prot · GU0952 · 2007-01-23 00:00:00 — Där fanns representanter samlade för Eon, regionen och kommunerna för att tillsammans gå igenom och diskutera det som hade gått bra och det som hade gått fel i hanteringen på olika nivåer. Men någon representant för Sonera kom inte. De sade att de inte jobbade på det sättet utan hänvisade till en informatör i . Om vi tänker på geografin, vad vet en informatör i om förhållandena i , och ? Är det kanske så att de ansvariga sitter alldeles för långt borta från verkligheten och inte orkar bry sig när människor drabbas av krisen teleavbrott? 95 (): Jag vill börja med att tacka för att hon har tagit initiativet och skrivit den här interpellationen. Det är en oerhört viktig fråga. Det är också en fråga som vi har kunnat följa på olika sätt. Om man tittar i medierna i alla kategorier för att se vad som har varit med handlar det om telefoni och bristen på tillgänglighet. När jag har fått samtal och hört att snön vräker ned blir jag inte lugnare. Det var kanske några som fick sin telefoni tillbaka i går, och när snön nu lägger sig på de ledningar som ligger på marken på många platser känner de förmodligen en viss frustration. Det är nog ganska enkelt att förstå. Detta är ingen ny fråga. Det här problemet har vi haft sedan stormen . Det finns massor med människor som kan vittna om detta på olika sätt. Någonting som man slås av är, precis som ministern skriver i svaret, att det är viktigt att lagen om elektronisk kommunikation fungerar och att medborgare och företag har effektiva elektroniska kommunikationer. Där är vi fullständigt överens. Problemet är bara att inte lever upp till detta. Som jag ser det är det ingen skillnad om jag bor på landsbygden eller i glesbygden den taxa som jag betalar är densamma oavsett var jag bor. Då måste jag som kund och konsument ha rätt att få samma service som i tätorten. Det får inte vara någon skillnad. Jag bor själv i en tätort där telefonen fungerar, men hos dem som bor utanför fungerar telefonin när det är bra väder och solen skiner, men så fort det börjar blåsa eller snöa uppstår dessa problem. Därför är det viktigt att vi ställer krav på . En kollega till var ute i i valrörelsen och lovade att alla skulle få tillgänglighet och fast telefoni. Detta hoppas jag att ni i regeringen samtalar om, så att ni förhoppningsvis kan leva upp till detta, och vi kan få en lösning. Frågan kvarstår som jag ser det. Det duger inte att följa frågan, utan vi måste ställa krav på . Det kan vi göra tillsammans, för vi måste få rätt till likvärdig telefoni i hela landet. 96 Statsrådet (): Det är bara att stämma in i den frustration som ni vittnar om och som jag själv får samtal om och på plats ska ta del av . Jag vill dela upp det här, för det finns ett antal frågeställningar i era beskrivningar som kan verka höra ihop men som lagstiftningsmässigt ändå skiljer sig åt. Först och främst redovisar att det nu kommer snö igen, och man kan vara minst sagt orolig för vad som händer. Vad gäller driftssäkerheten, det vill säga en driftssäker elektronisk kommunikation, har alla operatörer skyldigheten den åligger alla operatörer att ha en teknisk och uthållig säkerhet som gör att man kan möta de oväder som vi vet återkommer och som har återkommit så nära inpå varandra. Det är Post- och uppdrag att kontinuerligt vidta åtgärder och skapa förutsättningar för att höja robustheten vad gäller kommunikationerna så att man kan möta de allvarliga störningar som framför allt sker vid storm eller snö. Det här arbetet sker ju, enligt PTS, tillsammans med operatörerna, länsstyrelse och aktuella kommuner. Den andra delen som jag vill separera är rätten till fast telefoni som återkom till. Där är det ju så att staten har ett ansvar för att de som begär det ska kunna få anslutning till fast telefoni till ett överkomligt pris. Det är det som är den samhällsomfattande tjänsten där vi också har en harmonisering i relation till andra EU-länder. Kan då inte marknaden själv sköta detta och säkerställa