prop · GU03108 · 2007-04-16 00:00:00 — Ett annat exempel på förhållanden som innebär att ett barn är i behov av skydd, är när ett barnet på grund av eget beteende utsätter sin hälsa och utveckling för fara genom t.ex. missbruk, brottslig verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende (jfr 3 § LVU). Av paragrafens andra stycke följer att utredningar enligt paragrafens första stycke även får genomföras när ett barn har avlidit utomlands, om barnet var svensk medborgare eller hade hemvist i . dödsfall som inträffat utomlands måste förutsättningar i första stycket vara uppfyllda för att en utredning skall kunna genomföras. Till skillnad från vad som gäller dödsfall som inträffat i , finns inte någon skyldighet att utreda dödsfall som inträffat utomlands. Hemvistbegreppet som anges i paragrafen bör tillämpas på samma sätt som begreppet tillämpas vid bestämmande av forum i tvistemål. Vägled- ning om hemvistbegreppet i denna lag kan således hämtas från förarbeten och praxis som avser 10 kap. 1 § . I tredje stycket anges att med barn avses i denna lag personer . Paragrafen behandlas i avsnitt 5.2.2. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I paragrafen anges att syftet med utredningsverksamheten skall vara att ge underlag för förslag till åtgärder som förebygger att barn far illa. Vägledning för vad som menas med att barn far illa kan hämtas från förarbetena till 5 kap. 1 a § socialtjänstlagen (2001:453; prop. 2002/03:53 s. 46 ff. och 107 f. Stärkt skydd för barn i utsatta situationer). Ytterligare vägledning kan hämtas från 2 och 3 §§ lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga och förarbetena till dessa be- stämmelser. Förslag till åtgärder som förebygger att barn far illa kan vara av olika slag. Det kan gälla förslag till ändringar i lagstiftning och/eller behov av annan normering till stöd för olika verksamheter. Vidare kan förslagen gälla förbättringar av exempelvis förebyggande insatser, riskbedöm- ningar, sociala, medicinska och psykologiska utredningar, behandlings- metoder, myndighetssamarbete och utbildning. Som framgår av bestämmelsen är syftet med utredningsverksamheten inte att utreda frågor om myndigheters eller enskildas skuld eller ansvar som har samband med de dödsfall som utreds. Om det vid en utredning enligt denna lag skulle framkomma uppgift som angår misstanke om brott får utredningsmyndigheten, med beaktande av 14 kap. 2 § sekre- tesslagen (1980:100), bedöma om dessa skall lämnas till polisen. Får utredningsmyndigheten kännedom om förhållanden som innebär att en socialnämnd behöver ingripa till skydd för exempelvis det avlidna bar- nets syskon, får myndigheten bedöma om den skall göra sådan anmälan som avses i 14 kap. 1 § socialtjänstlagen. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.2.2. Paragrafen har tillkommit och ut- formats i enlighet med Lagrådets förslag. I den anges att utredningsverk- samheten skall bedrivas av den myndighet som regeringen bestämmer (utredningsmyndigheten). Paragrafen behandlas i avsnitt 5.2.3. Om ett barn begår brott innan han eller hon fyllt , får någon på- följd inte utdömas (1 kap. 6 § ). inte heller inledas i dessa fall. Det är främst som har ett ansvar för att samhället vidtar lämpliga åtgärder i en sådan situation. Det finns dock möjligheter att under vissa begränsade förutsättningar utreda brott som begåtts av barn med stöd av 31 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL). Så får ske om en utredning kan antas ha betydelse för att avgöra behovet av social- tjänstens insatser med avseende på den unge, om det behövs för att klar- lägga om någon som har fyllt har tagit del i brottet, om det behövs för att efterforska gods som har åtkommits genom brottet, eller om det annars är av särskild vikt att en utredning äger rum. Har den unge inte fyllt får en utredning inledas endast om det finns synnerliga skäl (31 § andra stycket). Under vissa omständigheter kan en domstol vid en s.k. bevistalan enligt 38 § LUL, pröva om ett barn