prop · GU03124 · 2007-06-20 00:00:00 — Regeringens proposition 2006/07: 124 Abort för utländska kvinnor och förebyggande av Regeringen överlämnar denna proposition till . Enligt nuvarande bestämmelser i abortlagen (1974:595) får abort eller avbrytande av havandeskap endast utföras om kvinnan är svensk med- borgare eller bosatt i eller om av särskilda skäl lämnar tillstånd till åtgärden. I propositionen föreslås att abortlagen ändras så att kravet att kvinnan skall vara svensk medborgare eller bosatt i för att genomgå abort eller avbrytande av havandeskap, tas bort. I likhet med vad som gäller beträffande övrig hälso- och sjukvård som ges till utländska personer kommer landstingens kostnader för vår- den att ersättas antingen av kvinnans sjukvårdsförsäkring i hemlandet eller av kvinnan själv, beroende på vilka regler som gäller i det enskilda fallet. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Regeringen aviserar i propositionen sin avsikt att ge i uppdrag att till regeringen redovisa konsekvenserna av den föreslagna lagändringen. Regeringen aviserar vidare sin avsikt att tillsätta en arbetsgrupp med uppgift att överväga hur arbetet med att förebygga oönskade graviditeter kan utvecklas bland vuxna, unga vuxna och ungdomar. Regeringen aviserar även sin avsikt att ge i uppdrag att kartlägga det arbete med att förebygga oönskade graviditeter som pågår vid ungdomsmottagningarna, studenthälsomottagningarna och liknande verksamheter. I uppdraget ingår att beskriva och analysera hur arbetet fungerar och vid behov föreslå konkreta förbättringsåtgärder. Förslag till riksdagsbeslut.................................................................. Förslag till lag om ändring i abortlagen (1974:595).......................... Ärendet och dess beredning............................................................... Betalning av vård som ges till utländska personer.............. 4.3Utländska kvinnors ansökan hos om Abort för utländska kvinnor ............................................................ Omhändertagande av utländska kvinnor ......................................... Internationellt rättsligt samarbete i brottmål ................................... Uppdrag till om uppföljning................................... Åtgärder i syfte att förebygga oönskade graviditeter ...................... Sammanfattning i betänkandet Abort i (SOU 2005:90).................................................................... Författningsförslag i betänkandet Abort i (SOU 2005:90)..................................................................... Förteckning över remissinstanser som avgett yttrande över betänkandet Abort i (SOU 2005:90) .............. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ........... Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om ändring i abortlagen (1974:595). Förslag till lag om ändring i abortlagen Härigenom föreskrivs att 5 och 6 §§ abortlagen (1974:595) skall ha följande lydelse. Abort eller avbrytande av ha- vandeskap enligt 6 § får utföras endast om kvinnan är svensk med- borgare eller bosatt här i riket eller om i annat fall av särskilda skäl lämnar kvin- nan tillstånd till åtgärden. Endast den som är behörig att utöva läkaryrket får utföra abort eller avbryta havandeskap enligt 6 §. Åtgärden skall ske på allmänt sjukhus eller på annan sjuk- vårdsinrättning som Socialstyrel- sen godkänner. Endast den som är behörig att utöva läkaryrket får utföra abort eller avbryta havandeskap enligt 6 §. Abort eller avbrytande av ha- vandeskap enligt 6 § skall ske på allmänt sjukhus eller på annan sjukvårdsinrättning som Socialsty- relsen godkänner. Kan det antas att havandeskapet på grund av sjukdom eller kroppsfel hos kvinnan medför allvarlig fara för hennes liv eller hälsa, får Socialsty- relsen lämna tillstånd till avbrytande av havandeskap efter utgången av artonde havandeskapsveckan och oavsett hur långt havandeskapet fram- skridit. Om avbrytande av havandeskap och utan hinder av bestämmel- på grund av sjukdom eller serna i 5 § får avbrytande av ha- kroppsfel hos kvinnan inte kan vandeskap på grund av sjukdom anstå utan fara för kvinnan får eller kroppsfel som avses i första åtgärden utföras utan hinder av stycket utföras av den som är be- bestämmelserna i första stycket hörig att utöva läkaryrket, om inte och 5 § andra stycket. åtgärden kan anstå utan fara för Denna lag träder i kraft . Senaste lydelse 1995:660. Senaste lydelse 1995:660. Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utre- dare med uppgift att utreda förutsättningarna för och konsekvenserna av att utländska kvinnor, som inte är bosatta i och som inte är asyl- sökande, får rätt att genomgå abort i under förutsättning att de själva står för kostnaderna. Utredningen, som antog namnet Utredningen om utländska aborter (S 2003:10), har avgett betänkandet Abort i (SOU 2005:90). Utredningens sammanfattning finns i bilaga 1. Utred- ningens författningsförslag finns i bilaga 2. Betänkandet har remissbe- handlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i Socialdeparte- mentet (dnr S2005/8625/HS). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Lagrådet har lämnat lagförslagen utan erinran. Hälso- och sjukvårdslagen m.m. Med hälso- och sjukvård avses enligt 1 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), HSL, åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och be- handla sjukdomar och skador. När HSL infördes angavs följande (prop. 1981/82:97, s. 40): Den verksamhet som bedrivs inom den allmänna hälso- och sjukvården med stöd av abort- och steriliseringslagarna omfattas inte av landstingskommunernas ansvar enligt sjukvårdslagen, utan utgör ett frivilligt åtagande från huvudmännens sida. Att ombesörja abort och sterilisering bör ingå i landstingskommunernas ansvar enligt den nya ramlagen. I specialmotiveringen till 1 § HSL angavs följande (a. prop., s. 111): Till skillnad mot förebyggande åtgärder har sjukvård varit en obligatorisk uppgift för landstingskommunerna. Vad som avses med sjukvård har fått en tämligen enhetlig betydelse i praxis. Anledning saknas därför att här mera utförligt behandla innebörden av begreppet. I 3 § första stycket sjukvårdslagen definieras den sjukvård som det åligger landstingskommunerna att ombesörja. Sjukvården anges där omfatta såväl öppen som sluten vård vid sjukdom, skada, kroppsfel och barnsbörd. Den nya lagen avser inte att göra någon materiell ändring av innebörden i den del av hälso- och sjukvården som alltjämt kommer att kunna avgränsas som mer renodlad sjukvård. Åtgärder med anledning av kroppsfel och barnsbörd innefattas i begreppet hälso- och sjukvård trots att de inte uttryckligen nämns i den föreslagna lagen. Detsamma gäller åtgärder i samband med abort och sterilisering. Abort utförs således inom ramen för hälso- och sjukvården och därmed är de allmänna reglerna om hälso- och sjukvård tillämpliga. Det innebär bl.a. att vården skall ges med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans värdighet (2 § HSL). Vidare skall vården bedrivas så att den uppfyller kraven på god vård (2 a § HSL). Av 2 b § HSL framgår att patienten skall ges individuellt anpassad information om sitt hälsotillstånd och om de metoder för undersökning, vård och be- handling som finns. Enligt 3 § HSL har varje landsting skyldighet att erbjuda en god hälso- och sjukvård till dem som är bosatta inom . Detsamma gäller dem som är kvarskrivna enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481) och som stadigvarande vistas inom . I 3 c § HSL anges att landstingen har skyldighet att erbjuda god hälso- och sjukvård även till personer som, utan att vara bosatta i , har rätt till vårdförmåner i vid sjukdom och moderskap enligt vad som följer av rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egen- företagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen (EGT L 149, , s. 2, Celex 31971R1408). Om någon som