prot · GV0940 · 2007-12-10 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollen för . Förste vice talmannen meddelade att () anhållit om entledigande från uppdraget som ersättare för riksdagsledamot . Kammaren biföll denna anhållan. 3 § Anmälan om ersättare för statsråd Förste vice talmannen anmälde att () inträtt som ersättare för statsrådet () och tills vidare. 4 § Meddelande om frågestund Förste vice talmannen meddelade att vid frågestunden skulle följande statsråd närvara: Justitieminister (), statsrådet (), statsrådet (), arbetsmarknadsminister () och försvarsminister (). 5 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2007/08:236 Till Interpellation 2007/08:236 Nationell lagstiftning angående införselkvoter för alkohol av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är andra åtaganden som inte har gått att ändra på. () Enligt uppdrag och rättschef 2007/08:237 Till Interpellation 2007/08:237 Svensk arbetslivsforskning efter nedläggningen av av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är andra åtaganden. Till Interpellation 2007/08:240 Solidaritetsstöd av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är att det inte finns tid i kammaren. Integrations- och jämställdhetsdepartementet () Enligt uppdrag och rättschef 6 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Skrivelse 2007/08:34 till justitieutskottet Motioner 2007/08:Ju7Ju12 till justitieutskottet Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande 2007/08:SfU1 Utgiftsområdena 10, 11 och 12 inom socialförsäkringsområdet (prop. 2007/08:1 delvis). 1 (): Kära kamrater i ! Vi ska debattera sjukförsäkringen och övriga socialförsäkringar. De finns inom budgetens utgiftsområde 10 och har varit regeringens största besparingsområde. Här har vi sett förslag om sänkta ersättningar, sänkta tak i sjukförsäkringen, nedskärningar av rehabiliteringsresurser, sänkt ålderspension för förtidspensionärer. Ja, listan på besparingar inom våra trygghetssystem kan göras väldigt lång. Det här har föreslagits och genomförts trots att vi har överskott i statens finanser på, tror jag att det är, och trots att det finns ett överskott i sjukförsäkringen på . Resurser har tagits från sjukförsäkringen för att finansiera skattesänkningar för friska och välbeställda. Pensionärer, sjuskrivna och arbetslösa har inte fått del av skattesänkningarna. De har fått betala skattesänkningarna. Det här är en i grunden orättfärdig och orättvis politik. Den ökar klyftorna i samhället. Och den tycks utgå från att människor blir friskare bara de blir fattigare som om det bara skulle handla om ekonomiska drivkrafter, som om det inte handlade om hälsa och välbefinnande, möjligheter och chanser. De här besparingarna är också det enda som regeringen faktiskt gjort inom dessa områden. I socialförsäkringsdebatten talar borgerliga företrädare väldigt mycket om framtida planer för rehabilitering, om företagshälsovård och om många aktiva insatser. Men sedan valet har det bara varit besparingar. Förra budgetdebatten hade vi . Då fick vi höra: genomför vi nödvändiga besparingar, sedan kommer satsningarna. Det var till och med så att tyckte att det var nödvändigt med besparingar för att då kunna ha råd med stora satsningar på till exempel en återgång till 80-procentsregeln eller höjda tak i sjukförsäkringen. vet vi hur det gick med den där folkpartiprofilen. Jag tror inte att ens ombuden på landsmöte trodde på den retoriken. Det har inte vare sig blivit höjda tak eller, för den delen, en återgång till . Satsningarna som man talade om har uteblivit. kommer regeringens andra budget, och även är den fri från satsningar som är framåtriktade. I stället är det bara besparingar. Den är fri från konkreta skarpa förslag om företagshälsovård, rehabilitering eller annat. I stället är det rejäla besparingar. Vi får höra samma visa än en gång: Det kommer . Vi har utredningar som sitter. Vi ska presentera förslag. Faktum är att denna riksdag bara har beslutat och behandlat ett enda aktivt förslag från den borgerliga regeringen sedan den tillträdde, och det var att man ska visa sjukintyg . I övrigt är det bara besparingar. Eller har jag missat något? Jag tänker läsa upp en lista på de förslag som har lagts fram inom socialförsäkringsområdet. Sänkta tak i sjukförsäkringen. 1,7 miljoner löntagare fick kraftigt sänkt ersättning. Sänkt sjukpenning från till . I denna budget sänks den ytterligare till . Sänkt tillfällig föräldrapenning för vård av sjuka barn. Sänkt antagandeinkomst för förtidspensionärer. Det var en besparing som var tänkt att ge men som vi i kraft av att den hängde samman med pensionsöverenskommelsen fick stopp på. I denna budget kan vi konstatera att regeringen hädanefter kommer att backa ifrån den. Sänkt anslag för rehabilitering. 1,5 miljarder i mindre resurser för rehabilitering. Dessutom införs en ny lag om bidragsbrott. Den gäller bara privatpersoner, inte företag, inte tv-licens. Dessutom införs att man ska visa upp sjukintyg . Det är listan som presenterats och beslutats eller kommer att beslutas här över vad de fyra borgerliga partierna har förmått inom socialförsäkringsområdet, intet annat. Så går det när behovet av att finansiera friska och välbeställdas skattesänkningar går före tryggheten för människor som drabbas av sjukdom. Det här är första delen i systemskiftet. Det är första delen i att gå från en standardförsäkring som vi har vant oss vid i till en grundtrygghetsförsäkring, det vill säga inte längre allmän social försäkring för alla utan bara ett grundskydd som kräver att man har en kompletterande försäkring för att inte drabbas av en allvarlig fattigdom vid sjukdom. Det här, det vet vi, leder till försämrad rörlighet på arbetsmarknaden. Det leder till otrygghet, till sjuknärvaro, det vill säga att människor är på arbetet fast de är sjuka eftersom de inte har råd att vara hemma från arbetet. Det bryter mot den modell som vi i har vant oss vid att ha på arbetsmarknaden. tävlar privata försäkringsbolag och andra om att ragga kunder med erbjudanden om kompletterande ekonomiskt skydd vid sjukdom. Men det är bara för dem som har råd, och det är bara för dem som är lönsamma att försäkra. För att få privata sjukförsäkringar ska man hälsoprövas. Då ska det kollas om man har diabetes och om man haft allvarligare sjukdomar tidigare. Det är den här typen av broschyrer som kommer att delas ut framöver. Här är en rosa vacker broschyr om enda cancerförsäkring. Så lockar marknaden med trygghetsförsäkringar när samhället inte längre vill erbjuda en fungerande ekonomisk trygghet. Men, allvarligt talat, vem är det som vågar gå på lina utan skyddsnät? Det vi behöver är trygghet, trygghet i förändringen, broar i arbetslivet så att man kan komma tillbaka efter en tids arbetslöshet eller sjukdom, inte fattigdomsfällor. Vi behöver en socialförsäkring med en omfattande riskutjämning, inte en riskdifferentiering som ställer grupp mot grupp. Alla vet vi och har hört om förslaget om det privata barnsjukhuset i som ska finansieras med privata sjukvårdsförsäkringar. Det är klart att det blev en upprörd debatt i medierna när det presenterades, eftersom folk förstår att det är en försäkring som bara några har råd att ta. Väldigt många vänder sig mot en sådan utveckling. Vi vill inte ha ett samhälle där bara de som har råd att ta försäkringar ska kunna få sjukvård för sina barn. Jag kan avslöja att det är ännu värre än så. Inte ens om du är miljonär får du ta en del av dessa sjukvårdsförsäkringar för barn, för om barnen har diabetes, Downs syndrom, celiaki, äggallergi eller andra sjukdomar får de inte försäkras eftersom de inte är tillräckligt lönsamma. De plockas undan. Det privata barnsjukhuset kommer alltså att stå med öppna dörrar för dem som har råd och som får ta försäkring, men de stänger dörrarna för de barn som föds med sjukdomar eller som har fått dem i tidig ålder. Allt detta genomför systemskiftet i med kraftig högkonjunktur, med överskott i statens finanser, med överskott i sjukförsäkringen. Min grundläggande fråga blir därför: Finns det starka skäl att göra de här besparingarna? Jag tror inte det. Jag tror att detta är ideologiskt betingat. Det är ungefär som med privatisering av sjukhus, skolor och andra delar av välfärdssystemen. Det är trist att detta uppenbarligen även gäller . Det känns mycket avlägset och länge sedan vi hade i . Han slogs ändå för höjda tak, i ersättningsnivåer och generella obligatoriska försäkringar. Det märks att är aktiv riksdagsledamot. Det märks att nu har anpassat sig för att ingå i en moderatledd regerings underlag. Vi socialdemokrater motsätter oss att vi går från en modell med standardförsäkring. Vi motsätter oss det grundtrygghetssystem som presenteras. Vi vill att man ska ha ett väl fungerande skydd vid en längre tids sjukdom. Jag går över till andra delen av systemskiftet. Det är de insatser som alliansens företrädare talar om men ännu inte riktigt föreslagit för . Vi får väl se om det blir verklighet. Jag är lite tveksam eftersom vi vet hur det gick med den omtalade omläggningen av trafikförsäkringen. Den skulle genomföras snabbt, men som det nu ser ut vet jag knappt om det blir någon omläggning av trafikförsäkringen eftersom arbetet är kraftigt försenat. På motsvarande sätt har vi lärt oss att hanteringen av fastighetsskatten eller sänkta socialavgifter också dröjer från det att det presenteras till det att det blir verklighet. Jag fick samtal från företrädare för bemanningsbranschen inom hotell- och restaurangnäringen. De var förtvivlade över uteblivna besked och regeringens hantering av sänkta socialavgifter. Nåväl, om nu det som man säger i budgetpropositionen också kan tänkas bli skarpa förslag i så handlar det om följande lista. Jag ska ta några exempel. Minskningsregeln innebär att ingen sjukskrivning ska kunna få i ersättning. Även för den som har avtalat och tagit en avtalsförsäkring eller tagit en privat sjukförsäkring ska man till varje pris pressa ned ersättningen för personer som drabbas av en längre tids sjukdom. Det är ett principiellt ingrepp i avtalsrörelsen. Det kommer att anmälas av TCO:s ordförande. Det är ett löneutrymme som parterna avstått. Från löneutrymme har man lagt det på att kunna få en avtalsförsäkring. griper man in i det från regeringens sida. Min grundläggande fråga är om detta också kommer att gälla andra delar av kollektivavtalet, som inkomstförsäkringarna, pensionsförsäkringarna. Eller är det just bara i sjukförsäkringen man går in och gör denna förändring? Gäller det kollektiva försäkringar, eller gäller det också privata försäkringar? Rent konkret innebär det, om vi ska tro , att en banktjänsteman som tjänar blir av med sjukdom. Det är pengar som han har avstått vid en förhandling, avstått från sitt löneutrymme för att få en trygghet om han drabbas av cancer, ms eller något annat. Är det någon som tycker att det är rimligt? Jag kan tänka mig att flera ledamöter här skulle bli sura om man i efterhand gick in och ändrade i de pensionsförsäkringar som ni säkerligen har och säger: Nej, tyvärr får ni inte ut hela beloppet ni har sparat, bara en del av det. Lika illa kan det gå för företagarna. Företagarna har en egen försäkring som man erbjuder sina medlemmar, enskilda företagare. Vi har låtit räkna på hur förslaget slår mot företagarnas egna försäkringar. En normalföretagare med normalinkomst, vi tog snittvärdena, skulle förlora om detta förslag även kommer att gälla företagarnas försäkring. Är detta regeringens småföretagarsatsning? I stället för att fullfölja den utredning vi hade om småföretagarnas trygghetssystem avvecklar man den och presenterar denna typ av förslag. Eller kommer man att undanta småföretagen från detta och i så fall, på vilka principiella grunder? Är det för att det är privata försäkringar och detta bara ska gälla de kollektiva? Hur man än vänder sig är det regelvidrigt och principvidrigt. Det är dessutom fortfarande en tilltro till att det enda som är viktigt är att pressa ned ekonomin när människor drabbas av en längre tids sjukdom. Jag förstår inte varför. Andra förslag på önskelistan i budgetpropositionen är mindre precisa. Det talas om rehabiliteringsgaranti som ska finansieras med 3,4 miljarder . Men jag ser inga nya pengar. Jag ser en omfördelning av gamla kända anslag från eller för den delen från femprocentaren. Men det är inga nya pengar. I stället kan vi konstatera att rehabiliteringsanslag sänks med . På vår utfrågning i utskottet kunde vi höra företrädare för rehabiliteringsföretagen. De är hårt ansträngda, de håller på att avveckla en del av sin verksamhet och är förtvivlade över att ingen köper deras rehabiliteringstjänster. De vet att människor behöver rehabilitering, men ingen betalar dem. Hur ska det gå för eller andra aktörer? Vi riskerar en utveckling där vi avhänder oss en väl fungerande struktur och kompetens här i landet. På samma sätt som regeringens tidigare nedläggning av har inneburit att vi har gjort oss av med en starkt samlad kunskap om arbetslivsforskningen riskerar vi att bli av med samlad svensk kompetens i rehabilitering, inte minst av ryggsjukdomar. Vi hade en medfinansiering som var väl fungerande och som dessutom innebar en tydlig ekonomisk drivkraft för att köpa rehabiliteringstjänster åt sina medarbetare. Arbetsgivarna slapp betala av sjukpenningen om de erbjöd rehabilitering för sina anställda eller om de fick chansen att gå in på deltidssjukskrivning. Det tog regeringen givetvis bort. På tal om medfinansiering kan jag inte låta bli: Vi hörde på hearingen att forskaren gjorde en jämförelse mellan , , och övriga europeiska länder. Vi hade högre sjukfrånvaro, men det som skilde var att vi i , och utmärkte oss med ingen eller låg medfinansiering. ändrade sig sedan och har medfinansiering, det vill säga att arbetsgivaren betalar sjuklön . Deras utveckling på sjukfrånvaroområdet har varit mycket positiv. Hur kommer det sig att övriga europeiska länder konstaterar ett tydligt samband mellan arbetsgivarnas ekonomiska ansvar och den sänkta sjukfrånvaron men inte ? Signalen från regeringen är tydlig. Arbetsgivarna ska enligt regeringen och de borgerliga partierna inte ha något ansvar. Medfinansieringen är borta, så också arbetsgivarens ansvar att göra en rehabiliteringsutredning som säger är ett av de få instrument som finns för att få in tillräckligt material och information om vilka rehabiliteringsinsatser som behöver göras. Kompletterar man sedan med borttagandet av rehabiliteringspengar och den allmänna besparing och omläggning som har varit på , jag tror att det är 1 700 personer som fått lämna sina tjänster, konstaterar man att de sjukskrivna lämnas i sticket. De har inget stöd från arbetsgivaren och inget stöd från . Man får i stället själv ta ansvaret, möjligtvis pådriven av det som talas om som tre- och sexmånadersregler. Här har regeringen i ännu större utsträckning avstått från att precisera vad man menar. Men vi kanske kan få svar . Vad innebär det om man som sjukskriven ska prövas mot hela arbetsmarknaden efter sex månaders sjukskrivning? Jag har i ett flertal debatter med försökt få besked om detta men inte fått det. Om jag har rygg- och axelvärk och därmed inte kan komma tillbaka till mitt arbete i industrin eller i omsorgen, riskerar jag då att stängas av från sjukförsäkringen? Riskerar jag att säger att jag inte kan gå tillbaka till mitt arbete men att jag kan bli spärrvakt i ? Men herregud, jag bor ju i ! Ja, men enligt har jag en arbetsförmåga som finns på arbetsmarknaden. Alltså stängs jag av från sjukförsäkringen. När vi har låtit LO:s och TCO:s rättsskydd titta på detta konstaterar de att det är en urgröpning av anställningstryggheten bakvägen. Är det den utvecklingen vi vill ha? Eller överdriver jag riskerna? I så fall, lugna mig och tala om att ni inte rör anställningsskyddet och att det inte innebär att en människa som är cancersjuk ska riskera att inte få rätten till sjukförsäkring för att man bedöms kunna klara någon annan typ av arbete på arbetsmarknaden. Vi är alla angelägna om att vi ska göra tidiga insatser för människor som är sjuka. Men ärligt talat, i stället för att sätta tre- och sexmånadersregler för den som är sjuk vore det väl bättre att sätta tre- och sexmånadersregler eller andra tidsregler för dem som har ansvaret, möjligheten och kapaciteten att hjälpa den sjuke tillbaka? Är det inte rätten till rehabilitering, omställning, stöd vi borde fokusera på i stället för tidsgränser för den enskilde när man är som mest utsatt och sjuk och dessutom har fått en försämrad privatekonomi? Vi kan jämföra detta med hur man såg på arbetsgivarnas förmåga att lämna in en rehabiliteringsutredning. Vi kunde konstatera att en mycket stor andel av arbetsgivarna inte klarade av att lämna in en rehabiliteringsutredning. Ur mitt perspektiv borde det följas av ett varför inte. Ska vi ha sanktioner? Ska vi förtydliga reglerna? Regeringen valde i stället att ta bort arbetsgivarnas ansvar att göra en rehabiliteringsutredning. Tänk om man hade resonerat likadant nä det gäller sjukskrivna eller arbetslösa! Där ska minsta felaktighet följas upp och bedömas som ett bidragsbrott, betalas med ränta och jagas in till minsta detalj. Man måste fundera över konsekvensen av hur man bedömer människor, företag och arbetsgivare i sjukförsäkringssystemet. När den anställde inte får rätten till avstämningssamtal, vem står ansvarig? När man inte får rätten till rehabilitering, vem står ansvarig? Det behöver tydliggöras. Här ser vi den andra delen av systemskiftet. Om den första delen var den som gillar bäst, det vill säga att man pressar ned kostnaderna för att finansiera andra skattesänkningar och därmed går mer mot en basförsäkring i stället för en standardförsäkring, så är den andra delen lite mer specifik. Den handlar om att det inte är vårt ansvar. Det är inte samhällets gemensamma ansvar eller en social försäkrings ansvar. Det är ditt ansvar. Det är du som får ta ansvaret. Det är en överlämning av ansvaret på den enskilde. Det är en gammal nyliberal idé. Det kallas ibland frihet. Jag kallar det att man själv blir den som ska bära sitt ansvar när man har det som tuffast, när man själv är sjuk eller när man behöver stöd som mest. Det socialdemokratiska alternativet till detta är väldigt tydligt. Det finns inget skäl att göra sjuka fattigare. Jag skulle vilja höra något gott skäl till att göra sjuka fattigare. Jag vill gärna höra det från alliansens företrädare. Vi säger nej till sänkta ersättningar. Vi säger nej till sänkta tak. I vårt budgetalternativ finansierar vi och vi höjer budgettaken till tio basbelopp. Vi höjer ersättningarna till så att alla får ett rimligt ekonomiskt skydd vid sjukdom. Vi avvisar ingreppen i avtalsförsäkringarna. Vi ser det tvärtom som en styrka att ta in arbetsmarknadens parter i avtalskonstruktioner som ökar tryggheten och omställningar på arbetsmarknaden. Vi vet att de regler, incitament och avtal som finns på arbetsmarknaden har stor betydelse för hur sjukfrånvaron utvecklas. Låt oss göra detta i samverkan med parterna. Ett snävt myndighets- eller budgetperspektiv förmår inte vända en utveckling med ökad utslagning från arbetsmarknaden. Här måste alla vara med och hjälpa till. Låt mig ta ett exempel. Vi talar ofta om den enskildes rätt till rehabilitering. Här kan vi fundera över om det ska ske genom ökat ansvar för arbetsgivarna, genom ekonomiskt incitament och genom att erbjuda och underlätta för parterna att komma till rätta med ett omställningsavtal med rehabilitering. Det skulle vara något för de småföretag som inte alltid har förmåga och kapacitet att hantera rehabilitering. Ett omställningsavtal innebär ju att man avropar någon annan tjänst som går in, men att det redan är finansierat. fungerar väl när det gäller arbetslösheten. Låt oss se till att vi underlättar för parterna att teckna ett omställningsavtal med rehabilitering. Sjukförsäkringen handlar om arbetsförmåga. Vad vore då bättre än att få en tydlig koppling till arbetsmarknaden och därmed till parternas ansvar för att man ska få rätt att återkomma i sitt gamla arbete eller möjligheten att gå till ett annat arbete, utan att man hotar med fattigdomsfällan? Hota inte den grundläggande ekonomiska tryggheten. Jag känner inte en människa som har blivit frisk eller återkommit från utmattningsdepression eller benbrott tack vare sänkta ersättningar. Kan vi sedan få en väl utbyggd företagshälsovård som arbetar förebyggande, kan vi få ett aktivare partsengagemang, ett omställningsavtal och tydliga regler som talar om vad den enskilde har att förvänta sig i stöd från i stället för att stå på den anklagades bänk kan vi komma en bra bit på väg mot att få ännu fler människor tillbaka in på arbetsmarknaden. I det arbetet tror jag att finansiell samordning är väldigt viktig. Vi har haft långa debatter i utskottet om finansiell samordning, och vi har kommit en bit på väg. Jag tror att vi behöver gå ännu längre. Jag tror att vi behöver hitta en ordentligt utvecklad finansiell samordning. Låt oss inspireras av . Låt oss inspireras av Nav. Låt oss inspireras av det man gör när man hittar regionala organ med gemensamma insatser mellan arbetsförmedling och försäkringskassa. Jag talar inte om att slå ihop försäkringar. Jag talar inte om att slå ihop myndigheter utan att hitta en ingång så att man inte bollas mellan olika instanser. Jag vill föreslå utskottets ordförande, , att vi faktiskt gemensamt åker till och lär av norrmännen och ser hur den rödgröna regeringen där bygger upp en väl fungerande struktur för omställningsarbetet. Jag tycker också att vi ska stärka företagarnas rätt till skydd vid sjukdom. Om det tillsätts en socialförsäkringsutredning vi har väntat ett tag på den tycker jag att småföretagarnas skydd vid sjukdom ska ingå i den. Jag tror inte att man behöver hantera det separat. Jag tror att vi alla måste ta ansvar för alla medborgares rätt vid längre tids sjukdom. Det gäller även socialförsäkringsutredningen. I samma utredning kan vi fundera över hur fler grupper kan inkluderas i våra socialförsäkringssystem. Vi har ju en oroande utveckling där ungdomar kommer in alltför sent i våra trygghetssystem till följd av timvikariat, provanställningar eller annat. Jag vill definitivt varna för den historiska SGI som regeringen planerar att genomföra men dröjer med. Om man genomför förslaget med historisk SGI för eventuella tv-tittare och andra kan jag berätta att det innebär att man ska räkna den sjukpenninggrundande inkomsten bakåt i tiden blir det en besparing i statsbudgeten, det är ingen tvekan om det, men det innebär framför allt väsentligt otryggare villkor för ungdomar. Inte nog med att den här regeringen har drivit igenom att ungdomar ska ha 24 månaders provanställning på arbetsmarknaden, dessutom ska man riskera att få en sjukpenninggrundande inkomst som blir oerhört mycket lägre eftersom den ska räknas bakåt då man inte ens förvärvsarbetade man kanske studerade. Är det rimligt att hantera den kommande generationens inträde på arbetsmarknaden på det sättet? Ni som lyssnar märker att det finns tydliga politiska alternativ. Det ska det finnas i politiken. Vi har en regering som pratar om rehabilitering, men i verkligheten genomför besparingar och besparingar. Det är dessutom en regering som genomför ett ideologiskt systemskifte utan att egentligen tala om det. Men så finns det en opposition som vågar se möjligheterna, som vågar se människan i stället för systemen, som inte tror att någon blir friskare bara för att man blir fattigare och som vågar tro att vi har ett gemensamt ansvar och inte att den enskilde ska jagas för att kunna återkomma i arbete. Jag står naturligtvis bakom alla de socialdemokratiska texter som finns i våra motioner och betänkanden, men för tids vinnande, herr talman, yrkar jag i kammaren bifall enbart till reservationerna 5, 6, 12 och 13. I detta anförande instämde , , och (alla s). 2 ():