tillgången är det Post- och uppgift att ålägga en operatör att uppfylla kraven på att en sådan anslutning kan ske. Det är precis det som har gjort, och det är detta som Sonera har ålagts. Men det är den skyldigheten som man har överklagat, och det är den som prövas i länsrätten. Vi har en lagstiftning, och den är under process. I den processen har Sonera möjlighet att agera, eftersom de själva har sagt att den skyldigheten inte åligger dem. Den dag som vi får beskedet från länsrätten vet vi hur stark lagstiftningen är vi har en lagstiftning, lagen om elektronisk kommunikation. Vad som däremot inte står i lagen är vilken teknik det gäller. Om Fastmobil motsvarar det vi kallar fast telefoni är det Post- och uppgift att värdera och bedöma. När jag säger att vi måste följa vad som händer betyder det att vi måste avvakta och se vilket besked länsrätten ger i åläggandet till Sonera. 97 (): Ja, vi är fullständigt överens. Det är glasklart att skulle vi bara få gehör för lagstiftningen, vilket vi saknar, skulle frågan vara löst. Men som det är nu har man inte lyssnat vad gäller att driftsäkerheten inte fungerar. Den finns inte . Tekniken är inte mogen. Det jag inte hann säga tidigare var att när utrustningen gick sönder hos en av de telefonkunder som då har Fastmobil fick han vänta innan lyckades få tag på reservdelar. Under den tiden kunde han varken ringa eller använda Internet. anger också att av kunderna som har Fastmobil är nöjda. Men vilka dessa kunder är kan de inte uppge eftersom det är konfidentiellt vilka kunder som har detta. Vad ska man då svara alla oroliga, upprörda enskilda telefonkunder och företagare? Ska de våga skriva på? Skriver de på försvinner som sagt möjligheten att återgå till ett fast nät. Tekniken är inte avgörande, utan det viktigaste är att det fungerar. Då är frågan: Tänker man investera sig fram så att det fungerar? Finns det några som investerar i de som behövs? verkar det inte som att man har tänkt sig det, för det verkar inte vara lönsamt. Det handlar om enskilda hushåll här och var i små byar, och de är inte intressanta ur ett kostnadsperspektiv. Vi är på grund av stormen ett försöksobjekt för den framtida kommunikationslösningen för förmodligen hela landet. Vi har då drabbats särskilt just för att det som hände hände. Våra ledningar ligger på marken. Och det räcker, som mycket riktigt sades, med minsta lilla snömängd. Den snö som kom gjorde att flera blev utan både el och telefon igen. Detta är förstås helt oacceptabelt. Frågan är då också: Tänker satsa på fler telefonmaster? Hur lyckas vi få dem att göra det? Vad händer nu? Kan ministern och ha befogenheter att även fortsättningsvis ställa de här lagkraven på Sonera, när man har framtvingat avtal för undertecknande? De här avtalen har ju, som jag beskrev inledningsvis, i stort sett kommit till genom hot. Har man skrivit på har man också frånsagt sig sin möjlighet att påverka och ställa krav på Sonera. Kan man backa processen då? Det känns inte så. Det känns väldigt obehagligt att det pågår någonting mitt under arbetet med lagbehandlingen. Vi är ett mycket tålmodigt folk i vårt län. Stormen tog skogen för många markägare. Många blev utan ström, och väldigt många blev det i både veckor och månader. De blev utan telefon och utan mobiltäckning och givetvis också utan Internet. Vi har sönderkörda vägar, och vi har fortfarande många el- och teletrådar som ligger på marken. Tålamodet är snart slut, eller det är slut. Sedan kom stormen , och sedan kom det lite snö, och det räcker med detta för att allt ska slås ut. De krav som ministern räknar upp, enligt lag, är högst relevanta och rimliga, men de efterlevs inte. Frågan är: Vad gör man under resans gång? 98 (): Jag vill börja med att tacka för att hon har aktualiserat en mycket viktig fråga. Jag vill också tacka ministern för att hon verkar inse att det här är någonting som vi boende i , och tycker är väldigt allvarligt. Men tyvärr finns inte samma insikt hos Sonera. De verkar strunta totalt i framförhållning, planering och modernisering jag har inhämtat att många telefonstolpar i är . De svarade inte ens när elbolaget frågade om de ville gräva ned sina ledningar tillsammans med dem. Det är verkligen dags att Sonera lämnar sitt ovanifrånperspektiv och kommer ned på de vanliga vardagliga nivåerna, att de inser att tillgängligheten måste öka och att det är högst rimligt att vi som lever i ett modernt välfärdssamhälle också ska ha tillgång till ändamålsenliga telefonförbindelser. 