prop · GU03110 · 2007-04-10 00:00:00 — De skall genast underrätta kommissionen om detta. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Artikel 12 Ikraftträdande Detta direktiv träder i kraft som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning. Artikel 13 Adressater Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Regeringens bedömning: Artiklarna om en kommitté och genomförandet av direktivet m.m. är av sådant slag att de inte behöver genomföras i svensk rätt. Promemorians bedömning: överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: har inte yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens bedömning: Artiklarna är i direktiv normalt förekommande artiklar som inte behöver några särskilda genomförandeåtgärder på nationell nivå. 6.3 Straffrättslig bestämmelse Regeringens bedömning: Skyldigheten att rapportera händelser bör vara straffsanktionerad med böter. Detta kan regleras i förordning. Promemorians bedömning: överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: har inte kommenterat denna del. 2006/07:110 34 Skälen för regeringens bedömning: Direktivet säger inget om medlemsstaternas skyldighet att införa några straffrättsliga bestämmelser vid genomförandet. Det kan ändå ifrågasättas om inte den person som enligt regelverket skall vara skyldig att rapportera en händelse skall riskera en påföljd om hon eller han ändå medvetet underlåter att fullfölja denna skyldighet. Det är lämpligt att skyldigheten kompletteras med en straffbestämmelse som i varje fall stadgar böter för underlåtenhet att rapportera en händelse. Om man nöjer sig med att bara ha böter i straffskalan kan en straffbestämmelse tas in i 135 § luftfartsförordningen (1986:171). Den bör i så fall inordnas i nuvarande system och läggas in som punkt 21, vilket medför att nuvarande punkt 21 får betecknas 22. 6.4 Ikraftträdande Regeringens förslag: Lagändringarna skall träda i kraft . Promemorians förslag: I promemorian lämnades inget förslag på tidpunkt för ikraftträdande. Remissinstanserna: har inte kommenterat denna fråga. Skälen för regeringens förslag: Eftersom direktivet redan skulle ha varit genomfört brådskar det med ikraftträdandet av lagarna och förordningarna. Kommissionen har också beslutat att inleda domstolsförfarande mot för det bristfälliga genomförande. Den tidigaste möjliga tidpunkten för lagförslagen att träda i kraft torde vara . Eftersom det här är fråga om ett nytt regelverk om en verksamhet som fungerar på frivillig basis behövs inga särskilda övergångsbestämmelser. Händelser som inträffar före ikraftträdandet får fortsättningsvis rapporteras på frivillighetens grund, men efter ikraftträdandet blir rapporteringen en skyldighet. 7 Sekretessfrågor 7.1 Sekretessbestämmelser i på den civila luftfartens område I det nu aktuella händelsedirektivet, liksom i flera andra rättsakter på den civila luftfartens område, återfinns bestämmelser om informationsutbyte mellan medlemsstaterna och kommissionen samt om sekretess för de uppgifter som utbyts. Syftet med dessa bestämmelser är att hålla kollegor i informerade om gjorda iakttagelser, att öka kunskapsmassan och förbättra grunderna för säkerhetsrekommendationer samt att upptäcka svagheter av olika slag innan en allvarlig olycka inträffar. Enstaka händelser i medlemsstaterna ger kanske inte tillräckliga indika 2006/07:110 35 tioner för svagheter i konstruktioner, rutiner och liknande men sammantagna erfarenheter från hela EU ger en väsentligt bättre grund att stå på. I detta lagstiftningsärende kommer, förutom bestämmelserna om sekretess i direktivet om rapportering av händelser inom civil luftfart, även vissa bestämmelser om sekretess i andra EG-rättsakter, som ännu inte genomförts i svensk rätt, att behandlas. Vidare kommer även vissa avtal mellan EU och vissa andra stater om samarbete i flygsäkerhetsfrågor att behandlas. 