prot · GU0963 · 2007-02-20 00:00:00 — Det ska bli spännande att jobba vidare med den här frågan i utskottet och förhoppningsvis kunna driva på arbetet för de förändringar som har diskuterats när det gäller de överskuldsattas och evighetsgäldenärernas situation och område. Vi vet att finns det just ingen dagordning för att göra dessa förändringar. Jag efterlyser att regeringen tar ansvar för att driva på och jobba vidare med den här frågan. Vi vet att en stor förändring av utsökningsbalken är på gång. Det finns föreslagna förändringar som gäller situationen för evighetsgäldenärerna och de överskuldsatta. redovisade synpunkter för civilutskottet , och synpunkter har också kommit fram i tidigare översyn som gjordes 2004. gör också en fortsatt översyn och analys av detta. De konkreta uppgifterna och åtgärderna kan inte läggas i en stor översyn av utsökningsbalken och fördröjas i sitt genomförande. Här måste det vara möjligt att redan nu ta vara på den erfarenhet som finns för den här gruppens svåra och utsatta situation. När människor kommer i arbete måste de kunna känna en motivation och det måste vara möjligt att sanera sina lån på ett bra sätt så att de får medel till sin livssituation. Det som justitieministern säger låter lite horribelt att handeln som inkassoföretagen håller på med skulle vara en bra och nyttig städverksamhet. Om vi belyser frågan utifrån de överskuldsattas situation ser vi att detta är en ockerverksamhet som egentligen borde förbjudas på grund av att företagen driver upp skulderna med räntenivåer till den grad som gör att det är omöjligt för en överskuldsatt att börja sanera sin skuldsituation. Räntorna kapitaliseras och gör att skulden bara ökar ännu mer. Här måste vi skapa en motivation. har drivit dessa frågor i många avseenden, och gör det även under detta riksdagsår. Det är frågor som gynnar de överskuldsattas situation. Ihop med en förbättrad skuldsaneringslag, som jag hoppas ska hjälpa de överskuldsattas situation även om den inte har visat sig göra det förutom via en förenklad möjlighet skulle det vara bra med statliga skuldsaneringslån som kunde påskynda en skuldsanering. Man borde få bort ockerräntorna i verksamheten så att människor kan sanera sina skulder med lån till normala och billiga räntor. Det skulle göra att människor skulle kunna betala av en kapitalskuld mycket snabbare. Det är ett exempel, och jag ska i mitt avslutningsinlägg komma med fler. 29 (): Det var inte min mening att i negativ bemärkelse utmåla inkassobolag och finansbolag. Jag tycker att den verksamheten absolut har sitt berättigande. Det är också berättigat i vårt rättssamhälle att man får lov att överlåta fordringar i både ett och flera led och att räntesättningen är fri. Inte minst vi liberaler värnar detta och vill att vi ska få lov att bibehålla det. Det finns några saker som vi skulle kunna hjälpas åt med ganska snabbt. En sak skulle vi, om jag tar politikerskaran i stort, i alla fall kunna göra. Det är att se till att alla kommuner får så kallade budgetrådgivare som kan hjälpa till med ansökningar om skuldsaneringar. Tyvärr finns det ett antal kommuner i vårt samhälle som inte erbjuder denna hjälp med att bistå de här personerna, som faktiskt inte kan klara upp den här delen själva. Det finns också möjligheter att i något större utsträckning använda godmanskapet. Det här är ju personer som behöver hjälp. Jag skulle tro att det är precis så som jag har hört från kronofogdemyndighetshåll, nämligen att överförmyndaren ibland kan hjälpa till att förordna en god man för en del av de här personerna. Det är någonting som vi skulle kunna göra utan lagändringar. Kronofogdemyndigheterna och har pekat på en sak som jag tror skulle ha stor betydelse, nämligen vad som skulle hända om man ändrade avräkningsreglerna vid verkställighet så att man inte avräknar först på kostnader och ränta utan börjar med att avräkna på själva kapitalbeloppet. Då skulle man ändå få ned den totala skulden. har vi alldeles för många överskuldsatta