prot · GU09103 · 2007-05-09 00:00:00 — De är välkomna att bidra till att utveckla svensk hälso- och sjukvård. 127 () replik: Nej, socialministern, jag glömde inte och inte heller . Jag var inte så förvånad över att de satt med vid presskonferensen. Det var Svenskt Näringslivs aktiva roll i presskonferensen som förvånade mig. Jag har också sett en artikel på hemsida. Där skriver man om fördelar med den nya lagstiftningen. Där är det också som skriver under med , och Vårdföretagarna. Det får mig att tänka. När jag lyssnade speciellt på tänkte jag att hälso- och sjukvården har blivit en näringslivsfråga. Det är nytt för mig. I varje fall i min tankevärld är hälso- och sjukvården något annat som inte går att jämföra med vilket bolag som helst. Socialministern säger nu: Ställ dig sist i kön. Han talar om att det finns sådana köer. Det får mig att tänka på prioriteringsordningen. Det har inte socialministern berört på något sätt. Vi vet att vinstintresse i sjukvården inför en drivkraft som leder till att man behandlar de mest lönsamma diagnoserna. är oroligt över att vi kommer att ha svårigheter med den prioriteringsordning vi är överens om här i . Vad säger socialministern om det? 128 Socialminister () replik: Självklart ska den prioriteringsordning som vi har kommit överens om gälla också . Den är en väldigt viktig grund som har kommit fram efter ett väldigt gediget arbete som leddes av professor när det gällde själva utredningen och sedan ledde fram till ett riksdagsbeslut och en väldigt bred diskussion runt om i . Det är ett enormt viktigt basdokument för all sjukvårdspolitik i . Det gäller också fortsättningsvis. Jag går återigen till frågan om presskonferensen och de som bemannade den. Jag tycker inte att det var särskilt konstigt att vi hade ett brett spektrum. Det gläder mig väldigt mycket att vi hade ett sådant brett spektrum av personer med intresse för sjukvårdsfrågor som deltog i det sammanhanget. Den artikel som hänvisar till som fanns på vår hemsida är en debattartikel som skrevs av samma personer som var med på presskonferensen. Det är inte särskilt konstigt. Har detta blivit en näringspolitisk fråga? Nej, det har det naturligtvis inte. Detta är hälso- och sjukvårdspolitik. Men det går också att lära av andra områden. Vi är inte särskilt kloka om vi tror att all klokskap har samlats på ett och samma område. Vi ska titta på andra länder och andra verksamheter och se: Finns det något som går att lära? Det gäller till exempel patientsäkerhet. Där tror vi att det går att lära väldigt mycket av olika typer av industrier när det gäller säkerhetstänkande. Det utvecklar vården och gör att antalet misstag och missgrepp minskar. Det är någonting som är oerhört betydelsefullt. När det gäller andra frågor får jag återkomma i nästa replik. 129 () replik: Jag tog i mitt anförande upp några tankar som läkaren och författaren . Man säger att landstingen har det yttersta ansvaret för verksamheten. ställer frågor i sin artikel. Jag passar på att använda hans frågor här, eftersom han inte kan ställa dem till socialministern. Hur ska detta ansvar kunna tas? Vilken backup finns om ett privatiserat sjukhus hotas av konkurs eller om den internationella koncern som köpt sjukhuset sviks av sina aktieägare eller äts upp av en ännu större koncern med andra intressen? Hur kan man garantera att landstingen klarar av att ta ansvaret? 