prot · GU0948 · 2007-01-16 00:00:00 — Jag tycker att vi måste klara av, som jag sade, att diskutera såväl jobben som miljön och energin på samma gång. Jag möter de fackliga organisationernas oro. Jag möter dem som är oroliga för att jobben ska flytta utomlands eftersom vi inte klarar tillräcklig energiproduktion. Jag känner ett stort ansvar för det. Den stora utmaningen är naturligtvis att få in så mycket som möjligt av det förnybara i vårt system. Vi har en hög ambition tack vare elcertifikaten. säger att det finns så bred politisk enighet. Ni lyckades inte ens bli eniga i er egen regeringskonstellation . har suttit på läktaren då vi har kunnat påverka energipolitiken i vettig riktning. Elcertifikat, energieffektiviseringsprogram och allt det som vi fortsätter med har ni ju inte varit med om. Ni har stått uppe på läktaren och haft demonstrationspolitik. Det har inte gett en enda kilowattimme mer. Regeringen satsar rätt rejält på de här delarna. Det är ökade insatser när det gäller det förnybara. Man satsar 60 miljarder till 2010. Till och med basindustrin är med och investerar i förnybar el. Vi försöker till exempel skynda på tillståndsgivningen på vindkraftsområdet så att inte industrin och de som vill investera behöver vänta i evigheter på en byråkrati som inte minst ni har varit ansvariga för. Det gäller ju att de kan få tillstånd så att vi kommer i gång att bygga. Det går inte att stänga någonting om det inte finns tillräckligt med energi. Jag noterar att i den förra energiöverenskommelsen var också med på att säga att det inte ska stängas någon kärnreaktor förrän vi har något annat i stället. Som politiker har vi ansvaret att se till att det kommer in något mer på energimarknaden om vi ska klara försörjningen och jobben. Ni pratar om att inte svara på frågor. Jag måste återupprepa: EU har en hög ambition på energiområdet. Ni är båda otroligt EU-kritiska. Vi ska inte vara med i den där organisationen. Här tar faktiskt EU ett brett grepp kring energifrågan och lyfter fram det förnybara och energieffektiviseringen allt det som ni frågar efter. Hur blir er inställning till EU när det gäller energipolitiken? Är det bra eller är det dåligt att de gör detta? Ska ni bejaka de insatser som EU gör och tycka att det är bra eller ska ni fortsätta att kräva att vi ska gå ur EU och lämna det här samarbetet som faktiskt är bra för både jobben, energin och miljön? 8 (): Givetvis behövs det politiska beslut som sträcker sig över nationsgränserna. Där har ju EU kommit med riktlinjer . Inte minst i pratar man om att det finns möjlighet till åtminstone energieffektivisering inom EU. Det går säkert att göra betydligt mycket mer. Det är positivt, även om jag skulle önska att man tog ett kliv till i den frågan. När det handlar om att tillföra ny energi har vi hört att näringsministern har blivit uppvaktad om jobben, energin och ekonomin. Det är ju precis det vi har pratat om. har ju lagt fram förslag där vi säkrar energin och säkrar jobben vilket ger en ekonomiskt hållbar situation i . Vi har ju pekat på det år . Vi har lagt fram förslag här i , inte minst i vårt budgetförslag. Jag uppmanar näringsministern att ta del av det och förstå det. Utifrån min interpellation kvarstår frågan: Vad tänker regeringen göra? Man lägger faktiskt en våt handduk över hela frågan och skjuter fram den. Man tillsätter en utredning som ska diskutera detta. Det finns färdiga alternativ att satsa på. En sådan satsning innebär också att man har en plan för kärnkraftsavvecklingen utifrån vad folkomröstningen har sagt. Vi måste sätta det bortre datumet . Det borde regeringen ta initiativ till. 9 Näringsminister (): Det är intressant att höra att äntligen bejakar EU-samarbete. Det är en nyhet så god som någon. Det är bra att det visar sig att EU kan spela en roll i det här sammanhanget och att det finns en stor uppslutning kring det. säger att vi lägger en våt handduk över investeringarna. Jag måste ha uttryckt mig otroligt dåligt eller också vill han inte lyssna. 60 miljarder kommer att investeras på energiområdet i nya energislag. Många av de miljarderna gäller just det förnybara. Vi styr det med elcertifikat. Det systemet har vi båda varit med att ta fram. Vi investerar lika mycket pengar i nätutbyggnad och i att se till att vi klarar säkerheten, vilket också är en viktig del. Bas-el är med och finansierar nya satsningar på förnybar energi. Vi försöker snabba på tillståndsprocessen så att det ska bli möjligt att göra investeringar och enklare för företagen att gå in. Vi behöver några flera som investerar på det här området. Vi gör insatser för att energieffektivisera. Vi beräknar en terawattimme i det här industriprogrammet. Lyssna och se vad som sker. Lyssna också på dem som är oroliga för jobben. Lyssna på basindustrin som har det jättetufft. Lyssna på den miljon människor som står utanför och inget hellre önskar än att vi ska bli lyckosamma när det gäller företagsutvecklingen. Jag tror att de fackliga organisationerna vet vad jag menar. De är oroliga för att jobben flyttar utomlands. Vi måste klara av att förena en politik för flera jobb och bättre miljö med en bra energipolitik. Vi måste klara av att diskutera det . Jag hoppas verkligen att vi så långt det är möjligt i enighet kan hitta en väg. Industrin och jobben vill ha den politiska enigheten. De vill ha en långsiktig lösning. Det är det jag försöker få med den politik som vi för i den nya regeringen. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2006/07:116 om kapitalförsörjning för små och medelstora företag 10 Näringsminister (): Per Åsling har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att underlätta kapitalförsörjningen för små och medelstora företag. En viktig förutsättning för regional konkurrenskraft är att det finns väl utvecklade miljöer för företagande, entreprenörskap och innovationer, med goda finansiella möjligheter i alla delar av landet. Regeringens viktigaste roll inom området är att skapa goda förutsättningar för den privata marknaden i form av långsiktigt stabila regelverk. En effektivt fungerande kapitalmarknad är en grundförutsättning för skapandet av nya företag och tillväxt i befintliga företag. Kapitalmarknaden är dock ett område inom vilket huvudsakligen privata aktörer står för verksamheten. Det finns dock brister i marknadens utbud av kapital med regionala variationer. Bristerna kan bland annat bero på svårigheter med riskbedömningen i samband med lån till nya och små företag eller bristande lönsamhet för lån av ringa storlek. Andra anledningar kan vara svårvärderade intäktsflöden eller säkerheter med ovisst försäljningsvärde i vissa regioner och branscher liksom bristande erfarenheter i samband med hanteringen av lån och riskkapital till vissa grupper. På grund av dessa svårigheter kommer regeringen att förbättra förutsättningarna att få tillgång till kapital. Förändringen av förmånsrätten som regeringen aviserat kommer att förbättra möjligheterna för företagen, inte minst i utsatta regioner, att få tillgång till kapital. Företagens möjligheter att skapa eget kapital måste också förbättras. Ett större eget kapital underlättar möjligheterna att även få tillgång till externt kapital. För att generellt stimulera tillgången på privat kapital kommer möjligheterna till uppskjuten kapitalvinstbeskattning vid försäljning av andelar i fåmansföretag om vinsten återinvesteras i onoterade företag att utredas. Att ge privatpersoner möjlighet att göra ett riskkapitalavdrag om medel investeras i eget eller närståendes företagande kan också vara en väg att ytterligare öka tillgången på privat kapital. En väl fungerande privat kapitalbildning och väl fungerande kapitalmarknader är de viktigaste förutsättningarna för kapitalförsörjningen i näringslivet. Det finns emellertid brister och en roll för staten att spela när det bland annat handlar om investeringar i tidiga skeden. Det finns goda argument för att komplettera utbudet med statliga insatser. Regeringen kommer att undersöka ett flertal