prot · GU0984 · 2007-03-29 00:00:00 — Ett viktigt inslag i den är också frivilligheten. Det är inte det som upplevde i med tre män som står över nacken på henne och säger: Du skriver under här annars ska vi sänka ditt företag! Det är inte den svenska modellen som jag har lärt mig den, och jag kan lova att jag växte upp i ett socialdemokratiskt hem. Det är inte den svenska modellen för mig. 104 () replik: Jag hade egentligen inte tänkt begära replik på det här anförandet, men tvingade upp mig till slut. Det var när du äntligen, får man väl säga, var lite tydlig när det gäller att det inte är så enkelt som försökte säga i sitt anförande. Han menade att högeralliansen inte har för avsikt att införa några förändringar när det gäller kollektivavtalen. Alliansen driver inte den frågan, sade han. Här får vi svart på vitt: Det finns starka krafter inom högeralliansen som vill införa proportionalitetstankar. Det blir extra märkligt eftersom i sitt eget anförande konstaterar att av landets företagare är småföretagare. Man tycker inte att dessa företagare ska omfattas av kollektivavtalen. Här faller ju hela korthuset. Jag tror faktiskt inte att det är så man menar. Jag tror att man inte riktigt inser vad kollektivavtalen är, vad de har för betydelse och på vilket sätt de är en oerhört viktig grundbult i hela den svenska modellen i det sätt som vi har byggt upp vår arbetsmarknad på. Som av en händelse har jag en artikel med mig här. Det är inte som företräder här , men han är ändå en ledamot för som sitter i arbetsmarknadsutskottet. Han skriver: Om liberalernas syn på arbetsrätt hade fått råda och det hade varit alliansregeringens politik så hade varken salladsbaren eller Make fått sättas i blockad. Det är ju så tydligt det kan bli! är skälet att de sätts i blockad att de inte har samma villkor för sina anställda som de hade haft om de hade haft kollektivavtal. Jag tror inte att någon försvarar det som den person som du relaterar till berättar att någon står över nacken och hotar. Det tror jag inte att någon tycker är rätt inte folkpartister, inte socialdemokrater och inte någon annan heller. Det handlar om att man har haft dåligt omdöme i en situation. 105 () replik: Det känns tryggt på något sätt att man alltid kan lita på att en socialdemokrat är redo att föreläsa för en om vad den verkliga sanningen är, speciellt när det gäller kollektivavtalsmodellen. Om vi säger emot är det vi som inte har förstått, tydligen. Det är en ganska nedlåtande attityd. Man brukar annars säga att det är de manliga härskarteknikerna, men det kanske är en del av jämställdheten att även kvinnor tar till sig den. Diskussionen jag försökte föra handlar om proportionalitet vid stridsåtgärder. Jag säger inte att vi ska lagstifta om detta. Jag säger inte att vi ska gå in och rota i det över huvud taget. Det är en fråga som arbetsmarknadsparterna själva måste lösa. Men jag tror att de hade gagnats av att man tog upp den diskussionen och förde den. Det kan inte vara rimligt när balansen blir så oproportionerlig mellan arbetsgivare och fack att man inte har en chans. Skälet för att företagen sattes i blockad var att de inte ville leva upp till kraven, sades det här. Så var det inte. Skälet till att de sattes i blockad var att de inte ville skriva under kollektivavtalet punkt slut! Frågan jag ställer mig är: Är detta rimligt? Eller borde kanske fackförbunden sätta sig ned och diskutera om man ska ta ett steg vidare in ? 