prot · GU09116 · 2007-05-30 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Utökning av antalet suppleanter i Valberedningen hade, enligt ett till kammaren inkommet protokollsutdrag, tillstyrkt att antalet suppleanter i skulle utökas från 22 till 23. Kammaren medgav denna utökning. 3 § Val av extra suppleant i Företogs val av extra suppleant i . Kammaren valde i enlighet med valberedningens förslag till suppleant i () vice talmannen meddelade att () ansökt om ledighet den 9 juli31 december. Kammaren biföll denna ansökan. vice talmannen anmälde att () skulle tjänstgöra som ersättare för . 5 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2006/07:538 Till Interpellation 2006/07:538 Konsekvenserna av utförsäljningen av Sonera av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är på grund av andra åtaganden som inte går att ändra. () Enligt uppdrag Interpellation 2006/07:574 Till Interpellation 2006/07:574 Namnlagen av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresa och andra inbokade arrangemang. Interpellation 2006/07:578 Till Interpellation 2006/07:578 Missbruk av drogen GHB av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang. () Enligt uppdrag och rättschef 6 § Hänvisning av ärende till utskott Föredrogs och hänvisades Proposition 2006/07:121 till justitieutskottet 7 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkande 2006/07:AU14 betänkanden /07:FiU16 och FiU17 betänkanden /07:CU27CU29 och CU31 8 § Ytterligare reformer inom arbetsmarknadspolitiken Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande 2006/07:AU13 Ytterligare reformer inom arbetsmarknadspolitiken (prop. 2006/07:89, framst. 2005/06:RRS22, framst. 2006/07:RRS5, framst. 2006/07: RRS15 och framst. 2006/07:RRS18). 1 HANS (): ska vi behandla ett betänkande där arbetsmarknadsutskottet föreslår att i huvudsak ska bifalla regeringens proposition om ytterligare reformer inom arbetsmarknadspolitiken och därmed också anför en rad förslag till lagändringar. De övergripande förslagen i propositionen är att aktivitetsgarantin ska avskaffas, en jobb- och utvecklingsgaranti införas, vissa regler i arbetslöshetsförsäkringen ändras, skyldigheten för arbetsgivare att anmäla ledig plats till den offentliga arbetsförmedlingen avskaffas och ombildas till en sammanhållen myndighetsorganisation, Arbetsförmedlingen. Bakgrunden till förslagen är regeringens bedömning att den enskilt viktigaste uppgiften för den ekonomiska politiken, och därmed även för arbetsmarknadspolitiken, är att öka sysselsättningen och motverka utanförskapet. I och med denna proposition fortsätter det reformarbete som inleddes . Utskottet delar regeringens bedömning att ytterligare reformer är nödvändiga för att varaktigt öka sysselsättningen och minska det utanförskap som har präglat alltför många människors liv i . I betänkandet behandlas också fyra motioner som väckts med anledning av propositionen. I motionerna föreslås att propositionen avslås helt eller delvis. Utskottet anser att motionerna bör avstyrkas. I betänkandet behandlas också fyra framställningar från angående insatser mot deltidsarbetslösheten, arbetsförmedlingen och de kommunala ungdomsprogrammen, den offentliga arbetsförmedlingen och anställningsstöd. Det finns också följdmotioner med anledning av RRS:15 och RRS:18. Utskottet sätter stort värde på de granskningar och analyser som ligger till grund för styrelses framställningar. Utskottet utgår från att iakttagelser och rekommendationer liksom de motiveringar och slutsatser som återfinns i styrelsens framställningar kommer att utgöra ett i många avseenden värdefullt underlag i det fortsatta arbetet. Mot denna bakgrund anser utskottet att det inte är nödvändigt att göra några tillkännagivanden med anledning av framställningarna, utan de avstyrks. Även följdmotionerna avstyrks. Slutligen omfattar ärendet 32 motionsyrkanden om arbetsmarknadspolitiken och de frågor som väcktes under allmänna motionstiden . I ärendet har 21 reservationer och ett särskilt yttrande lämnats av företrädare för Socialdemokraterna, . Därmed, fru talman, överlämnar jag betänkandet till debatt. 