begått ett brott. Vid sådan bevistalan skall bestämmelserna beträffande allmänt åtal för brott, för vilket har föreskrivits fängelse , tillämpas. I paragrafens första stycke anges att om en polismyndighet eller en åklagare beslutar att inte inleda eller att lägga ned en förundersökning som avser misstanke om brott som avses i 1 § första stycket 1, dvs. brott som har begåtts mot ett barn som har avlidit i anledning av brottet, eller en utredning enligt 31 § LUL som avser sådan misstanke, skall utred- ningsmyndigheten underrättas om beslutet. Av andra stycket framgår att underrättelseskyldigheten också gäller andra beslut som innebär att en åklagare avslutar en förundersökning eller en utredning enligt 31 § LUL utan att åtal eller bevistalan enligt 38 § nämnda lag väcks. Ett exempel på ett sådant beslut är beslut om åtalsunderlåtelse. Av tredje stycket följer att om åklagare har väckt åtal eller bevistalan för brott som avses i 1 § första stycket 1 skall åklagaren, efter att dom- stolens dom eller slutliga beslut i målet har vunnit laga kraft, underrätta utredningsmyndigheten om domen eller beslutet. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.2.4. Paragrafen har utformats med be- aktande av att Lagrådet i sitt yttrande framfört att det bör klargöras om skall omfattas av uppgiftsskyldighet. Paragrafen innehåller en bestämmelse om uppgiftsskyldighet som bryter sekretess enligt 14 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) och tyst- nadsplikt. Bestämmelsen har utformats med utgångspunkt i 14 kap. 1 § fjärde stycket socialtjänstlagen (2001:453, SoL). Även om bestämmelserna inte är identiska, så kan vid tillämpningen av denna paragraf viss vägledning hämtas från förarbetena till 14 kap. 1 § SoL (jfr prop. 1989/90:28 s. 100 ff. Vård i vissa fall av barn och ungdom, prop. 1996/97:124 s. 102 ff. och 189 f. Ändring i socialtjänstlagen och prop. 2002/03:53 s. 62 ff. Stärkt skydd för barn i utsatta situationer m.m.). Uppgiftsskyldigheten gäller endast sådana uppgifter som behövs för den aktuella utredningen. Även om det som regel inte torde finnas anled- ning att ifrågasätta utredningsmyndighetens bedömning av att en uppgift behövs för en utredning, ankommer det på den som är uppgiftsskyldig att göra en egen bedömning av om en uppgift skall lämnas ut. Utrednings- myndigheten bör i möjligaste mån precisera vilka uppgifter den önskar få del av. Omständigheterna i det enskilda fallet kan dock vara sådana att det finns anledning att få ta del av samtliga uppgifter i en akt eller en patientjournal. Det kan vara svårt för utredningsmyndigheten att veta vilka uppgifter som den tillfrågade myndigheten eller annan uppgifts- skyldig har tillgång till och vad de i så fall kan betyda för utrednings- myndighetens utredning. I sådana fall kan utredningsmyndigheten be- höva lämna ytterligare information om vilka uppgifter som behövs och för vilket ändamål uppgifterna behövs. Om det för att utredningsmyndig- heten skall kunna fullgöra sin verksamhet är nödvändigt för myndigheten att lämna ut vissa uppgifter som är sekretessbelagda, kan detta ske med stöd av 1 kap. 5 § sekretesslagen. Det bör dock beaktas att nämnda paragraf skall tillämpas restriktivt. I punkten 1 anges att myndigheter vars verksamhet berör barn omfattas av uppgiftsskyldigheten. Exempelvis omfattas skolmyndigheter, åklagar- och polismyndigheter, psykisk barn- och ungdomsvård, barnavårds- centraler, och av uppgiftsskyldig- heten. Punkten 2 anger att andra myndigheter inom hälso- och sjukvården, annan rättspsykiatrisk undersökningsverksamhet, och kri- minalvården omfattas av uppgiftsskyldigheten. Exempelvis omfattas andra myndigheter inom hälso- och sjukvården, oberoende om deras verksamhet riktar sig till barn eller inte. Därmed kan verksamheten enbart rikta sig till vuxna personer; t.ex. vuxenpsykiatriska kliniker och mottagningar för vuxna missbrukare. Exempel på hälso- och sjukvårds- verksamhet som berör barn är BUP/PBU, ungdomsmottagningar och skolhälsovården. Även