prop · GU03102 · 2007-04-16 00:00:00 — Andra beslut som inte verkställs gäller ledsagarservice och kontaktperson. Det senare beror ofta på att det kan vara svårt att hitta en person som vill ta på sig uppdraget att vara kontaktperson. Planering och styrning av stöd till personer med psykiska funktionshinder avsatte särskilda medel, sammanlagt , till framför allt kommuner och landsting, för att förbättra villkoren för personer med psykisk sjukdom eller psykiska funktionshinder. Detta tillskott tillsammans med en särskild satsning på tillsyn har lett till förbättringar. och läns Skr. 2006/07:102 76 styrelsernas rapport tillsyn 2005 resultat av länsstyrelsernas tillsyn, anges att det pågår en utbyggnad av bostäder som i första hand riktar sig till dessa personer. En uppföljning av den tillsynssatsning som länsstyrelserna tillsammans med har genomfört har enligt tillsynsrapporten haft tydliga effekter på kommunernas verksamhet för personer med psykiska funktionshinder. En verksamhetsutveckling har inletts och förändringar har gjorts som ligger i linje med lagstiftningens bestämmelser och psykiatrireformens intentioner. Exempel på positiva tendenser är enligt rapporten att kommunerna öppnar boenden, startar särskilda boendestödsgrupper och sysselsättningsverksamheter, också med individuellt anpassade lösningar för yngre personer. Enligt tillsynsrapporten har förutom tillsynssatsningen även statsbidrag och utvecklingen av verksamheten med personliga ombud haft betydelse för att målgruppen har uppmärksammats i kommunerna och dess ledning. Trots den positiva utvecklingen tillhör personer med omfattande psykiska funktionshinder och barn och unga med neuropsykiatriska funktionshinder alltjämt de människor i samhället som har det mest svårt att få den vård och det stöd de behöver för att vara delaktiga i samhället. Enligt tillsynsrapporten är det till exempel brist både på individanpassade sysselsättningsformer och boendeformer med behovsanpassat stöd och en del länsstyrelser rapporterar att det finns svårigheter att tillgodose barn och ungas behov av lämpliga skolformer. Ett annat problem som uppmärksammas i rapporten är att det ofta brister i samverkan mellan olika enheter inom kommunen. Även samverkansproblem mellan kommun och psykiatriska verksamheter medför att barn och unga med neuropsykiatriska funktionshinder inte alltid får lämpliga insatser. Personliga ombud ger positiva effekter Personliga ombud skall se till att kvinnor och män som lever med omfattande psykiska funktionshinder får sina behov tillgodosedda och att deras insatser planeras, samordnas och genomförs. Verksamheten med ombud är framgångsrik och personer som har ett ombud har fått bättre levnadsvillkor och blivit mer delaktiga i samhället. En studie visar att insatsen också lett till lägre kostnader för samhället genom minskade insatser inom sjukvården. hade ca 3 600 personer ett ombud, vilket innebär en ökning sedan föregående år. Kostnader och prestationer hade ca 54 300 personer insatser enligt LSS, exklusive insatsen rådgivning och annat personligt stöd. Av dessa var 30 800 män och 23 500 kvinnor. Den vanligaste insatsen var daglig verksamhet (ca 25 000 personer) och därefter följde bostad med särskild service (ca 20 400 personer). av de personer som beviljats insatser enligt LSS 2005 var män. Männen var fler än kvinnorna i nästan alla åldrar och andelen män var som störst i åldersintervallet . Könsskillnaderna vad gäller samtliga personer med insatser enligt LSS 2006/07:102 77 har i princip varit oförändrade . Andelen män med insatser enlig LSS var större än andelen kvinnor när det gäller alla insatser utom ledsagarservice. Störst var andelen pojkar/män som hade insatserna boende för barn (), avlösarservice () och korttidsvistelse (). Enligt finns det inte tillräcklig kunskap för att bedöma om skillnaderna mellan könen är ett uttryck för ojämställdhet eller om behoven faktiskt är olika. Tabell 4.5 Antal personer med beslut om insats enligt LSS, med