106 () replik: Problemet är att det är rimligt. När facken går ut i den här typen av konflikter gör de inte det enbart för att det berör en viss arbetsgivare eller ens de anställda på en viss arbetsplats. De gör det därför att de försvarar löner och anställningstrygghet för hela sitt kollektivavtalsområde. Det kan bli så att man säger: Okej, det där var en sjyst företagare så vi struntar i att begära kollektivavtal, utan vi litar på att arbetsgivaren betalar rätt lön, rätt pensioner och rätt sjukförsäkringar och aldrig kommer att ta bort det! Vad säger man då till grannföretagaren, som inte heller vill teckna kollektivavtal, och till nästa som inte heller vill göra det? Och hur hanterar man situationen när det helt plötsligt kanske har blivit en anställningsfördel av detta? När man söker jobb kanske man får en fråga från arbetsgivaren, som säger: På det här företaget gillar vi inte kollektivavtal. Ställer du upp på det? Det är en förutsättning för att du ska få jobbet. Här finns en stor helhet där man försöker bryta ut en liten, liten punkt. Det fungerar inte; det gör verkligen inte det. Det handlar inte om att vi försöker föreläsa, använda härskartekniker eller någonting i den stilen. Jag relaterar till vad du själv sade: av företagen på svensk arbetsmarknad är småföretag. Åtta av tio av Hotell och restaurangs företagare är företag med mindre än tio anställda, till exempel. Hur ska de rimligen kunna hantera situationen om man inte har klara och tydliga spelregler? 107 () replik: Man kan alltid förutse hur en sådan här diskussion kommer att gå över huvud taget. inledde sitt anförande med att säga: Om man börjar ifrågasätta Om man börjar ifrågasätta den svenska modellen kan systemet raseras, sade hon. Det är just det som jag tycker är så skrämmande. Med det resultat som vi har sett på svensk arbetsmarknad och med den arbetslöshetsstatistik som vi hade under brinnande högkonjunktur säger ni ändå: Om man börjar ifrågasätta den svenska modellen så kan systemet raseras. Jag tycker att det är precis det vi måste göra. Vi måste ifrågasätta alla modeller. Jag säger det igen: Jag är för ett starkt fackförbund. Jag är för en sjyst arbetsmarknad. Jag är inte emot facket på något sätt. Men man måste också se att det inte ser ut som när jag växte upp , och det ser inte ut som när min farfar växte upp . Det är en annan arbetsmarknad , och då måste vi också ändra oss så att vi får sjysta metoder på arbetsmarknaden. 108 (): I går debatterade vi grönboken om arbetsrätten avseende hur EU ska ställa sig i fråga om arbetstagares rättigheter. diskuterar vi den svenska arbetsrätten. Men egentligen är arbetsmarknaden alltmer globaliserad. Vi ser att våra ungdomar ser hela världen, och inte bara , som en arbetsmarknad. I och med vårt inträde i EU är vi med i en gemenskap med fri rörlighet för både varor och tjänster. Det innebär att man kan både studera, arbeta och till och med vara arbetssökande i ett annat EU-land. Därför är det viktigt att vi har en bra lagstiftning i hela vad gäller arbetsrätten. Trots att vi är med i EU menar vi att vi i måste få fatta våra egna beslut på arbetsrättens område. Vi vill ha möjlighet att utifrån vårt arbetsmarknadsläge fatta beslut som gynnar både arbetstagare och arbetsgivare. Arbetsrätten ska möta kraven på trygghet och inflytande för de anställda som den bidrar till en effektiv och flexibel arbetsmarknad och till ett gynnsamt företagsklimat. Det bör vara en vinnavinna-situation som råder. I arbetsrätten talas det om arbetsgivarens men också arbetstagarens skyldigheter. I vår majoritetstext i betänkandet slår vi fast att vi vill slå vakt om den svenska modellen där förhållandena på arbetsmarknaden i första hand regleras i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens parter. Den svenska modellen innebär bland annat att staten i stor utsträckning har valt att ge arbetsmarknadens parter ansvaret för att genom kollektivavtal reglera frågor om arbets- och anställningsvillkor. Kollektivavtal är det dominerande instrumentet för att tillförsäkra de enskilda arbetstagarna det skydd som de i många andra länder har genom lagstiftning. Vi kristdemokrater anser att arbetet är viktigt för människans möjlighet att utveckla sin identitet. Därför är sysselsättningsfrågan viktig. Men det innebär inte att människans värde är förknippat enbart med arbetet, utan alla har ett unikt värde vare sig man kan eller inte kan arbeta. Vi anser att alla människor behöver gemenskaper, i familj, på arbetsplatser, i ideella föreningar och så vidare. Och rätten att