rättspsykiatriska undersök- ningsverksamhet omfattas av uppgiftsskyldigheten. Myndigheter inom är de nämnder som avses i 2 kap. 4 § SoL samt . Även dessa omfattas av uppgiftsskyldigheten även om deras verksamhet riktar sig enbart till vuxna. Punkten 3 anger att anställda hos sådana myndigheter som avses i punkterna 1 och 2 är uppgiftsskyldiga. Med anställda avses arbetstagare som har anställningsavtal med sådana myndigheter. Punkten 4 anger att de som är verksamma inom yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet som berör barn eller annan sådan verksamhet inom hälso- och sjukvården eller på område omfattas av upp- giftsskyldigheten. Exempel på yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet som berör barn som omfattas är fristående skolor, enskild förskoleverk- samhet och skolbarnsomsorg. Exempel på annan sådan verksamhet inom hälso- och sjukvården är privata sjukhus och privata polikliniska mottag- ningar av olika slag samt privat företagshälsovård. Inom enskild hälso- och sjukvård omfattas den enskilde yrkesutövaren. Exempel på yrkes- mässigt bedriven enskild verksamhet på område är privata hem för vård eller boende för såväl barn som vuxna. Uppgiftsskyldig- heten gäller samtliga personer som är verksamma inom en yrkesmässigt enskild verksamhet som berör barn eller inom annan sådan verksamhet inom hälso- och sjukvården eller på område. I punkten 5 anges att myndigheter som utövar tillsyn över sådana verk- samheter som avses i de föregående punkterna omfattas av uppgiftsskyl- Exempelvis är länsstyrelser, med dess regionala tillsynsenheter och uppgiftsskyldiga. Dock undantas ombudsmän, från upp- giftsskyldigheten. Av andra stycket följer att uppgiftsskyldigheten inte gäller sådan familjerådgivning som avses i 5 kap. 3 § SoL. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.2.5. I paragrafens första stycke anges att en utredning inte får inledas förrän underrättelser enligt 4 § har kommit in till utredningsmyndigheten. Av paragrafens andra stycke följer att utredningsmyndigheten på eget initiativ, dvs. utan krav på sådan underrättelse som avses i första stycket, kan inleda en utredning när ett dödsfall inträffat utomlands om det står klart att dödsfallet inte kommer att utredas av svensk brottsutredande myndighet. För att klargöra om ett dödsfall inträffat utomlands kan ut- redas, behöver utredningsmyndigheten samråda med de brottsutredande myndigheterna. Med brottsutredande myndighet avses i detta samman- hang polis- och åklagarmyndigheter. Även vid utredningar som genomförs med stöd av andra stycket kan det förekomma att dödsfallet är föremål för t.ex. en brottsutredning av en utländsk brottsutredande myndighet. I sådana fall gäller vad som före- skrivs i 8 §. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.2.5. Paragrafen har utformats med beaktande av Lagrådets yttrande. I paragrafen anges att en utredning skall klarlägga samtliga förhållanden som har inneburit att det avlidna barnet varit behov av skydd och vilka åtgärder som har vidtagits eller kunnat vidtas för att skydda barnet. Till de förhållanden som skall klarläggas hör såväl sådana som myn- digheter och yrkesverksamma som anges i 5 § känt till, som andra för- hållanden som dessa myndigheter och yrkesverksamma inte känt till men som indikerar det avlidna barnets behov av skydd. Det är genom ovanstående klarlägganden som utredningsverksam- hetens syfte kan uppnås, dvs. ge underlag för förslag till åtgärder som förebygger att barn far illa. De slutsatser som utredningarna leder till kan sedan användas för de återkommande rapporter som utredningsmyndig- heten skall sammanställa. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.2.5. Av paragrafen följer att en utredning inte får genomföras på ett sådant sätt att den medför men för en brottsutredning, rättegång eller ett ärende om tillsyn. För att kunna bedöma om förhållandena är sådana att det före- ligger men, behöver utredningsmyndigheten samråda med polismyndig- het, åklagare eller tillsynsmyndighet. Frågan om men kan aktualiseras bl.a. i fall en brottsutredning eller ett tillsynsärende pågår, en nedlagd förundersökning återupptas eller i fall resning beviljas enligt bestämmel- Prop. 2006/07:108 serna i 58 kap. . Vad som kan utgöra men beror på förhållandena i det enskilda fallet. Om det finns någon särskild omständighet som ger anledning att anta att en åtgärd skulle innebära menlig påverkan på t.ex. en brottsutredning, så skall utredningsmyndigheten inte vidta åtgärden. Mot bakgrund av bl.a. utredningsverksamhetens karaktär samt de föreslagna bestämmelserna i 4 § tredje stycket och 6 §, bör utredningsmyndighetens åtgärder normalt sett inte innebära menlig påverkan på rättegångar där talan om enskilt anspråk förs i den för tvistemål stadgade ordningen. Detsamma gäller andra rättegångar i tvistemål. En utgångspunkt vid menprövningar är att om en polismyndighet, åklagare eller tillsynsmyndighet bedömer att det föreligger men, så skall utredningsmyndigheten godta denna bedömning. De utredningar som skall genomföras enligt bestämmelserna som före- slagits i denna lag, kommer alla att avse brott som hör under allmänt åtal. Det ankommer i första hand på åklagaren att åtala brott. Men även mål- säganden samt vissa med målsäganden jämställda personer har viss åtals- rätt. Det kan därför inte uteslutas att det i något fall förekommer att åtal för brott drivs utan att åklagaren är inblandad. I mycket sällsynta fall kan det även inträffa att en talan om ansvar för brott förs utan att åklagaren väckt något åtal. I sistnämnda fall kan antas att utredningsmyndigheten genom exempelvis media kommer att få kännedom om att ett enskilt åtal drivs, och myndigheten får då vidta lämpliga åtgärder för att kunna pröva frågan om men. Slutligen bör framhållas att bestämmelsen även är tillämplig på t.ex. brottsutredningar som genomförs av en utländsk brottsutredande myn- dighet. Vid utredningar som avser dödsfall som inträffat utomlands, bör utredningsmyndigheten i normalfallet avvakta till dess att det rättsliga förfarandet i det främmande landet slutförts. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.2.7. I paragrafen anges att bestämmelser om behandling av personuppgifter för verksamhet som gäller utredningar avseende barn som har avlidit i anledning av brott m.m. finns i lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom . 8.2Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Paragrafen behandlas i avsnitt 5.2.6. Utredningsverksamhet enligt den föreslagna lagen om utredningar av- seende barn som har avlidit i anledning av brott m.m. har inordnats i begreppet socialtjänst, se underrubriken (avsnitt 5.2.2). I paragrafen regleras sekretess inom . Paragrafens tredje Prop. 2006/07:108 stycke föreslås ändras så att till socialtjänst räknas också verksamhet enligt den föreslagna lagen om utredningar avseende barn som har avlidit i anledning av brott m.m. Med verksamhet avses hela förfarandet från att underrättelser inkommer till utredningsmyndigheten, inhämtandet av uppgifter från de myndigheter m.fl. som är uppgiftsskyldiga, utrednings- arbetet samt att myndigheten tar fram underlag, för att ge förslag till åtgärder som förebygger att barn far illa, som kommer att presenteras i myndighetens återkommande rapporter. Sekretess gäller för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom eller henne närstående lider men. 8.3Förslag till lag om ändring i lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom Paragrafen behandlas i avsnitt 5.2.7. Paragrafen har utformats i enlighet med vad Lagrådet förordat. Utredningsverksamhet enligt den föreslagna lagen om utredningar av- seende barn som har avlidit i anledning av brott m.m. har inordnats i begreppet socialtjänst, se underrubriken (avsnitt 5.2.2). Ändringen i första stycket innebär att en ny punkt 9 införs. Med social- tjänst avses i denna lag även verksamhet enligt den föreslagna lagen om utredningar avseende barn som har avlidit i anledning av brott m.m. Beträffande