prop · GU03115 · 2007-04-27 00:00:00 — Möjligheten att förvärva aktier borde enligt föreningarna utformas helt i linje med lagen om bank- och finansieringsrörelse. Skälen för regeringens förslag och bedömning Enligt artikel 12 i MiFID skall medlemsstaterna sörja för att de behöriga myndigheterna inte beviljar auktorisation, om värdepappersföretaget med beaktande av den ifrågavarande investeringstjänstens eller investerings- verksamhetens art inte har ett tillräckligt startkapital enligt kraven i direktiv /6/EEGTPF13FPT. Direktiv /6/EEG, det s.k. kapitalkravsdirektivet, skall emellertid upphöra att gälla när medlemsstaterna fr.o.m. i stället skall tillämpa reglerna i och rådets direktiv /49/EG av om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut (omarbetning)TPF14FPT, nedan benämnt kapitalkravsdirektiv. Enligt artikel 52 kapital- kravsdirektiv skall hänvisningar till det upphävda kapitalkravs- direktiv anses som hänvisningar till direktiv och läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga IX till sistnämnda direktiv. Hänvis- ningarna i artikel 67.1, 67.2 och 67.3 i MiFID till artiklarna 2.2, 3.4, 3.4 a och 3.4 b kapitalkravsdirektiv skall enligt bilagan avse artikel 3.1 b, 6, 7 respektive 8 kapitalkravsdirektiv. Genom lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar, som trädde i kraft , har kapitalkravsdirektiv och 2006/07:5, 2006/07:FiU7, rskr. 2006/07:10). (1 kap. 2 § första stycket 9) och lagen om bank- och finansieringsrörelse (1 kap. 5 § 17) definieras startkapital som det kapital som definieras i artikel 57 a och b kreditinstitutsdirektiv. Enligt artikel 4 i 2006 13TP PT EGT L 141, , s. 1 (Celex 31993L0006), senast ändrat genom Europa- parlamentets och rådets direktiv /1/EG (EUT L 79, 24.3.2005, s. 1, Celex 32005L0001). 14TP PT EUT L 177, 30.6.2006, s. 201 (Celex 32006L0049). 15TP PT och rådets direktiv /48/EG av om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (omarbetning) (EUT L 177, 30.6.2006, s. 1, Celex 32006L0048). Detta direktiv är en omarbetning av och rådets direktiv /12/EG av om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (EGT L 126, 26.5.2000, s. 1, Celex 32000L0012), det s.k. kreditinstituts- direktivet. års kapitalkravsdirektiv skall startkapitalet omfatta de poster som avses i artikel 57 a och b i kreditinstitutsdirektivet. Begreppet startkapital, som således är detsamma för värdepappersbolag och kreditinstitut, kan något förenklat beskrivas som eget kapital med tillägg av vissa reserver och avdrag för vissa innehav av aktier m.m. Reglerna om startkapital i MiFID motsvarar reglerna i ISD som också innebär en hänvisning till det startkapital som krävs enligt reglerna kapitalkravsdirektiv (artikel 3.3 första stycket). Kraven på startkapital enligt ISD har genomförts i 2 kap. 5 § lagen om värdepap- persrörelse (se prop. 1994/95:50 s. 108 ff. och 346 ff.). kapitalkravsdirektiv finns regler om startkapital i artiklarna 410. Det förhållandet att kapitalkravsdirektiv har upphört att gälla och ersatts av kapitalkravsdirektiv innebär emellertid inte någon skillnad i sak beträffande kraven på startkapital för värdepappersföretag. Inte heller MiFID innebär i sig någon ändring av kapitalkraven för värdepappersföretag. Gällande bestämmelser i lagen om värdepappers- rörelse om kapitalkrav för värdepappersbolag bör mot den bakgrunden föras över i huvudsak oförändrade till den nya lagen om värdepappers- marknaden. Reglerna bör emellertid justeras med anledning av att investerings- tjänsten i punkten 4 i avsnitt A i bilagan till ISD (placeringsgaranti vid emissioner av finansiella instrument eller placering av sådana emissioner) har ersatts av investeringstjänsterna i punkterna 6 och 7 i avsnitt A i bilaga I till MiFID (garantiverksamhet för finansiella instru- ment och placering av finansiella instrument på grundval av ett fast åtagande respektive placering av finansiella instrument utan fast åtagande). Som en följd av den nya investeringstjänsten investerings- rådgivning och den nya investeringsverksamheten drift av MTF måste gällande bestämmelser om startkapital också kompletteras. Enligt lagen om värdepappersrörelse skall ett värdepappersbolag som driver verksamhet som avser garantigivning eller annan medverkan vid emissioner av fondpapper ha ett startkapital (2 kap. 5 § första stycket 2). emellertid medge undantag från detta krav, om den verksamheten bara avser annan medverkan vid emissioner än garantigivning (2 kap. 5 § andra stycket). Bakgrunden till dessa krav på startkapital finns dels i ISD, dels kapitalkravsdirektiv. Enligt ISD är det en och samma investeringstjänst oavsett om ett värdepappersföretag garanterar en emission av finansiella instrument eller om företaget bara placerar emissionen. För denna investeringstjänst gäller emellertid två olika kapitalkrav enligt artikel 3 kapitalkravsdirektiv. som garanterar emissioner av finansiella instrument skall enligt dock enligt artikel 3.1 första värdepappersföretag som inte garanterar emissioner (se prop. s.108 ff. och 346 ff.). Den ovan nämnda investeringstjänsten i ISD delas i MiFID upp på så sätt att garantigivning för finansiella instrument och placering av finan- siella instrument på grundval av ett fast åtagande utgör en investerings- tjänst (punkt 6 i avsnitt A i bilaga I) och placering av finansiella instrument utan fast åtagande utgör en annan investeringstjänst (punkt 7 i avsnitt A i bilaga I). Placering av finansiella instrument utan fast åtagande är således en egen investeringstjänst enligt MiFID. Av reglerna i artiklarna 5.1 och 9 kapitalkravsdirektiv, som i sak motsvarar dem kapitalkravsdirektiv, följer att ett värdepappersbolag som tillhandahåller denna investeringstjänst måste ha ett startkapital som uppgår till . Detta leder i sin tur till att undantaget i 2 kap. 5 § andra stycket lagen om värdepappersrörelse inte längre behövs då investeringstjänsten placering av finansiella instrument utan fast åtagande direkt faller in under första stycket 3 i bestämmelsen. Vi anser i likhet utredningen att bestämmelsen i andra stycket i den aktuella paragrafen därför bör tas bort och alltså inte föras över till den nya lagen om värdepappersmarknaden. Värdepappersföretag som utför investeringsverksamheten drift av MTF tillhör kategorin övriga värdepappersföretag kapital- kravsdirektiv och skall ha ett startkapital på (artikel 9). Gällande bestämmelser om startkapital bör därför kompletteras i detta avseende. Ett värdepappersbolag som utför investeringsverksamheten drift av MTF skall enligt den nya lagen om värdepappersmarknaden således ha ett startkapital som motsvarar (se om kapitalkraven för en marknadsplatsoperatör som driver en MTF nedan i avsnitt 9.3.2). Ett värdepappersbolag som bara förmedlar andelar i investeringsfonder eller sådana fondföretag som avses i 1 kap. 7 och 9 §§ lagen om investeringsfonder skall enligt lagen om värdepappersrörelse ha ett startkapital som uppgår till (3 kap. 5 § första stycket 4). Detta krav hänför sig till reglerna i artikel 3.2 kapitalkravsdirektiv, vilka är desamma som i artikel 5.5 kapitalkravsdirektiv. Medlemsstaterna ges där en möjlighet att sätta ned startkapitalet i fråga om företag som bl.a. har tillstånd att ta emot och vidarebefordra kundorder som avser finan- siella instrument, om företaget inte har tillstånd att inneha kontanter eller värdepapper för uppdragsgivares räkning eller handla för egen räkning eller lämna emissionsgarantier. När den möjligheten utnyttjades i svensk rätt genom införandet av nämnda bestämmelse i lagen om värdepappers- rörelse uttalade regeringen att det med hänsyn till att försäkringsmäklare föreslogs få förmedla andelar i värdepappersfonder framstod som rimligt att i fråga om värdepappersbolag med motsvarande begränsade verk- samhet sätta ned kravet på startkapital till ett belopp motsvarande , vilket är det lägsta som kapitalkravsdirektivet tillåter (se prop. 1994/95:50 s. 96 f., 108 ff. och 346 ff.). Utredningen har föreslagit att bestämmelsen i lagen om värdepappersrörelse förs över oförändrad till den nya lagen om värdepappersmarknaden. Liknande regler om ett särskilt, lägre startkapital gäller enligt MiFID också för värdepappersföretag som bara tillhandahåller investeringsråd- givning eller tar emot och vidarebefordrar order utan att inneha kunders medel eller värdepapper (artikel 67). Enligt de ändringar kapitalkravsdirektiv som gjordes genom MiFID skall sådana företag antingen ha ett startkapital på , eller en ansvarsförsäkring eller motsvarande som täcker skador på grund av fel eller försummelser (för varje skadeståndskrav och minst för samtliga skadeståndskrav). är att företaget har en kombination av startkapital och ansvarsförsäkring som ger ett motsvarande skydd. dessa krav av artikel 7 första stycket kapitalkravsdirektiv. Utredningen har föreslagit att reglerna med dessa kapitalkrav genomförs i den nya lagen om värdepappersmarknaden. Bestämmelserna i av utredningen föreslagna 3 kap. 8 § första stycket 4 och 5 den nya lagen om värdepappersmarknaden avser således i huvud- sak samma verksamhet, dvs. mottagande och vidarebefordran av order beträffande finansiella instrument. Som konstaterats omfattar bestäm- melsen i punkten 4 bara fondandelar. gäller inte för punkten 5. Den bestämmelsen får dock tillämpas även i fråga om investeringsrådgivning. Kapitalkravet enligt båda punkterna är Enligt första meningen i 8 § andra stycket får dock ansvars- försäkring användas som ett alternativ till det startkapital som krävs enligt första stycket 5. Därigenom framstår kravet i punkten 5 i vart fall inte som strängare än det i punkten 4, trots att den verksamhet som avses i den sistnämnda punkten innefattas i den förstnämnda. bakgrund finns det enligt vår uppfattning inte skäl att behålla en särskild bestämmelse om kapitalkrav för mottagande och vidarebefordran av order avseende fondandelar. Den föreslagna, nya allmänna bestämmelsen om kapitalkrav för mottagande och vidarebefordran av order avseende finansiella instrument bör således gälla också sådan verksamhet. Bestämmelsen i 2 kap. 5 § första stycket 4 lagen om värdepappersrörelse bör därför tas bort och alltså inte föras över till den nya lagen om värde- Utredningen har föreslagit att det införs ett lägre kapitalkrav om ett sådant företag som beskrivits också är registrerat som försäkrings- förmedlare enligt direktivet om försäkringsförmedlingTPF FPT. kel 3.4 b kapitalkravsdirektiv en artikel som även den har införts genom artikel 67 i MiFID skall ett sådant företag ha ett start- kapital på , eller en ansvarsförsäkring ( för varje skadeståndskrav och ), eller en kombi- nation av startkapital och ansvarsförsäkring som ger ett motsvarande kapitalkravsdirektiv finns dessa krav i artikel 8. svenskt vidkommande bör detta kapitalkrav enligt utredningen gälla före- tag som registrerats enligt 2 kap. 3 § lagen om försäkringsförmedling. Enligt bör det inte införas något kapitalkrav för försäkringsförmedlare i den nya lagen om värdepappersmarknaden eller så bör hänvisningen avseende försäkringsförmedlare i 3 kap. 8 § andra stycket utredningens förslag till lag inte göras till första stycket 5 i den bestämmelsen utan i stället till 2 kap. 4 § 12. Ett särskilt kapitalkrav för försäkringsförmedlare blir aktuellt om värdepappersbolag får möjlighet att utöva försäkringsförmedling. avsnitt 8.3.2 har vi förslagit att värdepappersbolag bör få utöva försäk- ringsförmedling under de förutsättningar som föreskrivs i lagen om försäkringsförmedling och att det då inte bör behövas tillstånd också för sidoverksamhet enligt den nya lagen om värdepappersmarknaden. TP PT och rådets direktiv /92/EG av om försäk- ringsförmedling (EGT L 9, 15.01.2003, s. 3, Celex 32002L0092). ett värdepappersbolag skall få förmedla försäkringar är det således tillräckligt att bolaget har tillstånd enligt 2 kap. 3 § lagen om försäkrings- förmedling. Det av utredningen föreslagna särskilda kapitalkravet bör således gälla för värdepappersbolag som driver sådan begränsad värdepappersrörelse som har beskrivits ovan och har tillstånd för försäkringsförmedling. Påpekas bör att ett värdepappersbolag som utövar försäkringsförmedling dessutom blir skyldigt att ha en ansvars- försäkring för den verksamheten (2 kap. 6 § första stycket 4 lagen om försäkringsförmedling). Bestämmelser om ansvarsförsäkring för försäk- ringsförmedling finns i föreskrifter och allmänna råd (FFFS 2005:11) om försäkringsförmedling (5 kap.). För försäkrings- förmedlare som inte är värdepappersbolag gäller emellertid bara kraven i lagen om försäkringsförmedling och inte det särskilda kapitalkravet eller kravet på ansvarsförsäkring i den nya lagen om värdepappersmarknaden. Det nu föreslagna särskilda kapitalkravet i den nya lagen om värdepappersmarknaden gäller således inte försäkrings- förmedlare som är undantagna från tillståndsplikt enligt den lagen. Svenska försäkringsförmedlares förening har önskat förtydligande i fråga om försäkringsförmedlares möjligheter att i sin befintliga rörelse ansöka om tillstånd att tillhandahålla investeringsrådgivning eller ta emot och vidarebefordra order avseende fondandelar. Försäkringsförmedlare är enligt lagen om värdepappersrörelse undantagna från kravet på tillstånd enligt den lagen för mottagande och vidarebefordran av kunders order avseende fondandelar (1 kap. 3 b §). Enligt vad som föreslås skall det undantaget överföras till den nya lagen om värdepappers- marknaden samt utvidgas i enlighet med reglerna i MiFID till att omfatta också investeringsrådgivning avseende fondandelar (se avsnitt 8.5). Detta innebär att försäkringsförmedlare kommer att kunna driva sådan verksamhet med stöd av tillstånd för sidoverksamhet enligt lagen om försäkringsförmedling. Det förhållandet att den nya lagen om värdepap- persmarknaden ersätter lagen om värdepappersrörelse innebär således inte någon principiell förändring i fråga om det som gäller den verksamhet som försäkringsförmedlare utövar. Förslagen innebär i detta avseende att för försäkringsförmedlare som har tillstånd att som sidoverksamhet ta emot och vidarebefordra order avseende fondandelar och tillhandahålla investeringsrådgivning avseende fondandelar kommer bestämmelserna i 8 kap. den nya lagen om värdepappersmarknaden att gälla för den verksamheten i tillämpliga delar i stället för 1 kap. 7 § lagen om värdepappersrörelse (jfr avsnitten 9.1.3 och 13). Detta innebär i och för sig att de krav som ställs för sådan verksamhet i vissa avseende skärps. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreslås få meddela föreskrifter om hur dessa krav bör uppfyllas. Förslaget att värdepappersbolag bör få möjlighet att förmedla försäk- ringar efter tillstånd enligt lagen om försäkringsförmedling innebär däremot en förändring i förhållande till gällande rätt. Enligt gällande rätt får försäkringsförmedling emellertid utövas i samma rörelse som annan tillståndspliktig verksamhet, exempelvis bank- eller finansieringsrörelse (se prop. 2004/05:133 s. 93). Om det är en bank eller ett värdepappers- bolag som utövar försäkringsförmedling bör i princip inte innebära någon skillnad beträffande det som gäller i rörelsen. Verksamheten måste i båda fallen drivas under de förutsättningar som anges i respektive lag. Gällande bestämmelser om startkapital bör således kompletteras också i fråga om värdepappersbolag som driver begränsad verksamhet. Ett värdepappersbolag som bara tillhandahåller investeringstjänsten investe- ringsrådgivning eller tar emot och vidarebefordrar order utan att inneha kunders medel eller värdepapper skall således enligt den nya lagen om värdepappersmarknaden ha ett startkapital som motsvarar eller en ansvarsförsäkring med ett försäkringsbelopp om motsvarande per skadeståndskrav och för samtliga skadeståndskrav eller en garanti eller liknande utfästelse eller en kombination av startkapital och försäkring eller en garanti eller liknande utfästelse som ger ett motsvarande skydd. Om ett bolag som bara tillhandahåller sådana investeringstjänster är registrerat som försäkringsförmedlare skall det dock i stället ha ett start- kapital som motsvarar eller en ansvarsförsäkring eller en garanti eller liknande utfästelse som täcker den skadeståndsskyldighet som kan uppkomma till följd av verksamheten. Antingen skall försäk- ringsbeloppet för en sådan försäkring uppgå till motsvarande per skadeståndskrav och för samtliga skadeståndskrav eller skall bolaget ha en kombination av startkapital och försäkring eller garanti eller liknande utfästelse som ger ett motsvarande skydd. Något krav på att alla värdepappersföretag skall ha en försäkring för skadeståndsskyldighet (ansvarsförsäkring) finns varken i ISD, MiFID eller kapitalkravsdirektivet. Kravet i gällande rätt på att ett värdepap- persbolag skall ha en sådan försäkring har således inte någon grund i EG- rätten (5 kap. 2 § lagen om värdepappersrörelse). Det kravet infördes i svensk rätt 1991 genom lagen om värdepappersrörelse efter förebild av bestämmelserna om ansvarsförsäkring i lagen (1989:508) för försäkrings- mäklare. Motiveringen för att införa ett sådant krav var att reglerna om kapitaltäckning inte i alla lägen tillgodosåg kundernas intressen av att ett värdepappersbolag kan fullgöra den skadeståndsskyldighet som kan uppkomma om bolaget missköter sitt uppdrag (se prop. 1990/91:142 s. 130 f.). Sedan kravet på ansvarsförsäkring infördes har kapitaltäck- ningsreglerna ändrats både genom kapitalkravsdirektiv och kapitalkravsdirektiv. De ändringar i reglerna om kapitaltäckning som görs genom det sistnämnda direktivet innebär bl.a. att värdepappers- bolag skall göra en bedömning av och uppfylla kapitalkrav också för operationella risker, t.ex. risken för att misskötta uppdrag leder till skadeståndsskyldighet. Enligt utredningen kan det därför ifrågasättas om det är motiverat att dessutom ha ett generellt krav på ansvarsförsäkring. Utredningen har dock hänvisat till att frågan om kravet på ansvars- försäkring skall behållas eller inte bör avgöras i samband med genomförandet av de nya kapitaltäckningsreglerna. Utredningen har gjort bedömningen att det i vart fall är motiverat att avskaffa kravet på ansvarförsäkring för de värdepappersbolag vars verksamhet omfattar mottagande av medel på konto. Dessa bolag omfattas av det högre krav på startkapital som gäller för kreditinstitut. För kreditinstitut finns det inte något krav på ansvarsförsäkring och detsamma bör enligt utred- ningen gälla värdepappersbolag som omfattas av samma krav på start- kapital som kreditinstituten. , och har förordat att kravet på ansvarsförsäkring tas bort. Som skäl för detta har de bl.a. angett att det har varit svårt för värdepappersbolagen att få teckna ansvarsförsäkringar och att premierna har varit relativt höga samt att de nya kapitaltäckningsreglerna ställer upp ett kapitalkrav på värdepappersbolagen för operativa risker och att kravet på försäkring innebär en viss dubbelregering. har även ifrågasatt om värdet av kravet på försäkring överväger kostnaderna för bolagen. Föreningarna har också hänvisat till att kravet på ansvars- försäkring innebär snedvridning av konkurrensen jämfört med institut som hör hemma i andra medlemsstater i EU. Som nämnts ovan har de nya kapitaltäckningsreglerna genomförts i en ny lag om kapitaltäckning och stora exponeringar som trädde i kraft . Värdepappersbolagens kunder bör genom bl.a. de nya reglerna i den lagen och reglerna i lagen (1999:158) om investerarskydd om ersättning för förlust av investerares finansiella instrument och medel hos ett värdepappersinstitut (investerarskydd) tillförsäkras ett bättre skydd än som var fallet när kravet på ansvarsförsäkring infördes . Därtill kommer naturligtvis de regler beträffande värdepappersbolagens organisation och skyddet för investerare som föreslås för att genomföra MiFID (se avsnitten 9.1 och 13). Ett krav på att alla värdepappersbolag skall ha en ansvarsförsäkring fyller därför inte samma behov som tidi- gare. Vidare kan det, som påpekat, ifrågasättas om nyttan av ett allmänt krav på ansvarsförsäkring överväger kostnaderna för värdepappersbolagen och om en konkurrensnackdel kan uppkomma för de svenska bolagen. Enligt vår uppfattning har det inte heller fram- kommit några starka skäl för att behålla kravet i gällande rätt som går utöver såväl MiFID som kapitalkravsdirektivet på att alla värdepap- persbolag skall ha en ansvarsförsäkring. Detta krav bör således tas bort. Tillstånd för förvärv av egendom Bestämmelser om värdepappersbolags egendomsförvärv finns i gällande rätt i 3 kap. 1, 1 a och 2 §§ lagen om värdepappersrörelse. Ytterligare bestämmelser om svenska värdepappersinstituts rätt att förvärva finan- siella instrument finns i 4 kap. samma lag. Utredningen har föreslagit att bestämmelserna förs över i huvudsak oförändrade till den nya lagen om värdepappersmarknaden. Utredningen har dock föreslagit att kravet på tillstånd av för förvärv av s.k. organisationsaktier tas bort (3 kap. 1 § andra stycket lagen om värdepappersrörelse) och att det skall krävas tillstånd för ett förvärv av egendom bara om värdepappers- bolagets motprestation motsvarar av bolagets kapitalbas. Vi anser i likhet med utredningen att bestämmelserna om värdepap- persbolags förvärv av finansiella instrument och annan egendom i lagen om värdepappersrörelse bör föras över i huvudsak oförändrade till den nya lagen om värdepappersmarknaden. I utredningens förslag finns inte någon motsvarighet till bestäm- melserna i lagen om värdepappersrörelse om att ett värdepappersbolag får förvärva organisationsaktier och att ett svenskt värdepappersinstitut som har tillstånd att handla med finansiella instrument för egen räkning får förvärva finansiella instrument för den rörelsen. Utredningen har inte angett det uttryckligen, men det framstår som att det är med stöd av den föreslagna bestämmelsen i 7 kap. 1 § den nya lagen om värdepappers- marknaden som värdepappersbolag får förvärva organisationsaktier och finansiella instrument för handel för egen räkning. Enligt den bestäm- melsen får ett värdepappersbolag bara förvärva sådan egendom som behövs för att driva värdepappersrörelse eller sidoverksamhet, om inte något annat anges i det kapitlet. Det kan i och för sig ses som en naturlig utgångspunkt att det med egendom i den bestämmelsen bör avses all slags egendom, dvs. exempelvis aktier, andelar och andra finansiella instrument. Enligt vår uppfattning finns det dock risk för att det kan uppkomma frågor om hur bestämmelsen bör tolkas, särskilt med hänsyn till hur motsvarande bestämmelse om förvärv och innehav av egendom i allmänhet är utformad i lagen om bank- och finansieringsrörelse. Enligt 7 kap. 2 § 1 sistnämnda lag får ett kreditinstitut bara inneha sådan egendom som behövs för att driva tillåten verksamhet. Aktier och andelar innefattas emellertid inte i sådan egendom utan regleras särskilt (se även prop. 2002/03:139 s. 302 och 306 f.). Om det i lagen om bank- och finansieringsrörelse finns bestämmelser motsvarande eller liknande dem som föreslås i den nya lagen om värdepappersmarknaden bör enligt vår uppfattning utformningen så långt möjligt överensstämma för att undvika att tolkningsproblem uppstår. Vi anser således att den inledande bestäm- melsen i 7 kap. lagen om värdepappersrörelse bör utformas med 7 kap. 2 § lagen om bank- och finansieringsrörelse som förebild för att uppnå ökad överstämmelse mellan bestämmelserna om förvärv och innehav av egendom i de båda lagarna. Eftersom detta medför att aktier, andelar och andra finansiella instrument inte kommer att innefattas i sådan egendom som behövs för att driva värdepappersrörelse bör bestämmelserna om att värdepappersbolag får förvärva organisationsaktier och att ett värdepap- persinstitut som har tillstånd för handel med finansiella instrument för egen räkning får förvärva instrument för den rörelsen därför föras över till den nya lagen.