7.2 Händelsedirektivet Uppgifter som skall utbytas enligt direktivet Som nämnts i avsnitt 4.2 är syftet med och rådets direktiv /42/EG av om rapportering av händelser inom civil luftfart (händelsedirektivet, jfr avsnitt 3) att bidra till att förbättra flygsäkerheten genom att säkerställa att relevant information rapporteras, samlas in, lagras, skyddas och sprids. Det enda syftet med rapporteringen av händelser är att förebygga olyckor och tillbud, inte att fastställa skuld- eller ansvarsfrågor. Medlemsstaterna åläggs enligt artikel 6 att delta i ett informationsutbyte som innebär att relevant säkerhetsinformation skall göras tillgänglig för kommissionen och behöriga myndigheter i andra medlemsstater. De uppgifter får tillgång till inom ramen för detta informationsutbyte kan röra enskilda, t.ex. flygbolag, men de kan också gälla andra medlemsstaters förhållanden direkt eller indirekt eftersom händelser, tillbud och olyckor kan bero på många faktorer såsom, förutom luftfartyget och besättningen, bristfällig väderrapportering, flygvägarna, flygtrafiktjänsten eller utformningen av flygplatsen. Behovet av sekretess Enligt artikel 8.1 i direktivet skall medlemsstaterna i enlighet med sin nationella lagstiftning vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa lämplig sekretess för den information som de erhåller. Enligt artikel 8.4 skall vidare medlemsstaterna i enlighet med sin nationella lagstiftning och praxis se till att personer som rapporterar om tillbud som de kan känna till inte blir föremål för efterräkningar från arbetsgivarens sida. Artikel 8 skall läsas mot bakgrund av beaktandesats 11 där det anges att insamlingen av säkerhetsinformationen, på grund av informationens känsliga natur, är beroende av att sekretess garanteras, att källan skyddas och att förtroendet hos den personal som arbetar inom den civila luftfarten upprätthålls. Frågan är då vilken sekretess som finns för sådana uppgifter enligt gällande rätt. Enligt 2 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) kan sekretess gälla för uppgift som angår förbindelser med annan stat eller i övrigt rör annan stat, mellanfolklig organisation, myndighet, medborgare eller juridisk person i annan stat eller statslös i vissa fall. Inför anslutning till Europeiska unionen försågs bestämmelsen med ett s.k. 2006/07:110 36 skaderekvisit, dvs. uppgifter som anges i bestämmelsen kan bara hemlighållas om det kan antas att det stör mellanfolkliga förbindelser eller på annat sätt skadar landet om uppgiften röjs. Presumtionen är således att sådana uppgifter är offentliga. Regeringsrätten fann t.ex. i rättsfallet RÅ 2000 ref. 22 att uppgifter i en bilaga till en ansökan om utsläppande på marknaden av en genetiskt modifierad foderbeta som hade inlämnats till Miljø- och energiministeriet i och skickats till via inte omfattades av sekretess enligt 2 kap. 1 § sekretesslagen, trots att det fanns en sekretessbestämmelse i det direktiv som reglerade informationsutbytet avseende sådana ansökningar och trots att Miljø- och energiministeriet vid förfrågan hade framfört åsikten att vissa uppgifter i bilagan borde hållas hemliga. Regeringsrätten ansåg att förarbetsuttalandena till införandet av det raka skaderekvisitet, vilka bl.a. berör frågan hur man skall se på sekretessbestämmelser i direktiv, speglar systematiken bakom sekretessregleringen samt att denna innebär följande. I fråga om den gemensamma beslutsprocessen, t.ex. förhandlingspositioner och liknande, är det i första hand utrikessekretess som blir aktuell medan det däremot, när det gäller enskildas intressen, är de sekretessbestämmelser som tar sikte på sekretesskyddet för enskilda som skall tillämpas. Regeringsrätten, som fann att skaderekvisitet i 2 kap. 1 § inte kunde anses vara uppfyllt i det aktuella fallet, upphävde Kammarrättens dom och beslut och visade målet åter till för fortsatt prövning huruvida hinder mot utlämnande av bilagan mötte enligt någon annan bestämmelse i sekretesslagen. Av det sagda framgår att det är osäkert i vilken mån de uppgifter som utbyts inom ramen för direktivet om rapportering av händelser av civil luftfart skulle anses vara omfattade av sekretess enligt 2 kap. 1 § sekretesslagen. Den s.k. försvarssekretessen i 2 kap. 2 § sekretesslagen kan ibland bli tillämplig på uppgifter som rör händelser inom civil luftfart. Detta på grund av att vissa flygplatser och vissa delar av flygtrafiktjänsten är av betydelse för totalförsvaret. Lagrummet kan också bli tillämpligt när en händelse rör något som inbegriper såväl civil som militär luftfart. Sekretess enligt detta lagrum torde dock inte under fredstid aktualiseras i någon större utsträckning. Enligt 5 kap. 2 § 5 sekretesslagen gäller sekretess för uppgift som lämnar eller kan bidra till upplysning om säkerhets- eller bevakningsåtgärd med avseende på den civila luftfarten, om det kan antas att åtgärden motverkas om uppgiften röjs. Bakgrunden till bestämmelsen är att Luftfartsstyrelsen i samråd med ansvarar för ett nationellt program för att förebygga brott mot den civila luftfartens säkerhet. Luftfartsskyddet är till för dels luftfartyg och flygplatser, inbegripet olika byggnader och anläggningar, dels de personer som uppehåller sig där. De brott man främst vill hindra är olika våldsbrott såsom sabotage och kapning samt hot om och förberedelser till sådana brott. Uppgifter som kan skyddas med stöd av denna bestämmelse kan exempelvis vara i vilken omfattning ett flygplan skall genomsökas före en flygning, detaljerade uppgifter om hur passagerare och bagage skall kontrolleras och vilka slags fraktförsändelser som skall genomsökas (prop. 2001/02:191 s. 95 och 115). 2006/07:110 37 Uppgifter som skall utbytas med anledning av händelsedirektivet kommer således endast undantagsvis att omfattas av sekretess enligt 5 kap. 2 § 5. Sekretess gäller vidare enligt 8 kap. 6 § första stycket 1 för statlig myndighets verksamhet som består i bl.a. tillsyn med avseende på transportverksamhet för uppgift om enskildas affärs- eller driftsförhållanden, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs. Absolut sekretess gäller också i vissa fall för uppgift om en enskild som trätt i affärsförbindelse med den som är föremål för myndighetens verksamhet (8 kap. 6 § första stycket 2). En förutsättning för att sekretess skall gälla enligt paragrafens första stycke är att regeringen har förordnat om det. Enligt 2 § sekretessförordningen (1980:657) och punkt 30 i bilagan till sekretessförordningen gäller sekretess som avses i 8 kap. 6 § första stycket sekretesslagen i Luftfartsstyrelsens tillsynsverksamhet. De rapporter om händelser inom civil luftfart som lämnas till Luftfartsstyrelsen från svenska uppgiftslämnare lämnas inom ramen för myndighetens tillsyn. Den nämnda sekretessbestämmelsen kan således tillämpas på uppgifter om enskildas affärs- och driftsförhållanden i sådana rapporter hos Luftfartsstyrelsen, om skaderekvisitet är uppfyllt. Frågan är då om bestämmelsen i 8 kap. 6 § kan tillämpas på uppgifter om enskildas affärs- och driftförhållanden som kommissionen och andra medlemsstater ställer till Luftfartsstyrelsens förfogande enligt direktivet. För att kunna besvara den frågan måste man först ta ställning till om sådana uppgifter mottas i Luftfartsstyrelsens tillsynsverksamhet. Enligt 1 § tredje stycket förordningen (2004:1110) med instruktion för Luftfartsstyrelsen är myndighetens huvuduppgifter bl.a. att främja en säker, kostnadseffektiv och miljösäker luftfart (punkt 1) och utöva tillsyn av den civila luftfarten, särskilt flygsäkerheten (punkt 3). De uppgifter som Luftfartsstyrelsen erhåller från kommissionen och andra medlemsstater enligt direktivet tar myndigheten inte emot i sin tillsynsverksamhet i den mening begreppet har i myndighetsinstruktionen utan i den verksamhet som anges under 1 § tredje stycket 1 i instruktionen. Uppgifterna har dock stor betydelse för och används i tillsynsverksamheten. Enligt förarbetena till sekretesslagen åsyftas vidare med ordet tillsyn i 8 kap. 6 § sekretesslagen det område som vid tiden för sekretesslagens införande beskrevs med ordet kontroll. Ordet tillsyn skall enligt förarbetena därför inte ges en alltför snäv tolkning utan får anses omfatta alla de fall där en myndighet har en övervakande eller styrande funktion i förhållande till näringslivet (prop. 1979/80:2, del A, s. 235, jfr också Sekretesslagen En kommentar, m.fl., s. Med hänsyn härtill får den information som Luftfartsstyrelsen mottar från kommissionen och andra medlemsstater enligt direktivet anses mottagen i myndighetens tillsynsverksamhet i den mening begreppet har i 8 kap. 6 § sekretesslagen. I 8 kap. 6 § andra stycket finns en specialregel för uppgifter som en myndighet erhåller från en annan stat eller mellanfolklig organisation i vissa fall. Enligt den bestämmelsen gäller sekretess, i den mån godkänt avtal härom med främmande stat eller mellanfolklig organisation, hos myndighet i verksamhet som avses i paragrafens första stycke för uppgift om enskilds ekonomiska eller personliga förhållanden som Prop. 2006/07:110 38 myndigheten förfogar över på grund av avtalet. I begreppet avtal anses ingå rättsakter som gäller till följd av medlemskap i , dvs. anslutningsfördragen och förordningar och direktiv som utfärdas av EU:s institutioner (jfr prop. 2004/05:142 s. 50, prop. 2005/06:45 s. 155 och prop. 2005/06:140 s. 87). Bestämmelsen i 8 kap. 6 § andra stycket förutsätter dock att den aktuella rättsakten innehåller en klausul om att uppgifterna inte får lämnas vidare i det aktuella fallet. Bestämmelsen i artikel 8.1 i direktivet om rapportering av händelser slår inte fast vilken sekretess som skall gälla för de uppgifter som utbyts enligt direktivet utan överlämnar åt medlemsstaterna att säkra lämplig sekretess (på engelska appropriate confidentiality). Med hänsyn härtill kan 8 kap. 6 § andra stycket inte anses vara tillämpligt på de uppgifter som kommissionen och andra medlemsstater gör tillgängliga för Luftfartsstyrelsen enligt direktivet. Däremot kan 8 kap. 6 § första stycke tillämpas på sådana uppgifter hos Luftfartsstyrelsen. Sekretessen enligt det stycket gäller emellertid med ett rakt skaderekvisit, dvs. presumtionen är att uppgifterna är offentliga. Av motsvarande skäl som anförts beträffande Luftfartsstyrelsen omfattas uppgifter som lämnats av kommissionen eller andra medlemsstater inte av sekretess enligt 8 kap. 6 § andra stycket sekretesslagen hos . Sekretess enligt 8 kap. 6 § första stycket sekretesslagen gäller hos i verksamhet som består i utredning enligt lagen (1990:712) om undersökning av olyckor och förordningen (1990:717) om undersökning av olyckor eller enligt motsvarande äldre bestämmelser samt särskild utredning som har tillsatts av regeringen för att utreda en sådan olycka som avses i 2 § nämnda lag (2 § sekretessförordningen [1980:657] och punkt 110 i bilagan till den nämnda förordningen). Formuleringen av den sistnämnda punkten i bilagan till sekretessförordningen medför att uppgifter i rapporter om händelser inom civil luftfart inte omfattas av sekretess enligt 8 kap. 6 § första stycket hos , och det oavsett om rapporterna lämnats av svenska uppgiftslämnare, av kommissionen eller andra medlemsstater. Systemet med händelserapportering bygger vidare på att personal som rapporterar om tillbud inte skall bli föremål för några efterräkningar från arbetsgivarens sida. finns ingen möjlighet att hemlighålla de rapporterandes identitet eller utsagor. 7.3 Kontrolldirektivet Uppgifter som skall utbytas enligt direktivet och rådets direktiv /36/EG av om säkerheten i fråga om luftfartyg från tredje land som använder flygplatser i gemenskapen (kontrolldirektivet, jfr avsnitt 3) syftar till att höja flygsäkerheten genom att harmonisera reglerna och förfarandena för rampinspektioner av luftfartyg från tredje land som landar på flygplatser inom EU. 2006/07:110 39 Varje medlemsstat skall fastställa lämpliga metoder för att säkerställa att rampinspektioner genomförs om misstanke föreligger att luftfartyget inte överensstämmer med internationella säkerhetsnormer (artikel 4.1). Medlemsstaterna får vidare fastställa bestämmelser för genomförande av rampinspektioner enligt ett stickprovsförfarande, utan att särskild misstanke föreligger, under förutsättning att sådana bestämmelser är förenliga med gemenskapsrätten och internationell rätt. Ett sådant förfarande skall genomföras på ett icke-diskriminerande sätt. Medlemsstaternas behöriga myndigheter skall enligt direktivet delta i ett ömsesidigt informationsutbyte. Den informationen som utbyts skall, på begäran av en behörig myndighet, omfatta en förteckning över de flygplatser i den berörda medlemsstaten som är öppna för internationell lufttrafik med angivelse av antalet utförda rampinspektioner per kalenderår samt hur luftfartyg från tredje land använt varje flygplats i förteckningen (artikel 5.1). Olika standardiserade rapporter skall vidare utan dröjsmål överlämnas till kommissionen och, på deras begäran, till medlemsstaternas behöriga myndigheter samt till Europeiska byrån för luftfartssäkerhet, (artikel 5.2). Om en standardiserad rapport visar att en möjlig säkerhetsrisk föreligger eller om en rampinspektionsrapport visar att ett luftfartyg inte överensstämmer med internationella säkerhetsnormer och kan utgöra en möjlig säkerhetsrisk, skall rapporten lämnas till alla behöriga myndigheter i medlemsstaterna och till kommissionen (artikel 5.3). Kommissionen skall offentliggöra en rapport med samlad information som skall vara tillgänglig för allmänheten och branschens aktörer och innehålla en analys av all information som mottagits i enlighet med artikel 5. Analysen skall vara enkel och lättfattlig samt ange om det kan finnas en förhöjd säkerhetsrisk för passagerare. Varifrån denna information kommer skall inte avslöjas i analysen (artikel 6.2). Behov av sekretess Enligt artikel 6.1 skall medlemsstaterna i enlighet med sin nationella lagstiftning vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa lämplig sekretess för den information som de mottagit i enlighet med artikel 5 Av de sekretessbestämmelser som nämns i avsnitt 7.2 är det främst 8 kap. 6 § första stycket sekretesslagen som kan bli tillämplig på uppgifter som utbyts enligt direktivet om säkerheten i fråga om luftfartyg från tredje land som använder flygplatser i gemenskapen. Såvitt gäller nu aktuella uppgifter kan bestämmelsen endast bli tillämplig hos Luftfartsstyrelsen. 7.4 EASA-förordningen Uppgifter som skall utbytas enligt förordningen Huvudsyftet med och rådets förordning (EG) nr 1592/2002 av om fastställande av gemensamma bestämmelser på det civila luftfartsområdet och inrättande av en europeisk byrå för luftfartssäkerhet (EASA-förordningen, jfr avsnitt 3) är att Prop. 2006/07:110 40 skapa och upprätthålla en hög och enhetlig säkerhetsnivå inom den civila luftfarten i . Enligt artikel 11.1 skall Europeiska unionens kommission, Europeiska byrån för luftfartssäkerhet och de nationella luftfartsmyndigheterna utbyta all för dem tillgänglig information i samband med tillämpningen av förordningen och dess tillämpningsföreskrifter. Enheter som har fått i uppgift att utreda flyghaverier och tillbud eller att analysera händelser har rätt att få tillgång till denna information. Kommissionen skall enligt artikel 11.2, utan att det påverkar allmänhetens rätt att få tillgång till kommissionens handlingar enligt och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 om allmänhetens tillgång till , rådets och kommissionens handlingar, i enlighet med förfarandet i artikel 54.3 besluta om åtgärder för att på eget initiativ sprida den information som avses i punkt 1 till berörda parter. Dessa åtgärder, som kan vara generella eller enskilda, skall grunda sig på behovet av att a) ge personer och organisationer den information som de behöver för att förbättra flygsäkerheten, b) begränsa informationsspridningen till vad som är absolut nödvändigt för användarnas syfte för att säkerställa lämplig sekretess för denna information. Europeiska byrån för luftfartssäkerhet skall offentliggöra en säkerhetsöversyn för att hålla allmänheten informerad om den allmänna säkerhetsnivån (artikel 11.4). Behov av sekretess De nationella luftfartsmyndigheterna skall enligt artikel 11.3 i enlighet med sin nationella lagstiftning vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa lämplig sekretess för den information som de får enligt artikel 11.1. Av de sekretessbestämmelser som nämns i avsnitt 7.2 är det främst 8 kap. 6 § första stycket sekretesslagen som kan bli tillämplig på vissa av de uppgifter som utbyts enligt EASA-förordningen. 7.5 Förordningen om tillhandahållande av tjänster och rådets förordning (EG) nr 550/2004 av om tillhandahållande av flygtrafiktjänster inom det gemensamma europeiska luftrummet (förordning om tillhandahållande av tjänster) (förordningen om tillhandahållande av tjänster, jfr avsnitt 3) ingår som en del i ett paket om fyra EG-förordningar (nr 549/2004, 550/2004, 551/2004 och 552/2004) om det gemensamma luftrummet. Syftet med förordning nr 550/2004 är att fastställa gemensamma krav för säkert och effektivt tillhandahållande av flygtrafiktjänster i gemenskapen (artikel 1.1). Enligt artikel 13.1 i sistnämnda förordning skall, när det gäller allmän flygtrafik, relevanta verksamhetsrelaterade uppgifter utbytas i realtid mellan alla leverantörer av flygtrafiktjänster, luftrummets användare och flygplatser så att deras operativa behov kan underlättas. Berörda myndigheter, certifierade leverantörer av flygtrafiktjänster, luftrummets användare och flygplatser skall beviljas tillgång till verksamhetsrelaterade uppgifter på ett icke-diskriminerande sätt (artikel 13.2). 2006/07:110 41 Enligt artikel 18.1 får de nationella tillsynsmyndigheterna i enlighet med sin nationella lagstiftning, i likhet med kommissionen, inte röja förtrolig information, särskilt om informationen avser leverantörer av flygtrafiktjänster, deras affärsmässiga förhållanden och deras kostnadskomponenter. Som nämnts i avsnitt 7.2 gäller enligt 8 kap. 6 § andra stycket sekretesslagen sekretess, i den mån godkänt avtal härom med främmande stat eller mellanfolklig organisation, hos myndighet i verksamhet som avses i paragrafens första stycke för uppgift om enskilds ekonomiska eller personliga förhållanden som myndigheten förfogar över på grund av avtalet. Den valda formuleringen förfogar över medför att bestämmelsen inte bara omfattar uppgifter som svenska myndigheter erhåller från utlandet utan även uppgifter som inhämtas inom landet enligt avtalet. Som nämnts tidigare anses begreppet avtal i detta sammanhang omfatta bl.a. rättsakter som gäller till följd av medlemskap i , dvs. anslutningsfördragen och förordningar och direktiv som utfärdas av EU:s institutioner (jfr prop. 2004/05:142 s. 50, prop. 2005/06:45 s. 155 och prop. 2005/06:140 s. 87). Bestämmelsen i 8 kap. 6 § andra stycket förutsätter för sin tillämplighet att den aktuella rättsakten innehåller en klausul om att uppgifterna inte får lämnas vidare i det aktuella fallet. Artikel 18.1 i förordningen om tillhandahållande av tjänster får anses utgöra en sådan sekretessklausul. I den mån uppgifter som omfattas av den sistnämnda artikeln lämnas till svenska myndigheter kan sådana uppgifter således hemlighållas enligt 8 kap. 6 § andra stycket sekretesslagen. 7.6 Avtal mellan Europeiska gemenskapen och andra stater För att ytterligare förbättra flygsäkerheten har EG ingått avtal om informationsutbyte på flygsäkerhetsområdet med dess medlemsstater och andra länder. ingick EG ett avtal med dess medlemsstater samt , och , , f.d. jugoslaviska republiken , , , , , , och FN:s övergångsförvaltning i Kosovo om ett gemensamt europeiskt luftrum Avtalet har publicerats i EUT (EUT L 285, 16.10.2006, s. 1).