som genom utmätning betalar pengar av sin lön som inte ens täcker den löpande räntan . Det tycker jag att vi ska försöka ändra på. 30 (m): tyckte att det jag nämnde om att handeln med fakturor fyller en städfunktion i marknadsekonomin var horribelt. Jag vill gärna säga att den synpunkten inte var mitt påhitt, utan den hämtade jag ifrån Finans- och Datainspektionernas rapporter där man pekade på detta. De ursprungliga fordringsägarna tvingas ibland sälja en fordran till ett lägre belopp än fakturabeloppet för att klara sitt eget kassaflöde. De får inte betalt av den som egentligen är skuldsatt. Det innebär också ibland att de slipper en del problem med företag som går knackigt eller till och med går i konkurs, och då kan den här verksamheten vara en stödfunktion. behöver vi titta på att de här funktionerna fungerar på ett bra och anständigt sätt. Jag tror att man ska vara på det klara med att ockerräntorna i de resonemang vi nu är inne på framför allt ligger i ursprungsavtalen i de krediter och lån som man har tagit som enskild person visavi företag. Det är ett bekymmer, men det är sällan som ockerräntor förekommer senare i processen. Det handlar helt enkelt om att man kanske av olika skäl inte har förstått, inte har vetat eller har varit tvungen att strunta i att räntorna är orimliga och kanske ogörliga att klara med en normal ekonomi. Om då sedan arbetslöshet, sjukdom eller något annat kommer i vägen så står man där som enskild. Det är tyvärr många som har hamnat i den situationen. För en del går det att reda upp genom skuldsanering på ett bra sätt. Sedan finns det några som vi ser inte kan hantera det hela. Vi kommer att få jobba med det här framöver. Vi kommer att tvingas fundera och väga samman detta. Det är viktigt att inte skicka en signal till någon om att storebror staten går in och hjälper till om man inte sköter sin ekonomi. Vi vill att människor så långt som möjligt ska kunna stå på egna ben. Men vi behöver se över hur det fungerar i de olika leden. Just när det gäller handeln med fakturor så är det bra att myndigheterna har varit inne och följt detta, ser efter hur det fungerar och analyserar det hela. När det handlar om skuldsanering och de frågeställningar som vi fortfarande behöver titta på är jag glad över att ha stöd när det gäller att titta på de företagare som hamnar i en helt ogörlig situation därför att deras företag har gått i konkurs. Där måste vi fundera över vissa möjligheter för de här människorna att komma på fötter igen. Det blir annars en orimlig situation. När man pratar om företagare i ser man ofta det stora företaget framför sig, men inte minst har vi sett att många människor på grund av den stora arbetslösheten har startat egna företag för att försöka klara sig. En och annan av dem har inte lyckats. Det är många enskilda människor med ganska små tillgångar som den vägen får stora bekymmer. De ramlar också dit i den här svåra situationen . Vi behöver se till att de har med andra jämförbara villkor när det gäller att kunna starta på ny kula och ta sig upp ur det ekonomiska moment 22 som evighetsgäldenärer och överskuldsatta finns i. 31 (): Tack så mycket för positiva svar. Ministern tänker ändå jobba vidare med frågan. Jag hade naturligtvis önskat att vi skulle få klarare besked om när regeringen kommer att ta sig an de konkreta förslag som och även kronofogdemyndigheten har. Både jag och redovisar att konkreta förslag finns framme för att förbättra de överskuldsattas och evighetsgäldenärernas situation. Det handlar naturligtvis om frågan som kom upp här om att ha en skuldsaneringsverksamhet med en bra budgetrådgivning som också kan förebygga de dyra konsumtionslånen ute i våra kommuner. Det måste också finnas en möjlighet att faktiskt bli fri från skuld. Det är orimligt att de civilrättsliga fordringarna kan bli livslånga och göra att människor aldrig blir fria från skuld. Det finns situationer som man inte har orsakat själv när man hamnar i skuldsituationer med sjukdom och även