2 (): Jag ska inleda mitt inlägg med att yrka bifall till reservationerna 1, 3, 4, 8, 12 och 14. Men från den socialdemokratiska sidan står vi naturligtvis bakom samtliga våra reservationer som finns med i betänkandet. Det handlar mycket om jobb- och utvecklingsgarantin som har debatterats . Jag tror att man ska se det i ett vidare begrepp. Åtminstone gör jag det när jag läser betänkandet och hela den politiska inriktning som finns här. Detta är ett led i den moderatledda regeringens arbete med att förflytta positionerna i det svenska samhället. Vi ser det tydligt på olika sätt i skattepolitiken. Det är mer till dem som redan har och mindre till dem som redan har lite. Det följs upp av en arbetsmarknadspolitik som jag fortsätter att kalla för cynisk. Jag såg att arbetsmarknadsministern inte gillade det uttrycket. Det är skillnad på om en person är cynisk eller om politiken är det, vill jag också säga. Jag lägger inga synpunkter på arbetsmarknadsministerns sätt att se på detta. Jag misstror inte regeringens ambition att skapa nya jobb, men konsekvenserna av den förda politiken blir att tusentals människor i det svenska samhället sätts i en situation som är oerhört kränkande för dem. vill regeringen inte ta upp enskilda fall eller diskutera de enskilda personer som jag träffar när jag rör mig ute i landet. En av dessa är i som fick sin arbetsmarknadsutbildning avbruten på grund av att resurserna till har dragits in, och man måste klara andra åtaganden. Hon kunde inte få sin utbildning. Och eftersom utbildningen inte var klar kunde hon inte få det jobb som hon hade blivit lovad av sin arbetsgivare och som hon skulle börja på . Andra personer har fått avbryta sina plusjobb. 63-åringar har varit garanterade att få behålla jobbet tills de är , men får de inte fortsätta. Det finns en rad sådana personliga fall ute i det svenska samhället. De har hamnat i en oerhört utsatt situation. Regeringen och arbetsmarknadsministern vill inte diskutera enskilda fall, utan detta ska ses i ett större sammanhang. Det är bättre att ha jobb än att vara arbetslös är den ständiga kommentaren som arbetsmarknadsministern har haft i debatter och interpellationssvar. Det kan vi hålla med om. Det är bättre att ha jobb än att vara arbetslös. Men man kan inte släppa ansvaret för den som trots en god konjunktur fortfarande inte har jobb. Det är lägre ersättning, kortare perioder och en ovisshet om vad som händer . Jobb- och utvecklingsgarantin är inte speciellt tydlig med vad som ska hända. Det finns tre steg. Det ska vara intensivare jobbsökaraktiviteter, program, arbetspraktik, subventionerade anställningar och utbildningsinsatser. De som är kvar i utvecklingsgarantin ska vara i varaktig samhällsnyttig sysselsättning. De blir väl parkerade i en åtgärd som de aldrig någonsin tar sig ur. Det är väl det som händer när man har de där arbetena längst bort. Det kan låta bra på sätt och vis. Men jag har varit mycket skeptisk till att man parkerar människor någonstans längst bort. Inte kommer någon att ägna sig åt dem . Vad det är för samhällsnyttig sysselsättning vet vi inte heller. Det klingar ganska tomt med intensivare jobbsökaraktiviteter. Vad händer på ? När generaldirektören var hos oss i arbetsmarknadsutskottet för inte så länge sedan beskrev han det omställningsarbete som pågår just . Inte blir det fler som ska jobba med jobbsökaraktiviteter. Sanningen är, Littorin, att på varje arbetsförmedling diskuterar man nu hur man ska klara den nya uppgiften med de resurser som man har fått. De som slutar kan inte ersättas, och kontor kommer att dras in. S-gruppen var i och träffade arbetsförmedlingarna där. Man säger att arbetsförmedlingen och verket inte kommer att ha närvaro på alla de platser där man finns . Det finns ingen möjlighet med de resurser man har. Då klingar detta ganska falskt. Inte minst i slutet av valrörelsen talades det om en personlig coach. Varje arbetslös skulle ha sin egen coach som skulle coacha detta. Det klingar också falskt när man hör generaldirektören på beskriva vilka resurser man kan sätta in. När det gäller subventionerade anställningar och utbildningsinsatser är det samma sak. Vad är det som har hänt ? Neddragningen är från 138 000 platser som var i gång volymen var 150 000 till 90 000 som ska ned till 65 000. Det har gett det resultat som jag beskrev med människor som har fått sina utbildningar och aktiviteter avbrutna. Människor som är öppet arbetslösa kan inte få praktikplats eftersom verket måste anpassa sina insatser till de pengar man har. Då pratar man om att man ska ha insatser i jobb- och utvecklingsgarantin. Det tillförs inga extra resurser till jobb- och utvecklingsgarantin heller. Däremot aviseras resurser för 20082009, vad jag kan läsa av budgeten. Det är några miljarder till de båda åren. Det fick till följd att tog timeout. Man sade att man inte kunde göra någonting utan måste se till att man har resurser så att man klarar försörjningen till dem som ska in i jobb- och utvecklingsgarantin. Det var 39 000 personer i den nuvarande aktivitetsgarantin. Regeringen vill nu ta ett vidgat grepp. Det har jag ingen synpunkt på. Det är väl bra att man vill att flera ska omfattas av en bra aktivitet om det kan leda till jobb. Men om det inte finns resurser så att man kan garantera kvaliteten och göra de insatser som är nödvändiga för att de svårast arbetslösa ska komma ut på arbetsmarknaden blir man bekymrad. Det handlar om drygt 100 000 personer som omfattas av den målbeskrivning som jag kan utläsa av propositionen. Ger man dessutom inte några nya resurser måste man fundera på vad det blir för kvalitet i åtgärderna. Den frågan måste man svara på. Det ges inte något besked i jobb- och utvecklingsgarantipropositionen om detta. Det beskrivs mycket vagt vart man vill komma. En sak är vi säkra på. De som berörs av detta kommer att få sina ersättningar sänkta från , med lite olika krumelurer beroende på om man har barn och vilka perioder det är. Vi vet att de åtgärder som man får kommer att räknas bort från a-kassedagar. Det kommer att betyda att de smälter ihop ganska snabbt för dem som är svårt arbetslösa och har stått långt från arbetsmarknaden. Då är man inne i en annan process där man ska ha en samhällsnyttig sysselsättning, som regeringen säger. Vad är samhällsnyttig sysselsättning? Blir man kvar i den? Hur kommer man ur den? Vad finns det för stöd när man har hamnat där? Det är intressanta frågor som det inte finns några svar på . Som jag sade i inledningen av mitt anförande är detta ett led i en cynisk politik som leder till en stark omfördelning. Det är egentligen en nedbrytning av den svenska modellen, trots att regeringen eller åtminstone arbetsmarknadsministern, de andra i regeringen är inte lika tydliga säger sig värna den svenska modellen. Alla insatser som har gjorts på arbetsmarknadsområdet från regeringens sida har ju varit riktade till att piska den ena parten och ge morot åt den andra parten. Såväl a-kassefrågorna som ersättningsnivåerna, arbetsmarknadspolitiken och jobb- och utvecklingsgarantin är en tydlig piska på dem som redan har det besvärligt. Jag kan tolka hela politiken som att den signal som regeringen ger till de arbetslösa är tydlig: Det är ditt eget fel att du är arbetslös. Ta dig i kragen och skaffa dig ett jobb. Begriper du inte det med den ersättning du har ser vi till att du får lägre ersättning så att vi svälter ut dig till ett jobb. Det är den signal som regeringen ger i det här läget. Jag tror inte alls att det fungerar så. Men det blir förtvivlade människor som får lägre ersättning och skruvas ändå längre ned i besvärligheter. Det är inte nog med att de inte har jobb, nu får de en ersättning som är besvärlig och ger stora inverkningar på livet. Det är en cynisk politik, arbetsmarknadsministern. Den är hård, tuff och riktad till de personer i samhället som redan har det svårt och redan känner sig utlämnade. Jag ska också säga något om att skyldigheten för arbetsgivare att anmäla lediga platser tas bort. Det är konstigt i den moderata världen. När regler inte fungerar för dem som anses tillhöra den rätta sidan i politiken tar man bort reglerna. Skälet till att man inte ska anmäla längre är att det inte har fungerat. Därför tar man bort regeln. Det kan vi se även när det gäller andra frågor i samhället. När inte den vita marknaden fungerar inom företagandet är det för höga skatter. De borde tas bort, skriver de rosafärgade tidningar som står regeringen ganska nära ideologiskt. Skatterna ska bort. Det är inte fråga om att man ska kontrollera hårdare eller ta i med hårdhandskarna och se till att folk följer reglerna. Jo, det gäller de svaga i samhället. De ska skruvas åt. Det är också ett led i detta. Vad innebär det? Förmodligen att arbetsförmedlarna inte får jobben, utan att man nu ska ut och leta efter de lediga jobben. Jag tror att de som redan är ansträngda på det här området kommer att få ännu mer arbete. Det finns inte något bra alternativ. Det kommer förmodligen att bli så att färre lediga platser kommer att anmälas till arbetsförmedlingarna. Något annat som jag är kritisk till gäller naturligtvis möjligheten att begränsa sökområdet . Det här är också en undfallenhet. Regeringen säger att det egentligen inte är någon förändring. Varför tar man bort om man inte vill ha en förändring? Det har varit en vits med de . har man rätt att söka i sitt närområde. Det betyder att man inte behöver flytta utanför pendlingsavstånd. Jag har rätt att söka inom det område där jag har utbildning, där jag har jobbat tidigare och har erfarenhet. Lyckas jag inte utökas sökområdet. Det är en ganska bra ordning på arbetsmarknaden skulle jag vilja säga. Om det här utnyttjas maximalt innebär det att man redan från dag ett ska ha som sökområde. Jag har sett ett uttalande om detta. Jag minns inte om det var arbetsmarknadsministern eller hans statssekreterare som sade att det är som är sökområde från dag ett. De flesta som får jobb får bara korttidsanställningar, inte tillsvidareanställningar. Det är kortjobb. Man har sett till att öka möjligheten att anställa . Det kan i förlängningen innebära att den som är arbetslös får flytta för att ta ett korttidsjobb som kanske varar . Han får ta med sig sin familj, skaffa bostad om det är möjligt där jobben finns. Det är ju inte heller så lätt med den politik som förs. kanske han får flytta till en annan del av för att ta ett annat korttidsjobb. Det är väl bättre att ha en rak och tydlig regel för vad som gäller på detta område i stället för att säga: Så bör det inte tillämpas. Men det är faktiskt det som regeln innebär om den ska tolkas på det sätt som regeringen har gjort. Vi yrkar avslag på hela denna proposition av det skälet att vi ser den som ett led i att man sakta bryter ned den svenska modellen på arbetsmarknaden, vilket ger en stor omfördelning i samhället. Mer till dem som redan har och piska till dem som redan har det besvärligt, det är en kort sammanfattning av den politik som regeringen för och som ytterligare verifieras genom det förslag som ligger på kammarens bord . I detta anförande instämde , , , och (alla s). 3 (): Om man ser arbetsmarknadspolitiken som vilande på två ben, där krav på de arbetssökande att aktivt söka jobb är det ena benet medan den aktiva arbetsmarknadspolitiken med stöd och rådgivning, utbildning och program är det andra, blir det väldigt tydligt när man läser detta betänkande att den borgerliga politiken haltar eftersom listan på hårdare krav på de arbetssökande är både lång och konkret. Ersättningsperioden från a-kassan och aktivitetsstödet ska kortas, och nivån på ersättningen ska sänkas. De arbetssökande ska från dag ett tvingas flytta till första bästa lediga jobb om det så bara är ett vikariat eller en timanställning på en helt annan ort. Arbetslivserfarenhet och utbildning ska inte längre, som det heter, begränsa den arbetssökande. Och människors helt rimliga önskan att i första hand försöka hitta ett jobb där man bor ska man inte längre ta någon hänsyn till. Detta betyder att till den rädsla som många känner inför att bli arbetslösa med allt vad det innebär ska nu också läggas rädslan att arbetslöshet i sin tur kan innebära ett abrupt uppbrott från hela den tillvaro som man har byggt upp. Men lika tydligt som skärpningarna av kraven på de arbetslösa beskrivs i detta betänkande, lika vagt och obestämt beskrivs hur det som är kvar av den aktiva arbetsmarknadspolitiken egentligen ska utformas. Då tänker jag först och främst på den så kallade jobb- och utvecklingsgarantin som ska ersätta aktivitetsgarantin för långtidsarbetslösa. Enligt regeringens förslag ska betydligt fler än omfattas av detta program. Och det sägs att kvaliteten på insatserna ska bli bättre. Och det är naturligtvis inget fel på dessa ambitioner. Men när man har dragit ned något alldeles enormt på Ams resurser blir det lite svårt att se hur det ska kunna uppnås. har Ams stoppat alla anvisningar till program för att spara resurser till denna aviserade garanti. Det är säkert en klok strategi från deras sida för att se till att detta inte blir ett fullkomligt fiasko från dag ett. Men i längden är det helt kontraproduktivt om hela den aktiva arbetsmarknadspolitiken ska koncentreras till långtidsarbetslösa på bekostnad av tidiga insatser för arbetslösa som faktiskt kan förhindra att människor fastnar i långtidsarbetslöshet. Sedan sägs i princip ingenting konkret om vad denna garanti ska innehålla. Programmet ska indelas i tre faser, står det. Först ska det vara intensifierade jobbsökaraktiviteter. Sedan ska det vara ett utbud av programaktiviteter. Och slutligen i fas tre ska de som ännu inte har fått något jobb anvisas till vad som kallas en varaktig samhällsnyttig sysselsättning. Vad de två första faserna innebär är i och för sig någorlunda begripligt, även om man har lite svårt att se varifrån arbetsförmedlingen ska få de extra resurser som de kommer att kräva. Men det mest obegripliga är ändå vad den tredje fasen, den samhällsnyttiga sysselsättningen, egentligen innebär. I synnerhet med tanke på den föraktfulla beskrivningen av exempelvis plusjobben som de borgerliga partierna har gett uttryck för i den här kammaren så undrar man hur denna sysselsättning ska vara utformad. Plusjobben var en insats för långtidsarbetslösa som gav lön i enlighet med kollektivavtal. De var avtalade med facket och konkurrerade inte ut reguljära jobb. Och de som var kunde anvisas ett plusjobb ända fram till pensionsåldern. Man kan säga att det var fråga om en varaktig samhällsnyttig sysselsättning. Eftersom det inte någonstans i detta betänkande går att hitta någon som helst konkret beskrivning av vilka villkor som ska gälla för denna sysselsättning för långtidsarbetslösa i regeringens modell, skulle det vara väldigt bra om någon av representanterna för regeringspartierna, eller ministern, här ville ge någon liten antydan om vad denna sysselsättning ska bestå i och vilka villkor som ska gälla. Jag utgår nämligen från att även borgerliga ledamöter i denna kammare tycker, precis som jag, att det känns lite märkligt att fatta beslut om saker som man faktiskt inte har en aning om vad de innebär. Sedan måste jag fråga om regeringspartierna verkligen tror på sin egen medicin när det gäller ensidigt hårdare krav på de arbetslösa. Om de tror att kortare ersättningsperioder, sänkt ersättning och den här nya garantin verkligen leder till att människor snabbare får jobb, så känns det väldigt märkligt att föräldrar till barn ska ha särskilda regler som innebär att de faktiskt får en högre ersättning och kan välja att vara öppet arbetslösa än andra. Som jag ser det är det särskilt viktigt att den som har ansvar för att försörja ett barn väldigt snabbt får ett nytt arbete. Om man då som majoriteten tycker detsamma borde man nästan ställa ännu hårdare krav på föräldrar, om det nu är dessa hårdare tag som gör att man snabbare får jobb. Men kanske finns det någon i bland alla abstrakta nationalekonomiska kalkyler som ändå har sett framför sig ett barn som tvingas stanna hemma i stället för att åka på skolresa och som tvingas sluta med fotbollsträningen och gå i nedtrampade skor därför att mammas a-kassa har sänkts. Kanske bär det trots allt den politiska högern emot att utsätta barn för den förnedring som det innebär att vara fattig, eller kanske är det bara så att man vill undvika en obehaglig och obekväm debatt om hur djupa orättvisor som högerpolitiken skapar ända in på våra skolgårdar. Men oavsett vilket syftet är bakom denna lilla särregel blottar den det cyniska i denna krav- och piskpolitik gentemot de arbetslösa därför att regeringen mycket väl vet att människor kommer att vara arbetslösa också sedan ersättningen har sänkts och kraven har skärpts och att detta kommer att drabba människor otroligt hårt i deras vardag. Det råder en stor politisk enighet om att det är bättre att ha ett arbete än att vara arbetslös. Det är också okontroversiellt att ställa krav på att den som får a-kassa också aktivt ska söka jobb. Men till skillnad från regeringen anser att det går att kombinera krav med en a-kassa som faktiskt ger människor en skälig levnadsnivå. Och till skillnad från regeringen anser vi att arbetsmarknadspolitikens andra ben, det som handlar om samhällets ansvar att rusta människor för att de ska kunna få jobb, är minst lika viktigt som att ställa krav. När den enskilde gör sitt för att söka jobb måste samhället göra sitt för att se till att arbetstillfällen skapas och att människor får tillgång till den utbildning, den arbetslivserfarenhet och det stöd som krävs för att hitta sin plats i arbetslivet. Det måste finnas en helhetssyn i arbetsmarknadspolitiken, där människors behov och förmåga tas till vara, och där de krav som ställs på den enskilde står i rimlig proportion till vad man kan begära av människor. Därför säger vi nej till den här regeringens ensidiga inriktning på hårdare krav och tuffare villkor för de arbetslösa. Vi vill i stället ha en arbetsmarknadspolitik som utgår från att människor faktiskt vill arbeta och som är inriktad på att göra det möjligt. Vi vill satsa mer och inte mindre på arbetsmarknadsutbildningar och anställningsstöd av olika slag. Vi vill satsa mer, inte mindre, på arbetsförmedlingen så att både de arbetssökande och arbetsgivarna kan få tillgång till en bättre service än . Av den anledningen säger vi också nej till att avskaffa lagen om allmän platsanmälan. Regeringen påpekar ju själv vikten av en sammanhållen och nationellt täckande arbetsförmedling när man motiverar den föreslagna omorganisationen av till en enda myndighet. menar att det för att den här myndigheten verkligen ska kunna ge en bra service är nödvändigt att alla lediga platser också finns tillgängliga där. Det är ju väl känt att när jobb tillsätts på informella vägar, vilket har blivit allt vanligare , missgynnas stora grupper på arbetsmarknaden. Det gäller då framför allt människor från andra länder som kommit hit och som väldigt sällan har sådana här informella kontaktnät. Det handlar också om unga människor som är ute och söker sitt första jobb. Det kan vara oerhört svårt att hitta någonting på informell väg. Dessutom lever vi i ett samhälle där manliga kotterier och nätverk skapar kontakter med varandra och där kvinnor inte släpps in, vilket gör att också kvinnor missgynnas av informell rekrytering. Lagen om allmän platsanmälan är därför viktig för att uppnå effektivitet i arbetsförmedlingens arbete. Den är också helt central för att motverka diskriminering och segregering på arbetsmarknaden. Att majoriteten i betänkandet hänvisar till att många arbetsgivare tycker att det är krångligt att anmäla lediga jobb till arbetsförmedlingen är bara ännu ett uttryck för den ensidiga och skeva kravprofilen i den borgerliga politiken.