prot · GV0932 · 2007-11-28 00:00:00 — Tv-branschen måste få disponera det utrymme som har frigjorts vid digitaliseringen för att kunna genomföra en komprimering och fullt ut kunna erbjuda kunderna i marknätet en standard med bland annat hd-tv eller övriga tjänster som övriga plattformar kan erbjuda. Vari ligger annars konkurrensen? Det kan bara vara konkurrens på lika villkor om förutsättningarna är lika. Det tycker jag mig ha hört från borgerliga ledamöter i alla andra sammanhang. Hoppas det gäller nu också! Regeringen ska fatta beslut om hur stort frekvensutrymme som ska avsättas för tv-sändningar detta för att Radio- och ska kunna dela ut licenser för kanaler i digital-tv-nätet . Är det då klokt av att fatta beslut innan vi känner till utgången av detta? Nej, säger vi. Vår åsikt är att regeringen ska redovisa vilket utrymme som ska avsättas och vilken mediepolitik regeringen har. Man ska inte bara hafsa i väg ett beslut som man tror kan blidka EU och . Men detta är nog regeringens mediepolitik, åtminstone och . Det ser jag om jag läser de gamla reservationerna från betänkande 2002/03, då fattade beslutet om övergången till digital tv. Det tråkiga är att och inte har orkat stå emot, utan ramlat in i den högra fållan och lämnat hela mediepolitiken till marknaden. Det kan vara ett bra sätt att strypa utvecklingen i det digitala marknätet och ge konkurrensfördelar till satellitbolagen där utrymmet är så gott som obegränsat. Och kanske är det så att regeringens strategi är att enbart en smal public service ska få plats i det digitala marknätet. Sist men inte minst och absolut viktigast, herr talman vad innebär detta för konsumenterna? Vad innebär det för stora antal som har valt att få sin mottagning genom marknätet, för alla dem som har investerat i digitalboxar och nya antenner och som har fått ett bredare utbud genom frikanaler men också har fått möjlighet att välja betalkanaler i marknätet och som faktiskt tycker att detta är en bra och smidig lösning? Övergången har gått bra, om vi ser den i backspegeln. Det fanns komplikationer, men de komplikationer som har uppstått har lösts på ett tillfredsställande sätt. Ska denna grupp hamna på efterkälken när det gäller möjligheten att använda de nya tv-apparaterna fullt ut? Kan man riskera att få betala till fler än en operatör? Riskerar man att vara tvungna att ha flera boxar och flera krypteringskort eller få betydligt minskad tillgång till antal kanaler? Det finns riktlinjer att jobba efter för Radio- och när det gäller att dela ut sändningstillstånd. Men vi vet inte med säkerhet hur det blir. Vi jobbar på att hitta lösningar, säger branschen och Radio- och som också står med ansvaret. Det är självklart. De har ju kniven på strupen: ingen samverkan inget sändningstillstånd. Men några garantier för tv-tittarna finns inte. Detta ansvar borde ligga på regeringen och ingen annan. Mycket talar för att propositionen ska skickas tillbaka till regeringen. Regeringen ska enligt vår mening återkomma med ett nytt förslag och redovisa en helhet som ger större garantier för att tv verkligen blir tillgänglig för alla även i fortsättningen och även i marknätet. I detta anförande instämde (). 161 (): Låt mig börja med att säga att jag tycker att det är roligt att vara tillbaka i talarstolen. Jag ser också att den har blivit lite elegantare sedan jag var här sist. Tv är ett tämligen komplext tekniskt och juridiskt system. Det är ett stort antal enskilda individers och gruppers kreativitet som via produktionsbolag och redaktioner ska organiseras i kanaler som i sin tur ska säljas som paket som ska digitaliseras, krypteras, paketeras och sändas via marknät, kabel eller satellit för att slutligen nå tv-tittarens apparat. Eftersom sändningsutrymmet i det digitala marknätet, som ju är det som vi diskuterar , är begränsat krävs ett system av fördelning av frekvenser och av tillståndsgivning. Dessutom ska yttrandefrihetens ändamål att säkra ett fritt meningsutbyte, en fri och allsidig upplysning