prot · GU0998 · 2007-04-25 00:00:00 — Brå har gjort olika specialstudier och undersökningar, och utifrån dem beräknar man att det nog bara är bortåt av allt våld mot kvinnor i nära relationer som anmäls till polisen. Om det stämmer, och det är väl ingen som har anledning att misstro Brå, skulle det betyda att det är 100 000 kvinnor i vårt land som utsätts för våld . Det är över 9 000 personer i vårt land som lever med skyddad identitet. Bortåt 1 200 av dem har både skyddad identitet och kvarskrivning, alltså att den verkliga adressen inte framgår i folkbokföringsregistret utan går till skattekontoret på den ort där dessa personer tidigare bodde. En annan undersökning från Brå visar att ansökningarna om besöksförbud nästan har fördubblats . Det var drygt 10 000 ansökningar om besöksförbud , och fyra av fem sökande är kvinnor. De allra flesta sökande har inget annat stöd från samhället, utom det från eventuellt resterande familj och vänner. Dagens betänkande handlar till stor del om att ändra socialtjänstlagen och att skärpa kraven på kommunerna. Det är något som vi från alliansen diskuterade och föreslog i denna kammare . Jag minns det väl, och jag var med under debatten. Men vi fick inte gehör för vår reservation då. Förslaget är därför extra välkommet och inte mindre nödvändigt även om det kommer . Alla kommuner har nämligen inte den beredskap som krävs för att kunna erbjuda det stöd och skydd som behövs för våldsutsatta kvinnor. Men det behövs. Och med skärpta krav kan utsatta kvinnor och deras barn få ett bättre stöd. finns det handlingsplaner i av kommunerna, av skiftande kvalitet kan man säga. Det räcker inte. Det behövs överallt. Stödet handlar om skyddat boende men också om andra stödåtgärder, inte minst det personliga stöd och den hjälp som behövs för de nätverk som kvinnan fortfarande har kvar, om hon har något. Män är inte djur. Men vissa män uppträder och beter sig som om de saknar mänskliga egenskaper empati, känslor, förmåga att reflektera. De har brister i förmågan att uttrycka sig på annat sätt än med hjälp av våld. Dessa män kommer inte att sluta slå, inte utan att något händer dem. Därför är det viktigt att det också läggs kraft på att nå dessa män, att man under deras fängelsevistelse, och helst innan det har gått så långt, arbetar med insatser för de män som utövar våld för att få dem att ta ett eget aktivt ansvar för att den våldsspiral som de är inne i ska upphöra och för att man ska få dem som slår att ta ansvar för sina handlingar och för vad de har gjort och bryta det mönster som de är inne i. Om vi inte gör det kommer det att finnas ännu en kvinna, kanske också barn, som kommer att drabbas igen. När fängelsevistelsen är över är det för en ny kvinna och mer våld. Det måste få ett slut. Då behövs också en satsning för att få männen att sluta slå och ta ett ansvar. kommer regeringen att presentera en nationell handlingsplan för att motverka mäns våld mot kvinnor. Där kommer frågan om fler och bättre åtgärder riktade mot männen upp också. Det är nödvändigt, tror jag. Vi ska aldrig släppa fokus på offren. De behöver allt stöd och all hjälp vi kan ge. Men vi måste också se till att det inte blir fler offer. Och det gör vi bara genom att också fokusera på männen. Regeringen tar upp många problem i sin proposition. Det handlar om särskilt utsatta kvinnor, de som är extra sårbara och utsatta. Det är kvinnor med missbruksproblem, kvinnor med funktionshinder, kvinnor med utländsk bakgrund, kvinnor som har drabbats av hedersrelaterat våld och äldre kvinnor. Att äldre kvinnor utsätts för våld är inte något man brukar prata om, men det är ett av våra stora och dolda problem. räknar med att av kvinnorna utsätts för våld och övergrepp. Det är också alldeles ofattbart. Regeringens stimulansbidrag för att utveckla kvaliteten i vården och omsorgen om äldre ska man kunna använda till förebyggande hembesök, någonting som i detta sammanhang är alldeles extra välkommet, vill jag säga. Det är över 9 000 personer som