ny pedagogik. Vi måste liksom anpassa utbildningen efter att ungdomar är olika. En del vill bli akademiker, och en del vill ha kvalificerad yrkesutbildning, somliga med höga teoretiska studier, men andra vill inte och klarar inte av det. Vi kan inte bara lämna dem därhän. Vi måste ju ha utbildningar också för de eleverna. Det är det som det handlar om, anpassning till individer och anpassning till arbetslivets krav. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2006/07:167 om förändrad läroplan i förskolan 36 Statsrådet (): har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder som ger ett större skolfokus på förskolans verksamhet samt hur i så fall jag ser på balansen mellan omsorg och pedagogik i olika åldersgrupper. Förskolan ska vara trygg, utvecklande och lärorik för alla barn som deltar. Den naturliga egna nyfikenheten och lusten att lära hos barnen ska tas till vara, utifrån vars och ens egna förutsättningar. Med lekfull inlärning kan förskolan stimulera den språkliga och matematiska utvecklingen hos barn, vilket lägger grunden för senare skolframgångar. Jag anser att förskolans potential att stimulera barns naturliga lust att lära inte har utnyttjats fullt ut. Den pedagogiska stimulans som barn i förskola får varierar ofta, inte bara mellan kommuner utan också inom en och samma kommun. Jag anser att det bör säkerställas att förskolorna arbetar med en pedagogisk verksamhet som är anpassad till det enskilda barnets behov och att det sker en tydlig uppföljning av arbetet. I läroplanen för förskolan (Lpfö 98) fastställs dels normer och värden, dels mål som förskolan ska sträva efter att varje barn utvecklar. Regeringen har tidigare aviserat (prop. 2006/07:1, utgiftsområde 16, s. 98) att förskolans pedagogiska uppdrag ska stärkas. Det kommer att ske genom en översyn av målen i förskolans läroplan och i samband med arbetet med den nya skollagen. 37 (): Barn lär sig efter mognad. Det är nyckeln till balansen mellan omsorg och pedagogik. Förskolan ska vara en plats dit barn kommer utan att de ska behöva uppleva stress eller alltför påstridiga kunskapskrav. Det är därför leken måste vara grunden för barns lärande. Här ligger nyckeln till att, som säger, utnyttja förskolans potential för att stimulera barns naturliga lust att lära. Men det bär lite emot att använda orden utnyttja och potential i det här sammanhanget. Däri ligger krav på någon sorts ribbhöjning, mätning och kriterier. Det kan vara bra på ett sätt, men det är mycket lätt att det blir obalans och att det slår över åt fel håll. Förskolan kan snabbt förvandlas till det man kan kalla barnskola. Förskolan ska ha kvaliteten i centrum. Det innebär att vi inte ska erbjuda barnpassning. Kvalitet innebär heller inte att barnen ska stressas av kriterier som att det här ska en fyraåring kunna och det här ska en femåring kunna. Om det sedan blir grunden för snabba krav på studieresultat i skolans årskurs 1 kan det skapa situationer med mycket magont, nervositet och otrivsel i förskolan. Däremot kan en väl genomtänkt pedagogik inom barnomsorgen ge mycket goda resultat i form av förberedelse inför skolarbetet. Regelbundna utvecklingssamtal mellan barn, förskollärare och föräldrar är ett mycket viktigt inslag. De utvecklingsböcker som finns inom stora delar av barnomsorgen är ett mycket gott exempel. Där kan barnens framsteg följas när det gäller teckningar, upplevelser, lek ute och inomhus, deltagande i tema- och projektarbeten, kunskaper som att kunna knyta sina skor och skriva sitt namn och så vidare. Jag har tagit del av många sådana böcker, och de är djupt fascinerande. Ett annat viktigt inslag i förskolan är barns sociala relationer. De är en väsentlig del av utvecklingen. Det är sådant som inte går att mäta men som kan observeras av personalen och som är intimt sammankopplat med den värdegrund som verksamheten förmedlar. Kvaliteten är den viktiga framtidsfrågan