och ett fritt konstnärligt skapande garanteras. I detta system har många aktörer skilda och ibland motstående intressen. Statens, programbolagens, produktionsföretagens, journalisternas, tv-tittarnas och medborgarnas intressen är inte automatiskt sammanfallande. Över alltihop vakar i , och har lämnat in två stämningsansökningar mot på det här området. Det säger sig självt att möjligheterna att gå vilse eller trampa snett är omfattande. Vi i är inte helt övertygade om att regeringens förslag är det optimala. Vi ser tvärtom ett antal svagheter. Lagstiftningen behöver övervägas ytterligare. Jag yrkar därför bifall till reservationen där Socialdemokraterna, yrkar avslag på propositionen och därmed på utskottets förslag. Visserligen kan man diskutera både kvalitet och mångfald i dagens tv-utbud, men man får nog ändå säga att det från tv-tittarens synpunkt är bra om det finns många program och kanaler att välja bland på samma sätt som det är bra om det finns många titlar i bokhandeln. I den andra ändan av kedjan är det lika uppenbart att mångfald är dåligt. Det vore nämligen både dyrt och väldigt opraktiskt om man var tvungen att ha en särskild tv-apparat för varje enskild tv-kanal. Däremellan finns diverse statliga och privata företag som ombesörjer den tekniska överföringen av de digitala signalerna, och här torde det från tittarens synpunkt vara skäligen ointressant hur många dessa är i varje enskilt tekniskt led. Det viktiga måste vara att systemet fungerar och att, och citerar jag regeringens proposition, säkerställa en hög grad av tillgänglighet för konsumenterna till de programtjänster som sänds digitalt i marknät. Det var just det konsumentintresset som var skälet till att den utredning som ligger till grund för propositionen inte föreslog att man skulle öppna för flera konkurrerande operatörsföretag. föreslår regeringen just det, och då tvingas man i stället införa krav på att dessa nya operatörsföretag ska samarbeta för att samordna tekniska funktioner och tjänster för att säkerställa tillgänglighet, kvalitet, konkurrenskraft och kostnadseffektivitet. Om man hårdrar det kan man säga att vi nu ska lagstifta om en privat kartellbildning. Det kan inte uteslutas att i kommer att tvinga oss till denna anomali, eller någon annan lösning för den delen, men det vet vi inte . Jag tror att det finns ett betydande utrymme för ytterligare tankeverksamhet i på den här punkten. Låt oss ta för att se om det inte finns en lösning som är både tekniskt förnuftig och juridiskt nöjaktig och som sätter medborgarnas och tv-tittarnas intresse i fokus i stället för ett ängsligt sneglande på och på abstrakta principer om konkurrens för dess egen skull. Då kan dessutom, som talade om i sitt anförande, få en öppen redovisning av vilket frekvensutrymme de olika tillståndsgivarna, regeringen och Radio- och kommer att förfoga över. Jag yrkar än en gång bifall till reservationen och avslag på utskottets majoritetsförslag. 162 (): Jag tänkte göra detta på kortast möjliga sätt. Jag vill yrka bifall till reservationen. När det gäller argumentationen vill jag hänvisa till det anförande som höll och som jag instämde i. Den som vill se de grönas argumentation i frågan hänvisar jag till protokollet eller till vad hon sade om ni kommer ihåg det. 163 PER (): KU har ägnat så mycket tid åt att debattera att vi har sett talmännen både komma och gå. Det här är en viktig proposition. För många är det också en efterlängtad proposition. I tredje hand är det en proposition som är viktig därför att har stämt . Det är en viktig proposition därför att den skapar klarhet i en framtidsbransch. Det minskar de politiska riskerna i denna bransch och ökar konkurrensen, vilket, om branschen fungerar väl, ger lägre priser. Det minskar risken för att låsa fast kunder i långa avtal med olika boxar. Dagens drygt 700 000 kunder i marknätet kan med andra ord se fram emot större utbud, ökad mångfald och lägre priser. För mig är det också en efterlängtad proposition. Det är under