vistas inom utan att vara bosatt där behöver omedelbar hälso- och sjukvård, skall erbjuda sådan vård (4 § HSL). Hälso- och sjukvården har i traditionellt ansetts vara en ut- präglad nationell angelägenhet. Huvudprincipen inom EG-rätten är också att gemenskapen fullt ut skall respektera medlemsstaternas ansvar för att organisera och ge hälso- och sjukvård, se artikel 152.5 i Europeiska ge- menskapens fördrag (EG-fördraget). Europeiska gemenskapernas dom- stol () har dock i sin tolkning av EG-fördraget utvecklat en rättspraxis som har fått effekter även på hälso- och sjuk- vårdsområdet (se domar i mål C- 158/96, mot Union des caisses de maladie, 1998 I- 1931 [Kohll], samt i mål C-157/99, B.S.M. Geraets- mot Stichting Ziekenfonds och H.T.M. Peerbooms mot Stichting CZ Groep Zorgverzekeringen, 2001 I-5473 [och Peerbooms]). har i dessa domar slagit fast att hälso- och sjukvård är att betrakta som en tjänst i EG-fördragets mening och att vår- den därmed omfattas av reglerna om fri rörlighet för tjänster enligt artik- larna 49 och 50 i EG-fördraget. Det finns möjlighet för medlemsstaterna att begränsa den fria rörlig- heten om det finns tvingande hänsyn som motiverar ett sådant undantag. Ett exempel är att det annars finns en risk för att den ekonomiska balan- sen i systemet för social trygghet allvarligt rubbas. Ett annat exempel på när den fria rörligheten kan begränsas är om det med hänsyn till folkhäl- san är väsentligt att upprätthålla en vårdkapacitet eller en sjukvårdskom- petens inom det nationella territoriet. För att ett hinder för den fria rörlig- heten för tjänster skall kunna motiveras skall det, i enlighet med den s.k. proportionalitetsprincipen, inte gå utöver vad som är objektivt nödvän- digt och resultatet skall inte kunna uppnås genom mindre betungande regler (Kohll samt och Peerbooms). har i domstolens dom i Mål C- 159/90, The mot m.fl, 1991 I-4685, uttalat att medicinskt av- brytande av havandeskap som genomförs i överensstämmelse med lagen i den medlemsstat där det utförs, utgör en tjänst i den mening som avses i nuvarande artikel 50 i EG-fördraget. har slagit fast att det inom gemenskapsrätten gäller en allmän likabehandlingsprincip, dvs. att likartade situationer inte får be- handlas olika med mindre än att det finns en objektiv grund för att göra en åtskillnad. Det finns flera artiklar i EG-fördraget som behandlar denna princip. I artikel 12 i EG-fördraget anges att Inom detta fördrags tillämpningsområde och utan att det påverkar tillämpningen av någon särskild bestämmelse i fördraget, skall all diskriminering på grund av nationalitet vara förbjuden. har också uttalat att fördraget förbjuder s.k. indirekt diskriminering, dvs. regler som vis- serligen ställer upp andra kriterier än nationalitet men som i praktiken medför samma resultat. Genom Europeiska ekonomiska samarbetsområdets avtal () gäller gemenskapens regler om den fria rörligheten även på , i och . har efter en folkomröstning valt att stå utanför . och rådets direktiv /123/EG av om tjänster på den inre marknaden (det s.k. tjänste- direktivet) trädde i kraft . Av artikel 2 f) framgår att di- rektivet inte skall tillämpas på hälso- och sjukvårdstjänster, oavsett om de tillhandahålls via sjukvårdsinrättningar eller inte, och oavsett hur tjänsterna är organiserade och finansierade på nationell nivå eller om de är offentliga eller privata. Europeiska gemenskapernas kommission in- ledde en samrådsprocess angående gemenskapens age- rande kring hälso- och sjukvårdstjänster. Kommissionen avser att lämna förslag på fortsatt hantering. Förutom de allmänna reglerna om hälso- och sjukvård som återfinns i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), HSL, finns bestämmelser om abort i abortlagen (1974:595) och i föreskrifter och all- männa råd SOSFS 2004:4 (M) om abort. I 1 § abortlagen anges att om en kvinna begär att hennes havandeskap skall avbrytas får abort utföras om åtgärden vidtas före utgången