prot · GU09132 · 2007-08-16 00:00:00 — Där skulle man i vissa operationer med en sådan här lagregel faktiskt ha den möjligheten. Jag är medveten om att inte är med, men jag antar att vi skulle ge dem samma möjligheter från svensk sida. Det finns alltså ett mervärde. Det är inte våldsamt stort. Därför tycker jag inte att man ska göra en jättestor historia av det. Men det är viktigt i en alltmer internationaliserad värld, och vi kommer att beskriva det när vi kommer till med ett förslag. 32 (): Så länge det är på det sättet att det bara är svensk polis som för befäl och utövar myndighetsutövning är detta fullt acceptabelt och möjligt . Det vi däremot ska vara väldigt försiktiga med är att, även om det står under ett svenskt befäl, till exempel låta italiensk polis agera självständigt vid till exempel demonstrationer mot EU. Vi ska vara väldigt försiktiga med att låta brittiska poliser själva leda förhör med svenska personer. De har en helt annan förhörstradition än svenska poliser. Det är här som gränsen går. Det handlar nämligen inte bara om vem som för befälet. Man kan tänka sig en operation som till exempel när det gällde Göteborgskravallerna. Visst, det är svensk polis som för befälet, men jag är väldigt tveksam om det ska vara en massa utländska poliser som springer omkring själva och griper personer. De har kanske helt andra traditioner från , , och så vidare. Men vi får väl se när lagförslaget kommer. Vi ska inte säga någonting innan vi har sett det. Men i det förslag som fanns från EU var det i alla fall en sådan utvidgning att tolkningen gick åt det hållet att det var fullt möjligt att agera självständigt även om man formellt stod under det landets befäl där aktionen genomfördes. Vi får vänta och se. Vi vill bara nu redogöra vår inställning i den här frågan. Här går gränsen. Men vi är positiva till all form av internationellt samarbete. Vi har också, sedan det ändrades från sjögränser till landgränser, ställt oss positiva till det förslag som gäller och . Det som återstår är just detta att det ska vara svensk myndighetsutövning i varje enskilt fall, och det är svensk polis som ska ha ansvar. Det är inte minst viktigt när någonting kan gå fel och för den enskildas rättssäkerhet. 33 (m): Jag vill bara understryka att det finns en nyckelmening i mitt svar som är rätt väsentlig. Det är den där jag säger att jag anser att en utländsk tjänsteman alltid ska tjänstgöra tillsammans med en svensk tjänsteman. Det är ju inte frågan om utländska poliser som springer omkring på stan i största allmänhet och agerar efter eget tyckande. Det är väldigt viktigt att man har den gränsdragningen. Jag tror att det är precis det som syftar på. Det mervärde som man får med att använda artikel 17 rätt är att man kan låta en utländsk polis agera något mer. Men begränsningen för min del är att det ska ske när man arbetar tillsammans och har en svensk polis närvarande, och det ska vara under svensk lag och annat. Jag har goda förhoppningar om att vi ska hitta en praktisk lösning där vi faktiskt kan skaffa oss den praktiska möjligheten att, där det är nödvändigt, arbeta bra tillsammans med kolleger över landgränserna. Jag ser fram emot riskdagsdiskussionerna framöver. Överläggningen var härmed avslutad. 16 § Svar på interpellation 2006/07:657 om svenskar i etiopiskt fängelse 34 (m): har frågat mig när jag fick information om den behandling som svenskarna utsatts för och vilken åtgärd jag vidtog med anledning av den information regeringen fick om de svenskar som fängslats i . har ställt två frågor till mig om den här händelsen. Ingenting har förändrats , och mitt svar blir därför detsamma som . I ärendet med de tidigare fängslade svenskarna i agerade Säkerhetspolisen på uppdrag av . I arbetet med att få tillträde till svenskarna bad om assistans från för att få konsulärt tillträde, vilket man också fick. I en muntlig redogörelse till , kort efter det första besöket hos de gripna i , rapporterade Säkerhetspolisen att männen mådde förhållandevis