130 Socialminister () replik: Det är jätteviktiga frågor som tar upp och som P.C. tar upp i sin artikel. Här handlar det om att de som upphandlar och säkerställer att avtal kommer till är kloka och täcker in alla eventualiteter. Till det som inte är så svårt att inse hör just dessa frågor. Det kan uppkomma en sådan situation. Då gäller det att man har tänkt efter. Det troliga blir, skulle jag tänka mig, att skulle ett sådant företag drabbas av obestånd är det som tar över verksamheten igen. Är det så att det sker ägarförändringar ska också det regleras i ett avtal, precis som det görs i alla andra avtal som skrivs på olika marknader som finns. Det viktiga är att man skapar stabila och trygga förhållanden. Men man måste också tänka på alla eventualiteter. Om det oväntade inträffar, hur hanterar vi det då? Det handlar förstås om ett ansvar gentemot medborgarna. Det är viktigt att betona i debatten att landstingen har ansvaret för att vara huvudmän för svensk hälso- och sjukvård. De ska ha befogenheten att göra saker. Det viktiga är inte vem som utför utan att det utförs med en hög kvalitet. Jag tror att fler aktörer utvecklar den svenska vården. Jag tror att flera arbetsgivare är bra för de anställda och jag tror att det är klokt att utnyttja tillfällig överkapacitet för att ge flera vård snabbare. Jag tror att det är det som är det viktiga budskapet med den proposition som jag hoppas att om kommer att fatta beslut om. 131 () replik: upprepade, precis som många andra alliansföreträdare har gjort, att det är de största behoven som ska ges företräde och att det inte är plånboken som ska styra. säger han att privata vårdgivare ska kunna ta emot personer med privat sjukvårdsförsäkring eller att man ska betala själv. För mig och för många andra går det här inte att förena. Jag har inte hört någon rimlig förklaring till hur man tänker att de här två sakerna ska gå att kombinera. Rimligtvis är det ju så i verkligheten att en person som har privat sjukvårdsförsäkring går före någon annan som står i kön. Då är det ju inte behoven som styr. Men jag hoppas att kan klargöra det där en gång för alla för mig. Sedan skulle jag också vilja veta om tror att antalet privata sjukvårdsförsäkringar kommer att öka. Kommer man att sälja fler privata sjukvårdsförsäkringar nu när man tar bort kravet på offentlig finansiering för privata vårdgivare? Om det skulle vara så att antalet privata sjukvårdsförsäkringar kommer att öka kraftigt framöver, tycker då att det är en positiv utveckling? 132 Socialminister () replik: Det är väldigt intressanta tankar om antalet sjukförsäkringar som meddebattören tar upp. Hur det går med antalet sjukvårdsförsäkringar ser jag åtminstone i någon mån som ett slags förtroendemätare på vården. går det inte att bara plocka fram just det beslut som vi fattar och skilja ut det från allting annat som händer. Det händer väldigt mycket i världen . Men vi kan konstatera att vi har haft en dramatisk ökning av antalet sjukvårdsförsäkringar, och det beror på att köerna har varit så långa att människor har velat köpa sig en plats tidigare. Jag tycker naturligtvis att politiken ska syfta till inte i första hand för den sakens skull, det blir en bieffekt att antalet sjukvårdsförsäkringar inte ska öka. Ökar de ska det inte bero på vår politik utan på andra saker. Min uppgift är i någon mening att verka för att onödiggöra privata sjukvårdsförsäkringar. Det är det offentligas roll i sammanhanget. När det gäller att förklara utnyttjandet av överkapacitet vet jag inte om jag är bättre pedagog än andra. Men om träffar en uppgörelse med en vårdgivare som driver ett sjukhus och beställer en viss typ av tjänster, om vi kallar det så, ett visst antal operationer eller vad det kan vara, och det visar sig att personalen kan jobba så effektivt att de till exempel har klarat av det som vårdgivaren har i uppdrag och därmed har kapacitet kvar finns det två alternativ, antingen att de inte får göra mer och att lokalerna och personalen friställs eller också att man utnyttjar den kapacitet som finns för att erbjuda vård. Då tycker jag att det senare är klokare. Men det handlar om att man vid upphandlingen är klok och definierar precis vad beställningen handlar om och att vårdgivaren motsvarar det kravet. 