prot · GU0950 · 2007-01-18 00:00:00 — Och är det rimligt och är det rättvist att människor drabbas så hårt ekonomiskt bara därför att de har haft oturen att råka bli sjuka, arbetsskadade eller utslitna och därför mist sin arbetsförmåga? 121 Statsrådet (): Jag ska kontra med följande fråga: Har det varit en rimlig politik att 550 000 människor har förtidspension, att tio ungdomar förtidspensioneras ut från socialt liv, arbetsliv och gemenskap? Är den politik som ni har fört, och som har inneburit att personer sjukskrivning per automatik har blivit förtidspensionerade med en låg pension, rimlig? Är den politik som ni har fört rimlig? har tittat på detta. Men varken eller jag kan veta hur samhällsutvecklingen blir. Och det har inte tittat på. Dessa unga personer kommer att få ålderspension . Och varken eller jag vet hur situationen ser ut då. Dessutom tar man över huvud taget inte i beaktande att vi har möjligheter att hjälpa och stödja de personer som är mest utsatta. Det är dessa personer som jag tänker på i första hand. Och för dessa personer har vi garantipensioner som vi kan förändra, vi har bostadstillägget som vi kan förändra, och vi har skatten som vi kan sänka. är orolig över dem som är och deras ålderspension . Jag diskuterar gärna den frågan, och vi har redan börjat diskutera den och har haft vårt första möte. Och jag ser fram emot fler möten. Men frågan om vad ålderspensionen kommer att innebära för unga personer med förtidspension ska vi titta på. Det säger jag också i mitt svar. Vi tittar på den frågan. Men jag garanterar att vi, på samma sätt som vi har gjort när det gäller bostadstillägget till ålderspensionärer, kommer att bevaka detta och hjälpa de personer som har det svårt. Vi på departementet kan säga att ålderspensionen för de personer som uppbär sjukersättning och som kommer att få ålderspension kommer att påverkas mycket lite eller ingenting alls av detta eftersom det bara gäller pensionsrätt som intjänas efter 2007. De som är kommer med tanke på pensionsrätterna inte att märka någonting eller mycket lite av detta. Dessutom tar inte med möjligheten till en höjning av bostadstillägget, som vi tar upp i budgetpropositionen, och inte heller en sänkning av skatten som dessa människor kan få del av. Låt oss därför, , fortsätta att diskutera vad nettoutfallet blir. Dessutom tycker jag att vi i stället skulle diskutera alla de unga människor som faktiskt har varit ute i arbetslivet och som förtidspensioneras till ett socialt utanförskap. Ett antal av dem kommer aldrig att komma tillbaka till arbetslivet på grund av svåra sjukdomar, stora skador och så vidare. Och de har inte heller hunnit få någon direkt inkomst så att de har någon inkomstpension, utan de har just garantipensionen. Och där har vi regler i fråga om hur vi ska stödja och hjälpa dem på olika sätt. Låt oss diskutera det eftersom det ger dem rejält mer pengar i plånboken om vi genomför ändringar och regelförändringar när det gäller pensionsrätten. Därmed kommer de inte att se den effekten . Och låt oss då hoppas att alliansregeringens jobbpolitik har lett till att vi äntligen har fler människor i sysselsättning. Det kommer att stärka också denna grupp. 122 (): Tack, statsrådet, för svaret. Jag tolkar det som att regeringen var mycket väl medveten om effekterna att en ung förtidspensionär förlorar i ålderspension. Min grundfråga var om det var rimligt och om det var rättvist. Självklart kan man alltid i efterhand komma med olika förslag genom skattesänkningar eller kompensation. Men är det över huvud taget rimligt att lägga fram ett förslag i och inleda med att avisera och genomföra någonting som får stora dramatiska ekonomiska effekter för deras ålderspension för att sedan lite vagt säga att man framöver funderar på att kompensera för detta? När det gäller förslaget och svaret om sänkt skatt ska det konstateras att där gör regeringen precis tvärtom. Man sänker skatten för alla utom för just pensionärerna. Alla andra grupper ja, inte