har skyddade personuppgifter i . De har oftast lämnat ett mycket våldsamt liv. Det är våld, förföljelser och hot som har gjort att de har tagit det största steg man kan ta för att skydda sig. De lämnar allt, hela sitt sociala liv. De lever med brutna kontaktnät och alldeles utlämnade till bara de egna förmågorna. Den utredning om ett förstärkt skydd för personer som utsätts för hot och förföljelse som kommer att presenteras är för de här människorna nästa års viktigaste handling från regeringen, tror jag. Från moderat sida delar vi regeringens bedömning. Det krävs en ambitionshöjning för att motverka vissa mäns våld mot kvinnor. Därför välkomnar vi de satsningar som kommer att göras. Jag yrkar härmed bifall till förslagen i socialutskottets betänkande och avslag på motionerna. 12 () replik: Jag vill först ändå understryka att det är oerhört viktigt att ta upp våld mot äldre, men jag tror inte att det räcker med förebyggande hembesök. Det allra viktigaste är att äldreomsorgens personal har kunskap om detta och hur de ska bete sig. Det jag egentligen ville ta upp och fråga om är att jag inte riktigt förstår att man när det gäller våld i samkönade relationer faktiskt nöjer sig med att hänvisa till pengarna till en brottsofferjour för människor som är homosexuella. Det här är ju dubbelt. Dels måste de erkänna för omgivningen om de kanske inte har gjort det att de är homosexuella, dels har vi de fördomar som man möter om man är i en relation där kvinnor lever med kvinnor: Kan du inte klara dig ändå? Kan du slå kvinnor? Eller om det förekommer våld: Det kan du väl fixa själv. Det är ytterst svårt för män som råkar ut för våld och misshandel i en relation. Jag tror att de ofta får rådet att slå tillbaka i stället för att man faktiskt tar det här på allvar. Jag tror att det är väldigt svårt att gå och be om hjälp. Då behövs inte bara en brottsofferjour för homosexuella, utan all verksamhet som kommer i kontakt med människor som utsätts för våld ska också ha kunskap om våld i samkönade relationer. Det gäller sjukvården och . De här människorna ska ha samma möjligheter som andra. Det ska finnas en tanke, en fråga. Det är väldigt sällan man berättar. Jag tror att skammen och skulden hos den som blir slagen kan vara minst lika stor, kanske ännu större därför att det kopplas till fördomarna mot homosexualitet. Jag skulle gärna vilja veta om ni inte ser behovet av andra insatser än just denna brottsofferjour, insatser som gör att de stödresurser vi har, sjukvården, och andra faktiskt ska ha kunskaper om våld i samkönade relationer. Vi lyfter ju fram att det borde gå med till hur man ska jobba med att förstärka stödet. Men det förslaget avstyrks. 13 () replik: Jag tror att man måste fundera lite grann på varför vi har de här kvinnojourerna och varför det inte överallt är kommunen som har jourverksamhet. Till stor del beror det faktiskt på att många kvinnor över huvud taget inte vill ha kontakt med kommunen, med tjänstemän eller med myndigheter. Man känner att man vill prata med någon som är helt utanför, någon som inte kan sätta dit mig eller anmäla mig och mina barn. Man känner att det är någon utanför man ska vända sig till. Och jag har den allra största respekt för att många kvinnor känner på det sättet. När man då diskuterar med kvinnojourer säger de som jag har talat med att vi vill hjälpa så många människor vi kan, men vi har en begränsning. Det är att vi är till för kvinnor. Om det kommer en man hit som har blivit utsatt för våld i sitt samkönade förhållande är det säkert väldigt viktigt för just den här mannen att han får hjälp, men de kvinnor som vi har hos oss mår inte bra då. Därför får vi se till att vi koncentrerar oss på det som vi är mest proffs på, och det är att hjälpa kvinnor. Brottsofferjourerna har ju i sitt arbete att man stöder både män och kvinnor hela vägen. Därför är det ganska rimligt när det gäller de ideella verksamheterna att brottsofferjouren är den som man som man i ett samkönat förhållande vänder