133 () replik: Tack för det svaret! Jag blev inte så jättemycket klokare, men det kanske vi får ta någon annan gång. Jag tänkte ta upp en annan sak också. I betänkandet kan man läsa följande: För att uppnå verklig mångfald inom den offentligt finansierade hälso- och sjukvården måste vårdgivare med olika associationsform och inriktning kunna verka på lika villkor. Då är min fråga till om han verkligen menar att offentligt och privat driven hälso- och sjukvård kommer att verka på lika villkor nu när man tar bort regleringen att det ska vara enbart offentlig finansiering för bägge aktörerna. För mig är det tvärtom uppenbart att med dagens lagstiftning är det lika villkor som gäller i fråga om finansieringsprincipen. Regeringens förslag innebär att det blir olika villkor för privata och offentliga utförare när det gäller just finansieringen. Jag skulle gärna vilja ha ett svar från och ge honom en chans att förklara den här för mig obegripliga logiken. Eller är det som antydde, att regeringen planerar att också ändra kommunallagen så att det även i den offentliga vården ska bli tillåtet att öppna för privat betalande patienter? 134 Socialminister () replik: Nej, man ska nog hålla sig till den politik som vi presenterar. Låt inte andra presentera vår politik, för då blir det fel. Det är möjligt att vi lever i lite olika världar, men jag har svårt att förstå logiken när man säger att det är lika villkor om det är ett monopol för vissa och förbjudet för andra. Då kan inte jag riktigt få det till att det är lika villkor. Lika villkor innebär ju att förhållandena är sådana att det är möjligt för idéburen verksamhet, för privat verksamhet och för offentlig verksamhet, att bedriva vård under förutsättningar som är så lika som möjligt. Det är naturligtvis ett oerhört grannlaga arbete att hitta fram till den balansen. Men jag tror ingalunda att man kan säga att det är lika villkor när det är förbjudet för vissa. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 7 §.) 7 § Beslut om ärenden som slutdebatterats vid dagens sammanträde SkU14 Tullkontroll av kontanta medel, m.m. Kammaren biföll utskottets förslag. JuU12 tillträde till Kammaren biföll utskottets förslag. SfU7 Genomförande av EG-direktivet om offer för människohandel Punkt 1 (Avslag på propositionen) 1. utskottet 2. res. 1 (v) Votering: 273 för utskottet 20 för res. 1 56 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 112 s, 85 m, 23 c, 22 fp, 18 kd, 13 mp För res. 1: 19 v, 1 mp Frånvarande: 18 s, 12 m, 6 c, 6 fp, 6 kd, 3 v, 5 mp Punkt 2 (Kriterierna för beviljande av tidsbegränsat uppehållstillstånd) 1. utskottet 2. res. 2 (v, mp) Votering: 259 för utskottet 32 för res. 2 1 avstod 57 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 113 s, 84 m, 23 c, 21 fp, 18 kd För res. 2: 19 v, 13 mp Avstod: 1 m Frånvarande: 17 s, 12 m, 6 c, 7 fp, 6 kd, 3 v, 6 mp Punkt 4 (Socialt bistånd m.m.) 1. utskottet 2. res. 4 (s) 3. res. 5 (v, mp) Förberedande votering: 116 för res. 4 33 för res. 5 146 avstod 54 frånvarande Kammaren biträdde res. Huvudvotering: 149 för utskottet 113 för res. 4 33 avstod 54 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 85 m, 23 c, 23 fp, 18 kd För res. 4: 113 s Avstod: 19 v, 14 mp Frånvarande: 17 s, 12 m, 6 c, 5 fp, 6 kd, 3 v, 5 mp Övriga punkter Kammaren biföll utskottets förslag. SfU8 Migration och asylpolitik Punkt 10 (Anhöriginvandring) 1. utskottet 2. res. 11 (v, mp) Votering: 260 för utskottet 33 för res. 11 56 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 112 s, 85 m, 23 c, 22 fp, 18 kd För res. 11: 19 v, 14 mp Frånvarande: 18 s, 12 m, 6 c, 6 fp, 6 kd, 3 v, 5 mp Punkt 12 (Övrig invandring) 1. utskottet 2. res. 13 (s, v) Votering: 150 för utskottet 130 för res. 13 14 avstod 55 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 1 s, 85 m, 23 c, 23 fp, 18 kd För res. 13: 111 s, 19 v Avstod: 14 mp Frånvarande: 18 s, 12 m, 6 c, 5 fp, 6 kd, 3 v, 5 mp Punkt 14 (Uppehållstillstånd ) 1. utskottet 2. res. 17 (mp) Votering: 262 för utskottet 14 för res. 17 19 avstod 54 