av artonde havandeskapsveckan och aborten inte på grund av kvinnans sjukdom kan antas medföra allvarlig fara för hennes liv eller hälsa (havandeskap och havandeskapsvecka benämns i fortsättningen gravidi- tet och graviditetsvecka med undantag för den åtgärd som regleras i 6 § abortlagen). Om abort i fall som avses i 1 § vägras skall frågan omedel- bart underställas prövning (4 §). Efter utgången av artonde graviditetsveckan får abort endast utföras om lämnar kvinnan tillstånd till åtgärden. Sådant tillstånd får lämnas om det finns synnerliga skäl för aborten. Tillstånd får dock inte lämnas om det finns anledning anta att fostret är livsdugligt (3 §). Av 5 § första stycket abortlagen framgår att abort eller avbrytande av havandeskap endast får utföras om kvinnan är svensk medborgare eller bosatt här i eller om i annat fall av särskilda skäl lämnar kvinnan tillstånd. Det är råd för vissa rättsliga, Prop. 2006/07:124 sociala och medicinska frågor (rättsliga råd) som beslu- tar om tillstånd. har i 6 kap. SOSFS 2004:4 (M) angett att en utländsk kvinna som väntar på besked om asyl eller uppehållstillstånd i i detta sammanhang bör anses som bosatt i och därför, före utgången av artonde graviditetsveckan, inte behöver något tillstånd av . Endast den som är behörig att utöva läkaryrket får utföra abort eller avbrytande av havandeskap. Vidare skall åtgärden ske på allmänt sjukhus eller på annan sjukvårdsinrättning som godkänner (5 § andra stycket). I 6 § första stycket abortlagen anges att om det kan antas att havande- skapet på grund av sjukdom eller kroppsfel hos kvinnan medför allvarlig fara för hennes liv eller hälsa, får lämna tillstånd till att avbryta havandeskapet efter utgången av artonde graviditetsveckan. Eftersom ingreppet då kan komma att avse ett som är livsdugligt, används i lagen begreppet avbrytande av havandeskap i stället för abort. Härigenom markeras att fostret om möjligt skall räddas till livet (se prop. 1994/95:142 s. 38). Det finns inte någon lagfäst övre tidsgräns för när åtgärden får vidtas utan det ankommer på att fastställa praxis. I 6 § andra stycket regleras de situationer då avbrytande av havande- skapet på grund av sjukdom eller kroppsfel hos kvinnan inte kan anstå utan fara för kvinnan. I dessa fall får åtgärden utföras utan Socialstyrel- sens tillstånd. Det uppställs inte heller något krav på att kvinnan måste vara svensk medborgare, bosatt i eller att åtgärden måste ske på allmänt sjukhus eller på annan sjukvårdsinrättning som godkänner. Däremot skall åtgärden alltid utföras av någon som är behö- rig att utöva läkaryrket. Om en kvinna har begärt abort eller om fråga uppkommit om avbry- tande av havandeskapet skall hon erbjudas stödsamtal innan åtgärden utförs (2 §). Även efter en abort eller avbrytande av havandeskap skall kvinnan erbjudas stödsamtal. Den som ansvarar för verksamheten på det sjukhus eller den inrättning där åtgärden utförts skall tillse att ett sådant erbjudande lämnas (8 §). Stödsamtal bör ges av en yrkesutövare med beteendevetenskaplig kompetens (3 kap. SOSFS 2004:4 [M]). I 2 kap. SOSFS 2004:4 (M) finns närmare bestämmelser om genomförandet av en abort. Det anges bl.a. att den information som skall lämnas till kvinnan enligt 2 b § HSL och 2 kap. 2 § lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område bör ges både munt- ligt och skriftligt. En medicinsk abort (dvs. när en graviditet avbryts genom läkemedels- behandling) skall avslutas med en efterkontroll som syftar till att fast- ställa att den är helt genomförd. Om kvinnan trots påminnelse inte infin- ner sig till efterkontroll skall anteckning om detta göras i patientjourna- len. Det skall, vid sjukvårdsinrättningen där den medicinska aborten in- leds, finnas rutiner som säkerställer att kvinnans behov av hjälp och stöd från hälso- och sjukvårdspersonalen blir tillgodosedda under och efter abortens genomförande, oavsett tid (1 och 2 kap. SOSFS 2004:4 [M]). Vid en kirurgisk