konkurs för småföretagare. Finans- och Datainspektionerna måste titta på den handel som inkassoföretagen bedriver så att det är en sund verksamhet vi skapar i samhället. Även om räntorna på konsumtionslånen inte stiger hos inkassoföretagen är det orimliga ockeravgifter som läggs på kapitalskulden som gör att man inte blir skuldfri. syfte är inte att staten ska betala åt skuldsatta. Vår ingång i det här och vår seriösa syn på detta är att vi med en bra lagstiftning ska hjälpa skuldsatta att få möjlighet att ta ansvar för att bli fria från sin skuld. Det hoppas jag att justitieministern skyndsamt hjälper de överskuldsatta med så att vi får de förslagen genomförda. 32 (m): Jag hoppas att jag genom svaren har visat att vi ser väldigt allvarligt på de här bekymren. Vi är medvetna om problemen. Vi har gått igenom och tittat lite på de myndighetsinspektioner som ändå har gjorts och försökt ta till oss det. Vi är också klara över att vi har en del utestående frågeställningar som måste utredas. Vi kommer att utreda dem, men jag kan inte ge besked om när den utredningen tillsätts. Jag måste plocka fram resurser och utredare innan jag kan sätta i gång det arbetet. Likväl tycker jag att med den nya skuldsaneringslagen och det som har gjorts i omlandet, om man får uttrycka sig så, har vi i alla fall en ganska bra bild av hur det ser ut och en inriktning som jag tror gör att vi ska kunna ta oss framåt på ett bra sätt till gagn för medborgarna framöver. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2006/07:237 om Säkerhetspolisens arbetsmetoder, flyktingspionage och relationer till 33 (m): har frågat mig vilka initiativ jag är beredd att ta för att förhindra att iranskt spionage mot och personer bosatta i ska kunna fortsätta. Han har också frågat mig vilka initiativ jag är beredd att ta för att Säkerhetspolisen ska agera snabbare och tydligare för att förhindra att spionageverksamhet kan fortgå. Slutligen har frågat mig vilka initiativ jag avser att ta för att förhindra svensk säkerhetspolis från att med hänvisning till sekretesslagstiftningen undanhålla viktigt material i brottsutredningar. Jag kan av naturliga skäl inte kommentera de enskilda ärenden som tar upp i sin interpellation. Jag vill dock understryka att våra myndigheter har långtgående skyldigheter att vidta åtgärder för att bekämpa eventuell brottslighet. När det gäller frågan om utlämnande av uppgifter från till den öppna polisen kan ha tungt vägande skäl för att inte lämna ut viss information. Det finns stöd i sekretesslagstiftningen för att göra en sådan bedömning. I vissa fall, till exempel när uppgifterna behövs i en pågående förundersökning, får uppgifterna lämnas till den öppna polisen trots att de är sekretessbelagda hos . Det gäller då det är uppenbart att intresset av att uppgifterna lämnas ut väger tyngre än intresset av att de skyddas. Bedömningen av vilka uppgifter som ska lämnas ut görs mot bakgrund av omständigheterna i varje enskilt fall. Som framgår i interpellation är bekämpandet av flyktingspionage i första hand en fråga för . Om konstaterar att en person med diplomatisk status ägnar sig åt flyktingspionage kan begära att personen förklaras persona non grata, det vill säga icke önskvärd i vårt land. Det är sedan upp till regeringen att besluta om en så kallad PNG-förklaring. Om en person utan diplomatisk status bedriver sådan verksamhet är det Säpos uppgift att utreda eventuell brottslighet och verka för att personen i fråga lagförs. Flyktingspionage ska naturligtvis motverkas med kraft. Det framgår tydligt i regeringens direktiv till . Jag vet också att arbetar intensivt för att förhindra att personer från utländska ambassader eller med kopplingar till ambassaderna försöker hindra människor från att utöva sina demokratiska fri- och rättigheter i . Den borgerliga alliansen satsar nu på Säkerhetspolisen. I budgetpropositionen ökades anslaget till med . Resurstillskottet ska främst användas till terrorismbekämpning men också för annan angelägen verksamhet som fått stå tillbaks på grund av resursbrist. I och med det tillskottet ges nu goda förutsättningar att utveckla verksamheten på många områden, däribland när det gäller att bekämpa flyktingspionage. 34 (): Skälen till att vi träffas för den här debatten är egentligen flera. Men jag tror att en avgörande inställning som man måste ha med sig är att det finns ett intresse för regimer varifrån människor har tvingats fly att försöka kartlägga vart människor har tagit vägen och vilken verksamhet de bedriver för att skydda sin egen inskränkta statsmakt. är ett sådant exempel. Det är en regim som med alla rimliga medel behöver bekämpas för att demokrati och mänskliga rättigheter ska kunna vara vägledande också för det iranska folkets möjligheter till värdighet i sin vardag. Det är delvis en annan diskussion än denna, men det är värt att säga att det rör sig om en regim som inte skyr några medel för att kartlägga dem som de uppfattar som personer som är fiender till den egna statsapparaten men som i verkligheten i de allra flesta fall är människor som har utövat sina grundlagsfästa eller åtminstone vad som borde vara grundlagsfästa demokratiska rättigheter. Jag har stor respekt för att man inte i kammaren avgör enskilda ärenden, vare sig när det rör beslut i enskilda ärenden eller när det rör uppföljning av beslut som är myndighetsbeslut. Men jag tror att man ändå ska vara medveten om att det är fullt förenligt och till och med lämpligt i enlighet med kammarens regler att ge exempel från enskilda ärenden och fall för att man ska kunna belysa den lagändring eller de förändringar av svensk praxis som man efterlyser. I det här fallet är det nödvändigt att ge ett antal exempel. De finns i den skriftliga versionen av min interpellation. Det är en fråga som många knappt ens låtsas om finns. Ministerns svar är lite svävande på den punkten. Existerar det spionage mot personer i som har sitt ursprung i andra länder, eller gör det inte det? Jag borde kanske ha ställt den frågan först, men jag gör det . Förekommer det som här kallas flyktingspionage? Det är inte alltid flyktingspionage i den betydelsen att man spionerar på personer som är flyktingar, utan det kan mycket väl handla om att utländska regimer vill kartlägga personer som är boende i och inte alls längre behöver eller ska betraktas som flyktingar. Förekommer detta eller inte? Ska vi börja med den grundläggande verklighetsbilden och se om vi kan bli överens om denna? Jag läser i ministerns svar att när det gäller att man kan undanhålla uppgifter, sekretessbelägga uppgifter som skulle kunna vara viktiga för förundersökning, så är det en avvägning. Det kan väl i någon mening vara möjligt, men då måste vi nog bedöma vari den avvägningen ligger. Ministern säger: Detsamma gäller då det är uppenbart att intresset av att uppgifterna lämnas ut väger tyngre än intresset av att de skyddas. Kan ministern ge exempel på tillfällen där det är så viktigt att man skyddar uppgifter trots att skyddandet av de uppgifterna faktiskt skulle kunna innebära att människors liv och hälsa riskeras? Det är ju vad vi talar om här. Det finns ett antal exempel, och det finns också en systematik i hur man sekretessbelägger uppgifter som gör att människor fortsätter att bedriva verksamhet som är vad vi brukar benämna flyktingspionage, trots att det borde ha avbrutits, för att uppgifterna om att det begås är hemlighållna. De är sekretessbelagda. Vilka intressen kan det vara som är så tunga att man inte vill offentliggöra eller ens till polismyndighet meddela vad det är för uppgifter vi talar om? Det ska väl inte tolkas som att det är svenska intressen som vi här talar om? Låt mig börja med dessa grundläggande frågor och i mitt nästa anförande återkomma till en mängd ytterligare frågor. 