arbetslösa eller sjukskrivna men alla löntagare får sänkt skatt. Det får inte pensionärerna och än mindre den här gruppen som drabbas dubbelt, som drabbas av uteblivna skattesänkningar och dessutom sänkt ålderspension. Statsrådet kan mycket väl gömma sig bakom formuleringar om att vi inte vet vilka de långsiktiga effekterna är . Men hela tanken bakom vårt pensionssystem är att medborgarna ska vara informerade och känna sig trygga när det gäller vilken pension de kommer att få på ålderns höst. Det är ju därför som små orangefärgade kuvert skickas ut till alla medborgare. De orangefärgade kuvert som gruppen förtidspensionärer kommer att få kommer att innebära att de får tydliga besked om vilka negativa effekter detta har. Jag vill också kommentera ett av de påståenden som statsrådet gör, nämligen att effekterna för senare förtidspensionärer grupper som slitits ut i arbetslivet och som lämnar detta blir ringa. gör inte den beräkningen. Den som lämnar arbetslivet får en 2-procentig minskning. Det innebär, om man räknar på de år vi talar om, för övrigt det exempel som även representant i utskottet redovisade för i den debatt vi hade . är kanske lite för statsrådet eller för mig, men för en förtidspensionär med låga inkomster är det väldigt mycket. Talar vi om en handlar det om som man tar från ålderspensionen. Då kommer vi till den grundfråga som jag tycker att statsrådet är svaret skyldig: Om man nu var medveten om effekterna, om man nu visste att detta får så dramatiska ekonomiska effekter låt vara att det på kronan kan skilja något i 30-årsprognoser; det är mycket möjligt varför är det då så angeläget att försämra ålderspensionen för dessa grupper? Det är inte precis någonting som är incitamentsdrivande. Jag höll på att säga att jag är den förste företrädaren när det gäller att hitta insatser som gör att människor får möjlighet att komma tillbaka till arbetslivet. Men talar vi om människor som är så pass svårt skadade att möjligheten att återkomma till arbetslivet är lika med noll. Trafikskadade, svårt neurologiskt sjuka eller, när vi talar om äldregruppen, helt utslitna och uttröttade människor efter ett hårt arbetsliv är grupper som inte har möjlighet att kompensera sig för detta genom förvärvsarbete. Det kan knappast en utsliten lokalvårdare göra. I stället får man bara automatiskt se att ens ålderspension sänks. Jag tror att det är detta som upprör väldigt många. En annan debatt är den om huruvida detta rör pensionsöverenskommelsen eller inte, men jag lämnar den därhän. Här gäller det sakfrågan: Varför är det så angeläget för regeringen att göra besparingar just när det gäller nämnda grupp? Besparingen på 1,7 miljarder motsvarar ungefär den halvering om jag minns den siffran rätt av förmögenhetsskatten som regeringen också gör. Är det rimlig fördelningspolitik? Det finns säkert möjligheter att ibland göra besparingar i samhället. Men varför göra besparingar på just denna grupp som kanske har de sämsta förutsättningarna att kompensera sig för försämringarna, vare sig det blir eller det blir i försämrad pension för en ung förtidspensionär? 123 Statsrådet (): Jag kan väl påminna om att också pensionsberäkningen vad gäller sjukpenningen är , så det är faktiskt fråga om en beräkning som ligger i linje med denna. Jag skulle sjukpensioneras mot min vilja, skriver , , som opererats. Jag tycker att vi ska ägna mycket tid åt detta och säger också i mitt svar att vi nogsamt ska se över den ekonomiska situationen för de svaga grupperna. Det borde ha uppfattat, för nu har jag sagt det två gånger. Dessutom sitter vi båda med i en grupp och ser över förtidspensionärernas situation. Varför skulle vi inte också kunna finna en viss ödmjukhet och säga att det faktiskt är Socialdemokraternas icke-jobbpolitik och icke-sjukvårdspolitik som på något sätt har lett till att 550 000 människor är i utanförskap? säger också att det har blivit en arbetsmarknadspolitisk insats. Det finns alltså väldigt många människor som befinner sig i utanförskap, som är förtidspensionärer eller som har sjuk- och aktivitetsersättning och som inte får möjlighet att komma tillbaka till arbetsmarknaden. Låt oss också diskutera hur vi har hamnat i den här situationen! Vi kommer att fortsätta att diskutera det här. Men när det gäller de svaga grupperna har jag också sagt att det redan finns ett reglemente, så vi kan kompensera här i stället för att vänta till ålderspensionen för de här personerna. Med bostadstillägg, med garantipension och med andra insatser kan man kompenseras och få stöd och ekonomisk hjälp. Detta har jag skrivit om. Det står i budgetpropositionen. Sedan finns det en liten missuppfattning. säger att vi ska veta vilken pension vi får på ålderns höst. Det kan inte med något enda orangefärgat kuvert lova. Vi har i pensionsuppgörelsen fastställt regler för hur vi ska räkna. Det trodde jag att vid det här laget kände till. Det finns ingen det skulle ha varit mer än en 10 000-kronorsfråga som kan veta det. Jag förstår att instämmer också här. Det finns fastställda regler som säger hur vi ska beräkna här med antagande av eller tillväxt eller nolltillväxt. Det är samma sak här. Vad det netto blir kan vi inte säga någonting om. Med tanke för många av de här personerna som är yngre handlar det alltså om hur tillväxten i samhället blir. Vi i alliansen har gått till val på att vi ska se till att människor ska få hjälp och stöd och komma i arbete. Det står jag fast vid. Med en sådan samhällsutveckling kommer vi också att få ett utökat utrymme för att hjälpa inte minst dem som har en svag ekonomisk situation. Kanske kan vi hjälpa de personer som inte vill bli sjukpensionerade med de låga inkomster som det medför i utanförskapet. I stället handlar det om att hjälpa dem med vård och behandling. I förra interpellationsdebatten hade vi uppe frågan om bristerna avseende rehabilitering. En sådan har ju nästan inte funnits eller synts till . Varför ska vi inte diskutera att 140 personer har förtidspensionerats under Socialdemokraternas sista ? Varför ska vi inte ägna en tanke åt dem som så att säga har förtidspensionerats ut från arbetslivet och som därmed har fått väldigt låga inkomster? Lite självrannsakan, , vore nog på sin plats! 124 (): Tack, statsrådet! Jag anser att den här interpellationsdebatten handlar om, och ska handla om, dem som inte har förmåga att jobba om dem som är trafikskadade, om dem som är neurologiskt skadade och om dem som blivit utslitna i arbetet och som inte har en chans att återkomma i arbete. Jag inledde med att säga att jag är den förste att tycka att vi ska göra alla möjliga insatser för att människor som kan, vill och har möjlighet att jobba ska kunna få göra det. Men det kommer alltid att finnas grupper som inte har en chans att kunna göra det. Inte ens den bästa socialdemokratiska politik kan förhindra trafikolyckor. De exempel jag tagit här ger bilden av en ung 30-åring som vid en motorcykelolycka detta är inte alldeles ovanligt faktiskt blir så pass skadad att det aldrig går att återkomma till arbetslivet. Ja, det är man förlorar . Det blir totalt . Det är mycket korrekt att vi inte exakt kan veta hur pensionen ser ut. Men i de små orangefärgade kuverten finns alltid en liten prognos detta för att våra medborgare ska bli bättre informerade om ungefär vilken trygghet de kommer att få på ålderns höst. Dessvärre är effekterna av regeringens förslag att de människor som har förtidspension kommer att bli informerade om att de får en sämre trygghet på ålderns höst. Det enda svar de får från regeringen i det fallet är att regeringen ska titta på detta, fundera på bostadstillägget vilket vi vet inte för den skull träffar alla och på skattesänkningar i ett läge där man just nu sänker skatten för alla andra utom för pensionärerna. Min grundfråga återstår alltså, men jag hoppas att vi fortsätter att debattera detta vid andra tillfällen. Det är inte rimligt och kan inte vara rättvist att i förväg gå in och sänka pensionen för människor som mist arbetsförmågan och som inte har möjlighet att återkomma i arbete. Det finns många andra möjligheter att stimulera sysselsättning och liknande det kan vi gärna diskutera men här handlar det om grupper som inte har förmåga att återkomma i arbete. Varför då ge dem beskedet att deras ålderspension ska sänkas? Jag tycker att det är viktigt att regeringen tänker om här. Jag anser att det skulle vara både möjligt och utmärkt att faktiskt dra tillbaka den 1,7-miljardersbesparing som gjorts på det här området. Ta de pengarna någon annanstans! 