prop · GU03129 · 2007-06-27 00:00:00 — I 4 § LVU regleras vad en ansökan om vård skall innehålla, bl.a. en redogörelse för den unges förhållanden. I 5 kap. 1 § SoF finns närmare bestämmelser om vad som avses med den unges förhållanden, bl.a. den unges och hans eller hennes vårdnadshavares syn på behovet av vård och förhållandena i övrigt. Begreppet den unges förhållanden kan inte anses omfatta vilken information han eller hon fått ta del av. Det bör därför komma till uttryck i lagtexten att en ansökan om vård skall innehålla uppgift om lämnande av information samt om den unges inställning. I rena undantagsfall kan det, mot bakgrund av den skyndsamhet som krävs i mål enligt LVU, förekomma situationer där det inte är möjligt för socialnämnden att informera den unge eller ta del av hans eller hennes inställning innan en ansökan om vård görs. Förutom att det i ansökan upplyses om detta är det viktigt att ansökan eller den utredning rätten tar del av kompletteras med de behövliga uppgifterna. I 1 § sjätte stycket LVU stadgas bl.a. att den unges inställ- ning så långt möjligt skall klarläggas. Denna skyldighet tar sikte på alla beslutssituationer och beslutsinstanser, förvaltningsdomstolarna såväl som socialnämnden. Den nu föreslagna bestämmelsen stadgar endast att socialnämnden i sin ansökan om vård enligt LVU skall ange uppgift om sitt lämnande av information och sitt inhämtande av den unges inställ- ning enligt 1 § sjätte stycket LVU. Den föreslagna bestämmelsen påver- kar därför inte de skyldigheter som åvilar exempelvis förvaltningsdom- stolarna enligt 1 § sjätte stycket LVU. Förebyggande arbete och tidigt stöd Förebyggande insatser och tidigt stöd lyfts ofta fram som viktiga när det gäller att arbeta med barn och unga som far eller riskerar att fara illa. Någon vedertagen definition av begreppen förebyggande insatser och tidigt stöd finns dock inte. Med förebyggande insatser kan avses såväl generella insatser vilka skall förebygga en skadlig utveckling som insat- ser ägnade att förebygga behovet av mer ingripande insatser i ett senare skede. Med tidigt stöd menas dels sådana insatser som sätts in tidigt i livet, dels sådana som sätts in tidigt i ett skeende för att förebygga en skadlig utveckling. Mödra- och barnavårdscentralerna och förskolan nämns ofta som exempel på verksamheter som erbjuder förebyggande insatser som sätts in tidigt i livet och som också når många barn. Även den sociala barn- och ungdomsvården bör erbjuda förebyggande insatser till ett enskilt barn eller en ung person som behöver stöd i sin utveckling eller stöd för att skyddas mot en skadlig utveckling. Barn, unga och deras familjer skall kunna erbjudas tidigt stöd i sådan omfattning och av sådan kvalitet att deras behov av senare insatser före- byggs som deras förutsättningar att utveckla de egna resurserna ökar. Förebyggande arbete som riktar sig till stora grupper bedrivs av flera aktörer i samhället. För att samhällets samlade insatser skall kunna utnyttjas på bästa sätt krävs samverkan mellan olika aktörer och samord- ning av deras insatser. redovisade i rapporten verktyg för föräldrar förslag till nya former av föräldrastöd hur olika slags föräldra- stöd kan utformas för att göra verklig nytta. I rapporten konstateras att det råder samstämmighet om att det såväl ur barnens som ur samhällets perspektiv är angeläget med förebyggande arbete och tidigt stöd till poj- kar och flickor. Relationerna till föräldrarna är betydelsefulla för ett barns välfärd och hälsa. Barn är beroende av vuxna och de vuxna som betyder mest för barnet är vanligen föräldrarna. Om samhället skall främja barns välfärd och hälsa är det därför nödvändigt att stödja föräld- rarna. I finns en lång tradition av att främja barnens intressen genom att ge generellt stöd till familjen främst genom verksamheter som mödra- och barnavårdscentraler, förskola och skola men också genom olika familjeekonomiska stöd. Föräldrastöd i grupp, organiserat av sam- hället, ges i huvudsak inom mödra- och barnhälsovården. Regeringens bedömning: Det är angeläget att föräldrastöd kan erbju- das kontinuerligt under barnets hela uppväxt. Ett sätt att organisera föräldrastöd är genom familjecentraler. har därför fått i uppdrag att kartlägga familjecentraler och familjecentralsliknande verksamheter och att sammanställa befintliga utvärderingar och rap- porter om dessa verksamheter. Även internationella erfarenheter skall tas till vara. Kommitténs förslag: bör få i uppdrag att göra en kartläggning och samlad utvärdering av familjecentralerna och familje- Medel avsätts för att ge bidrag till kom- muner eller kommuner och landsting som startar verksamheter eller eta- blerar fast samverkan kring förebyggande arbete och tidigt stöd som rik- tar sig till barn och unga som lämnat förskoleåldern. Remissinstanserna: är tveksam till om det är möjligt att genomföra en kartläggning och samlad utvärdering av acceptabel kvalitet av familjecentralernas verksamhet. Det är bl.a. svårt att göra effektutvärderingar i efterhand av pågående verksamheter. instanser som yttrat sig i frågan, bl.a. , Barn- ombudsmannen, flertalet länsstyrelser, landsting och kommuner, Rädda Barnen, , och Föreningen är positiva till en utvärdering av familjecentralernas verksamhet. bl.a. i och kommun nämner att kart- läggningar på lokal eller regional nivå redan genomförts och att dessa kan stå modell för kommande arbete. främjande menar att ett utvärderingsuppdrag bör genomföras i nära dia- log med föreningen som ser ett behov av ett nationellt förankrat utveck- lingsstöd och att det bör vara eller annan myndighet som ges ett sådant uppdrag. Många av remissinstanserna instämmer i för- slaget om verksamheter eller fast samverkan för förebyggande arbete och tidigt stöd i skolåldern. Skälen för regeringens bedömning: Föräldrar är de personer som har störst betydelse för sina barn och som därmed också påverkar barns och ungas hälsa mest. Studier visar att det finns en potentiell samhälls- ekonomisk vinst i att satsa på förebyggande arbete inom de generella verksamheterna för barn och unga, inte minst mot bakgrund av att de selektiva insatser som behövs senare, om problem inte förebyggs, är så Mycket talar för att samhället får höga kostnader på längre sikt i de fall psykisk ohälsa inte förebyggs hos barn och unga. ligt regeringen angeläget att föräldrar kontinuerligt får stöd i sin föräldra- roll under barnets hela uppväxt. Regeringen avser att bistå de lokala huvudmännen i överföringen av erfarenheter och metodkunskaper avse- ende föräldrastöd genom att exempelvis stödja spridning av utbildnings- material och modeller för utveckling av verksamheterna. att det finns möjligheter för föräldrar att få olika former av stöd i sitt för- Ett sätt att organisera föräldrastöd är genom familjecentraler. verksamheter arbetar främst hälsofrämjande med generella, tidigt före- byggande och stödjande insatser. Kännetecknande för flertalet av famil- Prop. 2006/07:129 jecentralerna är att huvudmännen, till exempel kommuner och landsting, samordnar sina resurser för att möjliggöra en tvärprofessionell samver- kan mellan mödrahälsovård, barnhälsovård, öppen förskola och social- tjänst. Målet är att utifrån hela familjens livssituation främja en god hälsa hos barn och föräldrar genom att finnas tillgänglig som nära mötesplats; stärka det sociala nätverket runt barn och föräldrar; skapa arbetsformer där föräldrar och barn är delaktiga; erbjuda lättillgängligt stöd; vara ett kunskaps- och informationscentrum och utveckla god service. finns ett antal lokala och regionala utvärderingar av enskilda familjecentraler. Utvärderingarna berör i huvudsak aspekter som sam- ordning, verksamhetens innehåll samt brukartillfredsställelsen. Utvär- deringarna är inte genomförda med en enhetlig metodik. Det är därför inte möjligt att utifrån dessa dra några slutsatser om familjecentralernas betydelse, vare sig på individnivå eller på övergripande nivå. Någon nationell utvärdering av familjecentralerna och deras effekt finns inte. Det saknas samlad kunskap om det faktiska antalet familjecentraler som finns i landet, vilka verksamheter som ingår i familjecentralerna samt hur de är organiserade och finansierade. Det saknas också en sam- manställning av erfarenheter från internationell forskning om verksam- heter med liknande syfte. Regeringen anser, liksom , att det inte är möjligt att i efterhand utvärdera familjecentralernas pågående verksamhet det torde snarare handla om att ställa samman den kunskap om deras arbete som finns både nationellt och internationellt. Regeringen gav därför i uppdrag att kartlägga och sammanställa befintlig kunskap om familjecentraler och om familje- centralernas betydelse (S2007/5344/ST). Även internationella erfaren- heter inom området skall tas till vara. Uppdraget skall redovisas . En sådan kunskapssammanställning utgör ett värdefullt underlag för att på ett evidensbaserat sätt kunna utveckla ett väl fungerande föräldrastöd som kan ges under hela barnets uppväxt. Regeringen anser vidare att kommitténs förslag att ge bidrag till kom- muner eller kommuner och landsting som startar verksamheter eller etablerar fast samverkan kring förebyggande arbete och tidigt stöd som riktar sig till barn och unga som lämnat förskoleåldern inte är tillräckligt utvecklat. Det gäller såväl vilka typer av verksamheter som kan komma i fråga för stöd som vad stödet är avsett att täcka. Ett ekonomiskt stöd med den utformning som kommittén föreslår riskerar enligt regeringens me- ning att fördelas till projektinsatser utan längre livaktighet. Regeringens bedömning: ansvar för att tillsammans med berörda samhällsorgan, organisationer och andra följa upp sam- verkan enligt 5 kap. 1 a § socialtjänstlagen (2001:453) behöver inte regleras ytterligare. Kommitténs förslag: Kommittén föreslog att kommunerna skulle utvärdera samverkan enligt 5 kap. 1 a § SoL. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som kommenterar för- slaget är positiva. Bl.a. , och Före- ningen Socialchefer föreslår att ordet utvärdering bör ersättas av uppföljning. bör fortlöpande följa upp samverkan kring förebyggande arbete och tidigt stöd och göra en avstämning av hur sam- verkan fungerar och kan utvecklas. Att utvärdera verksamheten skulle vara alltför tidskrävande. Skälen för regeringens bedömning: finns en bestäm- melse i 5 kap. 1 a § SoL som reglerar samverkan mellan och andra berörda myndigheter kring barn och unga som far illa eller riskerar att fara illa (jfr prop. 2002/03:53). har tillsam- mans med och Myndigheten för skolutveckling haft i uppdrag att ta fram en strategi för samverkan. I rapporten för samverkan i frågor som rör barn som far illa eller riskerar att fara illa (2004) presenterar ett förslag till strategi. Målet för sam- verkan är enligt rapporten att barn skall få stöd och skydd utifrån en hel- hetssyn och i ett tidigare skede av en ogynnsam utveckling. Samverkan skall alltid ha barnet i fokus. Denna målsättning förutsätter, enligt rap- porten, samverkan mellan olika verksamheter på tre nivåer ett över- gripande plan, inom området tidiga insatser och vid utformning av insat- ser för barn och unga med stora sammansatta behov. har arbetet med samverkan mellan Social- styrelsen, och Myndigheten för skolutveckling fort- satt. En projektplan som sträcker sig har tagits fram och beslutats av de tre myndigheterna. skall strategin omarbetas så att den blir ett gemensamt dokument. Detta gemen- samma dokument skall också spridas som vägledning för den lokala nivån. De tre myndigheterna är involverade i ett antal uppdrag som rör barn som på olika sätt i vid bemärkelse far illa eller riskerar att fara illa. En av de tre myndigheterna har huvudansvaret men uppdraget skall utföras i samverkan med en av eller båda de andra. Genom att inventera samtliga sådana uppdrag vill man åstadkomma samordnings- och effek- tivitetsvinster. Samverkan på nationell nivå bör på lokal nivå kunna upp- fattas som en samlad satsning och ge stöd för att höja nivån och öka kva- liteten på lokal samverkan. Regeringen kommer att noga följa utveck- lingen av denna samverkan. har även haft i uppdrag att följa upp tillämpningen av den nya bestämmelsen i 5 kap. 1 a § SoL, som infördes . Uppdraget redovisas i rapporten kring barn som far illa (2006). En enkätstudie riktad till ett urval av landets kommuner och ett seminarium för representanter för socialtjänst, skola och landsting har utgjort underlag för uppföljningen. Den visar att det finns en omfattande samverkan på övergripande nivå mellan och andra aktörer, att sådan samverkan funnits redan före lagändringen och att den nya be- stämmelsen tydliggör skyldigheten att samverka på en mer övergripande nivå. Vidare tyder mycket på att tvärprofessionella samordnade verk- samheter med gemensam finansiering ökar. Dessa verksamheter startas för såväl tidiga insatser som t.ex. familjecentraler som mer omfattande insatser. De aktörer som kommit till tals menar att samverkan är nödvän- dig men resurskrävande. Det är ett fåtal kommuner som har en genom- tänkt strategi för sitt samverkansarbete på en övergripande nivå. Bristande samordning på politisk ledningsnivå kan leda till motsättningar Prop. 2006/07:129 på tjänstemannanivån och att den enskilde hamnar mellan stolarna. finns orealistiska förväntningar på att samverkan skall lösa resurs- problem i verksamheterna. konstaterar att lagstödet för skyldigheten att samverka på övergripande nivå och för- stahandsansvar för att samverkan kommer till stånd bedöms ha bidragit till bättre förutsättningar till stabil lokal samverkan kring förebyggande arbete och tidigt stöd. Uppföljning och utvärdering av samverkan borde ingå som en naturlig del av samverkansarbetet. Det saknas ofta, vilket gör att man inte kan redovisa några kvalitetsvinster. och Föreningen påpekar att kommunerna bör följa upp den samverkan som påbörjats och pågår för att få underlag till fortsatt planering och utveckling av samverkan. Kom- mittén föreslår att kommunerna skall genomföra en utvärdering av samverkan på lokal nivå men lämnar inget författningsförslag för att reglera detta. Enligt regeringens bedömning är utvärderingar alltför om- fattande för att det i detta sammanhang skall vara rimligt att ställa krav på att de skall göras . Verksamheten är också av sådan natur att det, som påpekar, är svårt att ställa upp krav på vissa tidsintervall under vilka en uppföljning skall göras. Det är dock viktigt att kommunerna regelbundet följer upp hur samverkan fungerar, att eventuella hinder för samverkan identifieras och att det övervägs om det finns nya eller andra områden som samverkan kan omfatta under kom- mande verksamhetsår. En sådan uppföljning är en naturlig del av den samverkan som regleras i 5 kap. 1 a § SoL och förutsattes redan när denna typ av samverkan reglerades (prop. 2002/03:53, s. 59). Mot denna bakgrund anser inte regeringen att det finns skäl att införa någon ytter- ligare reglering. 8 insatser för barn och unga Barn och unga som behöver insatser från socialnämnden bör garanteras en kvalificerad utredning samt en sammanhållen, kontinuerlig och säker vård av god kvalitet som följs upp. Detta kräver en process som inleds så snart får kännedom om att det finns anledning att utreda ett barns förhållanden och som avslutas när målet med vården är uppnått. Det måste ställas höga krav på rättssäkerheten i handläggning och doku- mentation liksom på insatsernas säkerhet och kvalitet. Det är oftast inom dessa områden som får kritik i samband med länsstyrelser- nas tillsyn. som det på många håll sker positiva förändringar inom den sociala barn- och ungdomsvården finns det behov av åtgärder både för att ge bättre förutsättningar och för att förbättra tillsynen av . Socialtjänstlagen (2001:453) innehåller vissa bestämmelser om barna- vårdsutredningar, bl.a. om dokumentation. En väg att generellt sett åstadkomma bättre kvalitet och förutsebarhet i utrednings- och uppfölj- ningsarbetet är att använda sig av strukturerade utrednings- och uppfölj- Till stöd för arbete med barnavårdsutred- Prop. 2006/07:129 ningar finns Barns behov i centrum (BBIC) som beskrivits närmare i av- Används detta system kommer barnen till tals och det skapas förutsättningar för ett strukturerat genomförande och för uppföljning av beslutade insatser. har, som också nämnts i avsnitt 5.1, tagit fram allmänna råd (SOSFS 2006:5) och en handbok, Barn och unga i Utreda, planera och följa upp beslutade insatser, som stöd för det sociala barnavårdsarbetet. I detta avsnitt presenteras förslag som syftar till att ytterligare tydlig- göra ansvar i arbetet med de barn som utreds och får in- satser inom den sociala barn- och ungdomsvården. Regeringens förslag: I socialtjänstlagen (2001:453) införs en be- stämmelse om att en plan för hur vården skall genomföras skall upp- rättas när ett barn vårdas i ett familjehem eller hem för vård eller Kommitténs förslag: Kommitténs intentioner överensstämmer med Kommitténs förslag till reglering gjordes dock i för- ordningsform och var utformat på ett annat sätt. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser stödjer kommitténs för- (SoS), i och Forum för Familjehemsvård för fram att ett annat begrepp än behand- lingsplan bör användas och föreslår begreppet genomförandeplan. ett begrepp som tydliggör vad det är som skall ske genom insatsen och ett begrepp som fungerar även i de fall då insatsen inte avser behandling. Några remissinstanser, bl.a. SoS, () och lyfter fram värdet av att kommittén föreslår att planen skall beskriva hur kontakten mellan barnet och socialsekreteraren skall se ut. stitutionsstyrelse, BO och anser att planen bör tas fram tillsammans med barnet eller den unge och hans eller hennes familj. Skälen för regeringens förslag: En barnavårdsutredning kan avslutas utan åtgärd eller mynna ut i ett förslag på insats för den pojke eller flicka som utredningen gäller. Om utredningens förslag är att barnet skall vår- das i ett annat hem än det egna skall enligt 11 kap. 3 § socialtjänstlagen (2001:453, SoL) en vårdplan upprättas för den vård som socialnämnden avser att ordna. Om utredningen resulterar i en ansökan om vård enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) skall vårdplanen utgöra en del av ansökan. Vårdplanen bygger på det material som samlats in och den analys som gjorts under utredningen. Vårdplanen redovisar de övergripande målen med en placering och skall också ta upp åtgärder och insatser som andra huvudmän har ansvar för. förarbetena till 11 kap. 3 § (prop. 2000/01:80) uttalades att vårdplanen behöver kompletteras med en behandlingsplan som beskriver hur insat- serna skall genomföras. Något uttryckligt krav på detta fördes dock inte in i lagstiftningen. För att göra det tydligt för samtliga som är berörda vid genomförandet av en planerad insats hur den skall genomföras och vilka delmål som skall uppnås är det angeläget att socialnämnden även upprättar en plan Prop. 2006/07:129 för detta. Detta bör vanligtvis ske efter det att vårdplanen tagits fram och då formerna för hur vårdplanen skall genomföras har konkretiserats. En sådan plan brukar i vissa sammanhang, liksom kommittén föreslår, kallas för behandlingsplan, men termen arbetsplan eller genomförandeplan används också. Regeringen instämmer med m.fl. remiss- instanser som anser att termen genomförandeplan på ett mer tydligt sätt uttrycker vad det är frågan om. använder redan termen genomförandeplan i sina allmänna råd Handläggning och dokumentation av ärenden som rör barn och unga (SOSFS 2006:12). Enligt de allmänna råden bör det av genomförandeplanen framgå vilka mål som gäller för insatsen eller delar av den, när och hur insatsen skall genomföras, på vilket sätt pojken eller flickan och hans eller hennes för- äldrar har utövat inflytande över planeringen, hur barnets behov av kon- tinuerliga kontakter med handläggaren skall tillgodoses, vilka personer som har deltagit i planeringen, när planen har fastställts samt när och hur den skall följas upp. Vidare bör det vid heldygnsvård framgå hur barnets olika behov skall tillgodoses när det gäller de specificerade insatser som skall genomföras av andra huvudmän t.ex. hälso- och sjukvård, förskola och skola samt hur barnets kontakt med föräldrar, andra vårdnadshavare och andra för barnet viktiga personer skall kunna tillgodoses. Liksom , och för fram anser regeringen att barnet eller den unge och hans eller hennes vårdnadshavare så långt det är möjligt skall delta i framtagandet av genomförandeplanen. Att få vara aktiv i planeringen av det som skall ske är en viktig utgångspunkt för genomförandet av det som planeras. ansvar att följa upp beslut om insatser blir, enligt regeringens uppfattning, tydligare och bör underlättas av att det finns en genomförandeplan som underlag för samtal om hur de mål som satts för vården uppnås, om kontakter fungerar som planerat och om hur pojken eller flickan och hans eller hennes föräldrar ser på vården och kontak- terna med och andra som är involverade i genomförandet av insatsen. Vid behov skall genomförandeplanen givetvis skrivas om och anpassas till nya förhållanden. Kommittén har föreslagit att kravet på att upprätta en genomförande- plan regleras i en förordning. Eftersom det rör sig om ett åliggande för kommunen krävs dock en lagändring, jfr 8 kap. 5 § regeringsformen. ställs krav på upprättande av en vårdplan i 11 kap. 3 § SoL. Kravet på en genomförandeplan regleras lämpligen i ett nytt stycke i samma paragraf. Regeringen avser att i förordning närmare reglera vad en sådan genomförandeplan skall innehålla. Regeringen anser att flera av de punkter nämner i sina allmänna råd bör kunna utgöra en god grund för vad en sådan förordningsreglering bör innehålla. Kommitténs förslag till reglering gäller enligt sin ordalydelse när socialnämnden beslutat om vård av ett barn, oavsett vad den beslutade vården består av. Av kommitténs redogörelse för skälen till förslaget framgår dock att avsikten med vad kommittén kallar behandlingsplan är att denna skall komplettera vårdplanen. Formell skyldighet för social- nämnden att upprätta en vårdplan föreligger enligt SoL endast då ett barn vårdas i ett annat hem än det egna. Den formella skyldigheten att upp- rätta vad regeringen föreslår skall kallas genomförandeplan bör följaktli- Prop. 2006/07:129 gen begränsas på samma sätt. Att uttrycket vårdas i ett annat hem än det egna språkligt sett lämpar sig mindre väl avseende vuxna medför också att uttrycket i paragrafen ändras till vårdas i ett hem för vård eller boende eller i ett familjehem även beträffande barn. Detta medför inte någon ändring i sak. 8.2Stöd och hjälp till barn och unga efter avslutad placering Regeringens förslag: ansvar för att tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som barn och unga kan ha sedan vård och fostran av dem utanför det egna hemmet upphört tydliggörs genom ett tillägg i socialtjänstlagen (2001:453). Regeringens bedömning: bör få i uppdrag att ta fram allmänna råd för hur stöd till barn och unga efter avslutad pla- cering kan utvecklas. Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som kommenterat för- slaget tillstyrker. för fram att för många unga upphör insatserna från socialnämnden i samband med att dygnsvården upphör. Insatserna efter utskrivningen kan vara avgörande för dygns- vårdens effekter varför en sådan bestämmelse torde gagna den långsik- tiga planeringen av vården. Länsstyrelserna i , län, , och samt kommun och betonar att det bör tyd- liggöras var ansvaret för att tillgodose dessa behov bör ligga hos pla- cerings- eller vistelsekommunen. påpekar att det i dagens familjevård alltför ofta händer att unga vårdplacerade i samband med sin 18-årsdag eller när de slutar gymnasieskolan får beske- det att placeringen upphör. För många innebär detta att de får söka sig till för stöd, då de ej hunnit etablera sig på arbets- eller bostadsmarknaden.