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 113 s, 85 m, 23 c, 23 fp, 18 kd För res. 17: 14 mp Avstod: 19 v Frånvarande: 17 s, 12 m, 6 c, 5 fp, 6 kd, 3 v, 5 mp Punkt 15 (Uppehållstillstånd i andra fall) 1. utskottet 2. res. 18 (v, mp) Votering: 262 för utskottet 33 för res. 18 54 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 113 s, 85 m, 23 c, 23 fp, 18 kd För res. 18: 19 v, 14 mp Frånvarande: 17 s, 12 m, 6 c, 5 fp, 6 kd, 3 v, 5 mp Punkt 16 (Utnyttjande av papperslösa) 1. utskottet 2. res. 19 (s, v) Votering: 163 för utskottet 132 för res. 19 54 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 85 m, 23 c, 23 fp, 18 kd, 14 mp För res. 19: 113 s, 19 v Frånvarande: 17 s, 12 m, 6 c, 5 fp, 6 kd, 3 v, 5 mp Punkt 17 (Verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut) 1. utskottet 2. res. 20 (v, mp) Votering: 261 för utskottet 33 för res. 20 55 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 113 s, 85 m, 22 c, 23 fp, 18 kd För res. 20: 19 v, 14 mp Frånvarande: 17 s, 12 m, 7 c, 5 fp, 6 kd, 3 v, 5 mp Punkt 29 (Utbildning om jämställdhet m.m.) 1. utskottet 2. res. 30 (s, v, mp) Votering: 148 för utskottet 146 för res. 30 55 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 85 m, 22 c, 23 fp, 18 kd För res. 30: 113 s, 19 v, 14 mp Frånvarande: 17 s, 12 m, 7 c, 5 fp, 6 kd, 3 v, 5 mp Punkt 41 (Resurser för mottagandet) 1. utskottet 2. res. 42 (s, v) Votering: 146 för utskottet 128 för res. 42 13 avstod 62 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 1 s, 81 m, 23 c, 23 fp, 18 kd För res. 42: 109 s, 19 v Avstod: 13 mp Frånvarande: 20 s, 16 m, 6 c, 5 fp, 6 kd, 3 v, 6 mp () anmälde att hon avsett att rösta nej men markerats som frånvarande. Övriga punkter Kammaren biföll utskottets förslag. SoU11 Driftsformer för sjukhus 1. utskottet 2. res. (s, v, mp) Votering: 149 för utskottet 145 för res. 55 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet:85 m, 23 c, 23 fp, 18 kd För res. : 112 s, 19 v, 14 mp Frånvarande: 18 s, 12 m, 6 c, 5 fp, 6 kd, 3 v, 5 mp 8 § Vissa läkemedels- och psykiatrifrågor Föredrogs socialutskottets betänkande 2006/07:SoU12 Vissa läkemedels- och psykiatrifrågor (prop. 2006/07:78). 135 (): I det här betänkandet behandlas två olika frågor. Dels handlar det om en ändring av lagstiftningen kring läkemedel. Dels handlar det om en ändring i bestämmelserna om utvisning av personer som är dömda till rättspsykiatrisk vård. Frågorna om läkemedel handlar bland annat om möjligheten till utbytbarhet av läkemedel och om kompletterande nationella bestämmelser med anledning av en EG-förordning och dessutom om införande av en avgift för tillstånd att tillverka läkemedel. Psykiatrifrågorna som berörs gäller en ändring i bestämmelserna om utvisning av personer som är dömda till rättspsykiatrisk vård, där chefsöverläkarnas bedömning utvidgas. Dessutom föreslås mindre ändringar i bland annat sekretesslagen. Utskottet har ställt sig bakom regeringens förslag med ett undantag, nämligen i fråga om roll. Där finns utskottets förslag i en särskild bilaga. I ärendet finns en motion, som utskottet har föreslagit avslag på, och två reservationer. Med detta, fru talman, överlämnar jag betänkandet till debattörerna. 136 (): De flesta förslagen i detta betänkande är okontroversiella, och är överens med utskottet i frågorna. Men det finns två viktiga frågor som har lett till att har reservationer i betänkandet. Självklart står jag bakom båda våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation nr 2. har apotekspersonalen kunnat byta ut det läkemedel som läkaren ordinerat mot det billigaste av de läkemedel som har samma verksamma innehåll och som anses likvärdigt. Patienten kan välja att ändå köpa det läkemedel som läkaren skrivit ut men får då själv betala mellanskillnaden. Detta är en angelägen reform som sparat pengar för både patienter och samhället. Det är som beslutar om läkemedlet är