125 Statsrådet (): Vi är helt eniga såtillvida att en 30-åring som drabbas av en skada eller sjukdom inte ska behöva vara orolig för sin ekonomi. Jag lägger inte i första hand, , fokus på vad som kommer att hända för den personen. Samhällsutvecklingen kommer att visa var vi hamnar. Förhoppningsvis får vi fler i arbete som betalar skatt än vad vi har . Då har vi också större utrymme. Jag vill hjälpa 30-åringen som är utan inkomst med hjälp av garantipension, bostadstillägg och skatter. Många av dem har en arbetsförmåga. En del av dem har en viss arbetsförmåga. Varför inte också stödja denna arbetsförmåga med hjälp av lönebidrag och på andra sätt. De är inte utsatta bara på grund av sin sjukdom eller skada, de är också utsatta på grund av att de är isolerade och inte har någon social samvaro. Därmed är de dubbelt belastade. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2006/07:173 om teckenspråket 126 TREDJE VICE TALMANNEN: Den här debatten kommer att teckentolkas från talarstolen. 127 Statsrådet (): Det känns fantastiskt att stå här och bli tolkad till det vackraste språket jag känner. Tack för den möjligheten. har frågat statsminister om han har tagit ställning till vilken minister som ska ansvara för den vidare behandlingen av teckenspråksutredningen, om han avser att verka för att det finns en minister med särskilt ansvar för frågorna och när det kommer en proposition i teckenspråksfrågan. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Jag vill börja med att instämma i uppfattning om teckenspråkets betydelse liksom om dövas och hörselskadades rätt till teckenspråk. Insikten om teckenspråket som ett språk som andra har successivt vuxit fram och har också lett till den starka ställning som språket har i . Detta gäller inte minst i jämförelse med många andra länder där teckenspråket ofta betraktas mer som en kommunikationsmetod än som ett språk. En viktig milstolpe var när teckenspråket blev undervisningsspråk i specialskolan för döva och hörselskadade. En annan viktig förutsättning för den ställning teckenspråket har är ökningen av antalet teckenspråkstolkar liksom undervisning i teckenspråk i grundskola, i gymnasieskola och i vuxenutbildning. har ställt ett antal frågor rörande den fortsatta behandlingen av slutbetänkandet av utredningen av teckenspråkets ställning (SOU 2006:54). Betänkandet överlämnades och har därefter remitterats. Remisstiden gick ut . Inom regeringen är det närmast jag som är ansvarig för den fortsatta behandlingen av betänkandet. Förslagen i betänkandet berör dock flera departement och statsråd. Detta är emellertid inget ovanligt i fråga om betänkanden som täcker stora samhällsområden. Beredningen av betänkandet fortgår inom . Frågan om i vilken form regeringen kommer att ta ställning till utredarens förslag får jag återkomma till. När det gäller frågan om det ska utses en minister med särskilt ansvar för teckenspråksfrågor är den grundläggande principen att varje statsråd ska ta ansvar för sitt politikområde. Däremot har jag ett ansvar för att samordna och följa upp handikappolitiken, och i detta ingår situationen för döva och hörselskadade. Teckenspråket har flera dimensioner, bland annat språkpolitiskt. Det ändrar dock inte ansvarsförhållandet inom regeringen. 