individuell plan eller med personligt ombud 2001 2002 2003 2004 2005 01-05, % Daglig verksamhet 21 100 21 700 23 200 24 100 25 000 15 Boende, vuxna 17 500 18 000 19 000 19 800 20 300 13 Kontaktperson 14 000 14 500 15 200 16 100 16 700 15 Korttidsvistelse 9 600 9 900 10 400 10 500 10 500 6 Råd och stöd 11 900 11 700 10 400 10 500 -12 Ledsagarservice 8 100 8 500 9 200 9 400 9 600 13 Personlig assistans* 4 300 4 300 4 600 3 900 3 600 -16 Avlösarservice 3 600 3 500 3 600 3 700 3 600 3 Korttidstillsyn 3 100 3 400 4 000 4 400 4 700 38 Boende, barn 1 100 1 200 1 300 1 300 1 200 0 Individuell plan --- 3 200 --- Personligt ombud 1 200 2 600 3 200 3 600 200 * Grundläggande behov mindre än Källa: . Ungefär 18 000 barn beviljades insatser enligt LSS 2005 och flertalet tillhörde åldersgruppen . Antalet insatser till barn och unga har ökat . Det innebär att ökningstakten för denna åldersgrupp är högre än för samtliga med insatser enligt LSS. Insatsen råd och stöd tillhör som regel landstingens ansvarsområde och den redovisas därför separat i statistiken. var 10 600 personer beviljade råd och stöd enligt LSS, vilket är ca 1 100 färre än 2002. I övrigt är det endast den personliga assistansen som minskar räknat i antal personer som får insatser enligt LSS. Det förklaras enligt av att definitionen av insatsen förtydligades vid insamlingen 2004. Utöver dessa personer var omkring 13 500 personer beviljade statlig ersättning enligt lagen (1993:389) om assistansersättning (), eftersom deras grundläggande behov omfattade . var också knappt 18 000 personer i åldrarna beviljade hemtjänst enligt SoL och ytterligare 5 700 personer i samma ålders intervall var beviljade särskilt boende enligt SoL. I drygt hälften av landets kommuner har insatser enligt SoL till personer ökat . Verksamhet enligt LSS finansieras av kommunerna, landstingen och staten. I de flesta län finansieras råd och stöd av . För detta utgår ett statsbidrag med . Staten finansierar Skr. 2006/07:102 78 merparten av assistansersättningen. Övrig verksamhet finansieras helt av kommunerna. Kommunernas kostnader för LSS uppgick till ca . I fasta priser (prisnivå) var kostnadsökningen . Huvuddelen, av kostnaderna för handikappomsorgen, avsåg kostnader för insatser enligt LSS och kommunernas andel av kostnaden för . Mest ökade kostnaderna för personlig assistans, . Orsakerna är enligt troligtvis flera. Bland annat har antalet personer med insatser ökat, liksom antalet assistanstimmar per person. En annan orsak till ökningen är att kommunerna bland annat betalar sjukkostnader för personlig assistans enligt . Tabell 4.6 Kommunernas kostnader för insatser till personer med funktionshinder Miljarder kronor Verksamhet 2001 2002 2003 2004 2005 Insats enligt SoL/HSL 5,0 6,4 6,5 6,7 7,1 Särskilt boende 2,5 2,8 2,8 2,8 2,8 Ordinärt boende enligt SoL 2,5 2,9 3,0 3,2 3,6 Öppen verksamhet - 0,7 0,7 0,7 0,7 Insatser enligt LSS och 20,3 22,5 25,2 26,4 27,7 Bostad med särskild service 11,1 12,0 13,3 13,8 14,3 Daglig verksamhet 3,5 3,8 4,1 4,2 4,4 Personlig assistans* 3,2 4,0 4,6 5,1 5,3 Övriga insatser enligt LSS 2,5 2,7 3,2 3,3 3,7 SUMMA 25,3 28,9 31,7 33,1 34,8 *enligt LSS och kommunernas andel av : . 4.3 Individ och familjeomsorg Nationella mål Målet för socialtjänstpolitiken är att stärka förmågan och möjligheten till social delaktighet för människor i ekonomiskt och socialt utsatta situationer samt att stärka skyddet för utsatta barn. Individ och familjeomsorgens (IFO) verksamhetsområde omfattar socialt arbete som bedrivs enligt socialtjänstlagen (2001:453, SoL), lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM), lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) och , i kommunens regi eller med finansiering. Inom individ- och familjeomsorgen vidtas insatser för att förbättra situationen för de mest utsatta grupperna i samhället, t.ex. kvinnor och män med behov av ekonomiskt bistånd, flickor och pojkar och familjer i socialt utsatta situationer, hemlösa, kvinnor och män med missbruks- och