när det gäller barnomsorgen. Den kan dels genom resurser som gör att barngrupperna kan hållas på rimliga nivåer, dels genom fortbildning och pedagogiskt utvecklingsarbete, men framför allt genom att förstå vikten av att behålla balansen i verksamheten. Det måste finnas en tydlig gräns mellan förskola och skola. På vilket sätt kommer regeringen i den kommande översynen av läroplanen att ta till vara de positiva exempel som finns runtom i landet där pedagogik och omsorg balanseras och kombineras? Ser också ministern ett tydligt behov av att markera en skiljelinje mellan förskola och skola? 38 Statsrådet (): Till skillnad från i den förra debatten tror jag att här inte finns några åsiktsskillnader, i varje fall inga som jag märker, mellan interpellanten och regeringen. I förskolan ska det vara en balans mellan pedagogik och omsorg. Den utveckling som har varit under senare årtionden har gått mot alltmer pedagogik. Det har varit en utveckling som har skett stegvis och försiktigt. Alla partier i har inte alltid varit överens, men parti och mitt parti har varit helt överens om den utvecklingen läroplanen för förskolan och så vidare. står jag som skolminister och diskuterar förskolan. var det socialministern som hade ansvaret för barnomsorgen. Bara det visar att det skett en förskjutning. Då var det mer betoning på omsorg. har pedagogik och skolförberedande inslag fått en ökad betydelse. Jag vill skynda långsamt och tycker att utvecklingen på det här området går i rätt riktning. Jag tycker inte att vi ska ta några revolutionära steg när det gäller svensk förskolas utveckling. Till skillnad från gymnasiet fungerar svensk förskola mycket bra i all väsentligt. Utvecklingen går åt rätt håll. Det finns problem. Till exempel är det svårigheter att rekrytera förskollärare och en del annat som vi måste ta tag i. Men min bedömning när jag läser interpellation och lyssnar på hans anförande är att det finns en betydande enighet mellan regeringen och Socialdemokraterna i de här frågorna. 39 (): Jag tar fasta på det ministern säger om att skynda långsamt vad vi nu ska skynda emot. Jag tar fasta på att ministern säger att han tycker att det inte ska tas några revolutionära steg. Min syn på den svenska barnomsorgen är att den i jämförelse med hur det ser ut runtom i världen närmast är en revolutionär verksamhet. Den är ett föredöme i många stycken. Vi får delegationer från andra länder som kommer hit och tittar. På något vis ser man det som en mönsterverksamhet. Svensk förskola är unik. Den är ett sätt att klara behovet av barnomsorg när människor är på jobbet, men också ett försök att skapa en verksamhet där barnen står i centrum. Det är viktigt att pedagogiska ambitioner utgår från barnens behov. Det är det som är det särskiljande när det gäller svensk förskola i många andra länder utgår man från de vuxnas behov. Tryggheten i verksamheten är den grundläggande faktorn för utveckling och grunden för att man ska kunna lära sig nya saker. När regeringen nu ska starta ett översynsarbete krävs det både varsamhet och insikt. Jag får ta fasta på det ministern säger. Men jag vill varna för att krafter som har ett för hårt drivet vuxenperspektiv med krav på kriterier och mätbar måluppfyllelse gör sig hörda i översynen och ser till att det inte blir så enkelt som ministern och jag säger. Jag vet att de finns. Jag har läst enkla frågor som har ställts till dig där jag känner att det ligger under ytan, även om man inte för upp det till allmän debatt man tycker väl inte att det är läge . Man har förhoppningen att regeringen ska vrida utvecklingen åt det håll som jag försöker varna för. Det var därför jag blev lite orolig när du använde orden potential och utnyttjas fullt ut. Men du har ju försökt förklara det här och ta dig ur den delen. Barnperspektivet och är viktiga utgångspunkter. sätter barnets perspektiv i fokus. Det är en avsevärd skillnad mot