väl. Enligt har männen själva uppgett att de inte blivit utsatta för tortyr men att en av dem ska ha fått ett slag i ansiktet. Den informationen ska enligt också ha lämnats till . Uppgifterna var inte av sådan karaktär att de föranledde någon åtgärd från min sida. 35 (): Det kanske krävs en kort förklaring. I alla frågor är regeringen ett kollektiv. När det gäller frågor om utlandssvenskar är det generellt UD som handlägger frågorna även om hela regeringen är ansvarig. När det gäller personer som kan vara misstänkta för olika brott är förstås också inblandat, inte minst när det gäller frågor om . Man får också regelbunden information från sin myndighet, Säkerhetspolisen. Det får man kontinuerligt. Dessa tre svenskar som har suttit fängslade har vid olika tillfällen uppgivit att de har utsatts för tortyr. Detta har förnekats av utrikesminister och också av justitieminister . Precis som sades här har man sagt att Säkerhetspolisen har uppgivit att de inte har utsatts för fysisk och psykisk tortyr. är det så att de här handlingarna har blivit offentliga, och det finns ett protokoll från Säkerhetspolisen daterat . I den promemorian står det följande: De gripna har uppgivit i samtal med att de har blivit utsatta för psykisk och fysisk tortyr under förhören. Detta är Säpos uppgifter, och de har meddelat detta till . hör vi säga att sådan information inte har lämnats från Säkerhetspolisen till . Då har vi alltså följande situation: Antingen uppger detta i en promemoria som dessutom är tillskriven , , eller så har det på annat sätt framförts slutsatser som inte är sanna. Därför vill jag ha ett konkret svar på hur det kommer sig att Säkerhetspolisen själv uppger att de gripna till har sagt att de har blivit utsatta för tortyr, medan du som justitieminister och ansvarig för den myndigheten säger att sådan information inte har kommit till . Innebär det i så fall att har underlåtit att ge den informationen till och till den minister som faktiskt är ansvarig för Säkerhetspolisen? Vad kan det annars finnas för förklaring? Det är den fråga jag vill ha svar på. 36 (m): Jag har svarat på den fråga jag fick om vad jag har fått för information. Jag har också redovisat att jag fått en muntlig information där det har sagts mig att tortyr inte har förekommit. Däremot är det väl alldeles uppenbart att situationen i ett etiopiskt fängelse inte är den allra bästa. Det är knappast så att man mår väl. Jag har i efterhand, inför den här debatten och andra, fått klart för mig att man från den svenska ambassadens sida ständigt har framfört vikten av att de här svenskarna behandlades väl. Det gör vi rutinmässigt eftersom vi hävdar mänskliga rättigheter och annat mycket tydligt i allt samarbete. Den agerande i det här ärendet var väldigt framgångsrikt. lyckades med Säkerhetspolisens hjälp. Skälet till att UD begärde hjälp från var att man inte fick tillträde. Det är svårigheter i den här typen av sammanhang att få komma till med konsulärt bistånd. Man släpper inte in diplomater och andra i sammanhangen. Då begärde vi hjälp. Man var beredd att låta poliser komma. De var, så att säga, i UD:s tjänst. Det var väl ändå bra att man gjorde det. Kanske tack vare att man fick tillträde och kunde träffa de här personerna och agera kunde man också se till att de kom hem. Det var naturligtvis väldigt betydelsefullt att det var så. Fokus var , om jag har förstått det hela rätt, att få hem de här personerna. Det har diskuterats lite grann i det här ärendet varför man inte drev frågan hårdare om hur behandlar människor i den här typen av situationer. Just i det kritiska läget är det inte alltid det mest diplomatiska eller bästa att göra att föra en hög diskussion om det. Jag kan ha förståelse för att det inte gjordes när det viktiga var att rädda de här människorna. Men, som sagt, den information som har lämnats till mig har varit muntlig. Den har varit tydlig med att någon tortyr inte har förekommit, det vill säga att männen när man träffade dem i uppgav att de inte hade blivit torterade men att en hade fått ett slag i ansiktet. Det var, som jag säger, knappast särskilt trevligt där nere. Det är den information jag har haft. Det är därför som jag svarar som jag gör. Det finns naturligtvis frågor att ställa kring detta. Det viktiga är för mig dock, och jag tror också för regeringen, att vi lyckades med att nå de här personerna i ett väldigt utsatt läge och att faktiskt få hem dem till . Det var naturligtvis också det viktigaste för deras del. Man har försökt utvärdera det här ärendet, vill jag säga, och inbjudit berörda att komma till UD, om jag har förstått det rätt, för att diskutera erfarenheter av hur har agerat. Såvitt jag vet har man fortfarande inte hörsammat den inbjudan. Jag tror att det är väldigt viktigt att vi i utvärderar och ser till att vi gör så bra vi kan. Såvitt jag kan bedöma har agerande i det här ärendet varit framgångsrikt, tillfyllest och följt de regler som ska följas. 37 (): Jag har talat med advokat . Han har kanske inte bilden att allt har gått så bra, och framför allt inte hans klienter. Men det är inte det som den här frågan handlar om. Frågan handlar om vad justitieministern kände till, om vilken information som kom till . Vi har detta pm från . Jag lägger det här nu så att justitieministern får det. Vi har strukit under uppgifter där säger att de gripna har uppgivit i samtal med att de har blivit utsatta för psykisk och fysisk tortyr under förhören. Det är alltså. svarar justitieministern att hon inte känner till de sakerna. Då har vi en mycket märklig situation. Då har vi en säkerhetspolis som inte har informerat den ansvariga ministern för Säkerhetspolisen om en sådan sensationell uppgift som att svenska människor har utsatts för tortyr i ett annat land, i fängelse. Det är en sensationell uppgift. Med tanke på att man inte känner till det här, om det nu är på det sättet, att man inte känner till en promemoria som skrevs , och med tanke på att man får kontinuerlig information av Säkerhetspolisen på måste vi gå till botten med det och ta reda på vad som har hänt. Hur kommer det sig att säger att de gripna har utsatts för psykisk och fysisk tortyr medan justitieministern säger att hon inte har fått någon sådan information? Hon är ansvarig för den myndigheten. En sak som jag har lärt mig av Säpos arbete jag har arbetat med dem och har den största respekt för dem är att en sak kan de särskilt bra. Det är att anteckna rätt. Det har deras historia lärt dem. Är det något de har lärt sig så är det att mycket material som är sekretessbelagt förr eller senare blir öppet. Då är det viktigt att skriva rätt. Man kan till och med säga att de i vissa fall är mer måna om att anteckna det som har gjorts för att det inte ska bli någon diskussion efteråt. Här har de alltså antecknat någonting . Jag måste säga att jag inte har det minsta tvivel om att deras uppgifter här är rätt. Jag ställer mig väldigt frågande till att denna uppgift skulle behållas hos eller bara i som man skickade det här pm:et till och att detta inte på något sätt skulle komma till . Jag tvivlar på detta. Jag kommer att gå till botten med det. För att du ska få en chans att kommentera de här sakerna lägger jag denna promemoria här. Du ser exakt vad det är som har strukits under. Du får gärna svara på frågan hur det kommer sig att du säger det här i saken när informationen kom från . 38 (m): behöver inte höja rösten så väldigt . Jag har inte fått den här promemorian. Jag har fått en muntlig redovisning, har jag svarat. Det här ärendet är ett UD-ärende. De begärde att få hjälp av . Det fick de. Den muntliga information jag har fått har jag berättat om. Det var inga problem med det. Det är möjligt att den här promemorian från som du uppenbarligen, kanske på grund av dina långa kontakter med , har fått del av har lämnats till UD. Jag vet inte. Jag är intresserad av svaret på frågan hur du har fått den och framför allt var den har hamnat. För den har inte redovisats för mig. Så enkelt är det. Jag kan inte svara något annat. Det viktiga, sakfrågan med tre svenskar som sitter tillfångatagna i och begär hjälp hemifrån, löste vi. UD agerade, fick inte konsulärt tillträde och begärde hos att få assistans. UD kunde med hjälp av få träffa de här människorna och kunde den vägen lösa det hela så att de kom hem. Jag tycker att det är rätt bra. Det finns säkert misstag som man har gjort. Det är också därför som man från UD:s sida har bett att man ska komma för en uppföljning av hur hanteringen har gått till. Det har man inte velat göra. Som sagt, på den fråga som har ställts har jag svarat helt ärligt. Det vore väldigt intressant, men det behöver du inte ta i talarstolen, att få veta hur Säpopromemorior som uppenbarligen inte ges till mig kommer enskilda riksdagsledamöter till del. Men om man har många kontakter inom kanske det är möjligt. Jag vet inte. 39 (): Jag tycker att frågan är relevant. Hur har jag fått tag i den handlingen? Svaret på det är: från UD. Det är en offentlig handling numera. Svårare än så är det inte. Vi begärde att få ut alla handlingar från UD. Då fick vi den handlingen. Vi kunde se att man har fått informationen att de har utsatts för fysisk och psykisk tortyr. Jag tänker inte bli tjatig och ställa frågan. Frågan har ställts. Frågan kommer att utredas, av KU i första hand. har anmälts, men vi får väl se hur det blir framöver med den utredningen. Då kommer naturligtvis också att få redogöra för sin syn och få berätta vilken information de har lämnat. Man har uppenbart skickat in det till , ställt till UD. Vi kommer också att se var denna promemoria har funnits i , om den har kommit till känna. Vi får då se vad sanningen är, vem som talar sanning och vilka konsekvenser detta kommer att leda fram till. Till dess får vi avvakta utredningen, och jag försäkrar att jag kommer att följa frågan väldigt noga och driva på så att sanningen kommer fram. 40 (m): Det man kan se av handlingen, som jag alltså inte har sett tidigare, är att den är ställd till en person inom den konsulära enheten. Det är möjligt att de som arbetade och hade ansvar för ärendet fick informationer som inte lämnades till som faktiskt inte hade ärendet på sitt bord det vet jag inte. Vi får titta på saken och reda ut det hela i sinom tid. Man behöver dock inte ifrågasätta att jag svarar det jag vet i talarstolen. Det tycker jag är rätt viktigt. Jag har fått en muntlig redovisning, och jag har redovisat vad som har sagts till mig. Detta är viktigt, och det vill jag noga understryka. Överläggningen var härmed avslutad. 17 § Svar på interpellation 2006/07:658 om människohandel och koppleri 41 (m): har frågat mig om jag kommer att ge den pågående utredningen om översyn av människohandelsbrottet direktiv att även utreda möjligheterna att ersätta koppleribrottet med människohandelsbrott. Brottet människohandel infördes . Det består av flera olika led och innefattar i regel att människor, ofta kvinnor och barn, rekryteras eller transporteras i syfte att senare utnyttjas på olika sätt, till exempel för prostitution, i tvångsarbete eller för avlägsnande av organ. En förutsättning för straffansvar är att olaga tvång, vilseledande, utnyttjande av någons utsatta belägenhet eller något annat sådant otillbörligt medel har använts för att genomföra handeln. Detta gäller dock inte om brottet riktar sig mot barn. Uppgifter från polis och åklagare tyder på att det kan vara svårt att klarlägga om otillbörliga medel har använts vid rekrytering och transport av personer i syfte att de ska utnyttjas för prostitution. Utredningen om översyn av bestämmelsen om människohandelsbrott med mera har därför i uppdrag att bland annat göra en översyn av straffbestämmelsen om människohandel och särskilt överväga kravet på att otillbörliga medel använts. Utredaren ska överväga om och i så fall hur förändringar av brottsbeskrivningen eller straffskalorna bör göras. Vid ett annorlunda utformat straffansvar ska utredaren ta ställning till om det finns behov av förändringar i andra straffbestämmelser. En effektiv straffbestämmelse mot den synnerligen avskyvärda och cyniska handeln med människor, såväl för sexuellt utnyttjande som för andra utnyttjandesyften, är en högt prioriterad fråga för regeringen. ska redovisa sitt uppdrag . Mot bakgrund av detta kan jag inte se något behov av att ge utredningen ett utökat uppdrag och därmed riskera en fördröjning av arbetet. 42 (): Alla normala människor tycker att människohandel är bland det mest avskyvärda som finns, skulle jag vilja säga. Det finns en stor politisk enighet om detta. Frågan är hur mycket man ska agera konkret. Det handlar inte om att prata, utan det handlar om att agera. Den utveckling vi har sett i är tyvärr sådan att väldigt många domar som från början utreddes som människohandel blir koppleri. Det är väl bra att människor döms, men vi får utöver förhållandevis låga straff en konsekvens som är förfärlig. Det är nämligen så att när den 16-åriga flickan från utnyttjas hänsynslöst, bryts ned och utsätts för kanske tiotolv samlag per dag i sträck och det döms till koppleri blir konsekvensen följande: Hon är inte ett brottsoffer i lagens mening. Hon är inte målsägande. Hon har inte ens rätt till skadestånd för den behandling hon har utsatts för, trots att det är det mest avskyvärda brottet. Hur kan då detta komma sig? Jo, det handlar om att koppleribrottet från början byggde på värderingar och principer om att det fanns något slags affärsförhållande mellan parterna, även om det var fråga om utnyttjande. Vi vet att handeln med kvinnor inte ser ut så i verkligheten . Det är möjligt att dessa problem inte såg likadana ut när koppleribrottet skrevs. Som jag sade har det att göra med den internationalisering och öst-västutveckling som har skett. Det är därför det är så viktigt att de här unga flickorna får upprättelse, att de får en möjlighet till skadestånd och att detta anses som ett brott i första hand mot dessa unga flickor och i vissa fall pojkar och inte som ett brott mot staten. Det är därför vi socialdemokrater driver frågan. Det kan man alltså reglera genom att se till att de som döms för koppleri i stället döms för människohandel. Det kanske ska vara människohandel och grov människohandel, det kan jag inte ge svar på här, men det är klart att det är möjligt att ersätta koppleri med människohandel i de fall det gäller, även om det kanske kan finnas något undantag i någon situation. Konsekvensen skulle bli att dessa unga flickor får upprättelse och möjlighet till skadestånd och den ersättning som de naturligtvis har rätt till. Det här anser vi är ett steg. Trots att det var vi som tillsatte den här utredningen vill vi skynda på den. Vi vill inte avvakta en utredning som kommer och sedan kanske tillsätta en ny utredning. Vi ska inte stapla dem på varandra. Här har du världens chans, ! Vi tillsatte en utredning som pågår . Det är bara att ge dem tilläggsdirektiv. Det är bara att se till att de utreder frågan: Kan verkligen inte dessa unga flickor bedömas som brottsoffer och ha rätt till skadestånd? Borde vi inte göra en ordentlig undersökning i stället för att säga nej, vi gör ingenting det svar som så ofta ges av justitieministern? 43 (m): må ha ett angeläget motiv och en poäng i att det finns en förändring i mönstret för hur prostitution och människohandel ser ut. Visst finns det förändringar där man ibland kan tycka att koppleridömande blir fel. Likväl är det också så, och det är en motbild till det hela, att det finns situationer där man dömer för koppleri och där man inte skulle ha något att döma för om man avskaffade det här brottet. Det man är ute efter, som jag uppfattar det, är ändå en förbättring av människohandelsbrottet. Det arbetet pågår, och jag har inte för avsikt att försena det. Det är första gången jag har hört utveckla lite hur han resonerar kring de tankar Socialdemokraterna driver, och jag ser verkligen fram emot att utifrån allmänna motionstiden få möjlighet att gå igenom hur ni har resonerat och hur ni skissar det här problemet från polishåll och många andra håll pekar man ofta på att just koppleribrottet nästan är det enda sätt man har att någorlunda snabbt få stopp på verksamheter som pågår, vilket är nog så viktigt. Den vägen kan man också lagföra personer för ageranden som är nog så viktiga att hantera, till exempel där man lämnar anvisningar om prostituerades adresser, tillåter annonser vari prostituerade bjuder ut sina tjänster och sådana brott som faktiskt är otroligt viktiga att ta itu med. Jag är alltså inte tvärsäker på att vi inte behöver ett koppleribrott, även om jag tror att det finns ett gränsland som man naturligtvis alltid kan diskutera. Jag utgår från att den utredning som tittar på hur man förbättrar användningen av lagen för att komma åt denna grova brottslighet vänder och vrider på olika mynt. Jag känner mig ganska lugn över det. Jag har ingen bestämd uppfattning om det är helt rätt eller helt fel, men jag ser som sagt var fram emot det underlag som vi kan få från om hur man resonerar. Det här är ju en delvis ny tanke som nämnde en i en interpellationsdebatt . Sedan såg jag en liten notis i tidningen . Men det är som sagt var första gången jag får det något utvecklat. Jag är inte alls främmande för att se hur resonemangen håller, men de redovisningar jag har fått har gett vid handen att vi trots allt har skäl för att ha koppleribrottet kvar och att det också är användbart i en del situationer. Det är också uppenbart, och det är ju skälet till den utredning tillsatte och som pågår, att det finns anledning att se hur vi kan förbättra regelverket för att bättre komma åt människohandeln. Där finns det en hel del att göra. Det är väldigt komplicerad materia, och det har visat sig vara både omständligt och svårt att lagföra folk enligt de regler som finns . Där pågår som sagt ett arbete, och jag ser fram emot bidrag och insatser. 44 (): Arbetet mot människohandel är också en fråga som vi har drivit i största enighet. Vi har varit överens, och vi har drivit på från svensk sida i EU och i FN. Vi har fått bestämmelsen om människohandelsbrottet, som bara är , och vi har kunnat konstatera att det behöver göras förändringar. Det var därför vi tillsatte utredningen om att kunna ta bort otillbörlighetskravet. Om vi gör det kommer situationen säkert att bli bättre. Något fler fall kommer att dömas för människohandel. Men anledningen till att jag ändå anser att vi ska ta ytterligare ett steg och inte avvakta är att om vi ersätter koppleribrottet med människohandelsbrottet, som det ser ut i alla de här fallen, kommer vi att kunna få en situation där betydligt fler flickor än bedöms som brottsoffer, att detta är ett brott mot dem och inte mot staten. Det tycker jag är väldigt bra. Jag kan då säga att inte jag heller kan vara tvärsäker på att det här är den perfekta lösningen. Jag kan inte se exakt hur lösningen ska vara. Det kan mycket väl vara så att ett litet antal fall faktiskt ska vara koppleri. Det kan vara så. Det vet inte jag. Det är just därför det är så viktigt att vi får det här utrett. Här får du en gratischans. Det är en utredning som vi har tillsatt som arbetar med de här frågorna. Det behövs inte mer än ett litet tilläggsdirektiv på fem rader så kommer man att kunna utreda detta. Det kommer att ta högst ett par extra i stället för alternativet, att vi får ett svar och ska genomföra de eventuella lagändringar som det innebär framåt 2009 och då eventuellt måste utreda den här frågan. Här har vi chansen att göra någonting tillsammans. Jag tänker inte lägga politisk prestige i detta. Kanske borde vi ha tänkt på det redan när utredningen tillsattes. Det var ingen som pratade om det här då. Det är kontakter med poliser som har fått mig att tänka i de här banorna. Men vi har chansen att genomföra de saker som skulle innebära att de här flickorna hjälps. Annars skjuter vi det . Det är alltså inte svårare än att ge ett tilläggsdirektiv. Det har redan getts tilläggsdirektiv till den här utredningen så sent som . Det är inte svårare att ge ett till.