128 (): Jag ska inleda anförandet på mitt eget modersmål. För att kunna göra det måste jag avstå från att prata eftersom teckenspråket är ett helt eget språk och inte egentligen svenska. (Här följde en passus på teckenspråk som inte återges i protokollet.) Eftersom jag, som har teckenspråk som första språk, inte fick någon möjlighet när jag var liten att få undervisning i teckenspråk i skolan som modersmål eller på något annat ställe få undervisning i teckenspråk utan enbart fick del av det teckenspråk jag kunde lära mig hemma, har det gjort att bristerna i mitt eget teckenspråk, i mitt modersmål, är stora. Därför är det här en viktig fråga. Det är viktigt att det liggande förslaget bereds så fort som möjligt och att det kommer ett betänkande till så fort som möjligt för att ge andra växande barn, oavsett om de är döva eller om de är barn till döva föräldrar, en större rätt till sitt eget språk. (Här följde en passus på teckenspråk som inte återges i protokollet.) Jag tackar ministern för svaret, men det finns också andra frågor i min interpellation som inte tas upp i själva slutfrågeställningen. En fråga som är viktig att lyfta upp är att de barn som får hörapparat hörselskadade barn med hörapparat eller kokleaimplantat ska tillförsäkras undervisning i båda språken, både teckenspråk och svenska. De måste få möjlighet att lära sig och utveckla sina kunskaper i teckenspråk från tidig ålder och oavsett skolform. På så sätt kan vi få barn som är trygga genom hela livet, som själva kan avgöra när de kan kommunicera på svenska eller på teckenspråk. Har ministern någon synpunkt på om det är möjligt, och kommer det att komma förslag som även tillförsäkrar dessa barn rätten till sitt eget språk? 129 Statsrådet (): Jag är glad att vi har kommit längre när det gäller teckenspråkets ställning sedan växte upp. Jag är glad och stolt över att är ett av de länder som ofta hålls fram som ett föredöme när det gäller teckenspråkets ställning. I en rapport som lades fram av rapportören i parlamentariska kommitté för juridiska frågor om mänskliga rättigheter som lämnades till lyfts just och upp som förebilder för övriga medlemsländer när det gäller möjligheten och rätten att använda teckenspråket. Mycket har hänt när det gäller teckenspråkets ställning. Det har kommit till uttryck på olika sätt. Låt mig nämna några sådana exempel. finns det en skyldighet för det allmänna att erbjuda tolk för vardagstolkning för döva, dövblinda, hörselskadade och vuxendöva. I sändningstillståndet för SVT ingår att sända dagliga nyheter på teckenspråk och att producera program på detta språk. Teckenspråket är ett allmänt språkämne för hörande elever i , gymnasieskolan och på komvux. Hörande föräldrar har rätt till teckenspråksutbildning på betald arbetstid. En hel del har hänt. En hel del återstår att göra. En utredning kom efter lång väntan. Det gick sakta att få fram den, men den kom till slut. Den måste nu beredas på ett bra sätt. Det får inte ske slarvigt, men så snabbt det är möjligt. Det är min avsikt att försöka skynda på det arbetet. Det är lite för tidigt att svara på om det blir en proposition eller inte. En proposition föranleds av lagförslag. Lagförslagen är inte så många i utredningen. Men i någon form ska vi självfallet arbeta vidare med frågorna. Här finns intressanta förslag. Många av dem kommer att höra hemma på område. Andra kommer att höra hemma på område. Min uppgift i detta är som sagt att samordna arbetet och se till att vi driver frågan vidare. Jag är inte beredd att svara på detaljfrågorna eftersom de lyfts fram i ett för tidigt skede. Vi måste inse att remissomgången avslutades . Remissammanställningen tar tid. Det är den som pågår just . Sedan ska ärendet beredas för att se i vilken form vi ska arbeta vidare. 