utbytbart. föreslår regeringen i propositionen en förenkling och effektivisering av processen genom att redan vid godkännande av ett läkemedel också beslutar om utbytbarhet. Vad en sådan hantering i verkligheten kommer att ha för konsekvenser är svårt att sia om . Antagligen kommer denna förenklade hantering att innebära ytterligare besparingar både för patienterna och för samhället, och därför stöder vi förslaget. Men utifrån ett patientsäkerhetsperspektiv kan det finnas anledning till oro. varnar i sitt remissvar för att det finns en risk med att det billigaste utbytbara läkemedlet får en allt kortare livslängd jämfört med vad som gäller enligt nuvarande bestämmelser. anser att vi ska ta varning på allvar. Därför föreslår vi att bör ges i uppdrag att följa upp ärenden om utbytbarhet just utifrån patientsäkerhetsaspekten. Det är bra att majoriteten i socialutskottet håller med om att det är viktigt att varken patientsäkerheten eller behandlingsutfallen äventyras vare sig på kort eller på lång sikt. Det är just därför som det behövs ett beslut om en uppföljning, tycker . kan vi läsa i betänkandet att utskottet förutsätter att regeringen noga följer konsekvenserna av det förenklade utbytesförfarandet. Men det räcker inte för oss, för tyvärr, mina kära kolleger i utskottet, har inte samma tilltro till regeringen som utskottsmajoriteten har. Vi vill ha ett tillkännagivande i den här frågan. Den andra frågan där vi skiljer oss åt handlar också om säkerhetsaspekter. Regeringen föreslår en ändring i lagen om rättspsykiatrisk vård, så att chefsöverläkaren får större befogenheter när det gäller personer som får rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning och som ska utvisas eller avvisas från landet. Vi menar att patienternas rättssäkerhet kommer att bättre tillvaratas om beslutet tas av allmän förvaltningsdomstol än om det är upp till den enskilde chefsöverläkaren att göra bedömningen. Vi kan inte förstå att personer som dömts till rättspsykiatrisk vård förenat med utvisning får en annan utskrivningsprövning än de som inte ska utvisas. Vi menar också att den föreslagna lagstiftningen inte tar tillräcklig hänsyn till patientens psykiska tillstånd och personliga förhållanden. Vi anser att mer hänsyn borde tas till patientens psykiska tillstånd i övrigt. Vi menar också att de svenska myndigheterna borde ta kontakt med den psykiatriska vården i det land som är aktuellt för att underlätta fortsatt vård. Givetvis menar inte vi heller att svenska myndigheter ska ta fullt ansvar för att ordna bostads-, arbets- eller vårdförhållanden i ett främmande land, men vi menar att det inte är orimligt att begära att hänsyn tas till psykiskt tillstånd och personliga förhållanden i övrigt även när utskrivning sker i samband med utvisning. När det gäller lagstiftning inom den psykiatriska och den rättspsykiatriska vården menar att det är mycket olyckligt med en särlagstiftning för någon grupp, som det nu kommer att bli för personer som utvisas eller avvisas och som vårdats inom rättspsykiatrisk vård. Vi tycker att det är en olycklig utveckling. Jag yrkar bifall till reservation nr 2. 137 (): Jag vill yrka bifall till utskottets förslag och avslag på reservationer. Jag har bara några korta kommentarer. När det gäller läkemedels utbytbarhet föreslås en rationellare hantering som också ska spara pengar genom att kan besluta om utbytbarhet redan i anslutning till ett godkännande av läkemedel. Jag kan ha viss förståelse för de synpunkter som framför i sin reservation. Det är väldigt viktigt att det här kommer att fungera. Vi nöjer oss dock med en mycket tydlig skrivning där vi förutsätter att regeringen noga ska följa frågan. Jag citerar ur utskottsbetänkandet: Utskottet anser att det är viktigt att varken patientsäkerheten eller behandlingsutfallen äventyras vare sig på kort eller på lång sikt. Det är därutöver en del kommentarer i