olika alternativ för att förbättra långivning, framför allt till mindre företag med begränsad tillgång till säkerheter. Ett exempel på detta är regeringens stöd till de senaste årens privata initiativ att starta lokala och regionala kreditgarantiföreningar, vilka regeringen även fortsättningsvis kommer att stödja. Regeringen har satt upp det ambitiösa målet att ska bli ett av världens bästa länder att starta och driva företag i. Att starta företag ska vara en självklarhet för alla, unga som gamla, kvinnor och män och oavsett etnisk bakgrund. behöver en ny politik för att möta en ökande global konkurrens och för flera företag och flera jobb. Mycket måste göras för att ska kunna behålla och utveckla sin konkurrenskraft. För att detta ska bli verklighet behövs ett bättre företagsklimat; det måste bli mer lönsamt och mindre krångligt att vara företagare. Det måste också bli enklare och mindre kostsamt att anställa. Det behövs en utvecklad innovationspolitik med bättre förutsättningar för investeringar och innovationer. Tillväxtpotentialen måste fullt ut tas till vara så att människor kan starta växande företag som ger jobb i alla delar av landet. Kapitalförsörjningen är en viktig del av arbetet med att utveckla ett företagsklimat som avgör om kommer att vara internationellt konkurrenskraftigt och toppa välfärdsligan. 11 PER ÅSLING (c): Jag tackar näringsministern för svaret. En väl fungerande kapitalförsörjning är en avgörande faktor, som näringsministern mycket riktigt sade, för att vi ska skapa tillväxt och en gynnsam ekonomisk utveckling i hela landet. Tillgången på kapital är en väsentlig del för att företag ska kunna starta och för att företag som vill ska kunna expandera sin verksamhet. Den erfarenhet som jag har från är att bristande tillgång på kapital är den faktor som mest hämmar tillväxt i näringslivet. Tillgången på finansiellt kapital ser olika ut i olika delar av landet. Det gör att många småföretag i landsbygdsområden har en svårare och besvärligare finanssituation än vad företag i tätorter eller i städer har. Det behövs åtgärder från statens sida för att förbättra tillgången på kapital i gles- och landsbygdsområden. Jag tycker att staten bör underlätta framväxten av lokala och regionala lösningar som på ett bättre sätt tar till vara lokala och regionala kunskaper och kompetenser. Det går att dra erfarenheter från där den via Finvera jobbar väldigt aktivt. Finvera kapitaliserar regionala kapitalinvesteringsfonder i aktiebolagsform. Finvera utökar risktagningen speciellt när det gäller finansiering av nyetablerade företag och tillväxtföretag men också när det gäller olika exportprojekt. När det gäller de förändrade förmånsrättsreglerna är det önskvärt att det skyndsamt vidtas åtgärder. Jag tycker att det är tillfredsställande att regeringen i regeringsdeklarationen har lyft fram denna fråga. ITPS har också gjort en utvärdering av de förändrade förmånsrättsreglerna. Ekonomie doktor från KTH har i en inlaga skrivit bland annat: Ska en korrigering ske bör det ske inom det existerande regelverket. I princip är det den enda diskussionspunkt värd att diskutera om bankerna ska tillåtas eller inte. Han skriver vidare: Det är inte sannolikt att bankerna skulle agera till företagens förmån och sluta kräva factoring eller leasing. Frågan är om bankerna skulle agera över huvud taget. Det skulle dock ge mindre företag en klart bättre förhandlingsposition. Och det får vi ta fasta på. En väl fungerande kapitalmarknad bör utgöra grunden för företagens kapitalförsörjning. Men staten har en viktig roll, som jag har sagt tidigare. Staten måste på olika sätt underlätta investeringar i tidigare skeden och stimulera till nya finansieringslösningar. Med den utgångspunkten tycker jag att det är värdefullt att ministern lyfter fram möjligheten till riskkapitalavdrag. Men jag vill också lyfta fram frågan om statliga kreditgarantier. Jag tror att det är ett incitament som måste lyftas fram . Och jag önskar att det görs skyndsamt och att befintliga strukturer jag tänker bland annat på befintlig kreditgarantiförening kan nyttjas för att effektivisera den här frågan. Jag vill avslutningsvis säga att vi som är engagerade i näringslivet är otåliga. Och jag hoppas att näringsministern återkommer skyndsamt till kammaren med lösningar på detta område. 12 Näringsminister (): Per Åsling lyfter fram en jätteviktig fråga som har uppmärksammats rätt rejält. Inte minst förändringarna av förmånsrätten har vållat mycket debatt i mina hemtrakter, i och på många andra ställen. Det var den förra regeringen som genomförde detta. Det har fått till effekt att det har blivit mycket svårare för småföretag att låna pengar i bank. Och de säkerheter som krävs är mycket större. Vi försökte påverka detta beslut när det skulle fattas här i , men Socialdemokraterna var inte beredda att ta en sådan diskussion. uppvaktas jag rätt ofta av småföretagare som säger att vi måste göra någonting åt detta och förändra det. Och vi i regeringen har sagt att vi ska göra det och återkomma med en proposition. Det är en del regelverk som vi behöver kontrollera i samband med detta, men denna ambition är alldeles klar. När det gäller småföretagens villkor handlar det också om att kunna bygga upp eget kapital. Det handlar ju inte bara om det lånade kapitalet, utan det handlar framför allt om att kunna bygga upp ett eget riskkapital. Och det är klart att ju mer vi gör för att öka lönsamheten i de små företagen, desto större möjligheter har de att bygga upp ett eget kapital. Det är det som är vår ambition när vi sänker arbetsgivaravgiften, när vi förbättrar i fråga om sjuklöneansvaret och när vi förbättrar 3:12-regler och annat i företagspaketet. De skattesänkningar som sker kommer också att tillfalla företagen. Vi vidtar alltså många åtgärder som går åt samma håll. Jag skulle vilja lyfta fram förmögenhetsskatten. Den tidigare regeringen har skickat mycket av det riskkapital som vi skulle behöva ha kvar i utomlands. Många av dem som har kapital och förmögenheter investerar ju inte i . Jag uttalade i går att vi skulle behöva flera som som har lite långsiktiga investeringsperspektiv och som vill investera i och som också gör det på ett bra sätt. Vi har en hel del som gör det, men vi skulle behöva många flera. Det som är besvärligt är det institutionella ägandet som är rätt så osynligt och svårt att få tag i eftersom det inte är fråga om privata ägare som tar en aktiv del i bolagen. Vi har ambitionen att ta bort förmögenhetsskatten för att öka tillgången på riskkapital i vårt eget land. Det är så man ska se det. Det handlar inte om att ge förmögna människor en massa mer pengar, utan det handlar framför allt om att få dem att investera i jobben här i . Regeringen är positiv till statliga kreditgarantier och tänker gå åt det hållet. Jag vill också säga att det som har gjort är fantastiskt. Där har man tagit en aktiv del i finansieringen. Jag tror att det som händer när det gäller kreditgarantiföreningar och den typen av verksamhet som Trångsviksbolaget har jobbat med är någonting fantastiskt positivt för vårt land och som vi politiskt ska bejaka. Och om man kan få det klimat som har skapat att finnas på många andra ställen, då tror jag att vi har en fantastisk framtid att gå till mötes. Jag vill därför skicka tillbaka att det är en bra verksamhet som Trångsviksbolaget har ägnat sig åt. Och regeringen har all anledning att dra lärdom av det som har skett där. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2006/07:130 om uranbrytning i 13 Näringsminister (): har frågat mig vilka överväganden som ligger bakom mitt påstådda beslut att öppna upp för uranbrytning i samt vilka områden i landet som jag ser som mest intressanta för uranbrytning. Jag vill betona att jag inte har tagit något beslut om att öppna upp för uranbrytning. Jag har sagt att jag avser att följa den lagstiftning vi har, och det innebär att varje ärende ska prövas på sina egna meriter. Jag vill dessutom påminna om att det inte är jag som ligger bakom den lagstiftning vi har om uran i . Det är tidigare regeringar som har lagt fram förslag till beslut. Vi har en tuff och noggrann lagstiftning för uranbrytning och hantering av uran, och det är bra. Det är också bra att vi skaffar oss utvecklad kunskap om vad som finns i vår berggrund. Vi måste komma ihåg att den uranprospektering som pågår i vissa delar av vårt land är i ett tidigt skede. Det har ännu inte visat sig att det någonstans i landet finns uranfyndigheter som uppfyller minerallagens grundförutsättningar, det vill säga att en fyndighet hittats som sannolikt kan tillgodogöras ekonomiskt och att en sådan fyndighets belägenhet och art inte gör det olämpligt att sökanden får koncession. Enligt vår lagstiftning gäller att om och när en ansökan om bearbetningskoncession för uran kommer till regeringens bord så ska vi behandla den. Ett sådant regeringsbeslut är dessutom enligt regler beroende av kommunens vetorätt. Mot bakgrund av vad jag sagt om både kunskapsläge och lagstiftning har jag inte för avsikt att nu redovisa något ytterligare intresse för uranbrytning. 14 (): Jag får börja med att tacka näringsministern för svaret. Jag håller med ministern om att regeringen faktiskt inte har tagit något beslut om uranbrytning; så ligger det till. Så långt är det alltså riktigt. Men det finns en kluven inställning, och det är minst sagt en bild av kortsiktighet som här ges av ministern. Så här säger ministern i tidskriften : Jag kommer att behandla ärenden om uranbrytning precis som alla andra ärenden. Det är ett märkligt uttalande eftersom ministern säkert vet att det är betydligt mer omfattande prövningar som görs vid uranbrytning än vid brytning av andra mineraler. Varför uttalar man sig då på detta sätt? Vad kan tänkas ligga bakom? Ministern vet säkert också att oron för uranbrytning i är stor. Båda möter vi den säkert från människor på många håll och kanter. Vi vet att den uranbrytning som sker i världen fortfarande, trots att den tekniska utvecklingen gått framåt, är en mycket smutsig verksamhet och troligtvis en av de mer miljöfarliga verksamheterna såväl för människan som för naturen. Vi vet också att det finns ett växande kommersiellt intresse för att bryta uran i detta på grund av den enorma prisutveckling som skett. Priset på uran har ju fyrdubblats . Antalet prospekteringar har dessutom ökat. Man söker också efter andra mineraler koppar, guld, nickel och zink. Ja, ministern, det är helt riktigt att, som ministern säger, det är min socialdemokratiska regering den tidigare sittande regeringen som ligger bakom den lagstiftning vi har. Den är riktigt, riktigt bra. Den är tuff, grundlig och mycket omfattande just när det gäller uranbrytning. Men till själva uranbrytningen har vi socialdemokrater sagt nej. Alla undersökningstillstånd som beviljas av bergmästaren innefattar totalt 60 olika mineraler. Också uranet finns med där. Det sägs att uranets unika strålningsegenskaper i bergrunden är så goda att detta är en vägvisare för andra mineraler som man kan hitta. Det är bra att vi känner till hur vår berggrund ser ut, inte minst när vi ska göra stora infrastruktursatsningar . Jag tänker särskilt på det som händer i där man ska göra enorma insatser. Det är alltså viktigt att vi känner till vår berggrund. Jag och också många som jag pratat med tycker att har gjort en rejäl 180-graderssväng när det gäller synen på uranbrytning som sagt sig värna miljön och som inte varit inne på att uranet är en bra och långsiktigt hållbar energikälla! Vilken är alltså regeringens viljeinriktning egentligen? Kommer man att öppna upp för uranbrytning? Och varför gör ministern nämnda anmärkningsvärda uttalande när ministern säkerligen känner till den bakomliggande oro som finns? 15 PER (): Tack för svaret, näringsministern! investeras det stora pengar i uranletning i . Bolag prospekterar eller vill prospektera efter uran på många håll i landet, från till . Den här uranletningen orsakar mycket oro på de orter där den pågår eller framöver kan börja ske eftersom en urangruva medför ohyggliga miljökonsekvenser. Man vet att uranhalterna i en fyndighet ofta är mindre än ett kilo per ton malm. Man måste därför spränga bort oerhörda mängder gråberg för att komma åt resursen. Restprodukterna från brytningen är väldigt giftiga. Förutom radium och radon innehåller de giftiga tungmetaller till exempel. En annan vanlig metod att bryta uran är att spruta ned en stark syra i marken för att därefter pumpa upp uranet i lösning, vilket givetvis skapar en risk för förgiftning av grundvattnet, läckage till känsliga ekosystem med mera. I och med att sökandet efter uran ökar väldigt mycket i och att många internationella bolag också letar efter uran vet vi att de bolag som satsar stora pengar på att leta efter uran i självklart kommer att vilja få igen de här resurserna. Deras plan är självklart att också bryta uran. Bolagen kommer då att sätta en oerhörd press på den politiska processen för att få tillstånd till uranbrytning. Dessutom finns det ett hot som kan leda till uranutvinning i , nämligen EU:s process för att få fram en gemensam energipolitik på EU-nivå. Gemensam förvaltning av energitillgångar har alltid varit en viktig del av . En gemensam energipolitik riskerar därför att leda till starka påtryckningar på att bidra till EU:s inhemska energiförsörjning genom att tillåta uranbrytning här. Det är helt klart att Euratomfördragets sjätte kapitel ger EU möjlighet att utöva påtryckningar på att medge uranbrytning. Både i svaret här och i en debatt i har näringsministern vacklat i inställningen till uranbrytning. Även då anförde näringsminister att hon har att följa gällande lagstiftning. I debatten ansåg näringsministern också att det vore lite konstigt att ge prövningstillstånd och sedan kategoriskt vara mot brytningen av uran. Här ser vi hur åsiktsskiftning i kärnkraftsfrågan nu sätter partiet i en rävsax man kan inte säga ja till fortsatt och utökad kärnkraftsproduktion och kategoriskt säga nej till uranbrytning i . Jag anser att näringsministerns inställning i frågan verkligen understryker vikten av att den nuvarande lagstiftningen ändras så att vi kan garantera att vi inte får uranbrytning i . har i motion 2006/07:318 föreslagit en rad förändringar av minerallagen just för att förhindra uranbrytning i . Om näringsministern verkligen vill motverka uranbrytning kan man gå med på några av de förslagen. Det kan till exempel handla om ett tillägg till 4 kap. 2 § minerallagen om att koncession för bearbetning av uran inte får beviljas. Man kan också ändra minerallagen så att även prospektering efter uran förbjuds; det finns ingenting som hindrar det. Eftersom uranbrytning får stora regionala miljökonsekvenser måste kommunens roll i beslutsfattandet också stärkas. Därför bör det krävas ett tydligt tillstånd från kommunstyrelsen i den kommun där undersökningen görs innan ett beslut om undersökningstillstånd och bearbetningstillstånd kan fattas. Ytterligare ett sätt att ändra minerallagen så att man kan försvåra uranprospektering, öka tydligheten för allmänheten och dessutom signalera att uranbrytning har en särställning när det gäller annan mineralutvinning är att ordet uran flyttas från den grupp där uranet nu finns tillsammans med en massa andra mineraler, till exempel järn, till en speciell grupp där till exempel råolja och diamanter ingår. Därmed skulle uranet få en särställning som verkligen visar på den miljöfara och på de faror för ekosystemet som finns i och med utvinningen. Därmed skulle också sökanden vara tvungen att uttryckligen ange att det är uran man letar efter i stället för att kunna gömma sig bakom andra mineraler, som man gör . Vidare anser vi att regeringen bör ta initiativ till en konferens inom EU där man tydligt klargör att EU genom Euratom inte kan tvinga en medlemsstat att bryta uran. Ett sådant klargörande skulle också behövas. 16 Näringsminister (): Först och främst ska jag säga att det är bra att vi får en diskussion om detta.