att ha den vuxnes perspektiv på barn. Det gäller att balansera detta. Det är lätt att man som vuxen tar över när man bestämmer sig för hur verksamheten ska utformas. Det är det jag vill varna för. Då får vi sedan något helt annat. På den gamla tiden, innan muren föll, drev man i förskolor som i stor utsträckning var barnskolor. De var inriktade mot och kopplade till en skolutbildning där man hade ett auktoritärt förhållningssätt redan från första början. Detta är inte i någon mening positiva exempel. Det jag ibland blir förvånad över är att människor som säger sig ha varit väldiga motståndare till den typen av system plötsligt börjar presentera snarlika idéer, där man ligger nära den typen av tänkande. Det är bra att du har gjort de här markeringarna. Jag litar på att arbetet kommer att drivas i den andan. Jag kommer att följa frågan mycket noga. Är det så att det kommer fram tendenser till barnskola eller tendenser till att förskolan ska värderas om och vridas åt ett annat håll kommer jag att återkomma i debatten. Och är det nog fler som står på barrikaderna. Jag får lita på att det som du säger gäller inom begreppet skynda långsamt. Vad det är vi ska skynda mot kanske du skulle kunna utveckla lite grann. 40 Statsrådet (): Det har ju varit en utveckling, och framför allt är det som utvecklingen, i alla fall på politisk nivå genom riksdagsbeslut, har accentuerats mot att mer betona pedagogik jämfört med tidigare, då det var betoning på omsorg. Överföringen från till skolväsendet skedde . En läroplan fick man 1998. Förskollärarutbildningen är en del av lärarutbildningen. Även om jag tycker att den borde få en tydligare egen identitet är den ju en del av lärarutbildningen. Varje gång den typen av reformer har skett har det funnits de som har varnat: Vi ska väl inte ha skola i förskolan. Samma argument som det som nu framför har funnits varje gång. Ändå har de här stegen tagits. Mitt parti har i hög grad stått bakom dessa steg. Det kan väl hända att det finns ytterligare något steg. Jag tycker till exempel att det är något märkligt över att vi inte i kan våga säga att förskollärarna det finns ju olika yrkesgrupper i förskolan ska ha det pedagogiska ansvaret i förskolan. Här är det på något sätt LO och som styr. Det ska vara arbetslaget som har ansvaret. I skolan tycker vi ju att det är så självklart att lärarna ska ha ansvaret för den pedagogiska utvecklingen. Men det är en mindre fråga. Huvudinriktningen är att den utveckling som har varit har gått i en sådan takt att den har varit förankrad. Det har inte blivit så kontroversiellt. Och ska det tas ytterligare steg i den utvecklingen tycker jag att det ska ske efter noggranna överväganden och i bred enighet. 41 (): När det gäller framtidens barnomsorg kanske man skulle fundera på hur man tar ut steglängden på ett bra sätt. Hur gör man något som är nytt och utvecklande? Många pratar om det hållbara samhället och den stora miljöutmaning vi har framför oss. Den sitter väldigt mycket i människors attityd, människors sätt att bete sig, människors sätt att hantera miljöfrågan. På många håll runtom i landet drivs ett mycket progressivt arbete inom barnomsorgen med till exempel sopkompostering. De har djur i anslutning till förskolorna. De driver en verksamhet mycket inriktad på ekologi och natur. De skapar på det sättet ett positivt intresse hos barnen i de här frågorna och lägger in det i sina långsiktiga utvecklingsplaner. Jag har besökt många sådana här daghem och sett vilket sätt de jobbar på och hur positivt det här upplevs av både barn och föräldrar. har jag också fått rapporter om att barnen sedan har påverkat föräldrarna i mer miljövänlig riktning i sitt vardagliga liv i hemmet. Om man nu ska se över läroplaner, om man ska se över den framtida inriktningen, kanske det här vore ett spår att ta upp i sammanhanget. Det här är ju en av mänsklighetens stora framtidsutmaningar. Kan