sig till. Jag har alltså inget emot det. 14 () replik: tycker jag att blandade ihop korten lite. Jag frågade inte och sade aldrig att kvinnojourerna skulle ta emot män som utsatts för våld. Det jag sade var att den som utsätts för våld i samkönade relationer och som vänder sig till en socialsekreterare för att få stöd ska ha rätt att vänta sig kunskap om att det förekommer våld i samkönade relationer. Sjukvården ska också ställa frågan till en man som är misshandlad och kunna se att det här kanske är något som har hänt i den relationen, för det är väldigt annorlunda att bli misshandlad av den man lever med också för en man än att någon slår en på käften ute på stan. Man har ju en känslomässig relation och lever hela vardagslivet i samma hem som den som utsätter en för hot och våld när det är våld i nära relationer. Du svarade inte på frågan varför ni inte tycker att vi ska höja kunskapen överallt. Vi har nämnt polis och annat, men det ligger hos justitieutskottet. Sjukvården och ligger hos vårt utskott. Det handlar om att människor som är homosexuella ska kunna bli bemötta med samma kunskap och få samma hjälp när de behöver söka stöd. Personalen ska både kunna se och bemöta på ett riktigt sätt, men även i vissa fall kunna fråga. Det här handlar inte om våld av den du lever med, för då gäller det något helt annat. Du gav inte svar på den frågan. Jag skulle aldrig i mitt liv komma på idén att säga att kvinnojourerna skulle ta emot män i samkönade relationer. Det är inte det som det handlar om. 15 () replik: Jag tog upp kvinnojourerna därför att i sin första replik till mig tog upp just brottsofferjourerna och var förundrad över att vi hänvisar till dem i betänkandet. Sedan kan jag instämma i delar av det säger när det gäller till exempel socionomutbildningen. Självklart behöver kvaliteten höjas. Vi är några stycken i den här salen som har suttit i utredningen om en nationell handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården. Där poängterar vi att det är oerhört viktigt att se över socionomutbildningen med tanke på barnkunskap, lagkunskap och annat. Många utbildningar behöver ses över i vårt land. Det är jag övertygad om. När det gäller diskriminering har förslaget om att slå ihop ombudsmännen kommit. Det tror jag är oerhört viktigt. Det blir starkare sanktioner överlag mot dem som bryter mot all form av diskriminering. Det är vi ganska överens om i den här kammaren. Diskriminering av någon ska över huvud taget inte förekomma, fru talman. 16 (): och jag ställer oss bakom och välkomnar regeringens förslag till ändring i socialtjänstlagen, som innebär ett förtydligande av ansvar för insatser till brottsoffer, främst våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnar våld. En rad andra åtgärder medföljer lagändringen i syfte att bygga en heltäckande struktur som stärker stödet till våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld. Det handlar bland annat om stöd för tillämpningen av lagstiftningen, förbättrat kunskapsstöd och förstärkt tillsyn. För att detta ska bli möjligt satsas nu . Att i en nära relation uppleva våld och hot är något av det mest kränkande en människa kan råka ut för. Bakom fasaden av ett lyckligt förhållande händer de mest vidriga saker. Vi vet att det oftast är svårt för kvinnan att berätta om vad hon utsätts för. Skam blandas med skuld och rädsla. Det kan vara skammen att få hugg och slag av den person hon har valt att dela sitt liv med, som hon älskar och kanske har skaffat barn ihop med. Det kan vara skulden att det kanske är hennes fel. Det är kanske hon som har gjort fel. Självkänslan och självförtroendet får sig en rejäl knäck. Skulden är oftast ännu större om det finns barn i förhållandet. Det handlar om att inte kunna skydda sina barn. Det handlar om att ställa sig i vägen så att åtminstone inte barnen får slag. Och så är det rädslan. När kommer nästa slag? När kommer det värsta eller det sista slaget? Mäns våld mot närstående kvinnor är ofta systematiskt och kontinuerligt. Kvinnan försätts i en beroendeställning till mannen. Skulle kvinnan berätta att hon vill bryta relationen intensifierar ofta mannen våldet. Det här kan leda till svåra sociala problem. En social isolering kan bli ett måste. Ingen får veta. Om anhöriga kommer kanske de ser tydliga tecken, och barnen kanske berättar. För att inte arbetskamraterna ska se och förstå tvingas kvinnan ofta att sjukskriva sig. Med denna vardag och verklighet blir det viktigt att människor runt om, professionella, kamrater och släktingar, finns där när kvinnan kommer till den punkt där hon bestämmer sig för att lämna mannen. Då behöver hon hjälp och stöd för att orka och våga ta sig ur relationen. Det är också viktigt att kvinnan känner att stödet och hjälpen finns där hela vägen. Annars kan det vara lätt att gå tillbaka till en vardag som man känner till. Det kan oftast vara lättare än att hamna ensam i ingenting. De flesta teorier talar om att upprepa mönster, om hur svårt det är att bryta invanda mönster även om de är dåliga. Man är trygg i det man är van vid, även om man längtar och strävar efter förändring. Det är viktigt att kvinnan får ett skyddat boende för sig och sina barn, hjälp med eventuella praktiska saker och stödsamtal. Men det är också viktigt med ekonomisk trygghet, att få försörjningsstöd även om det finns tillgångar i familjen. Här har kommunerna och en möjlighet att tänja på gränser och använda gummibandet. Kvinnojourer och ideella organisationer är oerhört viktiga. Precis som i alla andra sammanhang är det viktigt att man ser till den enskildes behov och var den enskilde är just . Betänkandet tar också upp vikten av kunskap när det gäller våld mot funktionshindrade kvinnor. Här har det visat sig att vi har stora kunskapsluckor. Hedersrelaterat våld är också ett eget område. Våld i samkönade förhållanden kan gälla både kvinnor och män, men det är inte lika kanske mindre från kvinna till kvinna. Men om en kvinna är utsatt för våld, oavsett vilken grupp man tillhör, en minoritet, är grundprincipen densamma. Att det ska finnas rehabiliteringscentrum för våldsutsatta kvinnor tycker är bra. Om en person råkat ut för en fysisk skada är det självklart att personen får rehabilitering, men om skadan sitter i själen är det inte lika självklart. Det är mycket som kan ha gått sönder. Det tar ofta tid att få tillbaka självkänslan och självförtroendet. Det finns några få försök och början till försök, och där dessa har prövats har goda resultat visats. och jag ser fram emot den övergripande handlingsplan som regeringen har påbörjat för att motverka mäns våld mot kvinnor. Men det allra viktigaste i problemet mäns våld mot kvinnor är barnen i dessa relationer. Det är viktigt att se dem som brottsoffer. Det är ett steg för barnets möjlighet till läkning. Vi vet att barn som sett sin mamma bli slagen har upplevt slaget som sitt eget. Det är viktigt att barnet får bearbeta sina upplevelser här och för sin fortsatta utveckling. Att lita på vuxna är en del. Att gå ut i livet och inte ha tillit är ett svårt handikapp. Allt detta kan ske individuellt eller i grupp. från Socialdemokraterna berättade om hur och har valt att arbeta. Det är viktigt att vi ser och hittar de goda exemplen. Det är också viktigt att få ett slut på detta kränkande våld, att arbeta förebyggande. Det kan inte vara i sakens natur att bara för att vi ser det och skaffar fram handlingsplaner accepterar vi att det fortsätter. Det viktigaste är ändå att få slut på våldet. För att bryta familjemönstren är det viktigt att vi följer barnen även in i deras framtid. Barnen ska under olika perioder och skeenden i livet få hjälp med att bearbeta sina minnen och mönster. De ska få förebyggande vård även om det har gått fem . Om något händer ska man titta tillbaka. Vi har ett stort, tungt och viktigt arbete framför oss, nämligen att få slut på mäns våld mot kvinnor. Därmed yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. 17 (): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. Enligt anmäldes 2005 24 000 fall av misshandel riktad mot kvinnor. Den anmälda misshandeln har ökat , och i av fallen är den utsatta kvinnan bekant med gärningsmannen. mördas i genomsnitt 16 kvinnor av en man som de har haft eller har en nära relation med. Många kvinnor vågar aldrig polisanmäla brotten, och mörkertalet är stort. Våld mot kvinnor är inte bara en jämställdhetsfråga. menar att det först och främst är en fråga om mänskliga rättigheter. Våld mot kvinnor är också ett folkhälsoproblem. Våldet medför både fysiska och psykiska skador, sjukskrivningar och medicinering. Våldet drabbar också alla de barn som lever med våld och bevittnar våld. Vi ska ha klart för oss att våld i nära relationer förekommer i alla samhällsskikt, i alla etniska grupper och i samkönade parrelationer. Kunskap om hur en kvinna i ett misshandelsförhållande systematiskt bryts ned psykiskt är fundamentalt för att förstå och hjälpa de utsatta kvinnorna men även barnen som bevittnar våld. Enligt siffror från är det mellan 100 000 och 200 000 barn i som bevittnar våld i den egna familjen, och barnen far mycket illa. I de fallen måste det finnas ett tydligt barnperspektiv. Barnet är i de sammanhangen ett offer för psykisk misshandel. Det är glädjande att det i det här betänkandet som vi debatterar tydliggörs att barn i dessa sammanhang är offer för brott. Det handlar om en stor vanmakt och en ständig rädsla i fråga om barnet. I det betänkande som vi nu behandlar innebär ändringen av 5 kap. 11 § i socialtjänstlagen ett förtydligande av ansvar för insatser till brottsoffer, våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnar våld, något som tidigare påtalat och anser vara helt nödvändigt. delar regeringens bedömning att det krävs en kvalitetsutveckling och förbättring av stöd. Regeringen kommer att dela ut utvecklingsmedel till kommunerna. Uppdrag har getts till , metoder i socialt arbete och länsstyrelserna. Bedömningskriterier ska utarbetas av , och länsstyrelsernas tillsyn ska tydliggöras och skärpas. Regeringen betonar att det är viktigt att få mer tydliga och enhetliga riktlinjer i hela landet när det gäller bedömningskriterier. Mer kunskap och mer metodutveckling behövs. Handlingsplaner för att möta våldsutsatta kvinnor har utarbetats i många kommuner och landsting, men tyvärr blir de enbart en pappersprodukt. I hälso- och sjukvården och även inom har vi lärt oss att ställa frågan om förhållandet till alkohol, men att ställa den raka frågan till en kvinna blir du slagen är tydligen inte lika lätt. Varför är det så? Jo, många som ställer frågan vittnar om att de inte vet hur de ska agera vid ett jakande svar. Regeringen lägger också fokus på våldsutsatta kvinnor med funktionshinder. , och Myndigheten för handikappolitisk samordning har fått i uppdrag att kartlägga våld mot funktionshindrade. delar regeringens mening att fokus också ska läggas på våldsutsatta kvinnor med missbruk, med psykiska funktionshinder, med utländsk bakgrund, kvinnor som har drabbats av hedersrelaterat våld samt äldre kvinnor. Totalt satsar regeringen nu för insatser till kvinnor som utsätts för våld och andra övergrepp av närstående och till barn som bevittnar våld. En satsning görs också vad beträffar särskilda insatser för män som utövar våld. Det gläder mig och att våld mot äldre kvinnor har fått uppmärksamhet i denna proposition. Våldet mot äldre är en vit fläck för de flesta. Äldre som utsätts för familjevåld i form av fysiska och psykiska övergrepp är en bortglömd och osedd grupp. Det kan handla om en 75-årig kvinna som bor med sin man som misshandlar henne. Det kan vara en mamma som har en son med psykiska besvär eller missbruksproblem som misshandlar henne. handlar det om äldre vårdkrävande som misshandlas på sitt boende. I många fall är det inte det fysiska våldet som är det allvarligaste eller det mest dominerande. Det kan handla om psykisk misshandel i form av hotelser, försummelse, osynliggörande eller ekonomiskt utnyttjande. Man kan fråga sig, fru talman, varför våld mot äldre är ett dolt problem, och varför samhället har blundat för detta och därför inte erbjudit hjälp till dem som drabbats. Vi måste bli bättre på att identifiera riskfaktorer, till exempel att identifiera människor som är hjälplösa och beroende, som inte kan försvara sig eller föra sin talan. Blåmärken, benbrott och käkfrakturer är inte alltid åldersrelaterade. Våld mot äldre är komplicerat och svårt att diagnostisera. Därför måste olika yrkesgrupper och verksamheter både skaffa kompetens på området och samarbeta. Det är hög tid att rikta strålkastarljuset på våldet mot äldre. Vi får inte värja oss mot detta faktum. Därför känns det glädjande att regeringen understryker vikten av ökad kompetens inom området. Jag och ser fram emot den hearing som utskottet kommer att ha kring våld mot äldre kommande höst. 18 (): Jag vill också säga välkommen till statsrådet . Det är väldigt roligt att hon är här tillsammans med oss i debatten. Vi kristdemokrater ställer oss bakom det betänkande som vi debatterar. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. Våld mot kvinnor har länge setts som en privatsak, men har problemet alltmer dryftats i medierna och i samhällsdebatten och fått en uppmärksamhet som visar att våld mot kvinnor är ett samhällsproblem. Det är också en kostnad för samhället, förutom problemen för den enskilde individen. Det betänkande som vi debatterar sätter barnen i fokus. Tyvärr är det så att barnens utsatthet och behov inte med automatik tillgodoses. Det seminarium som hålls här i sätter fokus på männen och förebyggande arbete. Det är ett steg i rätt riktning som visar att det är nödvändigt att arbeta utifrån olika arenor. Men det är också viktigt att se helheten. hade jag förmånen att vara på en stor konferens i , och jag fick där berätta om hur vi i arbetar med socialtjänstlagens implementering. I hela världen debatteras just nu hur kvinnor är utsatta för våld, men det är så få länder som lyckas. Man ser de flådiga konferenserna, men de når sällan kvinnan i den lilla byn. Jag tror att vi i har mycket att lära ut när det gäller implementeringen. Trots att våld mot kvinnor den senaste tioårsperioden har stått högt på den politiska agendan genom lagändringar och forskning är sanningen den att allt fler kvinnor blir kränkta och att allt fler känner sig otrygga. Att vi nu har en regering som visar att man ser allvarligt på situationen och tar ett helhetsgrepp är en utmaning i sig, som förpliktigar. Som ledamot kommer jag självklart att följa utvecklingen väldigt noga. Vi kan inte och ska aldrig acceptera att tiotusentals kvinnor misshandlas i det egna hemmet av en man som de har en nära relation till. Undersökningar visar att risken för misshandlade kvinnor att hamna i en depression är stor och att närmare en tredjedel av de kvinnor som har blivit utsatta för våld har funderat på att ta sitt liv. En nolltolerans mot våld mot kvinnor måste skapas och implementeras i hela samhället. Kompetens om vålds- och sexualbrott mot kvinnor måste öka inom samtliga myndigheter. Samarbetet mellan rättsväsendet och berörda myndigheter behöver intensifieras och utvecklas, och handläggningen måste bli effektivare. Jag kan inte låta bli att nämna det pm som vi har fått från utredningstjänsten som visar hur otroligt mycket som har gjorts och hur mycket som finns skrivet. Ändå ser situationen ut som den gör. Det är precis som att man skulle vilja stryka allting och börja utifrån ett vitt blad med all den kunskap vi har bakom oss. Men här gäller det att intensifiera arbetet utifrån det som redan har gjorts. Vi kristdemokrater har länge påtalat att utbildning av polis, åklagare och domare behöver öka och att kunskaperna om orsakerna till våldsbrott mot kvinnor och om hur våldet påverkar offret ska vara ett prioriterat område. Vi såg i ett TT-meddelande att polismyndigheterna nu kommer att intensifiera sitt arbete och ta just våld mot kvinnor på allvar. Det gäller också bemötande och kunskap.