alliansregeringar och borgerliga regeringar som det sker förändringar och förbättringar när det gäller mediepolitiken. Det innebär mindre enfald och statliga monopol och mer mångfald och marknadslösningar. Vi befriar och avmonopoliserar en viktig del av mediebranschen, och det är väldigt viktigt. Det ger dessutom en god möjlighet till en snabb övergång till ett nytt tv-format som kallas MPEG-4. Det är både viktigt och efterlängtat. Det gör nämligen att vi kan använda frekvensomfånget i marknätet så effektivt som möjligt, vilket alla i den här salen borde tycka är viktigt. Avslutningsvis är det här ett väldigt bra sätt att reglera. Det börjar med att vi talar om för marknadens aktörer vilka ramar som gäller. Därefter ser vi till att marknadslösningar när det gäller detaljer så långt det är möjligt bestäms av marknaden själv. Om inte det fungerar med rådgivning, stöd och hjälp har man en statlig myndighet, nämligen Radio- och , som går in i processen och hjälper till att lotsa den i hamn. Först om det går illa går regeringen in och detaljstyr. Det, fru talman, tycker jag är ett alldeles utmärkt sätt att sköta lagstiftning. 164 i (s) replik: Jag instämmer med Per , åtminstone i det han sade i början om att det har varit många timmar för KU här, men det är kanske också det enda i detta ärende. Jag kan inte låta bli att göra tillbakablickar. Jag tycker att historien är viktig för att få en samlad bild av innehållet. har ju varit emot att vi över huvud taget skulle digitalisera marknätet. säger man att digital marksänd tv skulle låsa breda frekvensområden som skulle kunna användas för andra tjänster. Man tyckte över huvud taget inte att vi skulle införa detta. Man skulle inte tvinga fram ett teknikskifte genom en lag, utan det skulle vara marknadsmässiga överväganden bland aktörerna på marknaden. Jag förstår till fullo att ni fullföljer er politik genom att släppa ut hela den här frågan till marknaden. Men Per säger några saker här. Han säger att det minskar risken för långa abonnemangstider, det blir lägre priser för konsumenterna, det ökar mångfalden, det blir fler marknadslösningar och det garanterar en snabb övergång till MPEG-4. Var finns garantierna, Per , i detta? Det är tvärtom så att vi överlämnar alla de frågetecken som vi inte vet ett enda dugg om till marknaden helt och fullt. nämnde ordet kartellbildning. har faktiskt påpekat att det finns en risk för att man kommer fram till en minsta gemensamma nämnare när man sätter runt ett förhandlingsbord. Det gäller kanske både teknikutveckling och prisbildning. Var finns garantierna? 165 PER () replik: Det finns inga garantier i livet. Det har jag lärt mig. Det låter som om jag är väldigt gammal. Det finns inga garantier, men det är min fasta övertygelse. Så brukar branscher fungera. Det är dessutom ett bra sätt att låta marknadens aktörer under översyn av en myndighet försöka lösa de tekniska detaljerna på ett sätt som gynnar marknaden. Det är alldeles sant, fru talman, att var mycket tveksamma till att köra broadcasting i det digitala marknätet, men det var de gamla . är det de nya . 166 i (s) replik: är alltså de nya beredda att satsa fullt ut på marksänd digital tv. Då hoppas jag att vi får positivt besked när det gäller frekvenserna också från . 167 PER () replik: Det är en fråga för regeringen. Jag tror att det är viktigt att vi funderar igenom hela detta komplexa. Vi vill ju gå över till MPEG-4. Vi vill göra det möjligt för broadcasting att få en så god utveckling som möjligt på alla de plattformar där det finns. Jag hoppas att vi tillsammans här i ska kunna ge goda råd som gör att regeringen fattar kloka beslut när det gäller frekvensfrågorna. 168 (): Det här betänkandet hänger väl ihop med det tidigare betänkandet om annonstider i tv. handlar det om att få ett system som tillförsäkrar konkurrenskraft och tillgänglighet för kunderna samt en fortsatt mångfald i mediet. Övergången till digitalsändningar i marknätet har fungerat på ett bra sätt. Förutom enstaka undantag har övergången gått bra, och har vi ett fungerande marknät i . En fortsatt utveckling av det är mycket viktigt. Vi har inte sett slutet på den tekniska utvecklingen av digitala sändningar. Det är också viktigt att vi kan få den utveckling som vi ser framför oss med en övergång från MPEG-2 till MPEG-4 att fungera på ett för konsumenterna acceptabelt sätt. Men vi har också sett en fantastisk utveckling när det gäller mångfalden i medierna från tre analoga kanaler till 35 programföretag som är verksamma i det digitala marknätet. Det är dessutom bara en av de plattformar som tv-konsumenter erbjuds. Jag vill därför yrka bifall till betänkande som innebär ett tillstyrkande av regeringens proposition. Jag menar att den innebär en rimlig avvägning mellan konsumentintresset av utbud och tillgänglighet, producentintresset av konkurrens på lika villkor samt en fortsatt teknisk utveckling. Självklart är det konsumentintresset som är det centrala. Där gäller det att säkra tillgänglighet och utveckling men också att erbjuda fortsatt mångfald. Även ställer krav på att öppna för en mer kraftfull konkurrens i det digitala marknätet. Jag tror också att det är ett gemensamt intresse för konsumenterna och programföretagen. Programföretagen får genom förslaget nu tillgång till marknaden och kan gemensamt arbeta för att säkra den tekniska utvecklingen. Jag tycker att de krav som ställs på programföretagen om att de ska ha finansiella och tekniska förutsättningar och om att de ska vara beredda att ha samverkan samt deras eget intresse av mångfald i utbudet öppnar för en positiv utveckling av det digitala marknätet. Det här öppnar också för att fler företag än ska kunna vara med och sälja betal-tv-tjänster. Den offentliga utfrågning vi hade i bekräftade i huvudsak att de förändringar som förslaget i betänkandet innebär ligger i det som branschen ser framför sig som nödvändiga förändringar för en fortsatt utveckling av den här plattformen. Jag vill därför, mot bakgrund av att propositionen gör en positiv avvägning av balansen mellan konsumentintresset, utbud och tillgänglighet samt producentintresset, yrka bifall till förslaget i betänkandet. 169 i (s) replik: tar också upp den fortsatta utvecklingen och att det är viktigt att man går över från MPEG-2 till MPEG-4. Vi ligger ju inte riktigt i fas med våra grannländer här, och det visade sig också under utfrågningen att det kan bli komplikationer när det gäller att ta in grannländernas tv och få tillgång till den. Den del av landet som själv kommer ifrån är väldigt beroende av att kunna titta på exempelvis norsk och finsk tv. Det här är alltså en viktig sak. Men jag återkommer ändå till frekvenserna, och här har ju den minister som kommer att ansvara för de här frågorna inom sitt parti. Därför vill jag nu ställa en rak fråga till : Är det också inriktning att frekvenserna ska få disponeras av tv-bolagen i stället för att den ska överlämnas till telekomindustrin? 170 () replik: Direkta frågor till ministern får ställas direkt till ministern. Jag kan allmänt säga att frekvenserna är en tillgång för och måste användas på ett bra sätt. Vi har inte sett slutet på den tekniska utvecklingen. Övergången nu från MPEG-2 till MPEG-4 kommer att frigöra frekvenser på ett sätt som vi inte har sett ännu, och det är inte slutet på den utvecklingen. Jag tycker att det är bra att det står i propositionen att det även fortsättningsvis ska vara regeringen som kommer att hantera frekvensindelningen eftersom det här är ett område som kommer att förändras snabbt och där det måste göras kontinuerliga avvägningar mellan intresset av utveckling av det digitala marknätet men också andra tjänster. Det handlar också om möjligheten att tillförsäkra sig möjligheten till andra tjänster som till exempel, inte minst i min egen del av landet, möjligheten att ha ett mobilt bredband över hela vårt land. Det är ingenting som vi ska avgöra i , utan det handlar om en kontinuerlig diskussion med marknaden och med den tekniska utvecklingen, och regeringen fattar beslut om detta. 171 i (s) replik: tog också upp att gemensamt arbeta för att finna en lösning. Är det rätt metod på en konkurrensutsatt marknad att man lägger över ett ansvar till branscherna att gemensamt finna en lösning? Jag har svårt att se annat än att det finns en väldigt stor risk för att, som jag sade i mitt förra anförande, man lägger sig på en gemensam lösning. När det gäller utfrågningen som vi hade säger branscherna att de jobbar på att finna en gemensam lösning, men som jag sade i mitt anförande: Det är självklart. De arbetar med kniven på strupen och har inget annat val. De måste jobba på det. Men man gav också alternativ. Och jag undrar: Finns det inte en tanke från och sida att detta kanske vore värt att analysera och att man ändå skulle kunna begära i vårt betänkande nu att vi får skicka tillbaka frågan och be regeringen att man återkommer med andra förslag och andra alternativ? 172 () replik: Den utfrågning KU hade visade tydligt att branschen är helt inriktad på att arbeta efter den här modellen. Jag tror också att branschen, programföretagen, har stor kunskap och ett stort intresse av att den här tekniken ska fungera och fortsätta utvecklas. De är betydligt mer lämpade än vi som politiska företrädare i riksdag att bestämma hur den framtida tekniken ska utvecklas. 173 (): Det digitala marknätet har utvecklats väldigt fint. Man kan säga att var väldigt tidigt i starten, och det skapade en hel del problem initialt, men efter att vi fick till stånd en bred och konstruktiv fempartimajoritet 2003 har nätet utvecklats väldigt fint och är av stor betydelse för infrastrukturen när det gäller medial kommunikation. Vi pekade tidigare på att de säkerhetspolitiska effekterna var viktiga när man bytte från analog teknik till digital teknik. Det skulle finnas ett nät som kunde behärskas inom gränser. Man kunde inte lita på satellitföretagen, som behärskades av andra makter. Jag ska inte fördjupa mig så mycket i detta, men man kan säga att det nya digitala marknätet har inneburit en positiv omställning. Propositionen handlar om lite olika saker, bland annat operatörskapet. Regeringen har valt en modell, som majoritet har valt att ställa sig bakom. Man skulle kunna tänka sig flera andra modeller, men ett antal av de modellerna skulle förmodligen strida mot vad har för synpunkter på monopolsituationer. Man kan ha en viss oro för vad som händer. Det framgår av reservationen att oppositionen är orolig för hur det ska gå. Men när vi lyssnade på utfrågningen kunde vi märka att det fanns en stor samstämmighet bland programbolagen att de skulle hitta en lösning och att det inte skulle uppstå kaos i sammanhanget. Jag skulle vilja ta upp ett par frågor som finns i den socialdemokratiska motionen, som jag tycker är lite märkliga. Det gäller bland annat fri-tv-tänkandet som inte finns i reservationen men väl i motionen. I själva reservationen hänvisar man till yrkanden i motionen. Om den skulle följas skulle man återkomma med ett förslag som bygger på fri-tv-tänkandet. Det finns en bestämmelse som ger regeringen en viss möjlighet när det gäller fri-tv, men när man tittar i motiveringarna gäller det bara public service-företagen. ville den dåvarande regeringen ändra på detta och få ett generellt tillstånd att påverka frågan om fri-tv eller inte. Men detta avvisade utskottets majoritet . Jag noterar att i motionen från Socialdemokraterna skriver man att regeringen med förslagen vill begränsa utbudet av fri-tv genom att låta företagen själva bestämma sin finansieringsform. Det ska enligt motionen vara något negativt. Det intressanta är att när vi förhandlade om betänkandet 2003 kom vi in på de frågorna. kan möjligtvis bekräfta att då sade något viktigt, nämligen att vi inte ska lägga oss i hur programbolagen ska göra. De får väl själva välja om det ska vara fri-tv eller betal-tv. Det var det som var utgångspunkten för skrivningarna på den punkten. Därför kan jag konstatera att det ser ut som om Socialdemokraterna har bytt åsikt i frågan. Frågan om frekvensutrymmena är intressant i sig. Den principiella fråga jag vill ställa till Socialdemokraterna gäller vem som ska bestämma frekvensomfånget. Det är klart att kan föreskriva att ska fatta beslut om detta. Det är något slags förvaltningsbeslut. Det kan göra om anser att den ska göra det. Men det normala är att den typen av förvaltningsbeslut ligger på regeringen. Det är precis vad som föreslås i propositionen och i betänkandet, det vill säga att regeringen ska få fullmakt att besluta om omfånget av frekvenser. Det framgår inte av reservationen eller motionen vilka åsikter oppositionen eller Socialdemokraterna har när det gäller vem som ska bestämma om detta. Det är klart att ska informeras, men det kan ju ske på andra sätt än genom att tar ställning i sak. Det är en bra fråga. Var ska kompetensen ligga i frågan? 174 i (s) replik: var jag lite snabbare på knappen , , och jag kan ta en debatt här. Jag kan börja med den sista frågan om vem som ska bestämma om frekvensutrymmet. Vi tycker att en helhet ska redovisas för . Vi pratar mycket om frekvensutrymmet nu därför att i denna fråga är frekvensutrymmet viktigt. Om man från regeringens sida begränsar frekvensutrymmet i så stor omfattning finns det ingen möjlighet för tv-bolaget, operatören och programbolaget att genomföra den tekniska utvecklingen. Därför anser vi att frekvensutrymmet måste redovisas innan vi kan anta propositionen. Frågan är viktig. Sedan var det frågan om omfånget. har det varit regeringen. Det har inte heller varit en fråga tidigare eftersom hela utrymmet i det digitala marknätet har disponerats. Vi fick också höra av att det är ett effektivt utnyttjande av de frekvenser som finns . De har utnyttjats till . Det är när det sker en friläggning från det analoga till det digitala som vi får denna diskussion. Därför bör den redovisas innan vi fattar beslut i . 175 () replik: Men den initiala frågan återstår. Vem ska fatta beslut om frekvensutrymmet? Vem ska göra det? Här kunde Socialdemokraterna ha lagt fram ett förslag till regeringens proposition. Regeringen begär att ska fatta beslut om att regeringen ska få denna fullmakt. Vi hade en diskussion i utskottet om vem som har den grundläggande kompetensen. Förmodligen tillhör den regeringens så kallade restkompetens. Men klargörs vem som ska ha kompetensen i propositionen. Var är förslaget från Socialdemokraternas sida? Vem ska ha beslutsmakten över frekvensutrymmet? 176 i (s) replik: Den frågan har vi inte tagit upp här. Vi anser att den ska redovisas. I bestämmer man vilket utrymme som ska användas till broadcasting vilket utrymme som ska finnas, inte hur utrymmet ska fördelas. Om jag har läst rätt jag lägger en liten reservation i detta regleras det i lag. Sedan är det upp till den myndighet i som har frågan att fördela frekvenserna. Men just det som ska användas för broadcasting regleras i lag. Vi har inte diskuterat frågan, och den får därför vara obesvarad från vårt håll. Åtminstone ska det ske en redogörelse eftersom frågan om hur mycket utrymme som ska få användas till broadcasting och till telekomindustrin är het. Jag vill säga en sak till. Även här går jag tillbaka till vad sade hände under 20022003. Du refererade till fri-tv. Den motion som väcktes då kunde lika gärna speglas i vår motion. skrev att propositionen var dåligt underbyggd, viktiga delar saknades, att det behövdes en mer genomarbetad proposition och att konsumentperspektivet var lite berört. Det är precis de saker vi har tagit upp här. Skillnaden är att vi socialdemokrater, , hade kurage att skicka tillbaka propositionen till regeringen. Vi sade att vi inte var nöjda. Vi socialdemokrater var inte heller nöjda, och vi hade kurage att skicka propositionen tillbaka till regeringen. Regeringen fick återkomma i frågorna. Jag undrar om jag kommer att uppleva att någon av allianspartierna tar sådan ställning att även om man är tveksam till något vågar skicka det tillbaka till regeringen. 177 () replik: