prop · GU03102 · 2007-04-16 00:00:00 — 2006/07:102 39 3 Hälso- och sjukvårdspolitik 3.1 Verksamhetsområde hälso- och sjukvård Nationella mål Enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) är det övergripande målet för hälso- och sjukvården en god hälsa och vård på lika villkor för hela befolkningen. Med hälso- och sjukvård avses åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador. Vidare anges att hälso- och sjukvården skall: vara av god kvalitet och tillgodose patientens behov av trygghet, vara lätt tillgänglig, bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet, främja goda kontakter mellan patienten och hälso- och sjukvårdspersonalen och arbeta för att förebygga ohälsa. Dessutom skall vården och behandlingen så långt det är möjligt utformas och genomföras i samråd med patienten. Enligt beslut finns en allmän prioriteringsregel i hälso- och sjukvårdslagen som fastlägger att den som har det största behovet av hälso- och sjukvården skall ha företräde till vården. Enligt detta beslut har, med etiska principer som grund, riktlinjer lagts fast för prioriteringar inom hälso- och sjukvården. God vård Med hälso- och sjukvårdslagen som grund har arbetat fram en handbok som heter vård ledningssystem för kvalitet och patientsäkerhet i hälso- och sjukvården. I denna definieras begreppet God vård utifrån ett antal kvalitetsområden, vilka är utgångspunkten i ett pågående kvalitetsarbete. Satsningar och arbete för att nå målet om god hälsa genomförs såväl på landstingsnivå som på nationell nivå. Vårdgaranti slöts en överenskommelse mellan staten och om införande av en (utökad) nationell vårdgaranti i hälso och sjukvården. Vårdgarantin som tillämpas innebär att kontakt med vården bör kunna ske som patienten söker kontakt och om läkarbesök är nödvändigt bör väntetiden vara . Den som fått remiss till den specialiserade vården bör erbjudas vård . Den (utökade) nationella vårdgarantin som tillämpas innebär att landstingen bör erbjuda behandling från det att beslut om behandling fattats. Garantin omfattar alla behandlingar inom den planerade vården. I det fall inte kan erbjuda behandling åligger det 2006/07:102 40 att hjälpa patienten att få vård i annat landsting inom garanterad tid. Om patienten får behandling i annat landsting skall det ske utan extra kostnader för patienten. IT inom hälso- och sjukvården En effektiv och ändamålsenlig informationsförsörjning inom hälso- och sjukvården är en förutsättning för att kunna garantera patientsäkerhet, tillgänglighet och vårdkvalitet. Det övergripande målet som finns angivet i den Nationella IT-strategin för vård och omsorg (skr. 2005/06:139) är att informationen om en patient skall finnas tillgänglig för behörig vårdpersonal oavsett var och när informationen har registrerats. Överenskommelse för primärvård och äldreomsorg samt för psykiatri /05 löpte den nationella handlingsplanen för utveckling av hälso- och sjukvården ut (prop. 1999/2000:149, bet. 2000/01:SoU5, rskr. 2000/01:53). För att fortsätta arbetet som hade påbörjats i och med handlingsplanen tecknades två nya överenskommelser mellan staten och respektive . En överenskommelse avser primärvård och äldrevård, en avser psykiatri. Barn och unga är en av de särskilt utpekade målgrupperna. Målsättningen är att stärka primärvård, vård och omsorg om äldre, motverka psykisk ohälsa samt förbättra tillgängligheten till vården. genomförde 2006 en uppföljning av respektive överenskommelse. Psykiatrisk hälso- och sjukvård De allmänna bestämmelserna om den psykiatriska vårdens innehåll och utförande finns i hälso- och sjukvårdslagen samt i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Vården skall bl.a. vara av god kvalitet och bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet. Den särskilda lagstiftningen för den psykiatriska tvångsvården lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård (LPT) och lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård (LRV) ger därutöver bestämmelser om tvångsvårdens bedrivande och förutsättningar. Avsikten med regleringen är bl.a. att inom ramen för tvångsvården tillgodose patientens rättssäkerhet, att begränsa användningen av tvångsvård samt att minska användningen av tvångsåtgärder inom vården. Ett ytterligare ändamål med lagstiftningen är att upprätthålla samhällsskyddet. Läkemedel Behandling med läkemedel är en viktig del av hälso- och sjukvården och den målsättning som anges i hälso- och sjukvårdslagen gäller även på läkemedelsområdet. När det gäller läkemedelsförsörjningen så finns det i lagen (1996:1152) om handel med läkemedel m.m. krav på att den skall bedrivas rationellt och på ett sådant sätt att behovet av säkra och 2006/07:102 41 effektiva läkemedel tryggas. I fråga om receptbelagda läkemedel skall de enligt lagen (2002:160) om läkemedelsförmåner m.m. omfattas av läkemedelsförmånerna om kostnaderna för användning av läkemedel framstår som rimliga från medicinska, humanitära och samhällsekonomiska synpunkter. Måluppfyllelse I ett internationellt perspektiv presterar den svenska hälso- och sjukvården väl på ett flertal områden. Enligt (SoS Hälso och sjukvårdsrapport ) fick hälso- och sjukvård ett flertal positiva omdömen i en granskning som har genomfört, . De positiva omdömena rörde den svenska befolkningens hälsotillstånd, hälso- och sjukvårdens kvalitet och valfriheten inom vården. De svenska kvalitetsregistren får starkt beröm av och registrens bidrag till att sprida kunskap om evidensbaserad vård och till att förbättra medicinsk praxis lovordas. Det svenska hälso- och sjukvårdssystemet beskrivs som flexibelt och innovativt. Trots dessa goda omdömen finns det områden där den svenska hälso och sjukvården kan bli bättre, exempelvis tillgängligheten till primärvården, olikheterna i vård mellan landstingen samt rehabilitering inom psykiatri och missbrukarvård. I Hälso- och sjukvårdsrapport görs bedömningen att förutsättningarna för att kunna redovisa hälso- och sjukvårdens kvalitet och tillgänglighet blivit allt bättre. Ett intensivt utvecklingsarbete har pågått för att kunna följa verksamhetsutvecklingen på nationell nivå. Detta har genomförts bl.a. genom att och Kommuner och Landsting inlett ett samarbete för att ta fram indikationer som skall bidra till att beskriva och följa upp hälso- och sjukvården. genomför också ett riktlinjearbete som syftar till att främja enhetlig praxis för några av de stora folksjukdomarna. Dessutom har arbetet med de nationella kvalitetsregistren som förs inom ett antal diagnosområden fortsatt. Det finns emellertid fortfarande problem med att beskriva och följa upp hur hälso- och sjukvården fungerar totalt sett och särskilt gäller dessa problem, enligt , mjuka verksamheter där det är svårt att använda kvantitativa resultatmått. Exempel på sådana verksamheter är vård vid psykiatriska sjukdomar och missbruk samt vård och rehabilitering vid olika smärttillstånd. Tillgänglighet och kvalitet Tillgänglighetsproblem finns fortfarande i landstingen i form av vårdköer och i vissa fall långa väntetider till planerad vård. Att åstadkomma kortare väntetider och kortare vårdköer är det som befolkningen anser vara viktigast i sitt eget landsting. Jämförelser visar att andelen som tyckte att kortare vårdköer var viktigt ökade från . Enligt Hälso- och sjukvårdsrapport fick av samtliga patienter träffa en läkare inom sju Skr. 2006/07:102 42 dagar 2005, vilket är en förbättring jämfört med . Av patienter med ett akut vårdbehov fick tid för läkarbesök . Ingenting tyder på att befolkningen anser att det har skett några förbättringar när det gäller väntetid till besök hos allmänläkare . Jämfört med 2002 uppfattas det dock ha blivit lättare att komma fram till vårdcentralerna på telefon. ansåg av patienterna att det var mycket eller ganska lätt att komma fram till vårdcentralerna på telefon och det är en ökning jämfört med2002. genomfördes en uppföljning av den nationella vårdgarantin, Den nationella vårdgarantin, uppföljning, delrapport . Denna redogörs för i nästa