prot · GV0938 · 2007-12-06 00:00:00 — Rapporten bekräftade att globalisering och frihandel kombinerat med en kraftfull politik för demokrati och en biståndspolitik som är tydlig värderingsmässigt, modig i handling och aktivistisk i fält faktiskt skapar bättre förutsättningar för utveckling för världens fattiga och förtryckta. Den visade något som liberaler har påpekat : Det var inte bättre förr! på detta jordklot är bättre att leva på än den förra, för man som kvinna. Rapporten tog tydligt upp att antalet lågt utvecklade länder minskar. Den tog upp att i samtliga tolv länder där bedriver långsiktigt biståndsarbete är den uppmätta utvecklingsnivån högre än . Antalet länder i kategorin låg utveckling har halverats , från 44 till 2007. Bland de länder som har tagit historiska kliv framåt i att bekämpa fattigdomen finns många långvariga svenska biståndsländer, till exempel , och . Rapporten tog upp att vi i det hårt utsatta ser färre krig, fler demokratiskt valda regeringar, fler ekonomiska reformer, förbättrade sociala indikatorer och en utveckling som trots alla problem går i rätt riktning. Rapporten nämnde att antalet dödsfall i i mässling har minskat med . dog ungefär 396 000 barn i mässling; var årssiffran nedpressad till 36 000. Det är alldeles för mycket, vi ska ha en nollvision, men det är ändå en otrolig framgång. Rapporten nämnde att andelen barn i som får gå i skolan har ökat från år , vilket förstås har skett efter idoga satsningar på biståndsfronten från bland annat . Vi kan konstatera att har flera av stora samarbetsländer i haft en tillväxttakt på eller mer, vilket faktiskt är mer än vad hade 18701970. Framgångar sker alltså runt om i världen. Vi kan också konstatera att antalet allvarliga väpnade konflikter i , alltså konflikter med fler än 1 000 dödsfall , har minskat från tolv till tre . präglar det akuta men också långvariga lidandet och ofriheten dessvärre miljarder människor. Jag tycker att vi denna kväll kan ägna en tanke åt 20-åriga som hängdes i staden i går och då blev den 280:e personen som avrättades detta år i . Vi kan tänka på de tusentals offer som har dödats av cyklonen i bara . Vi kan tänka på hur folkmordet i har pågått med 300 000 döda, eller på hur diktator fortsätter att tortera och svälta ut sitt folk. Vi kan tänka på de kvinnor, etniska minoriteter, homo-, bi- och transpersoner som fortfarande ses som andra klassens medborgare i alldeles för många länder världen över. Man kan konstatera att uppgifter för att skapa en mer rättfärdig, solidarisk och liberal värld sannerligen inte saknas. Men problemet är inte globaliseringen i sig. Vi behöver mer globalisering, mer framtidstro. För att uttrycka det med den amerikanske presidenten ord: Om det fria samhället inte kan hjälpa de många som är fattiga kan det aldrig rädda de få som är rika. Det tycker jag är en sanning. Men framför allt ska solidariteten inte begränsas till nationella gränser. Solidariteten måste globaliseras. Vi vet alla att bistånd aldrig ensamt kan utrota världsfattigdom. Till detta behöver vi mer frihandel, avskaffade tullar och handelsmurar och skrotande av Europeiska unionens jordbrukssubventioner. Vi vet att även om flera biståndsprojekt genom historien har varit misslyckade, till exempel storskaliga dammbyggen och företagsprojekt som mest gått ut på att gynna svensk industri som det har funnits en genomgående flathet mot diktaturer, vet vi att det också har fungerat. Även om brist på riktlinjer, krav och tydligt politiskt ledarskap inom biståndet ofta varit ett faktum genom många decennier av socialdemokratiskt styre i detta land vet vi att bistånd faktiskt kan påverka. Det har funnits problem med biståndet. Det kan ingen i denna sal förneka, men det innebär inte att enprocentsmålet för den sakens skull har spelat ut sin roll. Vi behöver bättre bistånd; vi behöver inte mindre bistånd. Bistånd har hjälpt, och det hjälper fortfarande som ett effektivt smörjmedel för att få i gång processer som demokrati. Vi har exempel som kampen mot apartheid i eller kampen för demokrati i . Det har stimulerat företagande. Ett exempel är Sidas tidiga stöd till med mikrolån till fattiga kvinnor i . Sida var den första kraft i världen som stöttade projekt. Jag träffade en bangladeshisk företagare , en sann kapitalist och entreprenör, och han sade att om inte svenskt bistånd hade funnits på plats och trott på idén hade aldrig dessa mikrolån förverkligats. Lägg det på minnet! Vi har alla de miljoner barn som fått gå i skolan, blivit vaccinerade och faktiskt överlevt genom stöd från länder som . Tre perspektiv i den nya alliansregeringens biståndspolitik gör mig extra stolt som liberal. För det första vågar vi nu en för alla tala om värderingar. När regeringen klokt har valt att minska antalet mottagarländer bilateralt har vi också prioriterat effektivitetsmässigt. Vi har valt att lyfta fram värderingsmässigt och också hänga ut förtryckarregimer. Det har vi i liberalerna kämpat för länge att man faktiskt konsekvent måste fasa ut biståndet till länder som vägrar att genomföra diverse politiska reformer. Jämte demokrati är också kvinnors rättigheter och miljö de två nya spåren i biståndet. Detta är jag mycket nöjd över. För det andra är det viktigt att regeringen har valt ett Afrikafokus. Problemen är störst där vad gäller fattigdom . Många av oss i utskottet präglas av de resor vi gör till den afrikanska kontinenten, och det lidande som jag personligen har sett i denna höst eller som jag upplevde i folkmordets kommer jag aldrig att glömma. För det tredje har vi valt att betona antikorruption, transparens, utvärdering och effektivitet i biståndet. Varje biståndskrona ska nyttjas väl. Jag nämnde i den förra diskussionen vi hade om internationell samverkan den före detta socialministern citat, och jag känner mig nödgad att upprepa det igen. Han sade mycket klokt: Varje fel använd skattekrona är en stöld av folket. Detta gäller oavsett om vi diskuterar bistånd, socialförsäkringar, försvar eller annat. Man ska sträva efter så mycket effektivitet som möjligt. Den föreslagna biståndsramen uppgår till , vilket motsvarar av bni. Om man räknar bort alla avräkningar från biståndsramen, det vill säga skuldavskrivningar, flyktingmottagande, EU-bistånd och administration, ökar ändå biståndsanslaget med . Jag kan nämna att ökningen totalt blir 7 miljarder , vilket är en höjning jämfört med Socialdemokraternas sista budget. Jag tycker att vi alla ska ha det i minne. Det är viktigt med ett generöst bistånd. Jag tycker att man ska slå vakt om enprocentsmålet. Det handlar om en princip att faktiskt avsätta en hundradel av inkomsten till de människor som lider allra mest i världen. Det är en lögn att säga att inte har ett generöst bistånd. är ett unikum bland världens länder att hålla fast vid denna fina princip om ett enprocentsmål. Många väldigt rika länder ligger kring av sin bni i bistånd, och dessa måste vi också pressa. Det är en moralisk skyldighet. Avslutningsvis skulle jag nämna att utmaningarna inom biståndet kvarstår på många punkter också inom alliansregeringen. Vi i liberalerna vill att man ska driva vidare kravet på en yttrandefrihetsmiljard, att öronmärka 1 miljard till yttrandefrihet. Vi tycker att det är viktigt att stödja frihetskämpar i och . Här har vi en halv miljard människor som lever i områden där man inte får tycka, tänka och tro fritt, i länder där kvinnor inte ens får rösta eller köra bil. Dessa människorättsaktivister måste stödjas. Sist men inte minst: Som feminist tycker jag att det är viktigt att vi också skärper kvinnoperspektivet i biståndet. Det är väldigt viktigt, och jag är glad över att vi fick in skrivningar i betänkandet om att man ska jobba mer med könsuppdelad statistik. vet vi inte riktigt hur mycket pengar på olika fronter som går till kvinnor respektive män, och detta måste bli mycket tydligare. 162 (): För att inte helt slita ut oppositionen tänker jag berätta hur det är med skuldavskrivningarna innan vi går vidare, så slipper ni att begära ordet för det. De pengar som skrivs av minskar biståndsbudgeten och går in i den vanliga budgeten igen. Jag hade själv önskat att man skulle kunna skriva av den på den nivå som man har värderat skulden till, den lägre nivån. Men man har valt att inte göra det. Som ekonom tycker jag att det hade varit mer juste att göra det, för man har redan värderat bort de pengarna. Då ska man inte göra det en gång till. ska man säga att man kanske inte ska göra sig alldeles så vit som tidigare gjorde. Han har behagat att gå ut . Under den socialdemokratiska regeringen fick Sida veta att de måste avstå att betala ut pengar. Det kunde vara 1,8 miljarder, 1,9 eller 2 miljarder. Biståndet var en regulator för budgettaket. För att taket inte skulle slås igenom använde man biståndet som regulator. Sida fick besked att de inte fick leverera ut pengarna. Sedan gick de i ny räkning och försvann in i budgeten. Det ska man minnas när man diskuterar detta. är det viktigt, som sade, att den politik som alliansregeringen nu bedriver innebär att vi har en betydligt större biståndsram än vi haft . Det handlar om åtminstone ett par miljarder kronor. Man ska se det som en helhet, som sades tidigare. har antagit en ny politik för global utveckling, det vi kallar för PGU. agerade svenskt ekonomiskt bistånd i alltför många länder och inte sällan på rent politiska grunder. Den stora spridningen blev problematisk, och måluppfyllelsen av ett bra bistånd blev väldigt svår. Genom ett omfattande utredningsarbete genomlystes biståndspolitiken, och en ny inriktning med nya mål stakades ut. En förnyad svensk biståndspolitik kunde antas. Den nya politiken, politik för global utveckling, antogs av i mycket stor enighet under den socialdemokratiska regeringen. verkställer den nya alliansregeringen , och inriktningen är att undvika den gamla spretigheten och den slentrian som hade gått i biståndspolitiken. Det viktiga målet blir nu att göra skillnad hos mottagarländerna genom att vi har färre mottagare men större och fördjupat engagemang i varje respektive land. Brådskan att ställa om politiken direkt efter regeringsskiftet har kanske lett till att inte fullt så många har getts möjlighet att delta i processen som skulle ha varit önskvärt egentligen. Många svenska institutioner har en långvarig och värdefull erfarenhet av bistånd som vi egentligen skulle ha tagit vara på. Landfokuseringen har blivit den nödvändiga åtgärden för att genomföra den här politiken. Att förändra antalet mottagarländer från över 100 till ca 40 länder har varit ett mycket grannlaga och omfattande arbete för regeringen. Det är ett förändringsarbete som kanske måste genomföras av en någorlunda begränsad grupp eller organisation för att över huvud taget kunna göras. Det är naturligtvis mycket viktigt att välja ut rätt mottagarländer för att kunna förverkliga nya biståndspolitik, PGU. Jag vill också understryka vikten av att avveckla mottagarländer på ett sätt som minimerar besvikelse och som bibehåller svenskt anseende internationellt. Det handlar också om en breddning av biståndsutförandet från svensk sida. Enligt PGU ska inte enbart de traditionella biståndsorganisationerna stå för verkställandet av svenskt bistånd. Breddningen innebär att fler myndigheter och institutioner än ska engageras. Här har jag en fråga till biståndsministern som jag hoppas få svar på: Hur kommer denna breddning att initieras, främjas och följas upp av regeringen? Fler departement än ska engageras. Exempelvis ska handels- och säkerhetspolitiska insatser komplettera traditionellt ekonomiskt bistånd för både humanitärt och utvecklingsstöd. Jag skulle vilja fråga biståndsministern: handelsministern och försvarsministern reellt involverade och engagerade i dessa sina delar av svensk biståndspolitik? Jag hoppas att få svar på mina frågor. Vi har flera svenska missioner som just nu bistår världen med militära säkerhetsfrämjande insatser. För oss Kristdemokrater är de svenska militära missionerna under FN-flagg viktiga biståndspolitiska insatser, som är oundgängliga för att skapa fred och stabilitet för genomförande av både humanitärt bistånd och utvecklingsbistånd. Det är insatser för människors överlevnad och basala mänskliga rättigheter, som måste räknas då vi tar ställning till biståndspolitikens kvalitet. är det land som tar emot det största antalet asylflyktingar från krigets och från andra krigshärdar. Detta är i högsta grad en humanitär biståndsverksamhet som är avsedd att hjälpa människor ur en fullständig livskrissituation. Vi har anledning att i denna kammare slå vakt om biståndsnivåer, det vill säga hur mycket pengar vi vill avsätta för våra medmänniskor i nöd. Vi har också anledning att diskutera hur dessa pengar används på bästa sätt. För oss kristdemokrater är det viktigt att håller en anständig nivå på biståndet, det vill säga att vi vill se en kraftfull hjälpande hand till människor i nöd. Ingen kan bevisa att just av bnp är den enda rätta nivån, men vi anser att det är en bra nivå för ett traditionellt humanitärt bistånd och utvecklingsbistånd. Minst lika viktigt är det att vi ständigt anstränger oss för ett effektivt bistånd. Det måste vara resultatet för människorna på marken som räknas, inte enbart beloppet som står angivet i budgeten. Vägen från skattebetalarna och statsbudgeten till den som tar emot hjälpen får inte vara alltför lång och framför allt inte alltför kostsam. Självklart kan vi aldrig acceptera svinn eller korruption i någon form. För att bekämpa svinn och korruption i alla former behöver vi både egna och internationella analytiker och revisorer som granskar hur vi administrerar och verkställer olika typer av bistånd. Vi måste arbeta helt öppet och genomlyst för att nå högt förtroende för svenskt bistånd. Det gäller inte minst i korruptionsbenägna miljöer som ofta är oundvikliga, därför att där nöden är som störst är ofta hjälpbehovet som allra störst. Internationellt har två alldeles speciella som ger identifikation till vårt folk och vårt land. Det är Nobelpriserna, som lyfter fram geniala insatser som har gjorts för mänskligheten. Det är också svenska folkets vilja att ge internationellt bistånd till de människor i världen som har det allra svårast och har det största behovet av hjälp. Låt oss vara stolta över båda dessa ! Efter dessa kommentarer och frågor yrkar jag bifall till utrikesutskottets förslag till beslut i betänkande UU2. 163 HANS () replik: Jag vill rikta ett stort tack till . Tänk att den fråga som vi har ställt så kunde besvaras så snabbt och så enkelt! Tänk vilken tid vi hade sparat till att diskutera andra saker om andra kunde ha följt goda exempel. Men jag blir ändå lite förfärad när jag hör , för här handlar det inte om småpotatis. Skulden till , som diskuterats i sammanhanget, uppgår enligt regeringen till 1,2 miljarder. Enligt uppgår den bara till 60 miljoner. Då pratar vi alltså om 1,14 miljarder svenska skattekronor ur biståndsbudgeten som går tillbaka till budgeten. Det är enormt mycket pengar. Det oroar, för svenskt bistånd ska trots allt gå till fattigdomsbekämpning, till demokrati och mänskliga rättigheter, inte till . Jag vet inte om hade hoppats på att han inte skulle få någon replik. Men tyvärr finns det ju andra saker i den här budgeten som man kan diskutera. En av de saker som jag skulle vilja lyfta fram och diskutera är de av regeringen mer än fördubblade avräkningarna för flyktingmottagande i . Regeringen avsätter mer än till flyktingmottagande i . kallar det humanitärt bistånd till flyktingar i . Jag har väldigt svårt att se logiken i att det kan vara bistånd att bedriva verksamhet i . Det brukar i de här sammanhangen hänvisas till /Dacs regler som tillåter flyktingmottagande. Men vår biståndspolitik regleras inte framför allt i /Dac. Den regleras av en politik för global utveckling, och vi slår fast väldigt tydligt att svenskt utvecklingsarbete ska utgå från de fattigas perspektiv och ett rättighetsperspektiv. Det skulle vara intressant att höra tala om hur dessa 2,5 miljarder som ni avräknar för flyktingmottagande här i ligger i linje med en politik för global utveckling, som tidigare lyfte fram att vi är så eniga om. 164 () replik: Den första kommentaren kanske inte kräver något mer svar. Jag har ju redogjort för hur avskrivningarna hanteras. Jag vill bara att man ska minnas i sammanhanget att det också finns saker att glädja sig åt. Vi ska komma ihåg att även den förra regeringen gjorde sådana här avskrivningar, så ni är inte helt vita ni heller när ni kritiserar regeringen i det här sammanhanget. När det gäller flyktingmottagningen använder vi pengarna på ett korrekt sätt och definierat i Dacreglerna. Jag tycker personligen att man ska ha en bred syn när det gäller var man hjälper människor i en livskris. Om det är innanför svenska gränsen eller utanför är inte det viktigaste, utan det viktigaste är att människor får hjälp och att vi också använder delar av biståndsbudgeten till det. Sedan ska du veta att det är väldigt mycket av det här biståndet som betalas av svenska kommuner och av staten i övrigt, så biståndet hjälper bara till med en liten del i sammanhanget. Det är knappast värt en stor oenighet mellan oppositionen och majoriteten i den frågan. 165 HANS () replik: Jag är fullt medveten om, även om jag inte satt i då, att den förra regeringen också avräknade pengar från biståndsramen för skuldavskrivningar. Man räknade också av pengar från biståndsramen till flyktingmottagande i . Vi var då emot det lika kraftigt och starkt som vi är emot det här i . Jag blir ändå lite konfunderad, och jag måste också säga lite besviken, på svar, för jag minns att var ett av de partier som stod upp för en human flyktingpolitik. Hemma i stod kristdemokrater och vänsterpartister tillsammans sida vid sida och drev krav på allmän amnesti. Jag minns många kristdemokrater som då pratade om att det här inte handlar om att vi ska vara snälla, utan att det är vårt lands plikt att ställa upp för människor som är på flykt undan krig och förföljelse. Det är inte bara fråga om vacker retorik. är enligt FN:s allmänna deklaration om de mänskliga rättigheterna, enligt och så vidare förpliktat att behandla asylsökande och deras ansökningar när de kommer till och skydda människor som är på flykt undan krig och förföljelse. Då blir frågan: Varför är det befolkningen i vi har hört om här tidigare i och i som ska betala för våra åtaganden? Vi har förbundit oss här i att ta emot flyktingar. Varför är det då människor i krigshärjade länder, några av världens fattigaste människor, som ska betala för våra åtaganden? Så blir det trots allt. Hade regeringen valt att ansluta sig till linje hade de 2,5 miljarderna i stället använts till utvecklingssamarbete, mänskliga rättigheter, demokrati och humanitär hjälp och stöd till alla de flyktingar som aldrig kommer till utan är fast i flyktingläger i , och . Den möjligheten hade regeringen, men den har ni tackat nej till. Det skulle vara intressant att höra förklara för mig, för jag förstår inte logiken här, varför det är människor i , i , i och i som ska betala för våra egna åtaganden, för de flyktingar som vi tar emot här i . Det blir de facto effekten av den här budgeten. 166 () replik: Den kristdemokratiska politiken som har mött i stöder jag fullständigt. Jag har ingen annan uppfattning än att vi har en plikt och en skyldighet att hjälpa människor i nöd. Den uppfattningen delar jag här i också. Om har den uppfattningen så delar jag den. När det gäller den andra matematiken kan jag inte se det på det sättet. Du kan inte göra skyldigt för allt elände som finns i världen och säga att vi har en så enorm skuld att oavsett vad vi gör kan vi aldrig betala tillbaka den. Det är sant i en mening, men det är knappast realistiskt att göra oss betalningsskyldiga för detta. Vi får anstränga oss så mycket vi kan. Och just nu gäller . har ingenting emot att vi ökar den andelen, och vi arbetar i alliansen för att nå längre än så. Men låt oss inte begrava oss i den här skyldigheten så att vi inte orkar arbeta, för då kanske det blir ännu besvärligare för biståndsverksamheten. 167 () replik: Jag hade tänkt sitta still här och vänta på biståndsministern, men sade något här som jag blev tvungen att fråga honom om. Det lät nästan som att han menade att också militära insatser skulle kunna betalas via biståndsbudgeten. Det har vi inte talat om tidigare här, så jag skulle vilja veta om det är det han menar. Jag vill också ha ett litet förtydligande. Hans pratade om flyktingmottagandet och de 2,5 miljarderna. Vänstern och vi har ju tidigare gått med på att en del av biståndsbudgeten avräknas för flyktingmottagande, men det har aldrig varit den höga summan. är det väldigt mycket mer . I vårt budgetförslag har vi tagit 1 ½ miljard av dessa och återfört till biståndet. Vi tycker att det kan vara mer rimligt. Ska man ha det inom biståndsramen kan det vara rimligt med 1 miljard men inte 2,5 miljarder. Det är på tok för högt. när du kunde ge svar på var skuldavskrivningspengarna tar vägen kan du kanske också ge ett svar på var dessa 2,5 miljarder hamnar någonstans. Hamnar de på utgiftsområde 8, eller hamnar de på något helt annat ställe i budgeten? Det borde vara på utgiftsområde 8. Du sade något annat som jag bara vill hålla med om. Du pratade kanske lite om att inte förlora ansiktet. När vi nu fasar ut vårt bistånd från vissa länder är det viktigt att vi bibehåller en god relation till dessa länder och kanske skapar nya relationer. Hur ska våra relationer se ut efter biståndet? Det är viktigt så att vi inte förlorar det goda rykte som vi har i världen. 168 () replik: Tack så mycket för frågorna, ! Min partikamrat var också rädd att det skulle låta som att jag ville betala militären med biståndspengarna. Det var inte min avsikt. Jag ville bara visa ett bredare anslag, för jag tycker att när vi hjälper till med militär är det också ett sätt att bistå människor i nöd. Det är därför vi gör det. Jag är den förste att tycka att vi ska ta de pengarna från vår försvarsbudget så att det inte råder någon tvekan på det området. När de gäller de 2 ½ miljarder kronorna tar emot förfärligt många asylflyktingar just nu från och från andra krigshärdar. Jag lärde mig att tar emot fler flyktingar än , , , och tillsammans. Det är klart att det kostar pengar. Jag kan tyvärr inte svara på om dessa pengar hamnar på utgiftsområde 8 men att det kostar råder det ingen tvekan om. Jag tycker inte att man ska ägna sig åt kineseri om vilket utgiftsområde de hamnar på, utan vi får inse att det kostar pengar. Vi ska hjälpa dessa människor, och det får kosta vad det vill, för det är humanitära insatser. Jag säger som jag sade till förre frågeställaren att om det görs inom eller utanför den svenska gränsen bör inte ha någon större betydelse humanitärt. Den sista frågan gällde våra relationer där vi avvecklar. Jag delar den uppfattningen fullständigt. Det är oerhört viktigt att vi inte förlorar i anseende. Biståndet har gett en bild i utlandet som vi ska vara mycket rädda om. 169 () replik: Jag tackar för förtydligandet om de militära insatserna. Det innebär att vi fortfarande har en bred enighet i om att militära insatser inte ska ligga under biståndsbudgeten utan under försvarsbudgeten. Jag vill göra ett litet förtydligande när det gäller flyktingmottagningen. Vi tar emot många asylsökande från . Enligt UNHCR:s definitioner är man flykting när man har fått besked och har asylstatus. är man asylsökande. Många av de asylsökande skickas hem igen, så det är inte så att alla kommer hit och sedan stannar. Men man är asylsökande tills man får ett beslut, och sedan får man antingen stanna eller inte. Andra länder i och världen tar emot många andra migranter och har också stora kostnader. Det är viktigt att vi inte tror att vi är de enda som tar emot så många människor. Det gör de andra länderna också, men det är olika kategorier av migranter. När man ser statistiken ser det ut som att det bara är vi som tar emot, för man räknar bara asylsökande.