innebörden av begreppet verksamhet, se författnings- kommentaren till ändringen i 7 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100). Andra stycket ändras på så sätt att med socialtjänst avses även tillsyn, uppföljning, utvärdering, kvalitetssäkring och administration av verk- samhet som avses i första stycket 9. Därmed kommer utredningsmyndig- hetens behandling av personuppgifter för sin egen uppföljning, utvär- dering, kvalitetssäkring och administration av verksamheten regleras av lagen om behandling av personuppgifter inom . Paragrafen behandlas i avsnitt 5.2.7. Paragrafens andra stycke föreslås ändras. Förutom personakter som upprättats kommer det sannolikt hos utredningsmyndigheten finnas be- hov av olika typer av sammanställningar av uppgifter om personer som omfattas av en utredning. Ur integritetssynpunkt skiljer sig dessa sam- manställningar från personakterna, eftersom de är tillgängliga på ett mer sätt än som är fallet med uppgifterna i personakterna. De innehåller uppgifter om den enskilde utan att ge en fullständig och objektiv beskrivning av hans eller hennes förhållanden. Dessa sam- manställningar framstår därför som särskilt känsliga från integritetssyn- punkt. Begreppet känsliga personuppgifter definieras i 13 § personuppgifts- lagen (1998:204). Som känsliga uppgifter räknas personuppgifter som avslöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filoso- fisk övertygelse eller medlemskap i fackförening. Det kan också gälla personuppgifter som rör hälsa eller sexualliv. Begreppet uppgifter om ömtåliga personliga förhållanden har funnits med sedan socialtjänst- lagens (1980:620; 2001:453) tillkomst. Detta begrepp omfattar, förutom vad som kan anses som känsliga personuppgifter i personuppgiftslagens mening, även andra uppgifter om personliga förhållanden som kan före- komma inom och vars behandling kan anses vara kränkan- de för den personliga integriteten. Det kan t.ex. vara uppgifter om för- sörjningsförmåga och familjeförhållanden. Genom ändringen får utredningsmyndigheten i sin verksamhet enligt den föreslagna lagen om utredningar avseende barn som har avlidit i anledning av brott m.m. behandla känsliga personuppgifter eller upp- gifter i övrigt om ömtåliga personliga förhållanden i sammanställningar av personuppgifter. Lagförslag i promemorian Skyddsutredningar avseende barn Förslag till lag om skyddsutredningar avseende barn Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om utredningar som skall genom- föras i vissa fall när ett barn avlidit (skyddsutredningar). Med barn avses i denna lag personer . Lagen är tillämplig på dödsfall som inträffat i . Om den som avlidit var svensk medborgare eller hade hemvist i gäller lagen även dödsfall som inträffat utomlands. 2 § Syftena med en skyddsutredning skall vara att 1.klarlägga vilken kännedom som sådana myndigheter och verksam- heter som anges i 8 § haft om förhållanden som utgjort eller kunnat utgöra underlag för beslut om åtgärder till skydd för det avlidna barnet, 2.klarlägga vilka åtgärder som vidtagits eller kunnat vidtas med anledning av kännedomen om de förhållanden som avses i 1, samt att 3.ge underlag för beslut om åtgärder som har som mål att förebygga att barn far illa. 3 § Skyddsutredning skall genomföras av den myndighet som regeringen bestämmer (utredningsmyndigheten). 4 § En skyddsutredning skall genomföras om ett barn avlidit till följd av brott eller det annars finns särskilda skäl. Utredningen skall genomföras på ett sådant sätt att den inte medför men för brottsutredning, rättegång eller ärende om tillsyn. 5 § får inte inleda en skyddsutredning förrän en underrättelse enligt 6 § första och andra styckena inkommit till myndig- heten. Vid underrättelse enligt 6 § tredje stycket får utredningsmyndig- heten inte inleda en skyddsutredning förrän en underrättelse enligt 7 § inkommit till myndigheten. Om ett dödsfall inträffat utomlands får en utredning dock inledas när det står klart att dödsfallet inte kommer att utredas av svensk brotts- utredande myndighet. 