avsnitt. Svenskt Kvalitetsindex1 mätning som redovisades visade att nöjdheten för sjukvården hade förbättrats. Uppgången var något starkare i den offentliga vården än i den privata. Alla aspekter som mätts i sjukvården uppvisar en ökning förutom befolkningens förväntningar på sjukvården som har sänkts en aning. Svenskt Kvalitetsindex genomförde en ny mätning . Nöjdheten för den öppna sjukvården fortsatte att öka även i denna mätning, men var dock fortfarande lägre än 1998. Patienterna är mer nöjda med den privat drivna öppenvården men ökningen i nöjdhet skedde enbart inom den offentligt drivna öppenvården. Detta innebär att skillnaden i nöjdhet mellan privat och offentligt driven vård minskade 2006. Det föreligger stora skillnader mellan de olika landstingen och mellan könen. Män är mer nöjda än kvinnor, vilket skiljer sig från den övriga tendensen i samhället. Analyser av data från de nationella kvalitets- och hälsodataregistren, som hanteras av samt huvudmännen, visar en fortsatt positiv trend när det gäller tillgången till evidensbaserad vård och behandling vid de stora folksjukdomarna som hjärtinfarkt, stroke, diabetes, m.fl. Också de medicinska resultaten av vården visar successiva förbättringar. Inom vissa diagnoser finns emellertid fortfarande omfattande regionala variationer vad gäller behandlingsmetoder. har ett löpande uppdrag att utarbeta evidensbaserade riktlinjer, med rekommendationer om prioriteringar, för vård och behandling av ett antal kroniska sjukdomar. Vårdgaranti Det är ännu för tidigt att se vilka effekter vårdgarantin får på . Vårdgarantin har dock inneburit en mobilisering för bättre tillgänglighet, både nationellt och inom landstingen. Arbetet har bland annat inneburit att ta fram underlag för gemensamma medicinska indikationer för behandling, bättre rutiner för remisshantering, administration av väntelistor, information och kommunikation samt metoder för systematiskt förbättringsarbete. De uppgifter som följs upp i databasen i Vården visade på en minskning både av det totala antalet patienter 1 Svenskt Kvalitetsindex drivs inom ramen för ett konsortium som består av bl.a. , i och . 2006/07:102 43 som väntade på en behandling och på antalet som hade väntat än . Enligt mätningen får dock var fjärde patient ofrivilligt vänta än . Variationerna är stora, såväl mellan landstingen som mellan de olika specialiteterna. Omfattande problem finns inom ortopedin och ögonsjukvården. Det behövs fortsatta insatser inom flera områden för att uppfylla intentionerna för vårdgarantin. Områden som är särskilt angelägna att fokusera på är bland annat arbetet med medicinska indikatorer och förbättrade remissrutiner. Ett problem är att inrapporteringsfrekvensen är låg i flera landsting. Särskilt låg är inrapporteringen när det gäller barn och unga. Ett annat problem är att det endast är ett begränsat antal behandlingar som följs upp i databasen även om antalet utökades . Det är angeläget att inrapporteringen omfattar områden inom exempelvis habilitering och rehabilitering samt psykiatri. IT inom hälso- och sjukvården Den förra regeringen tillsatte en nationell ledningsgrupp för IT i vård och omsorg med representanter från , Kommuner och Landsting, , , och . Dessa aktörer utarbetade och enades gemensamt om en nationell IT-strategi för vård och omsorg (skr. 2005/06:139), som har etablerat ett gemensamt förhållningssätt till hur IT skall användas för att stödja medborgarnas delaktighet i vården och utveckla vårdverksamheten. Strategin hade som främsta syfte att skapa en bred nationell enighet inom vård- och omsorgssektorn om hur IT bör användas för att skapa förbättringar för medborgare, vårdpersonal och beslutsfattare. Genom att lyfta fram och tydliggöra nyttoeffekterna för dessa tre målgrupper var ambitionen också att skapa en djupare förståelse inom sektorn att IT behövs som en integrerad del i alla delar av vård- och omsorgsverksamheten för att de politiska verksamhetsmålen skall kunna uppfyllas. Bakgrunden till initiativet var att parterna identifierat att IT inte har utnyttjats till sin fulla potential inom vården och omsorgen, eftersom det varit svårt att enas om gemensamma krav och standarder för elektroniskt informationsutbyte. Stora regionala skillnader i hur IT-stöd används i verksamheten har lett till en stor mångfald av olika system som inte är anpassade för att kunna kommunicera med varandra. Detta har, tillsammans med ett regelverk som inte är anpassat för elektronisk informationssamverkan, lett till att IT-utvecklingen inte levt upp till förväntningarna. I strategin enades parterna därför om en gemensam vision om hur den framtida informationsförsörjningen inom vård- och omsorgssektorn bör se ut för att kunna erbjuda alla de nyttoeffekter som vore möjliga. Med hjälp av ändamålsenliga IT-stöd får alla patienter god och säker vård och bra service. Vårdpersonalen kan ägna mer tid åt patienterna och anpassa vården till varje patients behov. IT används som ett strategiskt verktyg i alla delar av vården och de samlade vårdresurserna utnyttjas på ett mer effektivt sätt: Skr. 2006/07:102 44 Medborgare, patienter och anhöriga har enkel tillgång till allsidig information om vård och hälsa samt om sin egen hälsosituation. De erbjuds en bra service och är delaktiga i vården utifrån individuella förutsättningar. Personal inom vård och omsorg har tillgång till välfungerande och samverkande IT-stöd som garanterar patientsäkerheten och underlättar deras dagliga arbete. Ansvariga för vård och omsorg har ändamålsenliga IT-stöd för att följa upp patientsäkerheten och vårdens kvalitet samt för verksamhetsstyrning och resursfördelning. Betydande framsteg har gjorts för att förverkliga den gemensamma visionen. Satsningar på nya IT-stöd betraktas allt oftare som en investering för att utveckla och förbättra verksamheten, inte enbart som en teknikinvestering. Under det år som gått sedan strategin presenterades har en betydande kraftsamling skett från många av sektorns aktörer för att förverkliga den gemensamma visionen om en ändamålsenlig och effektiv informationsförsörjning inom vård och omsorg med hjälp av IT. Uppslutningen kring strategin har varit mycket stark, och det råder en bred politisk enighet om områdets betydelse. Arbetet har i stora delar därför kunnat bedrivas snabbare och med större kraft än förväntat. För regeringens del handlar det främst om att skapa goda grundförutsättningar för den fortsatta IT-utvecklingen inom vård- och omsorgssektorn. Arbetet med en ny pågår för att möjliggöra ett elektroniskt informationsutbyte mellan vårdgivare. En stor satsning genomförs för att skapa ett enhetligt bruk av termer och begrepp inom hälso- och sjukvård och socialtjänst, med syfte att höja kvaliteten i vårddokumentationen och skapa förutsättningar för uppföljning och jämförelser av vårdens resultat och kvalitet. Uppföljning av statens och respektive Svenska kommunförbundets överenskommelser för primärvård och äldrevård De allra flesta landsting fortsatte att arbeta med att förbättra tillgängligheten i primärvården . Bland annat har man genomfört förbättring av sjukvårdsrådgivning samt infört nya telefonsystem. Andelen av befolkningen som anser att det blivit lättare eller mycket lättare att nå fram till sjukvårdsrådgivningen har blivit allt större. Inom hälso- och sjukvården är man överens om att en fast läkarkontakt är viktig för kontinuitet och trygghet i vården och att en kraftsamling behövs för att kunna uppfylla hälso- och sjukvårdslagens krav om en fast läkarkontakt. Som en del i detta arbete behöver antalet specialister i allmänmedicin öka och ett mål har satts upp, nämligen att det2008 skall finnas 6 000 specialister i allmänmedicin i primärvården. Det ser inte ut som att detta mål kommer att uppnås och fortfarande finns mycket arbete kvar att göra innan kravet om fast läkarkontakt uppnås. För att förbättra vården och omsorgen om äldre har landstingen fortsatt att utveckla samarbetet med kommunerna. Till exempel har Skr. 2006/07:102 45 många landsting infört nya IT-lösningar, bland annat i form av journalsystem, för att underlätta samarbetet. Uppföljning av överenskommelsen för psykiatri mellan staten och respektive Av landstingens redovisningar framgår att många landsting har förstärkt insatserna för barn och unga med psykisk ohälsa. Bristfälliga data inom psykiatrins verksamhetsområde försvårar dock tillförlitliga bedömningar av insatsernas effekter. Landstingen redovisar stor variation när det gäller typ av insatser och verksamhet för personer med psykiska funktionshinder. Det kan delvis förklaras av att det inte finns en enhetlig definition av begreppet. Flertalet av landstingen har inte gjort någon särskild satsning för målgruppen äldre trots att konstaterade att detta är det mest eftersatta området när det gäller landstingens insatser för människor med psykisk ohälsa. Psykiatrisk hälso- och sjukvård Andelen personer i befolkningen som lider av allvarlig psykisk sjukdom är relativt och någon påtaglig ökning kan inte fastställas. Däremot ökar antalet personer som upplever psykiska besvär. Flera rapporter har visat att det blivit vanligare att ungdomar är nedstämda, är oroliga, har svårt att sova och har värkbesvär. Primärvården har ett basansvar för all hälso- och sjukvård. Det innebär bl.a. att ansvaret för att behandla personer med lätta och medelsvåra psykiska störningar ofta åligger primärvården. av de vuxna besökande på primärvårdsmottagningarna uppskattas lida av någon form av psykisk ohälsa. Barn och ungdomar med psykisk ohälsa söker däremot bara undantagsvis hjälp i primärvården. Istället har tillströmningen av nya patienter inom barn- och ungdomspsykiatrin ökat kraftigt . Ett av de utmärkande dragen för den psykiatriska vården är att den slutna vården minskat i omfattning till förmån för vård och behandling i öppna vårdformer. vårdades drygt 49 000 patienter i specialiserad psykiatrisk slutenvård. hade patientantalet minskat till ca 44 000, en minskning med . Den genomgående minskningen av antalet patienter verkar dock ha brutits då antalet patienter i psykiatrisk vård visade på en viss uppgång. Detsamma gäller för antalet vårdtillfällen. Uppgifter från patientregistret visar att ökningen av antalet patienter i sluten psykiatrisk vård höll i sig , enligt preliminära uppgifter uppgick antalet patienter till drygt 46 000. Medelvårdtiden inom den psykiatriska vården minskade , vilket till viss del förklaras av att antalet patienter som skrevs in och ut ökade . Fördelningen mellan frivilligt vårdade och patienter inom tvångsvården (LPT och LRV) har förskjutits mot en allt större andel tvångsvårdade. upptogs av platserna inom den psykiatriska slutenvården Skr. 2006/07:102 46 av patienter som vårdas enligt LPT och LRV, vilket är en kraftig ökning jämfört med tidigare inventeringar. Detta kan ses som en naturlig följd av psykiatrireformen, vars mål är att fler patienter skall kunna klara sig ute i samhället med stöd från såväl öppenvård som socialtjänst. Det kan även konstateras att de pågående vårdtiderna för LRV-patienter har ökat . Fler platser tas därigenom i anspråk av denna patientkategori vilket innebär att platserna i mindre utsträckning än tidigare kan användas för frivilligt vårdade. har vid sin inventering av den psykiatriska slutenvården2005 rapporterat en beläggningsgrad inom den psykiatriska slutenvården på , vilket i ett internationellt perspektiv är höga siffror. För att undvika överbeläggningar och för att ha en kapacitet att ta emot akuta patienter bör erfarenhetsmässigt en beläggningsprocent på 8085 vara mer rimlig. bedömning är därför att antalet platser inom den psykiatriska slutenvården bör utökas. Regeringen tillkallade en nationell psykiatrisamordnare. Psykiatrisamordnaren lämnade delbetänkandet Vård och stöd till psykiskt störda lagöverträdare (SOU 2006:91) och slutbetänkandet Ambition och ansvar Nationell strategi för utveckling av samhällets insatser till personer med psykiska sjukdomar och funktionshinder (SOU 2006:100). Av betänkandena framgår bland annat att belastningen på öppenvårdspsykiatrin tycks ha ökat . När det gäller innehåll och kvalitet i den psykiatriska vården gör psykiatrisamordnaren bedömningen att det finns stora brister både när det gäller tillgången till kompetent personal, metoder och när det gäller arbetssätt och organisation. Evidensbaserade metoder används inte i den utsträckning som är möjligt och önskvärt eftersom strukturer för implementering av befintlig kunskap ofta saknas. Även företrädare för primärvården upplever att allt fler personer söker vård på grund av psykisk ohälsa och att de inte har möjlighet att möta den stora efterfrågan på utredning och behandling. Många rapporterar också om svårigheter i samarbetet med psykiatrin och andra samhällsinstanser. Primärvården saknar ofta tillräckliga resurser, både på grund av läkarbrist och att det saknas tillgång till andra personalkategorier. Kompetensen hos den personal som finns skiljer sig åt, men generellt saknas tillräcklig kompetens för att upptäcka och behandla psykisk ohälsa och psykiska sjukdomar i primärvården. Psykiatrisamordnaren pekar också på stora svårigheter för huvudmännen att finna gemensamma lösningar kring de personer som behöver det. Det handlar om personer som har en psykisk sjukdom och missbrukar, barn och ungdomar med en omfattande psykosocial problematik, och personer som vårdas enligt någon av de psykiatriska tvångsvårdslagarna och har permission. Samordnaren anser bland annat att tillgängligheten till den psykiatriska slutenvården behöver öka samt att det behövs en nationell plan för psykisk hälsa och föreslår att antar ett antal mål och anger tydlig inriktning för utvecklingsarbetet. och den Nationella psykiatrisamordnarens betänkande visar att det finns fortsatt stora behov av förbättringar av vård och stöd till personer med psykisk sjukdom eller psykiska funktionshinder. Förra regeringen beslutade, med utgångspunkt i Skr. 2006/07:102 47 psykiatrisamordnarens förslag, om en satsning på psykiatri och socialtjänst för personer med psykisk sjukdom eller psykiska funktionshinder. Under2005 och2006 satsade staten totalt i form av riktade bidrag till landstingens och kommunernas arbete med att förbättra vård, sysselsättning och boende samt verksamhetsutveckling för dessa grupper. första uppföljning av satsningen, , visade att samtliga landsting och kommuner, med något undantag, har ansökt om medel för satsningar på projekt inom en rad områden, t.ex. metodutveckling och utbildning. Nästan alla projekt genomfördes i samverkan mellan landsting och kommun. Särskilda målgrupper som har uppmärksammats av huvudmännen är bl.a. personer med psykisk sjukdom eller psykiskt funktionshinder och missbruk, barn, ungdomar och unga vuxna samt personer med neuropsykiatriska funktionshinder. Den andra uppföljningen, , redogjorde för hur medlen har förbrukats och hur verksamheterna fortskrider. Slutredovisning av uppdraget sker . Regeringen har givit i uppdrag att organisera och driva ett nationellt centrum för utveckling av tidiga insatser till barn och unga som löper risk att utveckla svårare psykisk ohälsa. Utvecklingscentrumets uppgifter skall vara att samla, koordinera och föra ut kunskap och vetenskap då det gäller att identifiera, förebygga, ge tidigt stöd och behandla barn och unga som riskerar att utveckla svårare psykisk ohälsa. Läkemedel har det skett en omfattande utveckling av nya läkemedel. Sjukdomar som inte var möjliga att behandla kan botas. Vidare har livskvaliteten för stora grupper förbättrats genom symtomlindring av läkemedel. Läkemedel har ersatt annan terapi och medverkat till att antalet vårdplatser såväl inom den psykiatriska som inom den somatiska hälso- och sjukvården kunnat minska. Ur både patient- och kostnadsperspektiv är det även fortsättningsvis avgörande att läkemedel ses som en integrerad del av den övriga hälso- och sjukvården samt att de resurser som läkemedel tar i anspråk ingår i de samlade resurserna för hälso- och sjukvården.