betänkandet, bland annat på s. 7, som ger ytterligare argument, så jag känner i alla fall en trygghet i att detta ska fungera. Förslaget att utvidga chefsläkares bedömning av personer som genomgår rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning som ska avvisas eller utvisas är enligt min uppfattning ett väl avvägt förslag. Som det tydligt står i skrivningarna får vi ett beslut som är grundat på en djupare medicinsk bedömning jämfört med , och risken för återfall i allvarlig brottslighet ska beaktas och därmed samhällsskyddsaspekten. Jag vill helt kort, som sagt, yrka bifall till utskottsmajoritetens förslag till riksdagsbeslut. 138 (): Vi socialdemokrater står bakom förslagen från utskottsmajoriteten och i propositionen. Jag känner igen de flesta av förslagen i propositionen. De förbereddes redan under den tidigare regeringens tid då jag hade ansvaret. Jag vill passa på att kommentera lite grann det som gäller läkemedel. Läkemedel är den i särklass vanligaste behandlingsmetoden inom sjukvården, och allting tyder på att det kommer att bli en än vanligare behandlingsmetod. Det är en stor framgång att vi med läkemedel, ofta med mycket gott resultat, kan behandla många svåra sjukdomar som var omöjliga att behandla eller som krävde kirurgiska ingrepp. Det innebär naturligtvis också att en allt större andel av sjukvårdens resurser satsas på läkemedel. Det är därför viktigt att vi nu förhoppningsvis kan besluta om denna förenkling som gör att beslut kan verkställas direkt så att det inte rinner ut pengar i onödan till läkemedel som man inte anser behöver subventioneras, ibland eftersom läkemedelsbolagen överklagar. Jag vill också påpeka att några av de svåraste prioriteringsfrågorna inom sjukvården, som ibland kommer upp här i kammaren och som finns levande i prioriteringsdiskussioner hos men också ute i vårdens praktik, handlar just om läkemedel. Låt mig ta tre exempel. En avvägning handlar om ifall man med läkemedel ska behandla risker och i så fall i vilken utsträckning och hur det ska vägas mot insatser till exempel när det gäller livsstilsförändringar. Övervikt, blodfetter och högt blodtryck är sådant som kan behandlas med läkemedel men ibland också behandlas framgångsrikt på andra sätt med livsstilsförändringar. Hur ska sjukvårdens resurser prioriteras mellan dessa olika möjligheter? Ett annat exempel är de ibland mycket ovanliga sjukdomar som bara enstaka patienter har och därför inte utgör någon rimlig marknad för läkemedel för dessa ovanliga tillstånd, som naturligtvis också de patienterna har rätt att få den bästa tillgängliga behandlingen. Hur ska det prioriteras, och hur ska vi säkerställa att också enstaka patienter får möjlighet till den bästa behandlingen? En tredje aktuell fråga handlar om hur nya, dyra läkemedel som endast ger en måttlig förbättring, till exempel förlänger den förväntade överlevnaden med , ska prioriteras i förhållande till andra insatser, till exempel i cancervården. Jag vill med detta, fru talman, säga att läkemedel är en otroligt viktig del av sjukvården. Det är också därför som vi socialdemokrater tycker att det är viktigt att vi ser läkemedel som en del av sjukvården och inte som en del av detaljhandeln. Det är också därför som vi vill att man ska behålla ett apoteksmonopol. Men det är inte den frågan som vi har att debattera och besluta om . Jag vill yrka bifall till utskottets förslag. I detta anförande instämde , , , , och (alla s). 139 FINN (): Vi behandlar här som sagt var i huvudsak två frågor. Den ena frågan är en nödvändig justering av lagstiftningen för psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård. Utskottet föreslår, liksom regeringen, att man äntligen utvidgar chefsöverläkarens bedömning i samband med verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning när det gäller personer som genomgår rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning.