prot · GV0939 · 2007-12-07 00:00:00 — En betydande del av den rent praktiska uppfödningen föreslogs dock genomföras av privata uppfödare genom att det upprättas samarbetsavtal med dem. Utredningen pekade ut fyra möjliga organisationslösningar: en stiftelse, ett statligt bolag, en ny myndighet eller inordnande av verksamheten i en befintlig myndighet. Däremot lämnade utredningen inte några förslag till hur denna organisation mer konkret ska utformas. påstående om att förslaget i utredningen innebär att Försvarsmakten ska få i uppdrag att vara huvudman för tjänstehundsförsörjningen med verksamheten förlagd till stämmer således inte! När det gäller interpellation vill jag understryka att Försvarsmakten har som mål för sin avelsverksamhet att få fram tillräckligt många hundar för att tillgodose myndighetens egna behov av hundar lämpliga att utbilda till tjänstehundar, vilket bedöms kräva ca 200 valpar . Någon utökning av verksamheten därutöver är inte aktuell. En sådan lösning som föreslår tar heller inte hänsyn till övriga tjänstehundsanvändares önskemål och behov. De allra flesta hundar som används som ledarhundar är till exempel labradorer. Nästan var femte hund som polisen använder är en malinois, och ungefär hälften av hundar är springer spaniels och labradorer. Så som nämndes lämnade utredningen inte några förslag till hur ett eventuellt utökat statligt ansvar för framtagandet av tjänstehundar ska organiseras. Regeringen överväger hur statens engagemang i frågan ska utformas. Regeringen kommer att återkomma i frågan när de relevanta övervägandena har gjorts och beredningsprocessen är avslutad. 32 (): Jag får börja med att tacka statsrådet för svaret, men jag kan inte påstå att jag känner mig särskilt nöjd. Jag tyckte också att statsrådet sade i stället för . Det är i varje fall jag talar om. Jag undrar om inte statsrådet misstolkat min interpellation och sagt att jag påstår fel saker. Jag skrev: Försvarsmakten föreslog i sitt remissvar att det skulle få i uppdrag att ta på sig huvudmannaskapet för en statlig tjänstehundsförsörjning. Detta skulle ligga väl linje med regeringsbeslutet som innebar att Försvarsmakten lokaliserat sin avelsverksamhet av tjänstehundar till . Jag sade inte att den nuvarande utredningen föreslog detta. Statsrådet har i så fall tolkat mig fel. Försvarsmakten har enligt sitt remissvar förutsättningar att bli huvudman och garantera försörjning av hundar för att täcka statens behov av tjänstehundar och att säkerställa kvaliteten. Försvarsmaktens hundtjänstenhet hundavelsstationen i etablerades . Avdelningen påbörjade avelsarbetet med eget avelsmaterial . Tiden för uppbyggnad av en avelsbas på 80 tikar och ca 15 hanhundar beräknas till . består avelsmaterialet av 40 tikar, och de täckhanar som nyttjas är i huvudsak från den civila marknaden. Volymen på avelsmaterialet krävs för att kunna sluta populationen utan att inavelsgraden påverkas negativt. Ca 250 valpar har producerats i anläggningen, och det är enbart schäferhundar som används . En sluten population är nödvändigt för att säkerställa kvaliteten. Det går inte att få en avel på för få hundar. beslutade den dåvarande regeringen att tillsätta en utredning med uppgift att kartlägga och analysera behovet av tillgång till hundar lämpliga som tjänstehundar. mynnade i betänkandet Hundgöra att göra hundar som gör nytta. har gått och ingenting har hänt. Utredningen föreslog att ett avelsprogram upprättas och att regeringen skapar en organisation som ansvarar för detta. I Försvarsmaktens svar föreslås att huvudmannaskapet för en statlig tjänstehundsförsörjning uppdras till Försvarsmakten. Ett krav måste ändå vara att det är ett statligt gemensamt ansvar för hundförsörjningen i vårt land för tjänstehundar. Vad är det regeringen väntar på? Varför kommer det inga besked? Jag undrar därför vad det är för relevanta överväganden som behöver göras. Vad är det för beredningsprocess som ska avslutas? Regeringen måste ändå kunna ge ett besked när beslut kommer att fattas. Det måste väl finnas en tidsplan för ställningstagande till utredningen. 33 HANS (): Jag vill börja med att tacka jordbruksministern för svaret på interpellationen. Det finns ett stort antal tjänstehundar i som gör en ovärderlig nytta bland annat hos polisen, och försvaret och som hjälp till synskadade. har det blivit allt svårare att få tag på hundar med egenskaper som gör dem lämpliga för att utbilda till tjänstehundar. Det var mot den bakgrunden det tillsattes en utredning för att finna en lösning på problematiken. presenterade sitt betänkande, som kallades för Hundgöra att göra hundar som gör nytta, . Där föreslogs bland annat, som har sagts här tidigare, att staten ska ansvara för att det i produceras tjänstehundsämnen av tillräcklig omfattning och tillräckligt god kvalitet så att de statliga tjänstehundsanvändarnas behov av egna tjänstehundar kan tillgodoses på både kort och lång sikt. Utredningen föreslog också att ett avelsprogram skulle upprättas och att regeringen ska skapa en organisation med ansvar för det. Som sade förut föreslog Försvarsmakten i sitt remissvar på utredningen att huvudmannaskapet för en statlig tjänstehundsförsörjning skulle uppdras till Försvarsmakten. I mina öron låter det som ett mycket klokt förslag eftersom en sådan verksamhet redan finns i . Det kan knappast finnas behov av mer än en statlig hundavelsverksamhet i landet när det gäller schäferhundar. Verksamheten i är under uppbyggnad och skulle kunna nå en full volym med en avkastning ca 400500 valpar . Det är den volymen man egentligen bör ha för att kunna garantera en fullgod kvalitet och ha kontroll på hela avelsmaterialet. Har man lägre volymer än så tvingas man använda hundar utifrån där men inte alls har samma möjlighet till kontroll av egenskaperna hos hunden. För att täcka Försvarsmaktens behov behövs ca 200 valpar . Ett rationellt utnyttjande av avelsmaterialet skulle således räcka till övriga statliga myndigheters behov av schäfervalpar. För mig faller det sig därför alldeles naturligt att ge Försvarsmakten i uppdrag att vara huvudman för statens hundavelsverksamhet när det gäller schäferhundar och förlägga verksamheten till . Tyvärr har man inte fått något sådant uppdrag . Det är anledningen till att vi nu interpellerar i frågan. Jag vill avsluta med att fråga jordbruksministern när ett beslut om ett sådant uppdrag kan förväntas komma från regeringen. 34 Jordbruksminister (): Som framgår av interpellationssvaret delar regeringen uppfattning att det är viktigt med långsiktighet i verksamheten. Det är viktigt att konstatera att avel tar tid. De åtgärder som väljs bör därför vara av långsiktig karaktär. förslag är inte så konkreta att de direkt kan ligga till grund för ett beslut på området. Det finns bland annat ett behov av ytterligare utredning av organisationsformerna, som jag nämnde i mitt huvudsvar, för ett eventuellt utvidgat statligt ansvar för tjänstehundsverksamheten samt för var gränserna ska gå för ett sådant ansvar. Det finns också ett behov, vilket verkligen bör poängteras i sammanhanget, av att ytterligare utreda de konkurrensmässiga och EG-rättsliga konsekvenserna av de förslag som finns i . Vi ska ha väl genomförda och välgrundade överväganden om hur vi ska ha den framtida verksamheten när regeringen från sin sida föreslår någonting om så behövs eller när regeringen fattar ett eget beslut. Varför har det inte hänt någonting? Hade det ansetts vara en angelägenhet av sådan dignitet att den förra ministären hade velat göra någonting hade man de facto på sig att göra det. Men man gjorde ingenting. Man lämnade över detta som så många andra saker till den tillträdande regeringen. har vi att börja på ruta noll, och därför tar det lite tid. Det är bland annat av de orsaker jag nämnde. Vi måste ha kvalitet i det arbete som vi ämnar gå fram med. Detta måste bli en verksamhet som får en långsiktighet i sig. 35 (): Den här typen av verksamhet har stor betydelse för det svenska samhället. Detta är hundar som ska vara med och försvara och jobba på ett sådant sätt och inte bara finnas som så kallade sällskapshundar eller för att vara trevliga. Jag hoppas att staten garanterar fortsatt verksamhet i . Där har man en lång tradition av verksamheten, precis som Hans nämnde. Den verksamhet som finns i är ganska unik både internationellt och för oss här i . Man har varit i väg på olika besök och tittat runt. har rönt väldigt stort intresse utifrån den verksamhet vi jobbar med i . Det är inte bara angeläget av sociala och samhällsekonomiska skäl utan också av regionalpolitiska skäl när staten är en viktig arbetsgivare för oss inlandskommuner och glesbygdskommuner. Eftersom regeringen säger att man nu ska satsa på regionalpolitiska åtgärder och att det är viktigt att göra det är detta ett ypperligt tillfälle att visa att ni inte bara säger det utan också gör det. Återigen: När kommer regeringen att ta beslut om ytterligare utredning? Man säger att man behöver mer på fötterna för att kunna fatta ett beslut. Kommer Försvarsmakten fortsättningsvis att få vara huvudman för tjänstehundsförsörjning? Kommer man att få fortsätta etableringen i ? När kommer direktiven i så fall för den delen? 36 HANS (): Jag vill börja med att kommentera det som jordbruksministern sade om att den socialdemokratiska regeringen hade haft på sig att åtgärda det här om man hade tyckt att det var så angeläget. Det är inte riktigt sant. Utredningen presenterades sent , skulle sedan remissbehandlas, och sedan var det faktiskt valår. Det fanns väldigt lite tid för den socialdemokratiska regeringen för överväganden. Jag kan ha en viss förståelse för jordbruksministerns synpunkter när det gäller att se på de EG-rättsliga aspekterna och andra delar i det här. Därför skulle jag i det sammanhanget vilja fråga vad man har vidtagit för åtgärder i regeringen för att utreda det. Jag har inte sett att det har tillsatts någon utredning eller liknande för att borra i de frågorna. Jag kan också ha en viss förståelse för jordbruksministerns synpunkter att det är andra hundraser som berörs än schäferhundar när det gäller tjänstehundar. Men man kan inte komma ifrån att en väldigt stor del av de tjänstehundar som behövs utanför Försvarsmakten är just schäferhundar. Med tanke på att det är en stor fördel i avelsverksamhet om man kan ha en stor volym på verksamheten vore det direkt dumt att bygga upp en parallell avelsverksamhet för schäferhundar. Jag tycker att det skulle vara självklart att förlägga statens hundavelsverksamhet med till . Man kan alltid diskutera om det ska ligga under Försvarsmakten eller om det ska vara en fristående verksamhet. Det kan man naturligtvis fundera på, men verksamheten finns där de facto . Det vore väldigt välgörande för kvaliteten och kontinuiteten i verksamheten om man fick ett klart besked om en fortsättning och om hur volymen ska se ut framåt. Det finns anledning att fundera över hur det här ska se ut när det gäller andra hundraser. Men när det gäller schäferhundar finns det ingen anledning att tveka. Jag skulle vilja avsluta med att än en gång fråga jordbruksministern: Vad gör man för att utreda de oklarheter som fortfarande finns? Och hur snabbt kan man förvänta sig ett uppdrag från regeringen när det gäller schäferhundsverksamheten i första hand? Jag tycker verkligen att man kan behandla den för sig och sedan fundera vidare över de andra hundraserna. Där finns det kanske mer att fundera på. Det är lite lägre volymer, och där finns ingen färdig fungerande statlig verksamhet . Men när det gäller schäferhundarna tycker jag att det är hög tid att sätta ned foten. 37 Jordbruksminister (): Som jag nämnde i mitt interpellationssvar lämnade utredningen inte några konkreta förslag till hur ett eventuellt utökat statligt ansvar för framtagande av tjänstehundar ska organiseras. Vi måste med anledning av detta icke-ställningstagande i utredningen göra överväganden, som jag också sade i mitt interpellationssvar, kring hur ett sådant eventuellt utökat statligt åtagande ska organiseras. Ska det ske i stiftelseform, i ett statlig bolag, i en ny myndighet, eller ska det inordnas i någon av alla de myndigheter som redan finns inom statsförvaltningen? De här övervägandena lämpar sig för det mesta inte att göra i form av en utredning utan brukar vanligtvis göras inom ramen för förvaltningsapparaten inom . Sådana överväganden pågår, som jag avslutade mitt interpellationssvar med. Vi ber att få återkomma när de övervägandena är gjorda. Därtill måste vi göra överväganden huruvida vi ska tillsätta en utredning för att utöka det ansvar som finns vid sidan av det ansvar som staten redan har för att få fram hundar till den egna verksamheten, bland annat Försvarsmaktens verksamhet. Låt mig då i sammanhanget påminna interpellanterna om att staten ger stöd till tjänstehundsverksamheten. Verksamheten kostar staten hör och häpna hela . Det är alltså ingen liten verksamhet vi talar om i det här sammanhanget detta sagt apropå frågeställningen om regionalt ställningstagande och liknande. Huvudparten av de här pengarna hamnar självklart på den verksamhetsort där huvudverksamheten för verksamheten finns, i detta fall . Låt mig också säga att vi har myndigheter i vårt land som har att ta egna beslut och göra egna ställningstaganden. Det är fritt för våra myndigheter att använda mer pengar till för verksamheten relevant verksamhet om man så önskar inom den medelsram man har sig tilldelad. Någon sådan bedömning har inte några myndigheter vid sidan av Försvarsmakten gjort i vårt land så här långt. Möjligen finns det funderingar i någon myndighet att ta tag i den här frågan eftersom hunden har en stor betydelse för några myndigheters verksamheter rent generellt. 38 (): Vi får tydligen inget besked om när det här kommer att ske och när man kommer att fatta beslut. Det har i och för sig bara gått den borgerliga regeringen tillträdde, om vi nu ska ha någon aspekt på att utredningen var klar och inte heller vi gjorde någonting. Men, precis som Hans klargjorde, hade det sina orsaker. Då måste man ändå fråga: Varför går det så himla snabbt att förändra och fatta beslut som drabbar våra sjuka och våra arbetslösa när det inte är beslut som utvecklar vår verksamhet och tryggar sysselsättningen ? Jag ställer frågan till jordbruksministern: När kommer ni med ett besked? När har ni övervägt frågan för att komma med besked utifrån vad utredningen kommer fram till så här långt och gjort överväganden om vad man ytterligare behöver göra när det gäller utökat ansvar? Jag hoppas att jordbruksministern har möjlighet att besöka . Det är faktiskt en väldigt fin verksamhet. Han kanske redan har gjort det, det vet jag inte. Annars tycker jag att det vore ett ypperligt tillfälle att besöka och titta på deras verksamhet och se vad det är de gör. För de har en mycket fin verksamhet. Det behöver fattas ett beslut för att man ske få veta vad det blir för framtid och för försörjning av dessa hundar i fortsättningen. 39 HANS (): Det är ett ganska vanligt fenomen att det när många myndigheter och många departement är inblandade i en fråga är svårt att hitta någon som verkligen vill ta ansvar för att hantera det. Det är alltid samordningssvårigheter. Därför behövs det i den här frågan klara och tydliga direktiv från regeringen. Jag tror inte att man kan förvänta sig att myndigheterna ska lösa det på egen hand. Det är för små budgetar uppsplittrade på flera händer. Som en övergångslösning kan man, tycker jag, nappa på Försvarsmaktens erbjudande om att ta ansvar för det, åtminstone när det gäller schäferhundarna. Den statliga utredningen har visat att det finns ett tydligt behov av en statlig hundavelsverksamhet. Det finns en väl fungerande verksamhet uppbyggd i som har kapacitet att fylla statens hela behov av tjänstehundar. Det vore direkt dumt att bygga upp en parallell organisation för avel av statens övriga behov av schäferhundar. Det skulle dessutom odiskutabelt leda till lägre kvalitet i aveln. Jag tycker därför att det finns väldigt goda skäl för regeringen att nu sätta ned foten och ge ett sådant uppdrag så att avelsverksamheten i kan utnyttjas optimalt. Jag har full förståelse för att regeringen vill fundera vidare på hur man ska hantera de andra hundraserna som staten har behov av, men när det gäller schäferhundar tycker jag inte att det finns någon anledning att tveka i det här läget. Det borde vara en självklarhet att låta den väl fungerande avelsverksamhet som staten har i Försvarsmaktens regi i svara för statens hela behov av schäfervalpar. Jag hoppas verkligen att regeringen tar tag i den här frågan och driver den framåt med kraft. 40 Jordbruksminister (): Låt mig inledningsvis tacka för interpellationerna. Det är en angelägen fråga som vi har debatterat . Det är dessutom en fråga som där måste jag instämma i interpellanternas påstående bör få sin lösning inom en rimlig i närtid eftersom den har hög angelägenhetsgrad, vilket interpellanterna och jag kan vara överens om. Varför har då regeringen inte gjort någonting? Jo, det beror på att utredningen, enkelt uttryckt, föreslog att regeringen skulle göra ytterligare överväganden, bland annat av organisationsformen. Sådana överväganden görs normalt inom , och det håller vi på med . Därtill pekade utredningen på att det möjligen skulle finnas behov av ytterligare utredning för att se om man också skulle inrikta avel på andra saker än det som bland annat nämns i interpellationerna. Även dessa överväganden måste vi göra grundligt eftersom den här verksamheten, enligt vårt förmenande, bör vara långsiktigt hållbar eftersom avel tar tid. Har det då inte hänt någonting? Jo, det har det. Vi har värderat de förslag som finns i utredningen. Vi gör de överväganden som jag har nämnt vid ett flertal tillfällen i den här trevliga debatten. Avslutningsvis tillönskas kammarens ledamöter och interpellanterna en trevlig jul. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2007/08:176 om legitimation för kuratorer i sjukvården 41 Socialminister (): har frågat mig om jag har för avsikt att ta initiativ som leder till att kuratorer inom hälso- och sjukvården får legitimation och skyddad yrkestitel. Kuratorer är en av många viktiga yrkesgrupper som arbetar inom hälso- och sjukvården. För en del av dessa yrkesgrupper har det införts bestämmelser om legitimation. Det är viktigt att poängtera att innehavet av en legitimation inte är avgörande för att tillhöra hälso- och sjukvårdspersonalen och därmed omfattas av både de rättigheter och de skyldigheter som hälso- och sjukvårdspersonalen har. Det är också viktigt att poängtera att kuratorer är en yrkesgrupp som inte enbart arbetar inom hälso- och sjukvården utan till stor del arbetar utanför den. Av tradition har legitimation och skyddet av yrkestitel varit förbehållet vissa yrkesgrupper inom hälso- och sjukvården. Det är många yrkesgrupper inom hälso- och sjukvården, och även yrkesgrupper som är verksamma både inom hälso- och sjukvården och utanför den, som önskar få legitimation eller på annat sätt skydda sin yrkestitel. Det är viktigt att fundera kring vad det innebär för till exempel hälso- och sjukvårdens utveckling om nya grupper får legitimation, hur behörighetsfrågor för de yrkesgrupper som inte enbart är verksamma inom hälso- och sjukvården ska hanteras och framför allt hur det här påverkar patientsäkerheten. Frågor om legitimation innehåller med andra ord många dimensioner som måste belysas närmare. Denna fråga bereds inom , och jag har inte för avsikt att föregå denna beredning. 42 (): Tack, socialministern för svaret! Sjukskrivningarna för psykisk ohälsa har ökat ganska dramatiskt. Jag menar också att medvetenheten om de problem som är förknippade med psykisk ohälsa dessbättre har ökat. Men vad som är mindre känt så upplever jag det i alla fall är att det går att bota psykisk ohälsa. Man kan bli frisk, och man kan börja må väldigt mycket bättre. Vi skulle behöva väldigt många fler solskenshistorier om människor som kommer ut ur sin depression och ser livet på ett helt annat sätt än tidigare och får möjlighet att leva ett helt annat liv. Men för att en behandling ska vara framgångsrik krävs det många olika yrkesgrupper. Det krävs effektiva och vetenskapligt beprövade metoder. Det krävs psykiatrer, psykologer, utbildade allmänläkare, sjuksköterskor, och också sjuksköterskor med olika specialistutbildningar, arbetsterapeuter och sjukgymnaster, och även kuratorer har en viktig roll i det här arbetet. Eftersom behoven är stora har man i många landsting och regioner uppmärksammat detta och också, glädjande nog, på många håll prioriterat att anställa psykosocial kompetens ute på vårdcentralerna. På de ställen där man har gjort det har man varit väldigt nöjd med resultatet och kunna förbättra bemötandet och behandlingen av patienterna. När det gäller psykosocial personal är det ofta kuratorer man anställer. Dessa kuratorer utför ett självständigt arbete. De har ofta ett direkt patientansvar. De arbetar med utredningar, bedömningar och behandling. Av de yrkesgrupper som jag räknade upp, som är nödvändiga för ta hand om den här typen av patientgrupper, är det bara kuratorn som saknar legitimation. Samtliga andra grupper är legitimerade. Det betyder också att det saknas behörighetskrav för vem som får arbeta som kurator. Jag tror faktiskt att de flesta av de medborgare som söker en kurator på en vårdcentral eller inom slutenvården tror att det är en legitimerad yrkestitel och att det är legitimerad personal som omfattades av liknande krav, precis som till exempel när man söker till sjukgymnast. Men så är det inte, och det betyder också att till exempel journalföringsplikten och dokumentationsplikten normalt endast gäller legitimerad personal inom hälso- och sjukvården. Det betyder att detta också har effekter för patientsäkerheten. Jag tycker att socialministerns svar till mig var väldigt allmänt hållet. Väldigt lite berörde den faktiska sakfrågan. Men jag väljer ändå att tolka svaret positivt. Socialministern säger att frågan bereds. Det gjorde den . Det har vi också redovisat i en proposition till då den dåvarande regeringen bedömde att det fanns behov av en ny utredning för att se över fler legitimationskrav inom hälso- och sjukvården. hänvisar till att det finns många grupper som inte har legitimation inom hälso- och sjukvården. Det är i och för sig sant, men låt oss titta på de grupper som har akademisk examen och eget behandlingsansvar. Jag undrar om det finns någon annan yrkesgrupp med akademisk examen och eget behandlingsansvar som inte har legitimation utöver kuratorer. Jag vill också fråga: På vilket sätt bereds frågan? Kommer regeringen att tillsätta en utredning med uppdrag att se över och utreda frågan om legitimation för kuratorer i hälso- och sjukvården? 43 Socialminister (): tar upp psykiatrin, och jag kan stryka under det som säger om att många människor som får en riktig behandling kan återkomma. Det finns förstås glädjande exempel på detta, men det skulle behövas många fler. Precis som stryker under handlar det väldigt mycket om att vi har kompetent personal som arbetar utifrån evidens, att de är tillräckligt många och att vi har landsting som det framför allt handlar om som är medvetna om betydelsen av detta. Regeringen har satsat mycket , och vi kommer att satsa mer, på utbildning av personal. Det behövs fler psykiatrer. Det behövs ett större kunnande på vårdcentralerna. Man säger att av de personer som söker upp en vårdcentral är kanske eller en tredjedel personer som söker dit därför att de har psykiska problem. Det är klart att vi måste se till att personalen inom primärvården är väl att möta de särskilda krav som de utsätts för. Det kan i vissa fall vara det enda tillfälle de har att nå de här personerna. I vissa fall kan folk gå hem och sedan aldrig mer söka vård och stöd. Därför behöver vi möta dem på ett professionellt sätt.