6 § Om en polismyndighet eller en åklagare beslutar att inte inleda eller att lägga ned en förundersökning eller en utredning enligt 31 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare som avser misstanke om brott som begåtts mot ett barn som avlidit till följd av eller i samband med det brottet, skall utredningsmyndigheten under- rättas om beslutet. Vad som föreskrivs i första stycket skall också gälla andra beslut som innebär att en åklagare avslutar en förundersökning eller en utredning enligt 31 § lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare utan att åtal eller bevistalan enligt 38 § nämnda lag väcks. När en åklagare väcker åtal eller bevistalan som avser brott som begåtts mot ett barn som avlidit till följd av eller i samband med brottet, skall utredningsmyndigheten underrättas om beslutet. 7 § Om en allmän domstol meddelar dom eller slutligt beslut i ett mål där åklagaren lämnat underrättelse enligt 6 § tredje stycket, skall domstolen sedan avgörandet har vunnit laga kraft sända en kopia av domen eller beslutet till utredningsmyndigheten. 8 § Myndigheter vars verksamhet berör barn samt andra myndigheter inom hälso- och sjukvården, annan rättspsykiatrisk undersökningsverk- samhet, och kriminalvården samt de som är verksamma inom yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet som berör barn eller annan yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet inom hälso- och sjukvården eller på område är skyldiga att på utrednings- myndighetens begäran lämna de handlingar och upplysningar som utredningsmyndigheten anser behövs för en utredning enligt denna lag. De myndigheter som utövar tillsyn över verksamheter enligt första stycket är också skyldiga att lämna de handlingar och upplysningar som utredningsmyndigheten anser behövs för en utredning enligt denna lag. 9 § får utan hinder av sekretess lämna ut uppgift till de myndigheter eller andra personer som anges i 8 §, under förutsättning att uppgiften behövs som underlag för beslut om åtgärder som har som mål att förebygga att barn far illa. Behandling av personuppgifter m.m. 10 § Bestämmelserna om behandling av personuppgifter i verksamhet enligt denna lag finns i lagen (2001:454) om behandling av personupp- gifter inom . 11 § Dokumentationen hos utredningsmyndigheten skall bevaras så länge den kan antas ha betydelse för åtgärder i verksamheten. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Denna lag får tillämpas på dödsfall som inträffat före ikraftträdandet. För sådana dödsfall tillämpas inte bestämmelserna i 5 § första stycket, 6 och 7 §§. Förslag till lag om ändring i lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom att 2 § och 7 a § skall ha följande lydelse. 2 § I denna lag avses med socialtjänst 1.verksamhet enligt lagstiftningen om socialtjänst och den särskilda lagstiftningen om vård utan samtycke av unga eller av missbrukare, 2.verksamhet som i annat fall enligt lag handhas av socialnämnd, 3.verksamhet som i övrigt bedrivs av , 4.verksamhet hos invandrarbyrå, 5.verksamhet enligt lagstiftningen om stöd och service till vissa funk- tionshindrade, 6.handläggning av ärenden om bistånd som lämnas av socialnämnd enligt lagstiftning om mottagande av asylsökande m.fl., 7.handläggning av ärenden om introduktionsersättning för flyktingar och vissa andra utlänningar, 8. handläggning av ärenden om handläggning av ärenden om tillstånd till parkering för rörelse- tillstånd till parkering för rörelse- (2007:000) om skyddsutredningar Med socialtjänst avses även tillsyn, uppföljning, utvärdering, kvalitets- säkring och administration av verksamhet som avses i första stycket 18. I sammanställningar av personuppgifter får det inte tas in känsliga personuppgifter eller uppgifter i övrigt om ömtåliga personliga förhållan- den. Undantag från första stycket gäller för 1.uppgifter om åtgärder som har beslutats inom som innebär myndighetsutövning och om den bestämmelse som ett sådant beslut grundar sig på,