99 (): Jag vill börja med att säga att jag tycker att det är bra att ministern ska göra besök på plats och se hur det är i den verklighet som så tydligt har beskrivit. Jag hoppas också att ministern får möjlighet att möta medborgare som kan berätta sin historia. Det känns ändå på något sätt som att vi har en bra lagstiftning. Men den efterlevs inte, och då kan man ju inte låta bli att känna en viss frustration. Man kan inte heller låta bli att fundera över om marknaden klarar av det här med tillgänglighet och rättigheten till telefoni och fast telefoni i hela landet. Det känns lite grann som att man inte riktigt klarar av det. Jag kan inte låta bli att också känna att medborgarna runtom i och framför allt är ju hårt drabbat på något sätt är med i ett experiment med när det gäller om man behöver efterleva den lag som vi har stiftat här i . Jag känner att man blir oerhört frustrerad över detta. När det gäller teknikutvecklingen och Fastmobil tror jag att det kanske är en del . Men jag är inte säker på att kunderna, konsumenterna, ännu är mogna för detta och att teknikutvecklingen har kommit tillräckligt långt. Sist men inte minst delar jag uppfattning om det här med ekonomiska ersättningar liknande de överenskommelser vi har med elbolagen. Det är kanske ett sätt att komma ett steg framåt. Jag har för avsikt att återkomma i den frågan till ministern utifrån om vi kan ställa sådana krav. 100 Statsrådet (): Jag tror att jag återigen vill upprepa att robustheten, driftssäkerheten, åligger alla operatörer, och det är här som det ständigt byggs bättre. Vi kan jämföra med det som de olika elbolagen naturligtvis har arbetat med. Det åligger alla operatörer oberoende av den lagstiftning som vi pratar om, alltså LEK, lagen om elektronisk kommunikation. Jag ska gå tillbaka till . Om man efterlever LEK eller inte kan vi inte riktigt avgöra. Det är ju det som är under avgörande. Vi ser väl med spänning fram emot att man från länsrätten ändå ska komma till beslut i den delen. Vad gäller Telias skyldighet att återställa till fast telefoni kontra Fastmobil åligger det PTS att göra den teknikavvägningen, om det är jämförbart. tror jag att kunden i sig kanske inte kommer att märka någon skillnad på Fastmobil och fast telefoni om det bara är telefonen man använder. Men det är, precis som påpekar, när man är intresserad av att koppla upp sig och få en kapacitet motsvarande bredband på Internet som man märker skillnaden. Och vad gäller anslutningen till Internet ingår då den delen som samhällsomfattande tjänst men inte bredband. Där finns det en skillnad. Och det är, så att säga, angivet i det som man har rätt till vad gäller samhällsomfattande tjänst. Jag glömde att svara på fråga kopplad till ersättning. Jag tror att det är viktigt att se att det inte riktigt går att jämföra el och tele i det här sammanhanget. De elektroniska kommunikationerna är ju först och främst beroende av elförsörjning, så de åtgärder som genomförs för att säkerställa driften för elförsörjning är av basbetydelse. Om vi blir bättre där kommer det också att bli bättre för telefonins funktion och de påfrestningarna. Det har ett tydligt samband. Elnätsägare har ju också koncession på sitt område, vilket inte är detsamma som för den som äger ett nät för elektroniska kommunikationer. Det är inte riktigt jämförbart. har jag inte tänkt att gå vidare med den del som skulle motsvara ersättning som jag och tillsammans med Socialdemokraterna drev igenom vad gäller elförsörjningen. 101 (): Jag tror nog att vi hamnar i det trådlösa en gång . Då gäller det ju som sagt att det fungerar. Du pratar om robustheten, och den innefattar alla operatörer. Det trådlösa har ju inte heller robustheten som det är , tyvärr. Så vi har inte tilltro till det systemet heller. När det blåste nu med stormen var det inte alls som med . Då var vi utan mobil, telefon och el. Även nu var vi utan mobil. När det drabbar en tätort finns det inte mer än 30 minuters batteribackup på masten för mobiltelefonen. Sedan är den borta. Ute på landsbygden är den givetvis också borta. Och den var borta . Det fanns säkert kommuner där den var borta ännu längre. Jag fick ett exempel från kommun. Där fick man med bil köra mellan sina olika enheter, från det administrativa kontoret ut till de olika servicehusen för att ta reda på hur bemanningen var och om personalen hade kommit fram i stormen, om allt fungerade som det skulle. Dessutom fick man vinterkräksjukan mitt i allt detta. Det är ett hopplöst scenario när man inte kan meddela sig. Även i krissituationer där man röjer ledningsgator behöver man mobiltelefonen för att veta när strömmen är av och när strömmen är på och den säkerhet som man då kan ha genom att kunna meddela sig. Vi hade en 3 G-mast som blåste ned i stormen . Den hade förmodligen blivit uppsatt i ett hygge som uppstod på grund av . Jag har den här i tidningen, en ihopramlad skrothög. Den stod där . Sedan låg den på marken. Så tilltron är ju inte den allra största. Jag har dessutom en granne som drabbades av en eldsvåda i sitt hem. Brandbilen körde utanför mitt hus och fick vända för det låg granar på vägen. Det hade inte med telefonen att göra, men mannen som drabbades fick lov att köra ned, såga sig igenom granar, ta sig ned till brandstationen i , larma vid brandstationen och sedan ta sig hem. Det tog minst innan han hade lyckats larma. Det gjorde säkert mer skada för huset än vad det hade gjort om telefonförbindelsen hade fungerat via mobilen. Så vi tror inte på det systemet heller , tyvärr. 102 Statsrådet (): Jag tackar för den här interpellationen, för den är mycket viktig. Jag utgår från att vi kommer att återkomma till detta, förhoppningsvis inte just i det område som vi nu har diskuterat och som har drabbats vid ett flertal stormar. Men jag tror att vi måste vara medvetna om att vi lever i där vi kommer att hamna i många situationer där vi får konstatera att vi lever i en väldigt sårbar miljö och ett sårbart samhälle med stormar, snöoväder, vägar som rasar, och så vidare. Jag är helt säker på att det också kommer att ställas krav. Det kommer att krävas bättre riskanalyser och fler ekonomiska åtgärder för att kunna förebygga den här typen av katastrofer om vi säger det inom citattecken på grund av att vi lever i ett modernt och till viss del sårbart samhälle. Jag tror att vi kommer att konstatera att människor kommer att kräva åtgärder, och det kommer att kosta pengar. Vi kommer att ha motsvarande diskussioner, tror jag, inom andra områden som vi undan för undan kommer att uppmärksamma. Vi kommer att drabbas av att detta är sårbart. Det håller inte när det blir extrema miljöpåfrestningar. Kanske handlar det om områden där vi inte är riktigt medvetna om att det kommer att inträffa. Men, som sagt, jag tror att det är otroligt viktigt att vi för en fortsatt diskussion och är uppmärksamma på den här problematiken. Jag tror att vi kommer att återkomma till ytterligare diskussioner om det här. Jag tackar för den här interpellationen som jag tycker är mycket viktig och som jag förhoppningsvis kan återkomma till när vi vet vad ett länsrättsutslag mellan och Sonera har gett. Överläggningen var härmed avslutad. 17 § Svar på interpellationerna 2006/07:168 om E 22, 171 om Tjustbanan och 183 om kommunikationerna mellan och 103 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att en utbyggnad av sker så fort som möjligt, vilket behov av investeringar jag ser för E 22:an samt hur tidsplanen för en utbyggnad av ser ut. har även i en interpellation om Tjustbanan frågat mig hur jag avser att tillgodose behovet av moderna och snabba transporter mellan och . har frågat mig vilka åtgärder jag ser som nödvändiga för att förbättra kommunikationerna mellan och i ett kort- och långsiktigt perspektiv. Jag har valt att besvara alla tre interpellationerna i ett sammanhang. skriver i en av interpellationerna att i nationella plan för utbyggnad 20042015 ingår inte E 22:an. Detta påstående har jag två kommentarer till. För det första är väl planen egentligen inte . Det är ju regeringen som fastställt planen och har ansvaret för den. För det andra finns det ett antal utbyggnadsprojekt på i planen, i såväl som , och . Men antalet utbyggnadsprojekt på minskade när den tidigare regeringen beslutade att fyra projekt på genom inte längre skulle vara prioriterade. När det gäller Tjustbanan har den tidigare regeringen, precis som och skriver, avsatt för investeringar mellan och samt gett i uppdrag att utreda förutsättningarna för att upprusta delen mellan och . när redovisning inkommit kan vi se att kostnaden för att upprusta Tjustbanan ligger på och att anser att det inte är meningsfullt att investera ett så litet belopp som . När det gäller interpellanternas konkreta frågor om investeringar på , Tjustbanan och andra vägar och järnvägar är jag inte beredd att ge några konkreta besked. Orsaken till det är att riksdag och regering har beslutat att ha en sammanhållen process för prioritering av väg- och järnvägsåtgärder, där beslut ska grundas på analyser av effekter och kostnader. Regeringen har tagit första steget i denna process genom att ge ett antal myndigheter i uppdrag att utarbeta ett underlag för en kommande proposition om infrastruktur. När sedan beslutat om propositionen kommer vi att komma in i ett skede då vi mer konkret diskuterar prioritering av olika åtgärder innan regeringen slutligen fastställer de nationella väg- och järnvägsplanerna. I det sammanhanget kommer investeringarna på och Tjustbanan att prövas. Som ett stöd för regeringens beslut i frågan är det angeläget att berörda kommuner och regioner då redovisar sina övergripande prioriteringar. Regeringen har även gett och i uppdrag att revidera de nu gällande nationella väg- och banhållningsplanerna för perioden 20042015. Vi får genom det en bättre kvalitet på kostnadsberäkningarna för olika projekt. och ska inkomma med förslag till reviderade planer . Även här kan E 22:an och Tjustbanan bli föremål för diskussion. Det är min fasta övertygelse att vi får en mer effektiv användning av statens medel genom denna sammanhållna process med regional delaktighet, jämfört med om vi hade en ordning där regeringen fattade separata beslut för varje större väg och järnväg i landet. 104 (): Till att börja med vill jag tacka för svaret. Tyvärr har statsrådet valt att slå ihop två helt olika ärenden i samma svar, vilket gör att diskussionen för en utomstående riskerar att bli helt obegriplig. Jag tänker därför börja med att ha några gemensamma synpunkter på båda ärendena för att sedan övergå till att diskutera dem vart och ett för sig. Att inte säga något är också ett budskap. Statsrådet väljer att inte svara på mina frågor i interpellationen med hänvisning till att hon vill ha en sammanhållen process med en regional delaktighet. Det kan man väl tycka är en bra inställning till dessa ärenden. Problemet är bara att man från majoritetens sida har valt en lösning där man duckar för frågorna genom att begära in uppgifter som man har tillgång till och som förskjuter dagens dåliga situation in . Det gör att nödvändiga beslut inte kommer till och att processer inte sätts i gång som man tidigare på olika politiska nivåer varit överens om. E 22:ans betydelse, från till , kan inte tillräckligt påpekas. Behovet av att de nödvändiga åtgärderna på denna väg vidtas kan inte tillräckligt understrykas. Att då ytterligare försena dessa är inte till fördel vare sig för dem som är i direkt behov av vägen eller för landet i sin helhet. En kraftig upprustning av Tjustbanan mellan och är en förutsättning för att klara denna landsdels behov av en väl fungerande arbetsmarknadsregion. är en egen arbetsmarknad. För att kunna göra dem som bor där delaktiga i en större arbetsmarknad finns bara möjligheten med snabbare tågförbindelser. Avstånden till andra arbetsmarknadsregioner är för stora för att frågan ska kunna lösas på annat sätt. Att regeringen behöver mer information utöver den gjorda redovisningen från kan inte vara möjligt. Att försena projektet gör det bara svårare för andra aktörer än staten att ta sitt ansvar. Jag tänker då närmast på dem som sköter trafiken och deras behov av framförhållning när ny upphandling ska göras. Den försening som regeringen nu har bidragit till innebär att upphandlingen försvåras och en risk för att kraftiga förseningar av trafikarbetet inträffar. Före valet satt de borgerliga partierna inne med alla lösningar på trafikproblemen i i debatterna som fördes och beklagade att den dåvarande regeringen inte agerade. , herr talman, bidrar den borgerliga regeringen till att situationen försämras. 105 (): Tack för det lite kärva men ändå, tror jag, korrekta svaret! sitter inne med lösningar på vad som ska göras, något som inte alltid regeringen gjorde före valet. Det är väl så att rollerna förändras lite. Jag tycker att det är rimligt att en ny regering verkligen tar till sig detta viktiga område. Det är viktigt att den prioritering som ska ske av önskemål från stora delar av landet sker utifrån ett sakligt och bra underlag. Det är alltid en stor och viktig diskussion här i hur staten ska fördela sina investeringar i vägar och järnvägar. Det beror på att det är så viktigt för berörda bygder och hela landet hur stat och myndigheter anslår medel och fördelar resurser. lyfter , vilket jag tycker är bra, och jag fram en del av vår del, säger vi nog nämligen Östgöta- och . Vi är nog inte alltid de flitigaste när det gäller att visa på behoven, men vi gör det . Jag ser fram emot en bra dialog med infrastrukturministern. Först vill jag ändå sätta denna del av i sitt sammanhang. Tjustbanan genom den vackra Tjustbygden och Uknadalen mellan och fortsätter i sin förlängning, eller tvärtom, genom stambanan till . Det starka behovet av Ostlänken, och för den delen av fler spår i , står inte i motsatsställning till att en satsning sker också på Tjustbanan, tvärtom. Det är glädjande att den nya regeringen så tydligt öppnar för mer resurser till väg och järnväg genom samverkan mellan staten och andra intressenter i så kallade OPS-projekt. Det fungerar utmärkt i andra länder. Vi har , och kommer det att bli fler spännande projekt. Tjustbanan är kanske inget lämpligt OPS-projekt, men genom att en del lämpliga andra stora investeringar kan ske med nya lösningar öppnar det för totalt sett större resurser till infrastrukturen. Jag försökte locka statsrådet att uttala sig om vilka åtgärder som erfordras för bättre kommunikationer mellan och , men det gick inte. Jag delar statsrådets och regeringens upplägg att lägga fram en sammanhållen proposition, men låt oss ändå som ett inspel i detta ha en diskussion om den här delen av , mellan och och mellan och . Behovet av regionförstoring och de tillväxtmöjligheter detta medför är mycket angeläget för , som är sin egen arbetsmarknadsregion, men även för . mellan och behöver en bättre sträckning förbi , där även spärrar vägen . De spännande planerna på ett båtlyft över vägen vinner allt fler anhängare, och jag hoppas att de kan läggas in i en kommande plan. Mellan , och har vi , som behöver rustas upp till 90-, 100- eller kanske 110-väg mellan och . Och så har vi då järnvägen mellan och . Det tar att åka dessa . Den är enkelspårig, oelektrifierad och i starkt behov av upprustning. Det är en rätt skraltig järnväg som måste förbättras. Jag vill göra ett litet försök att få ut ministern på banan igen: Håll med mig om att denna järnväg ändå behöver förbättras! 106 ():