man börja med den här typen av frågor redan i tidig ålder, plantera och även utveckla synsätt, tror jag att man kan göra något som sedan fortplantar sig i den övriga skolverksamheten och som också påverkar samhället på bredden. Det skulle kunna vara ett tips från mig till dig inför den kommande översynen som jag, i all ödmjukhet, hoppas att du möjligen skulle kunna ta till dig. 42 Statsrådet (): Jag har inget emot att man lär sig kompostera sopor på dagis. Det är helt okej för mig. Jag märker en del på mina egna barn. Plötsligt blev jag överraskad över att min femåring skalade sina potatisar själv. Då visade det sig att han hade lärt sig detta på dagis , men det hade han dolt skickligt för sina föräldrar. Allvarligt talat tycker jag att den inriktning som beskriver är helt riktig, att man uppmuntrar barnen på olika sätt. Förskolan är bland annat pedagogisk verksamhet. Det är rätt mycket uppfostran i det där. Föräldrarna har huvudansvaret för uppfostran men dagispersonalen kompletterar. får jag frågan: Varför talar ni inte mer om förskolan från den nya regeringen? Ni talar ju mycket om skolan och gymnasiet och så. Mitt svar på det är att ibland är det så att hälsan tiger still. Jag tycker att förskolan fungerar rätt bra i , precis som beskriver det. Vi har större problem i och gymnasiet så vårt reformarbete är mycket mer fokuserat där. Hade vi haft stora problem i förskolan hade vi naturligtvis ägnat oss mycket mer åt dem, men den utveckling som har varit, i bred enighet i , har varit bra. Den går åt rätt håll. Den utvecklingen ska fortsätta. Tas det nya steg i utvecklingen, som det väl alltid kommer att göras förr eller senare utveckling är just att det tas steg ibland och inte alls står stilla hoppas jag att de stegen ska tas i bred enighet. Det är min inställning till de här frågorna. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2006/07:175 om skolans läroböcker 43 Statsrådet (): har frågat mig på vilket sätt jag avser att agera för att förhindra att innehållet i skolans läroböcker upplevs som diskriminerande och kränkande, vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att förtydliga ansvaret för innehållet i läroböckerna och vad jag avser att göra för att förbättra både elevers och lärares kunskaper om de delar av värdegrunden som till exempel rör genus och HBT-frågor. I rapporten I enlighet med skolans värdegrund? konstaterar att det finns brister i läroböckernas sätt att spegla värdegrunden. Jag anser att det är viktigt att man inom skolan diskuterar innehållet i de läromedel som används och reflekterar över hur dessa stöder skolans uppdrag. Läroböckernas sätt att beskriva ämnen och kunskapsområden får inte strida mot skrivningar i läroplanerna och relevanta kursplaner. I grunden handlar skolans förmåga att spegla värdegrunden om en kompetent lärarkår. En lärare med gedigna kunskaper i pedagogik, och det ämne som hon eller han undervisar i, är tryggare i sin yrkesroll och har därmed större möjlighet att bedöma om läroböckernas innehåll stämmer överens med skolans värdegrund. I budgetpropositionen för har regeringen lagt fram flera förslag för att stödja lärarna i deras arbete. Bland annat aviserar regeringen den största statliga satsningen på lärarfortbildning sedan skolan kommunaliserades. Regeringen har också tagit initiativ till att satsas på att utveckla och sprida handlingsprogram mot mobbning och annan kränkande behandling. Åtgärdsprogrammen ska bygga på forskning och beprövad erfarenhet. Som pedagogisk ledare har skolans rektor det yttersta ansvaret för val av läromedel och undervisningens utformning. Jag vill därför förbättra förutsättningarna för att rektorerna ska lyckas i sitt uppdrag. Som framgår av budgetpropositionen vill regeringen skapa en rektorsutbildning med högre grad av akademiskt innehåll än den nuvarande och avser att återkomma till med förslag på behörighetsregler för rektorer.