abort (dvs. när en graviditet avbryts genom instru- Prop. 2006/07:124 mentell utrymning av livmodern) skall den ansvarige läkaren erbjuda kvinnan efterkontroll (2 kap. 3 § SOSFS 2004:4 [M]). Av det allmänna rådet till bestämmelsen framgår att preventivmedelsrådgivning bör ingå vid efterkontrollen. Enligt 7 kap. 1 c § sekretesslagen (1980:100) gäller inom abortverk- samhet sekretess för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra per- sonliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider men. I 5 kap. SOSFS 2004:4 (M) finns allmänna råd om sekretess beträffande kvinnor som genomgår abort. Det anges att kvinnan bör uppmanas att själv berätta om graviditeten och den önskade aborten för sin eller sina vårdnadshavare eller, om detta inte är möjligt, för någon annan vuxen person. Vid behov bör hon få hjälp med detta. Om den unga kvinnan motsätter sig att vårdnadshavaren kontaktas, måste vårdpersonalen ut- ifrån bestämmelserna i 6 kap. om vårdnadshavarens om- vårdnadsansvar bedöma om det är lämpligt att ändå informera denne. Även om den unga kvinnan inte har nått en sådan ålder och mognad att hon har fått ett integritetsskydd gentemot vårdnadshavaren skall uppgif- ter hemlighållas, om det kan antas att hon lider betydande men om upp- gifterna röjs. Utredningen har gjort en översikt av vilka regler och vilken praxis som gäller för abort i olika länder i . Regleringen av abort skiljer sig åt mellan länderna. Framförallt är det en stor variation mellan länderna vad avser tidsgränser, indikationer och former för prövning av skäl för abort. Utredningen har även redogjort för vad som gäller i olika länder beträffande en utländsk kvinnas möjlighet att genomgå abort i landet. Många länder i tillåter att kvinnor från andra länder får genomgå abort i landet. ändrade sin abortlag. Det tidigare generella bosätt- ningskravet för att få genomgå abort i landet togs då bort. I förarbetena till lagändringen anges att ett borttagande av bosättningskravet säkrar en överensstämmelse med de EG-rättsliga reglerna om fri rörlighet för tjänster. Det hänvisas även till praxis (dom i Mål C-159/90, The mot m.fl.). I förarbetena anges vidare att bosättningskravet innebär en indirekt diskriminering av personer från EU-länder. 4.2Betalning av vård som ges till utländska personer Landstingen är endast skyldiga att finansiera vård av dem som är bosatta inom landstingsområdet. Landstingen är således inte skyldiga att erbjuda utländska personer kostnadsfri eller subventionerad vård. Vid prissätt- ningen av vård till utländska personer använder sig landstingen framför- allt av de s.k. regionala prislistor som utgör överenskommelser mellan och som grundar sig på självkostnadspris (jfr. 8 kap. 3 c § kommunallagen [1991:900]). Som anges i 3 c § HSL har landstingen en skyldighet att erbjuda de personer som omfattas av ett EU-lands socialförsäkringssystem vård i . Förordning 1408/71 samordnar medlemsstaternas socialförsäk- ringssystem i syfte att underlätta den fria rörligheten. I förordningen regleras såväl nödvändig/akut sjukvård, dvs. när en person tillfälligt vistas i ett land, som planerad vård, dvs. att det är intresset eller behovet av vård som motiverar att den enskilde besöker landet. I förordningen tydliggörs att kostnadsansvaret för den hälso- och sjukvård som ges i ett annat land än hemlandet skall bekostas av hemlandet. Personer som omfattas av förordningen skall endast betala svensk patientavgift till det landsting som tillhandahåller vården (26 § HSL). i är mellanhand för betalning av vård som skall betalas av en sjukvårdsförsäkring i ett annat land inom EU. Hur det vårdgivande får ersättning från framgår av förordningen (1994:2053) om vissa ersättningar i internationella förhållanden till landsting och kommuner från sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. kräver sedan motsvarande ersättning från patientens sjukvårdsförsäkring i hemlandet. Sjukvård given till personer som omfattas av någon annan medlemsstats socialförsäkring bekostas således inte av staten eller . Ett antal länder har särskilda avtal med om rätten till vårdför- måner, exempelvis , , och den kanadensiska del- staten . Särskilda regler om ersättning inom de nordiska länderna finns i lagen (2004:114) om nordisk konvention om social trygghet. Staten och Kommuner och Landsting har ingått en överens- kommelse om hälso- och sjukvård för asylsökande m.fl. Staten ersätter landstingen för sådan vård enligt en schablon. I Ds 2006:4 Rätten till ersättning för kostnader för vård i annat EES- land föreslås en ny lag om ersättning för kostnader för hälso- och sjuk- vård eller tandvård som, med stöd av EG-fördraget, givits i ett annat land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Regeringskan- sliet bereder förslaget. 4.3Utländska kvinnors ansökan hos om abort Utredningen har låtit bearbeta utländska kvinnors ansökningar hos rättsliga råd om att genomgå abort. ansökte sammanlagt 76 utländska kvinnor om abort före ut- gången av graviditetsvecka 18. Av dessa fick 67 bifall och 8 avslag. gjordes 75 ansökningar, varav 72 fick bifall och 2 fick avslag. Kvinnorna kom från 37 olika länder. Det största antalet ansökningar avsåg kvinnor från (15 stycken) och (9 stycken). var den genomsnittliga tiden för graviditeten plus vid ansökningstillfället. Av de 67 kvinnor som fick bifall hade 11 passerat graviditetsvecka 12. Av de 8 som fick avslag hade en kvinna passerat graviditetsvecka 12. Det vanligaste skälet till att en abort beviljades var att det fanns en an- Prop. 2006/07:124 knytning till , t.ex. att kvinnan hade blivit gravid i med en svensk man eller med en utländsk man som var bosatt i . En an- nan grupp som också beviljades tillstånd att genomgå abort i var utländska studerande som hade blivit gravida i och där det an- sågs att en hemresa skulle innebära ett alltför stort studieavbrott. Avslag på abortansökningarna meddelades i endast 8 fall. Motivet för avslag var att resan till enbart hade skett med avsikt att genomgå abort. I de flesta fall framgick det klart av ansökningshand- lingarna att kvinnan hade blivit gravid i sitt hemland, att mannen inte var svensk och att kvinnan hade sökt sig till för en abort. meddelades endast 2 avslag på abortansökningarna. Abort för utländska kvinnor Regeringens förslag: Kravet att kvinnan skall vara svensk medbor- gare eller bosatt i för att genomgå abort eller avbrytande av havandeskap skall tas bort. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Utredningens förslag har fått ett brett stöd av re- Till dem som tillstyrker förslaget utan särskild moti- vering eller i huvudsak har lämnat det utan erinran hör Kammarrätten i , Justitiekanslern, , Hälso- och sjukvår- dens ansvarsnämnd, , Barn- ombudsmannen, , Datainspektionen, Statistiska centralby- rån, , samt . Föreningen till livet, Katolska biskopsämbetet samt ett antal enskilda personer avstyrker förslaget. har inga synpunkter i sakfrågan och ser inte att möjligheten för utländska kvinnor att söka abort i som inte är medborgare eller bosatta i skulle komma att medföra någon större ökning av antalet abortsökande. Styrelsen anför att det är angeläget att svensk lagstiftning anpassas till EG-fördraget samt att lagstiftningen går i linje med priorite- ring av reproduktiv hälsa i det internationella utvecklingssamarbetet. relsen förordar att skrivningen i 6 § abortlagen (1974:595) ses över i samband med lagändringen. Bestämmelserna i 6 § kan upplevas som invecklade och skrivningen skulle därför kunna utformas på ett annat sätt med bibehållet sakinnehåll. Institutet välkomnar förslaget eftersom det utifrån ett folkhälsoperspektiv medför att lagstiftningen stärks i enlighet med dels det övergripande folkhälsomålet att verka för en god hälsa på lika villkor, dels delmålet att verka för en trygg och säker sexualitet och reproduktiv Institutet delar utredningens uppfattning att det är viktigt att