beroende problem, personer i prostitution och kvinnor som utsätts för hot och våld. 2006/07:102 79 Individ- och familjeomsorg uppgick kostnaderna för IFO till , en ökning . Detta motsvarar knappt en femtedel av totala kostnader. Minskade kostnader för ekonomiskt bistånd har frigjort utrymme för satsningar på främst barn och ungdomsvård. Kostnaderna för IFO varierar avsevärt mellan olika kommuner, per invånare. De tio kommuner som har de högsta kostnaderna är främst storstäderna och några relativt stora kommuner i syd- och medan de tio med lägsta kostnaderna är små kommuner, företrädesvis i , och några förortskommuner i . skriver i sin ? att variationer i stöd och service inom kan vara en fullt naturlig konsekvens av att lokala förhållanden varierar och av det kommunala självstyret. I rapporten framhålls att politiska strategival och prioriteringar, organisation, styrning och ledning samt kompetens påverkar hur effektivt verksamheten bedrivs och mycket talar för att det går att förbättra resursanvändningen i . I och familjeomsorg lägesrapport konstateras att utvecklingen inom IFO gått mot ökad kunskap och kompetens, mer öppenvård, mer förebyggande insatser och målgrupps anpassade verksamheter, tydligare struktur och användning av fler metoder som vilar på vetenskaplig grund. Ett exempel på differentiering i målgruppsspecifika insatser är att IFO även har verksamheter riktade till gruppen unga vuxna dvs. Det kan t.ex. inom missbruks området handla om rådgivning, motivation och behandling utifrån unga vuxnas situation. Samverkan och samgående i gemensamma verksamheter har blivit vanligare. Men den positiva utvecklingen rymmer enligt rapporten också oro. IFO möter ständigt ökande krav på fler insatser och nya verksamheter. Ökad specialisering och differentiering vad gäller metoder och målgrupper ger risk för minskad helhetssyn och kontinuitet. Ekonomiskt bistånd Måluppfyllelse och kvalitet Rätten till ekonomiskt bistånd regleras i socialtjänstlagen (2001:453 SoL) och prövas i varje enskilt fall. Ekonomiskt bistånd är tänkt som ett yttersta skyddsnät för personer med tillfälliga försörjningsproblem. Målet är att den enskilde så snabbt som möjligt skall bryta biståndsmottagandet och försörja sig på egen hand. får dock en tredjedel av biståndsmottagarna bistånd under mycket långa perioder. Andelen minskade emellertid något . Många av orsakerna till försörjningsproblemen är svåra för IFO att angripa aktivt, då de ligger utanför ansvars- och kompetensområde. Det gäller t.ex. personer som är arbetslösa utan arbetslöshetsersättning, sjuka utan sjukpenning och rehabiliteringsinsatser och utrikes födda som har svårt att komma in på arbetsmarknaden. 2006/07:102 80 Det finns goda erfarenheter av finansiell samverkan mellan socialtjänst, hälso- och sjukvård, länsarbetsnämnd och försäkringskassa, men är det förhållandevis få kommuner som ingår i samordningsförbund (Finsam). Det finns en nära koppling mellan behovet av ekonomiskt bistånd och sysselsättningsutvecklingen. Sedan krisåren har kommunerna kommit att spela en allt viktigare roll när det gäller arbetsmarknadsfrågor och som ansvariga huvudmän för olika åtgärdsprogram. Det finns emellertid ingen samlad bedömning av om insatserna gett resultat. I och länsstyrelsernas tillsynsrapport framgår att fem länsstyrelser rapporterar förbättringar av barnperspektivet i handläggningen av ekonomiskt bistånd, t.ex. finns barnperspektivet uttalat i kommunernas riktlinjer och barnets bästa beaktas tydligare i familjeärenden med långvarigt beroende av ekonomiskt bistånd. Brister i barnperspektiv rapporteras dock av ett antal länsstyrelser, t.ex. görs sällan konsekvensanalyser utifrån barnens situation i utredningar. Handläggningen av ekonomiskt bistånd är fortfarande formaliserad och restriktiv, på bekostnad av individuella bedömningar. Kostnader och prestationer uppgick kostnaderna för ekonomiskt bistånd (inklusive introduktionsersättning till flyktingar och vissa andra invandrare) till , vilket är i det närmaste oförändrat jämfört med . Utbetalningar till flyktingar ökade dock med medan utbetalningar till övriga minskade . ökade antalet asylsökanden som fick uppehållstillstånd kraftigt (se vidare avsnitt 8 om Introduktionen av nyanlända invandrare). Uppgifter om antalet hushåll med ekonomiskt bistånd finns ännu bara . fick drygt 225 000 hushåll, bestående av ca 407 000 personer, ekonomiskt bistånd . Dessa hushåll utgör av hushållen respektive av befolkningen. Antalet biståndsmottagare har sjunkit då antalet var som högst. 2006/07:102 81 Diagram 4.1 Utbetalt ekonomiskt bistånd samt antal biståndsmottagare 0 2 000 4 000 6 000 8 000 10 000 12 000 14 000 1990 1992 1994 1996 1998 2000 0 100 000 200 000 300 000 400 000 500 000 600 000 700 000 800 000 Antal biståndsmottagare utbetalt ekonomiskt bistånd antal biståndsmottagare : . Antalet biståndsmottagande hushåll av olika sammansättning varierar mycket. Det totala antalet kvinnor och män med bistånd är i det närmaste detsamma, däremot är det stor skillnad beroende på om de lever i hushåll med barn eller inte. Ensamstående män är den största gruppen. Ensamstående mammor, unga samt utrikes födda personer är överrepresenterade i sin hushållsgrupp. Exempelvis hade av alla ensamstående kvinnor med barn ekonomiskt bistånd jämfört av alla ensamstående män med barn (se tabell 4.7). Tabell 4.7 Biståndshushåll fördelade efter hushållets sammansättning 2005 Andel biståndshushåll av samtliga hushåll i respektive grupp i befolkningen , procent Hushåll Andel Ensamstående kvinnor med barn 21 Ensamstående kvinnor utan barn 8 Ensamstående män med barn 7 Ensamstående män utan barn 9 Gifta/sammanboende med barn 3 Gifta/sammanboende utan barn 2 Samtliga hushåll 6 Källa: . Enligt är det vanligare att mäns beroende av ekonomiskt bistånd beror på arbetslöshet eller sociala problem än för kvinnor. För kvinnor är det oftare än för män ohälsa som är orsaken. För ungdomar och personer med utländsk bakgrund kan det handla om att de aldrig kommit in på arbetsmarknaden och därför inte heller kvalificerat sig för andra former av ersättning. De är därmed hänvisade till ekonomiskt bistånd. 2006/07:102 82 Det långvariga biståndsberoendet minskade något och var i stort sett lika vanligt bland kvinnor som bland män. av biståndsmottagarna hade fått ekonomiskt bistånd mer än . Andelen unga vuxna () med långvarigt ekonomiskt bistånd minskade , efter en period av ökning åren innan. Den genomsnittliga biståndstiden per hushåll var och det genomsnittliga utbetalda beloppet var . var av biståndsmottagarna arbetslösa utan arbetslöshetsersättning . Andelen biståndsmottagare varierar kraftigt mellan kommunerna och var som störst i () och lägst i kommun (0,). Än större variation mellan kommunerna gäller för barnen. av barnen i levde i ett hushåll med ekonomiskt bistånd 2005 och mindre än en procent av barnen i . Nära en tredjedel av alla hushåll som fick bistånd var barnfamiljer. Barn och ungdom Måluppfyllelse och kvalitet visar att det sker en förstärkning av förebyggande och öppna insatser för barn och unga och även mer strukturerade utredningar och uppföljningar. På många håll ges öppna insatser allt mer som service utan föregående utredning. Ambitionsnivån inom barn- och ungdomsvården är allt högre och intresset för ett kunskapsbaserat arbete är stort. Ändå framförs kritik från exempelvis tillsynsmyndigheter och i forskning bl.a. om att handläggningen inte är korrekt, att vissa grupper inte uppmärksammas tillräckligt, att barn och unga inte kommer till tals och att metoder inte är evidensbaserade. En del av kritiken är enligt relevant, men ibland ställs orealistiska krav i förhållande till tillgänglig kunskap, resurser och de ramar som lagstiftningen ger. Arbetsbelastning i kombination med känslomässigt krävande uppgifter och svåra bedömningar leder till ökad personalomsättning, bristande kontinuitet och svårigheter att upprätthålla tillräcklig kompetens bland socialsekreterare som arbetar med myndighetsutövning. Att öka stabiliteten och kompetensen i den del av barn- och ungdomsvården som ytterst skall säkerställa skyddet för barn och unga är ett strategiskt viktigt förbättringsområde på såväl nationell som lokal nivå. Det finns ett stort intresse bland kommunerna att införa Barns behov i centrum (BBIC). Det är ett enhetligt system inom den sociala barn- och ungdomsvården som ger struktur för utredning, dokumentation och uppföljning och som också tydliggör kompetensbehov. Drygt 100 kommuner har gått utbildning i BBIC och 130 har påbörjat eller står i kö. Barn- och ungdomsvårdens främsta samverkanspartners är förskola, skola, mödra- och barnhälsovård, barn- och ungdomspsykiatri och polis. Knappt en tredjedel av länsstyrelserna anser i tillsynsrapporten att samverkan har förbättrats , medan ungefär lika många länsstyrelser pekar på brister. Bristerna gäller bl.a. samverkan kring barn med funktionshinder med insatser både enligt LSS och SoL. 2006/07:102 83 Det finns en lång tradition av samarbete inom området våld och övergrepp mot barn mellan socialtjänst, polis, åklagare, rättsmedicin och hälso- och sjukvården, med samrådgrupper, gemensamma riktlinjer och gemensam kompetensutveckling. Ändå visar forskning att få barn får insatser genom eller behandling inom barn- och ungdoms psykiatrin och få polisutredningar leder till åtal och fällande dom. Inom ramen för ett regeringsuppdrag har sex försöksverksamheter med samverkan under ett tak vid misstanke om brott mot barn (s.k. Barnahus) inletts. Tanken är att barnet skall slippa slussas runt i olika miljöer och att kvaliteten i utredningarna skall förbättras. Erfarenheter från första årets försöksverksamhet är att anmälningsbenägenheten till socialtjänst och polis har ökat och att berörda myndigheter samråder i fler ärenden. har haft i uppdrag att följa upp lagändringen som trädde i kraft om att socialnämnden skall överväga överflyttning av vårdnaden till familjehemsföräldrarna för barn som varit i samma familjehem. Antalet vårdnadsöverflyttningar har ökat, men lagändringen har inte fått fullt genomslag i alla kommuner. Familjehemsföräldrar tvekar att ta över vårdnaden, bl.a. för att de mister stödet från placeringskommunen. gjorde en studie av arbete med romska barn och deras familjer. Den visar att socialnämnderna i granskade ärenden haft goda grunder för att ansöka om vård enligt LVU. IFO har dock brustit i att tillgodose barnets rätt att behålla och utveckla sin kulturella identitet och sitt språk. Kostnader och prestationer har kostnaderna för insatser inom barn- och ungdomsvården ökat med mätt i fasta priser. Mest ökade kostnaderna för öppna insatser, . Kostnaderna för institutionsvård minskade . Utvecklingen i enskilda kommuner varierar dock stort. Tabell 4.8 Kommunernas bruttokostnader för placering av barn och unga Löpande priser, 2001 2002 2003 2004 2005 Institutionsvård 3 927 4 313 4 581 4 533 4 290 Familjehemsvård 2 514 2 710 3 Summa 6 441 7 023 7 619 7 712 7 650 Öppna insatser 2 359 2 753 2 975 3 199 3 590 Totalt 8 800 9 776 10 594 10 911 11 240 Källa: . Antalet barn som får öppenvårdsinsatser har inte ökat men antalet öppenvårdsinsatser har ökat markant. Utbudet av olika insatsformer och metoder ökar och har riktats alltmer direkt till barnet och den unge. Enskilt samtalsstöd är den vanligaste insatsen och erbjuds såväl till föräldrar som barn och unga. Utvecklingen går också mot en mer serviceinriktad öppenvård utan föregående utredning. 2006/07:102 84 Antalet barn och ungdomar placerade i heldygnsvård ökade med . Ökningen gällde såväl flickor som pojkar. Det är familjehemsvården som har ökat, i överensstämmelse med uttalade intentioner. Tre fjärdedelar av placeringarna i familjehem och på institution var frivilliga. Tabell 4.9 Antal barn med öppenvårds- och heldygnsinsatser Öppenvårdsinsatser Heldygnsinsatser Totalt andel Totalt andel Ålder pojkar flickor pojkar flickor 0-12 13 414 5 303 13-17 11 147 7 035 18-20 3 934 2 835 Totalt 28 495 15 173 Källa: . Familjerätt och familjerådgivning Familjerätt Av framgår att det inte skett några större förändringar i IFO:s arbete med samarbetssamtal, avtal och utredningar om vårdnad, boende och umgänge eller faderskapsutredningar. Totalt tecknades drygt 4 100 avtal om barns vårdnad, boende och umgänge med IFO:s hjälp. Andelen avtal och utredningar har varit stabilt . Länsstyrelserna konstaterar i sin tillsyn att det i en del kommuner råder oklarhet i hur man skall hantera familjer som är aktuella både inom familjerätten och barn- och ungdomsvården. Faran är att barnens problem ses som familjerättsliga och att deras eventuella behov av stöd och hjälp inte uppmärksammas. Barn till föräldrar som inte kommer överens om vårdnad och umgänge nämns som en grupp som kan ha svårigheter att få sina behov tillgodosedda. Medgivandeutredningar för adoption ökade något . har länge varit ett av de länder som har flest internationella adoptioner i förhållande till folkmängden, vilket är fallet. görs 11,7 internationella adoptioner per 1 000 födda barn jämfört med 20 . Totalt anlände 1 083 utomnordiska adoptivbarn hit . lämnade kommunerna drygt 170 yttranden över nationella adoptioner, dvs. adoptioner av barn som är födda i . Flertalet gällde styvbarnsadoptioner, vilka har ökat . Kommunen har enligt socialtjänstlagen skyldighet att tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas efter adoption. Det är få kommuner som har organiserat sådant stöd. Det finns dock exempel på kommuner som erbjuder alla adoptanter ett antal samtal som förberedelse inför att de skall hämta barnet samt som stöd efter att barnet anlänt. 2006/07:102 85 Familjerådgivning Efterfrågan på familjerådgivning fortsätter att öka. Antalet personer som gick i familjerådgivning ökade från 46 700 personer2003 till 49 700 2005, dvs. Kommunerna får tar ut självkostnadspris och priserna varierar från kostnadsfritt till ca per besök. Utvecklingen går enligt familjerådgivarna mot att det blivit mer naturligt i de yngre paren att söka hjälp i ett tidigare skede i samband med svårigheter i relationen. Det är nu också fler män som tar initiativ till sådan kontakt. Kostnader och prestationer Kostnaderna för arbete med familjerådgivning, fastställande av faderskap/moderskap, samarbetsavtal, utredning och avtal om vårdnad, boende och umgänge uppgick till . Kostnaderna har ökat med i fasta priser . Det varierar dock kraftigt mellan kommunerna, vissa kommuner har inga kostnader alls medan någon har en kostnad om per barn i befolkningen. Medianen uppgår till . Vuxna missbrukare Måluppfyllelse och kvalitet Enligt har totalkonsumtionen av alkohol gått ner något , även om minskningen är liten. Ungdomsdrickandet i stort har minskat och debutåldern verkar ha höjts. Däremot finns det vissa grupper som dricker mer. Enligt den senaste nationella folkhälsoenkäten som genomfördes hade av kvinnorna och av männen riskabla alkoholvanor. Högkonsumtionen har ökat i alla åldersgrupper, utom bland de unga kvinnorna. Alla åldrar har ökad s.k. intensivkonsumtion, dvs. mycket alkohol vid ett och samma tillfälle. Narkotikaanvändningen minskar bland unga i nionde klass och mönstrande. Betydligt färre kvinnor än män som kom till myndigheternas kännedom missbrukade narkotika men en högre andel hade ett tungt/allvarligt missbruk. Det finns en mycket utsatt grupp kvinnor, ofta amfetamin- och heroinmissbrukare med blandmissbruk, som saknade arbete och bostad, endast umgicks med andra missbrukare och finansierade sitt missbruk genom kriminalitet. För att stimulera kommunerna att utveckla och stärka missbrukarvården har anslagits . Av dessa är 300 miljoner avsatta för att stärka vårdkedjan i anslutning till tvångsvården och utgår till kommunerna i ett särskilt statsbidrag för att ge bättre vård och behandling för personer med tungt missbruk. Statsbidraget skall användas till att utveckla arbetssätt och organisation, bland annat införande av specialiserade missbruksenheter i samverkan med eller andra kommuner eller införa lokala