35 (): Det här är en väldigt viktig fråga, och jag tror att vi alla här i kammaren och även de allra flesta ute på gator och torg kan vara överens om att spionage mot människor på detta sätt är någonting som givetvis är helt oacceptabelt. Det är också någonting, vilket justitieministern mycket tydligt påpekar i sitt svar, som de svenska myndigheterna måste vara varsamma med. Men i det här sammanhanget finns det några saker som jag tycker är tämligen intressanta. Jag har full förståelse för att vi inte kan diskutera enskilda ärenden mycket ingående och att justitieministern inte kan uttala sig på det sättet. Men karaktären på detta fall är ändå ganska intressant, och det har också blivit belyst i en rad tidningsartiklar. Den svenska säkerhetspolisen har alltså fått information om att en person spionerar på medborgare i för en utländsk ambassads räkning, och de svenska myndigheterna har inte vidtagit några åtgärder. Detta är ju kärnfrågan i det aktuella fallet som interpellationen från också handlar om. Då kan man fundera på om det kanske finns rimliga skäl för att inte vidta åtgärder. Det kan det mycket väl göra. Det kan vara så att vår säkerhetspolis inte är säker på att vederbörande person är skyldig. Så kan det vara. I sådana fall skulle det vara ett direkt rättsövergrepp att gripa personen, anklaga honom eller döma honom om han är oskyldig. Det kan också ha att göra med andra olika händelser runt om i världen. Det finns svenskar som är fängslade i anklagade för bland annat spionage och mycket annat. Men då ska vi tänka på att det finns en tredje part i detta sammanhang, nämligen tiotusentals iranier i som har rätt att känna säkerhet och trygghet i vårt land och som har flytt från krig, förtryck, förföljelse och diktatur och kommit till och fått rätt att stanna i . Och många av dem är medborgare i vårt land. Jag tror att den viktigaste uppgiften för oss politiker måste vara att se till att människor som har flytt och som har fått stanna i och fått skydd här också ska kunna känna sig trygga i . Detta måste vara allas vårt gemensamma ansvar. Svaret från justitieministern är till stora delar ett bra och korrekt svar. Men det finns också en hänvisning till att vi i den borgerliga alliansen ökar budgetramarna till . Jag instämmer helt och håller med justitieminister om detta, och jag tycker att det är mycket viktigt att vi gör det. 100 miljoner mer får den svenska säkerhetspolisen. Och i den värld som vi lever i vet vi att det är mycket viktigt. Men i det här fallet handlar det inte om resurser. I det här fallet handlar det om att våra myndigheter har känt till att spionage har förekommit men inte vidtagit åtgärder. Och är det inte en resursfråga, utan frågan har en annan karaktär. Avslutningsvis, förutsätter jag att svenska myndigheter inte står passiva när det handlar om sådana här saker. Jag förutsätter också att både regeringen och våra myndigheter upprätthåller högsta beredskap när sådant här förekommer, så att vi inte ska behöva se tv-dokumentärer i vårt land eller läsa grävande journalistiska reportage i våra tidningar om saker och ting som har hänt där människor i har blivit regelrätt avrättade av personer med diplomatpass eller att personer i har tvingats utstå flyktingspionage och andra rättsövergrepp. 36 (): lämnade in en skriftlig fråga om just detta ärende. Då fick hon bland annat svaret att det generellt är regeringens inställning att flyktingspionage ska bekämpas kraftfullt. Det är bra. Samma formulering återkommer , nämligen att flyktingspionage naturligtvis ska motverkas med kraft. Det är jättebra. Men min fråga är om det verkligen är så att flyktingspionaget motverkas kraftfullt och med kraft. Den iranska regimens flyktingspionage här i är ett verkligt och stort problem. Och jag tror att man skulle kunna motverka det mycket mer kraftfullt än vad som har skett. Min fråga är: Anser ministern att flyktingspionaget verkligen motverkas kraftfullt, och hur skulle man kunna öka kraften i detta arbete? 37 (m): Först vill jag säga att jag inte kommer att diskutera något enstaka ärende i något avseende utan att jag kommer att uttala mig generellt av olika skäl. Jag ska först ta upp fråga: Existerar flyktingspionage i ? Den är rätt väsentlig. Ja, det kan vi verkligen inte utesluta. Det finns mer än ett exempel. Och det är tyvärr inte bara från ett håll som det sker. Det kan förekomma. Och det är därför som det faktiskt är Säpos skyldighet att bekämpa flyktingspionage. Det är en vidrig verksamhet som vi inte vill se i det här landet. Så är det. Därför är resursförstärkningen betydelsefull. Jag fick en fråga från om flyktingspionage motverkas kraftfullt i . Jag tror att det är berättigat att ställa den frågan. har nämligen bara tillförts pengar för personskydd av förtroendevalda och en del andra personer. I övrigt har verksamheten gått i stå. Om inte annat så finns det möjlighet för en myndighet att då hävda att pengarna inte räcker till allt som de skulle räcka till. Det är klart att med en omfattande invandring eller många flyktingar i , vilket vi faktiskt har, är risken stor att arbetsbördan är tyngre än vad resurserna är för att motverka problem på detta område är. Jag utesluter faktiskt inte att det har gjorts för lite. Därför är den förstärkning som den borgerliga regeringen nu har gjort betydelsefull och borde kunna ge resultat i form av att man agerar mer också på detta område. Och det är viktigt att man gör det därför att detta handlar om att se till att personer som inte tar sin diplomatiska uppgift eller sitt internationella samarbete på tillräckligt stort allvar faktiskt inte heller kan verka i . Vi har en skyldighet att verka för medborgerliga fri- och rättigheter och att sköta det på ett bra sätt i . Ytterligare en fråga var om vi vet att man gör tillräckligt om dessa sekretessbestämmelser finns. Varför ska ha man ha sådana sekretessregler som har? De innebär ju att man då inte alltid berättar varför man inte har gjort någonting, vad det är som har skett och så vidare. Reglerna är så utformade att inte offentligt behöver motivera varför man har gjort en bedömning. Men vad det handlar om och alltid måste handla om är skäl som väger tyngre än det enstaka skäl som de vägs emot. Det kan då handla om andras liv, flera liv, hot mot rikets säkerhet, skyddande av källa eller kanske egen källa i en viktig operation. Jag tror att dessa sekretessregler behövs och måste användas i denna verksamhet som är intimt kopplad till det internationella arbetet och som är komplicerat. Jag vill också påpeka att när ska bekämpa denna typ av brottslighet har man också goda möjligheter att verka för att man lagför personer som ägnar sig åt denna typ av flyktingspionage. Och man kan också lämna in en begäran om tuffare tag från regeringen. Det är inte så att inte har verktyg för att agera när man anser att man kan göra det. Med resursförstärkningen och med de regler som vi har ser jag goda möjligheter för att agera på ett bra sätt i denna typ av frågor utan att jag för den skull går in på enskilda ärenden. Och det är min bestämda övertygelse att vi behöver ha ett seriöst arbete på detta område. Och ibland är det otillfredsställande att inte få hela berättelsen. Men så långt som jag har kunnat utröna så arbetar man seriöst med dessa frågor och sitter inte med armarna i kors i onödan i vart fall eller låter bli att agera där enskilda människors fri- och rättigheter träds för när. 38 (): Då har vi i alla fall kommit så långt att vi, verkar det som, är överens om att det förekommer spionage mot personer som är flyktingar eller som av annan anledning befinner sig i eller är bosatta i och kanske har kommit från ett annat land. Det är en bra början, men inte en avancerad början, för detta är något som väldigt många människor har vittnat om. Jag ska helt kort ge några exempel. Ett exempel är program där man gjorde ett reportage. Man diskuterade där med personer från som av den colombianska ambassaden hade blivit fotograferade vid en demonstration. Vi har också exempel från Ekot som har gjort undersökningar och talat med eritrianer, afghaner, iranier och irakier och med östeuropeiska och latinamerikanska grupper. Alla dessa bekräftar att det sker ett spionage.