organisera sig i en facklig organisation är en självklar rättighet i ett demokratiskt samhälle för att ta till vara löntagarnas rättigheter och intressen och skapa effektiva samarbetsformer mellan arbetsgivare och arbetstagare. Det vi dock betonar i vårt principprogram är att det bör vara partipolitiskt obundna fackföreningar. I den kristdemokratiska ideologin ligger också att värna småföretagare. Det gör vi vidare för att vi i vår ideologi står för att människor ska kunna utveckla sina egna förmågor och då gärna i ett mindre sammanhang. Att själv skapa sitt företag är en möjlighet till egenutveckling. Ett litet företag har också snabbare beslutsvägar och ger större möjlighet till direkt kontakt mellan chef och arbetstagare. Men en småföretagare är också sårbar. Det innebär att det också måste finnas skyldigheter på arbetsrättens område som är rimliga och möjliga att efterleva. hållning, som jag här redogör för, visar att vi tror på kollektivavtalsmodellen. Vi är emot statlig inblandning när så är möjligt. Och det går inte att nog betona att den modell vi har är mer effektiv än om vi här i kammaren exempelvis skulle börja sätta löner, så kallade minimilöner. Detta löser arbetsmarknadens parter bättre som kan se branschvis vad som är möjligt avseende lönenivåer. Det är också därför bättre att vi i får behålla vår egen modell. I går fick vi ledamöter i våra fack. Jag hittade där, i slutet av boken, brevväxlingen mellan och inför anslutning till EU. Statsrådet i den borgerliga regeringen får där bekräftat att den svenska modellen får bestå. Kommissionen menar att inte kräver någon förändring av den svenska praxisen, snarare tvärtom, skriver kommissionen, quite the contrary. Man välkomnar att bli mer aktivt inom EU för att uppmuntra och driva frågor som är att hänföra till den svenska modellen. Detta bekräftades alltså under den borgerliga regeringen . Det finns i betänkandet flera viktiga områden som behandlas. Ett är vad som händer vid företagsöverlåtelser eller nedläggningar av företag. Vi anser att det redan finns reglerat, och det ger företag skyldigheter att överta personal vid överlåtelser och vid nedläggningar. Vid nedläggningar finns det i de flesta branscher också omställningsavtal som ger möjligheter till utbildning, jobbcoachning, avgångsvederlag etcetera för att man ska hitta bra övergångar för de anställda. Dessutom finns de grundläggande reglerna om turordning vid uppsägning i 22 § LAS, och de träder in vid arbetsbristsituation och ger dem som har varit på företaget större chans att få stanna kvar. När det gäller LAS och sjukskrivna har jag ofta sett att personer som är sjuka på ett jobb hamnar i ett dilemma. De vågar inte säga upp sig på grund av karenstid i a-kassan. Arbetsgivaren å sin sida vill inte säga upp på grund av sjukdom. Det är dessutom olagligt. Om det inte föreligger arbetsbrist och personen dessutom har lång LAS-tid sitter personen oftast fast i en fälla. Arbetsförmedlingen vill heller inte ta över en person som är sjuk, men en person kan vara sjuk på en arbetsplats men inte på en annan. Här tror jag att vi behöver hitta bättre övergångar för att minska inlåsningseffekterna. En proposition angående rehabilitering är aviserad , och vi avvaktar vad man kommer fram till i den. Vi ska inte försämra arbetsrätten, men vi bör hitta former så att personer kan föras över från en arbetsgivare till arbetsförmedlingen om personen själv är med på detta. Ingen får sägas upp utan laga grund. En uppsägning som exempelvis kan hänföras till diskriminering, som någon sade tidigare, blir ogiltig. Om någon ändå har sagts upp kan personen också få ett skadestånd. Frågan om rätten till heltid har stötts och blötts . Och den socialdemokratiska regeringen har inte infört rätten till heltid, även om man nu påstår att man var överens om detta. Vi vet att de fackliga organisationerna inte är så översvallande positiva och inte heller arbetsgivarna. De vill lösa även denna fråga avtalsvägen. Ska vi då ändå driva igenom det här