130 (): Jag tackar ministern för det svaret. En viktig fråga är blandar jag teckenspråk med tal i alla fall. Jag övergår till att bara tala , för nu kommer jag in på ord som jag själv känner att jag måste stå och bokstavera och då tar det . En av de viktiga sakerna är vilken ställning det svenska teckenspråket har. Det finns ett bra förslag i utredningen där man föreslår att det svenska teckenspråket tillerkänns en folkrättslig ställning motsvarande den ställning som har givits nationella minoritetsspråk. Det förslaget, som utredningen lägger fram, skulle ha en oerhört stor betydelse för de döva och hörselskadade, för deras rätt till språket och för ett erkännande av språket. Jag delar ministerns uppfattning att vi har kommit långt i jämfört med många andra länder. Men det är inte tillräckligt. Det visar bara att trots att vi har kommit långt finns det fortfarande stora brister för den gruppen människor. Och det är ingen liten grupp människor; det är ungefär 10 000 döva barn och ungefär 10 000 vuxendöva och hörselskadade som är beroende av teckenspråket. Därför är det viktigt att det här bereds. Jag hoppas att ministern tar till sig de frågeställningar som finns. En sak som ministern själv lyfte upp är att SVT har inskrivet i sina avtal att man ska ha dagliga nyhetssändningar på teckenspråk och att man även ska göra andra program på teckenspråk. Det här är också ett tydligt exempel på att det är positivt för döva att få tillgång till detta. Men för döva handlar det ofta om att det blir ett särintresse. De får en liten sändningstid. De har inte den automatiska tillgången och rätten till information som alla andra har. Om det är något område där vi ser att det saknas program så är det framför allt barnprogram för döva barn. Det handlar om möjligheten att följa med i samtalet både med hörande kamrater och med döva sinsemellan. Teckenspråket har man gemensamt, som något att knytas ihop kring. Där behövs det göras mycket. Dessutom saknas det ett bibliotek för teckenspråkiga. Det skulle kunna vara ett bibliotek som motsvarar tal- och för en annan stor grupp. Kostnaden för att skapa den informationsbanken och för att kunna nå ut till döva och hörselskadade skulle inte vara större än 23 miljoner. Det här är små saker och inga stora pengar. Men det är oerhört betydelsefullt för den här gruppen av människor. Det finns ett annat problem som jag hoppas att ministern tar med sig. Jag vet att ministern har samordningsansvaret och att detta går in på en annan ministers område. Det gäller de asylsökande döva barn som har kommit till . har de kommit ensamma till . De har blivit utplacerade på flyktingförläggningar utan någon som helst möjlighet att kommunicera. De kan inte kommunicera med någon döv här i därför att man har helt skilda teckenspråk. De har inte fått någon möjlighet till kommunikation, och de blir isolerade. Här måste man titta på en lösning för hur man ska kunna samla dessa barn och hur man ska kunna möjliggöra en kommunikation med omvärlden för dem. Det här är barn som är utsatta redan tidigare, men på grund av sitt handikapp har de en mycket värre situation än många andra. Tyvärr vet jag att vi också har skickat tillbaka döva barn till hemländerna utan en egentlig möjlighet till en ordentlig rättslig prövning eftersom de inte har haft språket. Det är ett område där vi behöver göra mer. 131 Statsrådet (): Jag börjar bakifrån med frågorna. När det gäller möjligheten till utbildning har asylsökande barn från samma rätt till undervisning som barn som är bosatta i . Det innebär att de till exempel har rätt att gå i specialskola. Föräldrar som är asylsökande och har ett dövt barn får i den mån det ligger inom möjligheter rätt att få det stöd som de behöver för att barnen ska kunna delta i utbildning och utveckling. Om barnet behöver gå i en specialskola och den inte finns på den ort där familjen är placerad har föräldrarna rätt att välja och säga: Vi vill ha en specialskola. De har då också rätt att få ett boende som ligger i nära anslutning till skolan. Men det är föräldrarna som avgör om de vill acceptera ett sådant erbjudande eller inte. Vuxna asylsökande som kommer till får oftast hjälp av sin handläggare inom mottagningsverksamheten. Det gäller till exempel hjälp med att ta de nödvändiga kontakterna med dövföreningar. Det gäller också föräldrar till döva barn. Men det är alltid personen själv som får välja.