prop · GU031d6 · 2007-01-01 00:00:00 — Lagarna skall vara moderna och ändamålsenliga. De skall värna om demokratin och garantera grundläggande fri- och rättigheter. De skall vara lätta att förstå och svåra att kringgå eller missbruka och de skall stå sig . I ett rättssäkert samhälle är rättskipningen förutsebar, proportionerlig och likformig. Samma krav gäller för myndigheternas beslut och deras övriga verksamhet. Det är viktigt att människor känner förtroende för rättsväsendet. Med rättstrygghet avses att den enskilda människan skall vara skyddad mot brottsliga angrepp på sitt liv, hälsa, integritet och egendom. Rättstryggheten kräver en effektiv verksamhet för att förebygga och be- kämpa brottslighet men även för att stödja den som utsatts för brott. Den förutsätter också en rättssäker straffrättsskipning och en lättillgänglig ordning för att lösa tvister, såväl mellan enskilda som mellan enskilda och det allmänna. Myndigheterna inom rättsväsendet har långtgående befogenheter att fatta beslut och vidta åtgärder som griper in i enskilda personers liv. Därför är det nödvändigt att beslut och åtgärder är korrekta och genomförs så att de mänskliga rättigheterna respekteras. Kraven på rättsäkerhet innebär att rättskipning och myndighetsutövning skall kännetecknas av förutsebarhet, proportionalitet och likabehandling. Myndigheternas åtgärder skall vara konsekventa och skall hänsyn tas till de personer som berörs. Dessa befogenheter ställer även höga krav på personalens förhållningssätt som skall avspegla de värdegrunder som lagstiftningen bygger på. Myndigheternas verksamheter inom rättsväsendet bildar en kedja där rättsprocessen länkar samman verksamheterna. Rättsväsendets verksamheter måste ständigt bedömas, utvärderas och utvecklas med sikte på ett effektivt resursutnyttjande. En kontinuerlig verksamhetsutveckling skall vara en integrerad del av all verksamhet inom rättsväsendet. Dessutom måste effektivitet och ett strategiskt resursutnyttjande tillmätas stor betydelse när olika handlingsalternativ övervägs i den löpande verksamheten. Ett tydligare ansvar för hela rättskedjan Rättsväsendets myndigheter är inbördes beroende av varandra. Rättskedjans totala effektivitet förutsätter att var och en av myndigheterna tar ansvar för sin roll i rättsprocessen och på olika sätt underlättar övriga myndigheters insatser. Myndigheterna inom rättsväsendet måste ha kunskap om hur vidtagna satsningar inom ett verksamhetsområde påverkar andra områden inom och utanför rättsväsendet, t.ex. vad en ökad satsning inom polisen får för konsekvenser för åklagare, domstolar, den forensiska verksamheten och kriminalvård. Samarbete med andra delar av samhället Rättsväsendet kan inte ses isolerat utan är en del av samhället. För att de åtgärder som vidtas inom rättsväsendet skall vara verkningsfulla krävs ett omfattande samarbete med aktörer som finns utanför rättsväsendet. Det är naturligt och nödvändigt att rättsväsendets myndigheter beaktar och samarbetar med aktörer som finns utanför rättsväsendet men som på olika sätt påverkar situationen inom rättsväsendet, t.ex. kommuner, landsting och andra som bedriver verksamheter parallellt med rättsprocessen. Vidtagna insatser måste få avsedd effekt De verksamheter som rättsväsendet bedriver måste bygga på väl underbyggd kunskap. En grundläggande källa till sådan kunskap är det forsknings- och utvecklingsarbete som bedrivs vid universitet och högskolor och inom ramen för olika myndigheters verksamheter. Brottsförebyggande rådets roll som expertorgan inom rättsväsendet och uppgift att vara ett kunskapscenter för brottsofferfrågor medför att dessa myndigheter har en särställning i detta avseende. Regeringen kommer att ta ökade initiativ till utvärderingar av reformer och till särskilda forsknings- och utvecklingsinsatser av olika slag inom och i anslutning till rättsväsendets verksamheter. Dessutom måste kunskap från andra länder tillvaratas och omsättas i praktisk verksamhet. Myndigheterna inom rättsväsendet ansvarar för att den egna verksamheten bygger på bästa möjliga kunskap och för att den dokumenteras och bedöms utifrån hur väl den fungerar. Rättsväsendets myndigheter skall vara attraktiva arbetsplatser. Kompetent och motiverad personal är rättsväsendets viktigaste resurs. Rättsväsendet måste ha förmåga att rekrytera och behålla skickliga medarbetare och kontinuerligt utveckla deras kompetens och motivation. Det ställer höga krav på möjligheter till fortbildning och attraktiva karriärvägar samt på ett ledarskap som kontinuerligt verkar för personalens utveckling. Ett gott hälsoläge och låga sjuktal är förutsättningar för att kunna bedriva verksamheterna på ett bra och effektivt sätt. Därför måste myndigheterna säkerställa en god arbetsmiljö, skydd mot hot och våld samt goda möjligheter att kombinera arbete, familj och fritid. All verksamhet inom rättsväsendet måste genomsyras av ett jämställdhetsperspektiv. Kvinnor och män skall ha samma möjligheter till rättstrygghet och rättssäkerhet vilket kräver insikt i och kunskap om de strukturer och normer som fortfarande särskiljer kvinnors och mäns 2006/07:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 Jämställdhet skall beaktas då verksamheter förändras och även vara en självständig drivkraft till utveckling. Myndigheterna har ett långtgående ansvar för att se till att jämställdheten mellan kvinnor och män ökar. Det skall råda jämställdhet på arbetsplatserna i rättsväsendet. Myndigheterna skall verka för en jämnare könsfördelning såväl vid nyrekrytering som vid rekrytering till olika nivåer inom myndigheterna. Lika rättigheter och möjligheter oavsett etnisk och religiös bakgrund I det svenska samhället finns människor med olika erfarenhet och bakgrund. För att klara sina uppgifter måste myndigheterna inom rättsväsendet ha goda kunskaper om vilka krav det ställer på respektive verksamhet. All diskriminering skall bekämpas, såväl på den egna arbetsplatsen som i mötet med människor som av olika anledningar kommer i kontakt med myndigheten. En viktig del av arbetet är också att verka för en ökad etnisk och kulturell mångfald bland personalen. Mångfalden i samhället måste beaktas både i det dagliga arbetet och då verksamheter förändras. Regeringen kommer att se över de utredningar som pågår i syfte att anpassa dessa till den politik som skall bedrivas . 4.4.3Verksamhetsområde 1 Brottsförebyggande arbete Det bästa sättet att öka tryggheten för medborgarna är att förhindra att brott begås. Målet för verksamhetsområdet arbete är att antalet brott skall minska och att antalet brottsoffer därmed skall bli färre. Detta skall synas genom att antalet anmälda brott skall minska. Hela samhället har mycket att vinna på minskad brottslighet och ökad trygghet. Samhällets brottsförebyggande arbete är viktigt för att minska såväl antalet brottsoffer som antalet gärningsmän. Av rättsväsendets myndigheter verkar i huvudsak polisorganisationen, Säkerhetspolisen, samt inom verksamhetsområdet arbete. 2006/07:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 fallsförebyggande arbete har betydelse när det gäller att förebygga brott. Att arbeta brottsförebyggande är särskilt viktigt när det gäller unga människor. Åtgärder för att förhindra att unga fastnar i kriminalitet måste vara tydliga och vidtas på ett tidigt stadium. Föräldrar har huvudansvaret för att barn och ungdomar inte begår brott, men det går inte att bortse från rättsväsendets normativa verkan. Ett framgångsrikt arbete för att minska brottsligheten och öka tryggheten kräver ett brett engagemang från statliga myndigheter, kommuner, näringsliv, föreningsliv och andra ideella organisationer och även enskilda medborgare. Arbetet för att minska brottsligheten skall vara en integrerad del av övriga politikområden. Det krävs samverkan och närvaro på alla nivåer. Arbetet skall bygga på kunskap och ha ett långsiktigt perspektiv. En integrerad del av övriga politikområden Brottsligheten är ett allvarligt samhällsproblem och det är många faktorer som påverkar den. Därför måste insatserna mot brottsligheten innefatta åtgärder inom många politikområden. Detta är särskilt viktigt på det brottsförebyggande området. För att minska brottsligheten och öka tryggheten krävs t.ex. samlade insatser mot missbruk av alkohol och narkotika, åtgärder inom skola och socialtjänst, kontroll av penningflöden samt insatser inom bostads- och arbetsmarknadspolitikens område. Föräldrar har huvudansvaret för att barn och ungdomar inte begår brott. Men det är även viktigt med stöd till föräldrarna genom tidiga insatser från exempelvis mödra- och barnavårdscentraler och skolhälsovård. En väl fungerande barn- och ungdomspsykiatri måste finnas till hands för ungdomar som har behov av sådant stöd. För ett lyckat förebyggande av ungdomsbrottslighet krävs vidare förbättrade möjligheter till samverkan mellan polis, skola och socialtjänst. Att bryta utanförskapet i socialt utsatta områden är en central del i det brottsförebyggande arbetet. Genom att utforma boende- och närmiljö på ett genomtänkt sätt kan man påverka brottsligheten och därmed tryggheten. Detta arbete är särskilt betydelsefullt för att öka tryggheten för kvinnor. Med sin särskilda kompetens inom det brottsförebyggande området har polisen en viktig roll att fylla i detta avseende. denna bakgrund anser regeringen att det är angeläget att samverkan sker med polisen i samband med den fysiska planeringen av bostads- och närmiljön i lokalsamhället. Det är också viktigt att genom konsekvensanalyser se över åtgärder som vidtas inom alla politikområden så att inte nya tillfällen till brott skapas. Samverkan och närvaro på alla nivåer Det lokala brottsförebyggande arbetet Ett av de viktigaste och effektivaste sätten att bedriva brottsförebyggande arbete är på lokal nivå av dem som bäst känner till problemen och därmed har goda förutsättningar att hitta lösningar. Det brottsförebyggande arbetet måste anpassas efter förutsättningarna i lokalsamhället. finns det närmare 300 lokala brottsförebyggande råd i kommuner och stadsdelar. Olika aktörer som polis, skola, socialtjänst och näringsliv samarbetar för att förebygga brott och öka tryggheten. Regeringen anser det angeläget att förstärka och effektivisera det lokala brottsförebyggande arbetet. fördelar de av särskilt anvisade medlen för detta ändamål. har fått en nyckelroll när det gäller att stödja de lokala brottsförebyggande råden och deras verksamhet. En stor utmaning ligger i att integrera förebyggandet av återfall i det lokala brottsförebyggande arbetet. Detta bör ske genom att samarbete etableras eller fördjupas mellan råden och kriminalvården. Vidare finns det anledning att i ökad utsträckning uppmärksamma brottsofferperspektivet i det brottsförebyggande arbetet, eftersom forskning visar att brottsoffer löper en förhöjd risk att drabbas av liknande brott igen. Det är viktigt att de lokala brottsförebyggande råden kan få stöd och hjälp med kunskaps- och metodutveckling i sitt arbete. Det finns även ett behov av en utvecklad grad av samverkan i det lokala brottsförebyggande arbetet. Detta gäller inte bara samverkan mellan polis, skola och socialtjänst, utan även samverkan mellan den lokala polisledningen, kommunen, fritidsverksamheter, företagare och andra viktiga lokala aktörer. En synlig och närvarande polis i hela landet är viktig för människors känsla av trygghet. Polisen måste finnas tillgänglig över hela landet, inte bara för att ingripa mot brott utan även för att förebygga brott. Polisbrist, långa avstånd och begränsad bemanning och sätter tryggheten på undantag på många håll i vårt land. Det behövs därför fler poliser på gator och torg. Till en början kommer regeringens satsningar på polisen fokuseras på de mest brottsutsatta områdena, som finns både i storstäderna och i glesbygden. Polisen är en nyckelaktör i det brottsförebyggande arbetet genom sin specialkompetens i fråga om brottsföreteelser och praktiska brottsförebyggande åtgärder. Enskilda polisers initiativ att bedriva brottsförebyggande arbete bör uppmuntras. Polisens brottsförebyggande arbete skall bedrivas planlagt och underrättelsestyrt. Dokumentation och utvärdering av vidtagna brottsförebyggande åtgärder är i detta sammanhang viktiga framgångsfaktorer. kommer i samverkan med polismyndigheterna att utarbeta en nationell brottsförebyggande strategi. Regeringen välkomnar detta initiativ. För att nå goda resultat inom det brottsförebyggande arbetet krävs att enhetliga riktlinjer och arbetsmetoder tas fram och införs i alla polismyndigheter. Förutom polisiär närvaro måste återkopplingen till medborgarna bli bättre. Den lokala polischefen bör därför regelbundet diskutera problem, resultat och åtgärder med berörda kommunledningar i syfte att effektivisera arbetet. Närpolisreformen har inte förverkligats på det sätt som avsågs när den påbörjades . Tanken med närpolisen var att den skulle vara lokalt förankrad och tillsammans med bl.a. invånare, företagare, skolor och föreningar arbeta förebyggande och skapa trygghet i människors närmiljö. Regeringens mål om 20 000 poliser bör leda till en lokalt förankrad polis i hela landet. Polisens samverkan med andra aktörer bör förbättras. Ett bra samarbete mellan skola och polis förebygger brott. Alla skolor skall därför ha en kontaktperson hos polisen. Brottsligheten förändras i takt med samhällets utveckling. Kunskapen om brottsligheten och 2006/07:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 om vilka brottsförebyggande åtgärder som fungerar behöver därför ständigt förnyas. Det krävs kunskap om brottsligheten och dess orsaker och det behövs kunskap om hur brott kan förebyggas både på lång och kort sikt. Därför är det viktigt med regelbunden uppföljning och utvärdering av de insatser och åtgärder som har vidtagits. Brottsförebyggande rådets arbete skall ytterligare fokuseras på att ta fram kunskap om framgångsrik brottsbekämpning. Myndigheten initierar och bedriver forskning och utveckling på området. ansvarar för den officiella kriminalstatistiken och för statistikföringen avseende hatbrott. skall vara en myndighet vars arbete i högre grad än tidigare skall kunna utgöra ett kunskaps- och metodstöd i andra myndigheters verksamhet. Det skall finnas utrymme för en hög grad av samverkan mellan och andra myndigheter i och utanför rättsväsendet. Kriminalunderrättelsetjänsten har en betydelsefull funktion att fylla för att stödja polisens dagliga operativa verksamhet. Kompetensen att samla in, strukturera, analysera och åskådliggöra ett stort material är användbar i omfattande brottsutredningar samt inför och vid större händelser som kräver polisiära insatser. Informationen som finns hos kriminalunderrättelsetjänsten skall tas tillvara tidigt som en del i planeringen av både planlagda brottsförebyggande insatser och insatser som bedrivs i såväl projektform som löpande linjeaktiviteter. En central del av kriminalunderrättelsetjänstens uppgift är därför att bereda och tillhandahålla underlag för strategiska och operativa beslut avseende prioritering och genomförande av sådana insatser. Motsvarande behov finns naturligtvis såväl i ett nationellt som ett internationellt perspektiv. Säkerhetspolisen har huvudansvaret för att förebygga och utreda brottslighet med kopplingar till terrorism. Av detta följer ett ansvar för Säkerhetspolisen att skapa förutsättningar för en bred samverkan med andra myndigheter som har uppgifter på detta område. Regeringen anser att det är av stor vikt att denna samverkan utvecklas i syfte att stärka samlade förmåga att bekämpa terrorism. 2006/07:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 4.4.4Verksamhetsområde 2 Utredning och lagföring Brott skall upp. Målet för verksamhetsområdet och lagföring 2007 är att brottsuppklaringen skall öka och att verksamheten skall bedrivas med högt ställda krav på rättssäkerhet, kvalitet och effektivitet. Polisen inklusive Säkerhetspolisen ansvarar tillsammans med åklagarväsendet för merparten av verksamheten inom verksamhetsområdet. Andra aktörer är , , , samt . Antalet anmälda brott har legat kring en relativt nivå på cirka 1,2 miljoner. Brottsutvecklingen uppvisar ett minskande antal anmälda stöldbrott och ett ökande antal anmälda våldsbrott. Detta bidrar till bilden av ett allt råare samhälle. Särskilt oroväckande är den fortsatta ökningen av fall då någon misshandlas av en okänd person på allmän plats samt antalet anmälda fall av våld mot kvinnor. Det ökande antalet anmälda våldtäkter måste uppmärksammas särskilt i detta sammanhang (se vidare avsnitt 4.4.1). De brottsbekämpande myndigheterna skall också bekämpa mycket allvarliga brott och ofta organiserad brottslighet med internationella kopplingar. Det kan gälla grova narkotikabrott, människohandel (trafficking) eller terrorism. Det är inte ovanligt att den organiserade brottsligheten även innefattar systemhotande brottslighet som främst tar sig uttryck genom allvarliga hot mot befattningshavare inom rättssystemet, mot politiker och mot personer verksamma inom massmedierna. Den organiserade och grova brottsligheten är ett allvarligt hot mot vårt öppna samhälle och mot enskilda och kan även innebära ett hot mot de ekonomiska systemen. Utredningar som avser denna allvarliga brottslighet måste kunna ske på ett så rättssäkert, effektivt, kraftfullt och uthålligt sätt som möjligt. De brottsbekämpande myndigheternas arbete med att effektivisera sin brottsutredande verk- samhet med bibehållande av höga rättssäkerhets- och kvalitetsmål måste därför fortsätta med ännu större kraft. Kampen mot mängdbrottsligheten såsom stölder och inbrott skall prioriteras och få ökade resurser för att långsiktigt motverka grövre kriminalitet. Det är också angeläget att myndigheterna ytterligare fördjupar sitt samarbete och bättre samordnar sina insatser. En sådan utveckling är av stor vikt för att de samlade resurserna skall kunna användas på ett så effektivt sätt som möjligt. En viktig förutsättning för att resursökningar och utvecklingsarbete skall leda till en effektivare och mer rättssäker verksamhet är att den lagstiftning som rör myndigheternas arbetsmetoder och användning av tvångsmedel anpassas och moderniseras. Det arbetet ställer höga krav på att det sker en noggrann avvägning mellan intresset av en effektiv brottsbekämpning och enskildas integritetsintressen i olika avseenden. Regeringen avser att fortlöpande se över och anpassa olika delar av lagstiftningen. Det är ett nödvändigt och angeläget arbete som kommer att drivas med kraft. En förutsättning för att poliser och åklagare på ett effektivt sätt skall kunna möta det växande hotet från terrorism och grov organiserad brottslighet är ett aktivt deltagande i det internationella brottsbekämpande arbetet. Det är angeläget att poliser och åklagare kan använda effektiva och rättssäkra tvångsmedel och IT- relaterade systemstöd som är jämförbara med andra länders och som förutsätts i det internationella samarbetet. har beslutat om ny lagstiftning om kvalificerade skyddsidentiteter för vissa tjänstemän inom polisen som deltar i verksamhet som avser allvarlig brottslighet. Regeringen avser att återkomma till frågan om vilka överväganden som kan behöva göras i anledning av propositionerna om hemlig rumsavlyssning (buggning) och om brottspreventiv användning av hemliga tvångsmedel. Regeringen kommer vidare att säkerställa att polis och åklagare får god möjlighet att ta del av elektronisk kommunikation i samband med brottsutredningar. Inom ramen för det arbetet kommer enskildas intresse av rättssäkerhet och personlig integritet samt effekter på marknaden för elektronisk kommunikation och andra intressen att beaktas. En särskild utredare (dir. 2006:49) kommer att lämna förslag till hur Europaparlamentens och rådets direktiv /24/EG om lagring av uppgifter som genererats eller behandlats i samband med tillhandahållande av allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster eller allmänna kommunikationsnät och om ändring av direktiv /58/EG skall genomföras i svensk rätt. Uppdraget skall redovisas . Som en ytterligare åtgärd avser regeringen förtydliga och författningsreglera polisens och åklagarnas möjlighet att använda sig av bevisprovokation. Det är angeläget att reglerna om informationsutbyte mellan de brottsbekämpande myndigheterna såväl nationellt som internationellt fungerar väl. De ändringar som kan behövas för att effektivisera brottsbekämpningen bör genomföras . Personuppgiftsbehandling i samband med polisiär underrättelseverksamhet samt användningen av digital bildteknik omfattas av detta. Regeringen har för avsikt att överlämna en lagrådsremiss med förslag till en ny polisdatalag . godkände ett inom EU upprättat utkast till rambeslut om förverkande av , hjälpmedel och egendom som härrör från brott (förverkanderambeslutet). De flesta av de lagändringar som krävs för att genomföra rambeslutet trädde i kraft . I pågår ett arbete med förslag till lagstiftning som reglerar den fråga som återstår, nämligen att skapa regler om förverkande av egendom som inte kan hänföras till ett visst konkret brott, s.k. utvidgat förverkande. Regeringen avser återkomma med ett lagförslag. För att samhället skall kunna reagera snabbare på ungdomars brottslighet måste tiden mellan brott, åtal, dom och verkställighet av påföljd vara så kort som möjligt. Regeringen kommer därför att arbeta för att reglerna om skyndsamhetskravet för handläggning av mål där unga är gärningsmän utvidgas. Målsättningen är att skyndsamhetskravet också skall omfatta mål där brottsoffret är . Som en huvudregel bör också gälla att alla brott utreds oavsett gärningsmannens ålder. Regeringen kommer därför att arbeta för att detta tydliggörs i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Drogtester på unga bör kunna tillåtas vid misstanke om missbruk. 2006/07:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 Rollfördelningen mellan polis och åklagare Det är viktigt att polisens och åklagarnas roller och funktioner i brottsutredningsverksamheten vidareutvecklas. För att skapa bättre förutsättningar för åklagarna att vara framträdande och aktiva som förundersökningsledare i kvalificerade brottsutredningar är det angeläget att polisen betydligt oftare än är förundersökningsledare i ärenden som gäller brott av mindre allvarligt slag. En sådan vidareutveckling leder till en högre kvalitet i den brottsutredande verksamheten och till att de gemensamma resurserna kan användas effektivare. Det är därför angeläget att myndigheterna fortsätter att gemensamt arbeta för att utveckla brottsutredningsverksamheten. Dagens brottslighet ställer höga krav på polisens kompetens. Polisen är det demokratiska samhällets verktyg för att upprätthålla lag, ordning, trygghet och säkerhet. I detta syfte har polisen bl.a. givits rätt att vid behov tillgripa våld. Det är därför av största vikt att polisen har gedigna kunskaper och god träning för att kunna fatta riktiga beslut i svåra situationer. Den grundläggande polisutbildningen skall inriktas på den verklighet som polisaspiranterna kommer att möta. Den skall ha en klar yrkesförankring där praktik skall vara en integrerad del. Det bör övervägas om den grundläggande utbildningen kan kortas och kompletteras med obligatorisk vidareutbildning. Utbildningens utgångspunkt skall vara individens berättigade krav på ett effektivt och funktionellt polisväsende. Polisutbildningen behöver därför ses över i sin helhet från antagningsprocess till vidareutbildning. En särskild utredare (dir. 2006:10) skall lämna förslag till förändringar av polisutbildningen. Regeringen överväger att utfärda tilläggsdirektiv till utredningen. Åklagarväsendet har satsat på specialisering av åklagare för en effektivare bekämpning av flera brottstyper. Inom åklagarväsendet handläggs ärenden avseende ett flertal brottstyper av specialiståklagare eller åklagare med särskilda kunskaper och erfarenheter för uppgiften. Det gäller bl.a. familjevåld, ekonomisk brottslighet, miljöbrott, hatbrott och grov gränsöverskridande brottslighet. Erfarenheterna visar att denna utveckling lett till en högre kvalitet i brottsutredningsverksamheten. 2006/07:1 UTGIFTSOMRÅDE 4