i ? Nej, jag tror inte det. Men jag menar ändå att det finns arbetsgivare som utnyttjar det här i vissa fall. Jag har framför allt sett det inom offentlig sektor där jag har mött kvinnor som menar att de får scheman som är på kanske eller fast de önskar . Det må så vara att man inte har råd med mer eller att man anser att ett schema ska se så ut. Men när man, som man gjorde i en kommun jag hörde om, vid sjukfrånvaro tar in en ny arbetskraft i stället för dem som vill gå upp i arbetstid tycker jag inte att man har skapat en bra situation. Som vi skriver i betänkandet har den offentliga sektorn ett särskilt stort ansvar att gå före i den här frågan. Vad jag förstår arbetar man nu på vissa håll för att förändra inom offentlig sektor. Man driver på. De fackliga organisationerna måste framför allt driva på i den här frågan. Jag tror inte på lagreglering, men detta behöver uppmärksammas om det missbrukas. Det är, som sagt, trots allt en viktig fråga för parterna att lösa. Vi kan ju inte tvinga arbetsgivare att ha vissa arbetstider. Med detta vill jag yrka bifall till majoritetens förslag i betänkandet. 109 () replik: Jag tycker att var lite mildare i sitt anförande än de andra, men jag har ett par frågor i alla fall. Jag vill gärna höra vad du tycker om det här. Du var inne på det här med uppsägningar. Du var inne på det här med skadestånd och LAS och så vidare. Och i betänkandet skriver ni just när det gäller exemplet Per att man inte vill förändra det här på något sätt därför att det skulle vara till nackdel för arbetsgivarna. Tar ni då ställning, för eller emot, eller inte? Det här är en fråga som faktiskt har att göra med makten och rättigheterna på det egna jobbet, vad man får göra och inte får göra. Tillåter man en arbetsgivare att helt enkelt ta ett relativt lågt skadestånd för att bli av med en misshaglig person hanterar man inte rättigheterna på rätt sätt, tycker vi i alla fall. Där måste det på något sätt till en jämvikt. Och måste det kunna vara så att man kan förändra så att man får tillbaka sitt jobb. För det är det som det handlar om. Man vill ju ha ett jobb. Det är det som är det viktiga. När det gäller frågan om heltid tycker jag att man på något sätt glider undan. Det här handlar ju inte om att man på något sätt ska lagstifta om att man måste ha heltid. Men man ska ha rätt till heltid och möjlighet till deltid. Och det är en stor frihet, framför allt för kvinnor som undrar: Varför måste jag jobba heltid? Om man har rätt till deltid fast man har en heltid i botten har man en trygghet på ett helt annat sätt när det gäller att faktiskt skaffa en egen försörjning. Det är det viktigaste. Man måste ha något slags påtryckning här när man inte löser det inom rimlig tid. Det här är faktiskt något som drabbar just kvinnor. Och vi har problem med jämställdheten i samhället. Alltså måste man göra någonting åt den. Det här är ett bra sätt. Rätt till heltid, möjlighet till deltid det är bra. 110 () replik: Jag tycker att lagen om anställningsskydd är bra och den turordningslinje som man har fått. Men jag kan ibland se att arbetsgivare inte vågar säga upp de arbetstagare som faktiskt vill bli uppsagda för att komma in i arbetsförmedlingens hägn. Det är den övergången jag tycker att man borde hitta lösningar på för att minska inlåsningseffekterna. En person som heter , som ni säkert känner till, från just hörde jag hade en föreläsning kring inlåsningseffekterna på arbetsmarknaden för dem som är sjukskrivna. Det finns en del arbetsgivare som ändå säger upp på grund av sjukdom och så att säga kommer undan. Ofta är det facket som ställer upp på de uppsägningarna. Det kan man tycka vad man vill om. Det jag här vill lyfta upp är frågan om hur vi gör med dem som är ofrivilligt inlåsta, inte dem som arbetsgivaren vill skicka ut. Där tycker jag att LAS är bra. Vi ska ha ett anställningsskydd för personer. Det ska bara vara arbetsbrist annars som gör att man kan sägas upp. När det gäller rätten till heltid håller jag med. Det ska inte vara något tvång. Ingen är ju tvingad att jobba heltid. Jag kan heller inte tycka att det går att lagstifta om att en arbetsgivare måste ha en budget för heltider. Det blir ju jättesvårt för dem som ska komma in. Om en ny ska komma in måste den få en heltid. Har jag råd att anställa en till? Det är inte alldeles enkelt, tycker jag, att lagstifta om heltid. Men jag skulle verkligen önska att arbetsmarknadens parter tog den här frågan på allvar, för det finns väldigt många, framför allt kvinnor, som drabbas. Den problemställningen håller jag fullständigt med om. Jag hoppas att vi kan driva den här frågan framåt och framför allt i offentlig sektor där vi ju på något sätt har större initiativmöjlighet som politiker. 111 () replik: Jag tycker att det är lite märkligt att man hänvisar till högre arbetslöshet och ekonomiska aspekter när vi vet att det kan handla om jämbördiga branscher. I herrekiperingsaffärer jobbar man heltid men inte i andra affärer där det jobbar kvinnor. Det finns ingen ekonomisk skillnad där egentligen. Det är samma lönsamhet beroende på om det är heltid eller deltid. Det finns ingen logisk förklaring till att man just ska ha deltid där kvinnor jobbar men inte där män jobbar när det är samma bransch. Det resonemanget håller inte. Det finns ingen ekonomisk grund till att det ska vara så. Det är helt och hållet en diskriminering av kvinnor. Då måste man kunna ändra på det. Om det inte går avtalsvägen måste vi göra det lagvägen. Det är det som är grunden till vår inställning att man ska ha rätt till heltid och möjlighet till deltid. Det är intressant med arbetsrätt, småföretag och undantagsregeln som du kanske inte var inne på så mycket men lite grann. Man hänvisar till Wild nFresh och att det står fackliga företrädare och flåsar i nacken och säger: Vi ska krossa ditt företag. Frågan är i vilka företag det är som ägaren ensam bygger sitt företag. Är det enmansföretag bygger man företaget själv, men så fort du anställer någon är du beroende av att någon annan gör ett jobb för att företaget ska blomstra. Alltså blir det en helt annan jämvikt. Man måste ha något slags förhållningssätt till den som är anställd som gör att man faktiskt gynnar det egna företaget men hjälper den som är arbetstagare. Då måste man ta hänsyn till rättigheten för arbetstagaren. Det var det som gällde i Göteborgsfallet. Om man inte ser till att samma regler gäller för alla i en bransch får man en illojal konkurrens mellan företagen, och de som är arbetstagare i de företag det gäller får en sämre situation. 112 () replik: När det gäller den sista frågan håller jag med om att det finns en risk att arbetstagaren utnyttjas och att man säger att om du inte vill organisera dig så är du välkommen hit. Jag kan bara instämma. Jag tror att det finns en problematik. Kollektivavtal ska ju vara ett alternativ till lagreglering. Därför måste det finnas gemensamma spelregler på marknaden. Om ett företag gör si och så och alla låter bli att skriva på kollektivavtalet så har vi ju ingen kollektivavtalsmodell. Så det håller jag med om. När det gäller mans- och kvinnobutiker håller jag med. Det är diskriminering att man förväntar sig att kvinnor ska jobba deltid. Men även facken har ju sagt nej till lagreglering. Vi kan inte styra över ekonomin i företagen, att de alltid ska ha råd att anställa på heltid. Då tror jag att vi är inne på ett ganska svårt område. Frågan är vad nästa steg blir. Det är lite grann som det var inne på här tidigare: Hur mycket ska vi gå vidare och ta över som stat i regleringen av kollektivavtalsmarknaden? Jag tror att vi ska ha en återhållsamhet men att vi ska driva på och bilda opinion i den här frågan. Det kan jag definitivt ställa upp på. 113 (): Först vill jag säga till som var bekymrad över att jag var frustrerad i går att jag tackar för den omtanken. Tyvärr har inte genom sitt inlägg gjort mig mindre frustrerad, men det kan man kanske inte lasta bara för. Jag vet inte. Du säger i ditt anförande: Vi tycker att det är bekymmersamt att facken kan tvinga fram avtal genom konfliktåtgärder. Då undrar jag: Vilka vi tycker det? Vi har sagt att det är kollektivavtalens normer som ska gälla men inte formen, säger . Då undrar jag: Vilka vi? Är det och hennes kompisar, eller är det regeringen som tycker så? Det är just de glidningarna som gör oss så frustrerade. Det har väl samtliga talare från den borgerliga sidan förstärkt . Sedan vill jag bara lite kort nämna punkt 8 som finns i betänkandet om att upphäva turordningsundantaget. Där säger att det är viktigt med ett sådant undantag för företagen. Det är lite lustigt, för det är inte någon synpunkt som delas av arbetsmarknadsminister . Han säger när det gäller undantagen: Det är bara i av uppsägningsfallen i företag med färre än tio anställda där man ens utnyttjar det tvåmansundantag som finns i LAS . tycker inte alls att det är viktigt. Det gäller inte bara . , statssekreterare i , säger så här: När det gäller LAS sist in först ut ser vi inte det som ett speciellt stort problem. När man tittar på det antal företag som faktiskt utnyttjar möjligheten att undanta två personer från LAS, som ju småföretag har, ser man att det är en väldigt liten andel som gör det. Jag tolkar det som att några lättnader inte kan vara så viktiga. Statssekreteraren och ministern delar uppenbarligen inte uppfattning när det gäller punkt 8 och upphävande av turordningsundantaget. Det kan vara bra att veta med tanke på den spretighet som normalt sett tycker illa om. Jag vill beröra ytterligare en punkt i betänkandet. Det är punkt 14 och motion A240, yrkande 1. Där har motionären tagit upp den situation som gäller för au pairer i . Inte minst i samband med regeringsbildandet och allt som drogs fram där av svartjobb, utnyttjande av barnflickor, ministrar som fick avgå och sådant kunde man konstatera hur överklassen i missbrukar au pair-systemet för att skaffa sig billig arbetskraft som man kan utnyttja fullständigt utanför alla arbetsrättsliga regler och annat. Det är en viktig motion och någonting som är viktigt för oss att jobba vidare med när det gäller det här yrkandet. Vi anser att en bred översyn bör övervägas angående au pair-verksamheten i . Översynen bör också omfatta en kartläggning av eventuell svart au pair-verksamhet. Det är naturligtvis något som man kan börja med. I vissa kommuner i som kranskommuner i kan man i källare i stora fina villor hitta folk, företrädesvis unga kvinnor från länder långt bort, som lever under väldigt knepiga förhållanden och står helt utanför den arbetsrätt som vi diskuterar här . 114 () replik: När det gäller turordningsreglerna sade ministern att det bara är av företagen som använder dessa regler och att detta inte är någon jättestor fråga på arbetsmarknaden. Det stämmer ju. Men för de som har använt reglerna har det varit viktigt och i vissa fall helt avgörande för att företagen skulle kunna överleva. Det har räddat massor av arbetstillfällen i dessa småföretag. Det handlar ändå om . För dem är det viktigt, inte för övriga . Sedan vill jag passa på att ställa en fråga till som talar så mycket om de lågavlönade. Jobbskatteavdraget som den nya regeringen har infört och som man kommer att förstärka kommande år har gett de lågavlönade i kanske de största löneökningar de någonsin fått. I varje fall är det den största inkomstförstärkningen för de här grupperna . Tänker och avskaffa jobbskatteavdraget om man olyckligtvis skulle vinna nästa val? 115 () replik: När det gäller undantaget ville jag bara påvisa att det inte, som säger, är en viktig fråga för företagen att behålla det här. Jag använde mig då av arbetsmarknadsministerns och statssekreterarens analys av situationen. Jag har naturligtvis också många andra viktiga och goda argument mot detta farliga undantag som skapar ett A- och ett B-lag på arbetsmarknaden. Det finns goda argument mot detta, och det har framkommit bland annat i våra motioner. Jag ville bara ytterligare förstärka det genom att påpeka vad partikamrater säger i frågan.