prop · GU03114 · 2007-03-22 00:00:00 — 1984/85:82 om ökad insyn och samråd i frågor som rör krigsmaterielexport, att en rådgivande nämnd i krigsmaterielfrågor skulle inrättas. Regeringen ombildade nämnden till () i samband med tillskapandet av (). Regler för rådets sammansättning och verksamhet skrevs in i instruktionen för ISP. är samtliga riksdagspartier representerade i EKR. Inspektionens generaldirektör är dess ordförande. En aktuell lista över rådets ledamöter, liksom sammanträdesdatum för kommande sammanträden finns på ISP:s webbplats. Inspektionens generaldirektör samråder med i de ärenden som denne bestämmer skall läggas fram för samråd. Generaldirektören skall samråda med rådet innan inspektionen lämnar över ett ärende till regeringen för dess prövning enligt krigsmateriellagen eller lagen om produkter med dubbla användningsområden. Generaldirektören skall vidare hålla rådet informerat om inspektionens verksamhet på exportkontrollområdet. Vid sammanträden redovisar bedömningar av de mottagarländer som är aktuella, och Försvarsdepartementet medverkar med bedömningar avseende ärendenas försvarspolitiska betydelse. Generaldirektören kan även kalla andra experter. En strävan i rådet är att uttolka riktlinjerna, till ytterligare vägledning för ISP. Ledamöterna ges full insyn i handläggningen av utförselärenden. Generaldirektören redovisar fortlöpande samtliga utförselbeslut avseende export, liksom även beslutade förhandsbesked som inte tidigare redovisats i EKR och ärenden beslutade efter riktlinjepraxis (anbudsunderrättelser och samarbetsavtal). har ISP även börjat redovisa samtliga beredningsärenden avseende produkter med dubbla användningsområden i EKR. Sammantaget säkerställer detta system en parlamentarisk insyn i tillämpningen av lagen om krigsmateriel och lagen om produkter med dubbla användningsområden. Den säkerställer också att beslut som generaldirektören avser fatta ligger i linje med regeringens riktlinjer för krigsmaterielexport. Avsikten med det svenska systemet, som vid en internationell jämförelse är unikt på så sätt att företrädare för de politiska partierna i förväg får tillfälle att diskutera tänkbara exportaffärer, är att skapa en bred förankring av exportkontrollpolitiken och främja kontinuitet i den förda politiken. Till skillnad från flera andra länder, behandlas ärenden i på ett tidigt stadium innan en konkret affär är aktuell. Eftersom det skulle vara kommersiellt skadligt för exportföretagen om deras avsikter blev kända innan en affär kommit till stånd, är diskussionerna i rådet inte offentliga. De bedömningar som görs av enskilda mottagarländer omfattas dessutom vanligen av utrikessekretessen. ersätter inte i sådana ärenden som regeringen enligt regeringsformen skall överlägga med om. höll åtta sammanträden. var följande ledamöter förordnade i hos ISP; tidigare riksdagsledamoten (), tidigare riksdagsledamoten (), riksdagsledamoten (), tidigare riksdagsledamoten (), riksdagsledamoten (), riksdagsledamoten (), tidigare riksdagsledamoten (), riksdagsledamoten (), riksdagsledamoten (), riksdagsledamoten (). beslöt regeringen att förordna nedanstående personer att vara ledamöter i . Förordnandena gäller tills vidare, dock längst till och med ; riksdagsledamoten (), riksdagsledamoten (), riksdagsledamoten (), riksdagsledamoten (), riksdagsledamoten (), riksdagsledamoten (), riksdagsledamoten (), tidigare riksdagsledamoten (), riksdagsledamoten (), tidigare riksdagsledamoten (), tidigare riksdagsledamoten (). Det teknisk-vetenskapliga rådet (TVR) För att bistå inspektionens generaldirektör med beredningen av ärenden som rör klassificering av krigsmateriel och produkter med dubbla användningsområden är ett teknisk-vetenskapligt råd (TVR) knutet till inspektionen. Det består av företrädare för institutioner med överblick över teknologins tillämpning på civila respektive militära områden. 2006/07:114 hölls ett sammanträde. En aktuell lista över rådets ledamöter finns på ISP:s webbplats. har sammansättningen i det teknisk-vetenskapliga rådet ändrats och alla ledamöter har fått en förordnandeperiod fram till slutet av 2008. Till dess skall ISP:s generaldirektör se över formerna för hur den teknisk-vetenskapliga rådgivningen skall gå till. Avsikten är att myndigheten själv skall utse sin teknisk-vetenskapliga expertis . 9Svensk kärnteknisk industri och Svensk kärnteknisk industri agerar på en öppen, internationell och kommersiell marknad. finns både privat och statligt ägda företag som verkar nationellt och internationellt. I finns 10 stycken kärnkraftsreaktorer i drift. Statliga är huvudägare i (3 reaktorer) och (4 reaktorer). Tyska E-on är huvudägare i , (3 reaktorer). i producerar kärnbränsle till reaktorer, vissa reaktorkomponenter och utför servicearbeten på kärnkraftverk. Kunder finns både i och utomlands. Det svenska företaget är ett dotterbolag till det amerikanska , . övertog japanska ägandet av från brittiska . (som är direkta arvtagaren till det tidigare statliga AB Atomenergi) bedriver forsknings- och utvecklingsarbete inom kärnsäkerhetsområdet och inom avveckling och rivning. Företaget har kunder både inom och utom och genomför bl.a. analyser och prover på reaktorbränsle. Studsvik, liksom , bearbetar lågaktivt avfall som uppkommer vid kärnteknisk verksamhet. Kärnkraftsäkerhet och , KSU i utbildar kärnkraftspersonal och gör analyser av drifterfarenheter. Flera andra svenska företag bl.a. , och utför servicearbeten, analyser, utredningar m.m. för kärnkraftsindustrin. producerar rör av zirkoniumlegering speciellt avsedda för tillverkning av reaktorbränsle. AllT export från EU av kärnämne (uran och plutonium) och kärntekniska produkter är reglerad i rådets förordning (EG) nr 1334/2000 av den 22 om upprättande av en gemenskapsordning för kontroll av export av produkter och teknik med dubbla användningsområden. Förordningen reglerar även överföringar inom EU av speciellt känsligt kärnämne och av alla kärntekniska produkter. tillstånd eftersom dessa produkter anses vara särskilt känsliga. förtecknas i bilagaT IV i förordningens kontrollista. Med särskilt känsligt kärnämne avses uran med en anrikning högre än och separerat plutonium. Övrigt kärnämne (däribland vanligt reaktorbränsle) får överföras inom unionen utan exportlicens. beslöts genom rådets förordning (EG) 2889/2000 om ändring av förordning (EG) nr 1334/2000. I förordning (EG) 2889/2000 (se EGT L 336, 30.12.2000 s. 14) motiveras detta med att det har visat sig att kontroll av mindre känsligt kärnämne lägger hinder i vägen för handeln inom EU, utan att för den skull förstärka det skydd som redan är säkerställt genom Euratomfördraget. Kontrollen bör därför avskaffas när det gäller detta material. Vid beslut om beviljande av exporttillstånd enligt förordning (EG) nr 1334/2000 skall medlemsstaterna enligt artikel 8 i förordningen beakta alla relevanta aspekter inbegripet bl.a. de förpliktelser och åtaganden de har accepterat i egenskap av medlemmar i de relevanta internationella icke-spridningssystemen och överenskommelserna om exportkontroll eller genom ratificeringen av relevanta internationella fördrag. Tillämpat på kärnämne och kärntekniska produkter betyder detta att skall beakta alla de förpliktelser och åtaganden som har gjort inom internationell icke-spridning, inklusive vad som följer av icke- spridningsavtalet, NPT. Grundläggande bestämmelser vid sådana beslut anges i de riktlinjer som () har utfärdat och som de medverkande regeringarna har godkänt. NSG:s riktlinjer innebär att , vid export av kärnämne och kärntekniska produkter till en stat som är ansluten till NPT, men som inte är en enligt avtalet erkänd kärnvapenstat, skall inhämta vissa angivna försäkringar från mottagarlandets regering, innan en exportlicens kan beviljas. Det mottagande landet skall i huvudsak försäkra: att produkterna inte kommer att användas för framställning av kärnvapen; att har full kontrollrätt i landet; att kärnämne i landet har adekvat fysiskt skydd; att mottagande land försäkrar att inte vidareexportera de från erhållna produkterna, eller kärntekniska produkter som skapats med hjälp av de svenska exporterade produkterna, utan att inhämta motsvarande försäkringar. När kärnämne och kärnteknisk utrustning importeras till kräver det exporterande landets regering på motsvarande sätt försäkringar av den . NSG:s riktlinjer har vidareutvecklats . NSG:s medverkande regeringar har godkänt de uppdaterade riktlinjerna som bl.a. innebär skärpning av kontrollen av utrustning för isotopseparation. De träder i kraft när dokument INFCIRC/254/Rev.9/Part 1 publiceras. De regeringsförsäkringar som föreskrivs i NSG:s riktlinjer kan erhållas från den mottagande regeringen vid varje exporttillfälle eller genom bilaterala eller multilaterala avtal. EU:s samtliga medlemsländer har anslutit sig till fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen (Euratomfördraget) vars syfte bl.a. är att upprätta en gemensam marknad för speciell material och utrustning inom kärnenergiområdet och att garantera att kärnämne inte används för andra ändamål än vad de är avsedda för. Kärnteknisk verksamhet inom EU är enligt Euratomfördraget underställd EU- kommissionens säkerhetskontroll som bl.a. säkerställer att kärnämne som överförs mellan EU:s medlemsländer används endast för civila ändamål. Dessutom har samtliga EU:s medlemsländer undertecknat icke- spridningsfördraget (NPT) och därmed har försäkrat att de inte avser att producera på annat sätt skaffa 15 av EU:s icke-kärnvapenstater samt Euratom har också ett gemensamt kontrollavtal med med full kontrollrätt, inklusive utökade inspektionsrättigheter. (se INFCIRC/193 samt INFCIRC/193/Add.8 publicerade av ). Övriga 10 icke- kärnvapenstater har ingått liknande arrangemang om kontrollrätt, inklusive inspektionsrättigheter. Samtliga medlemsländer i EU har förbundit sig att till rapportera all utförsel av kärnämne och kärnteknisk utrustning. För del innebär det att , via sin säkerhetskontroll under Euratom-fördraget, rapporterar all utförsel av kärnämne till och att () rapporterar all utförsel av kärnteknisk utrustning till . anser att det tillståndsförfarande som finns för handel inom EU enligt förordning (EG) nr 1334/2000 och medlemsländernas åtaganden inom ramen för Euratom i normalfallet ger tillräcklig säkerhet vid överföringar av kärnämne och kärntekniskt material mellan EU-stater och är i överensstämmelse med NSG:s riktlinjer. I normalfallet behöver därför inte inhämta ytterligare försäkringar vid sådana överföringar från den mottagande regeringen. Det skulle förorsaka onödiga handelshinder utan att öka säkerheten. StatensT kärnkraftinspektion (SKI) Tbeslutar om licenser för export till land utanför EU eller överföring inom EU av kärnämne och kärntekniska produkter förutom i vissa speciella eller principiella fall där regeringen är beslutande organ. Produkterna är specificerade i bilaga 1, kategori 0 till förordningen (EG) nr 1334/2000 om produkter med dubbla användningsområden. SKI:s uppgifter i samband med export av kärnämne och kärntekniska produkter anges i förordning (2000:1217) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd. Ansökan om tillstånd skall ges in till SKI. En ansökan om tillstånd till export eller till överföring inom EU av använt kärnbränsle skall bl.a. innehålla uppgifter om hur materialet slutligt skall tas om hand. I fråga om material som härrör från en kärnteknisk verksamhet i skall ansökan bl.a. innehålla en försäkran att den som för ut materialet kommer att återta materialet, om det inte kan tas om hand på avsett sätt. Även transporten av kärnämne är reglerad av svensk lagstiftning, som följer internationell standard, för att förhindra radiologiska olyckor och för att tillse att adekvat fysiskt skydd finns. En tabell med uppgifter om SKI:s beviljade exportlicenser återfinns i bilaga 4 till denna skrivelse. Avdelning III Internationellt samarbete 10 Samarbetet inom EU med exportkontroll av krigsmateriel EU:s uppförandekod för vapenexport Enligt artikel 296 i EG-fördraget får varje medlemsland undanta tillverkning av eller handel med vapen, ammunition och krigsmateriel från de regler som normalt gäller enligt EG-fördraget med hänvisning till det egna landets väsentliga säkerhetsintressen. Med stöd av artikeln har EU:s medlemsländer antagit nationella regler när det gäller Emellertid har medlemsländerna i viss utsträckning föredragit att samordna sin exportpolitik. vapenexport (se bilaga 5) antogs i sin nuvarande utformning och innehåller gemensamma kriterier för export av krigsmateriel som skall tillämpas vid den nationella prövningen av exportansökningar. kriterier utgör en minimireglering. Medlemsländerna kan ha egna, striktare, riktlinjer. Uppförandekoden är indelad i två delar. Den första delen innehåller åtta kriterier som vart och ett skall beaktas innan ett beslut tas om att tillåta vapenexport till ett land. Dessa kriterier handlar om Situationen i mottagarlandet (kriterium 2, 3, 7 och 8) Situationen i mottagarlandets region (kriterium 4) Avsändarlandets och mottagarlandets internationella åtaganden (kriterium 1, 5 och 6). Vad gäller situationen i mottagarlandet skall hänsyn tas till respekten för mänskliga rättigheter (2), huruvida det råder spänningar eller väpnad konflikt i det mottagande landet (3), risken för att vapnen kommer på avvägar eller vidareexporteras (7) och huruvida exporten allvarligt skulle störa landets hållbara utveckling (8). Situationen i regionen avser stabiliteten i området och risken för att mottagaren skulle kunna använda vapnen i en regional konflikt (4). Slutligen skall beaktas exportlandets och mottagarlandets internationella åtaganden, t.ex. genom att vapenembargon måste respekteras (1), hänsyn tas till medlemsstaternas nationella säkerhet (5) samt mottagarlandets uppträdande i det internationella samfundet (6). Det sistnämnda handlar bland annat om landets attityd till terrorism, vilket slags allianser det har, samt hur väl det respekterar internationell Till koden hör även en förteckning över de produkter som skall Skr. 2006/07:114 kontrolleras i enlighet med koden (EU:s gemensamma militära lista som bl.a. finns på webbplatsen HT .consilium.europa.eu/export- controlsTH>) och en användarguide som mer i detalj bl.a. anger hur kodens överenskommelser om informationsutbyte och konsultationer skall ske och hur dess kriterier för exportkontroll skall tillämpas. Utbyte av information om avslag Enligt kodens tillämpningsbestämmelser skall medlemsstaterna utbyta underrättelser om avslag (eng. denials), dvs. i huvudfallet avslag på ansökningar om exporttillstånd. Om en annan medlemsstat överväger att bevilja tillstånd för en i huvudsak identisk transaktion skall konsultationer genomföras innan tillstånd kan beviljas. Den konsulterande medlemsstaten skall även meddela den underrättande staten om sitt beslut. Utbytet av underrättelser om avslag och konsultationerna kring underrättelserna gör att exportpolitiken inom EU blir öppnare och mer enhetlig. Konsultationerna leder till en mer gemensam syn på olika exportdestinationer, och genom att medlemsländerna informerar varandra om de exportaffärer som nekas, minskar risken att något annat medlemsland beviljar exporten. Tanken med systemet är att när ett avslag avseende en viss export har meddelats övriga medlemsländer, skall inte samma export godkännas av ett annat medlemsland. ISP ansvarar för utfärdandet av svenska avslag och genomför konsultationer. mottog 357 underrättelser om avslag från 17 medlemsstater. avslogs i tio ansökningar om utförseltillstånd. inkom inga ansökningar till ISP som föranledde avslag. Det faktum att export till ett visst mottagarland nekas i ett fall innebär inte att landet inte kan komma i fråga för svensk export i andra fall. Den svenska exportkontrollen tillämpar inte ett system med landlistor, dvs. i förväg fastställda listor över godkända respektive icke godkända mottagarländer. Varje enskild utförselansökan prövas individuellt från fall till fall mot de riktlinjer som regeringen fastställt för krigsmaterielexporten och EU:s uppförandekod för vapenexport. Som komplettering till uppförandekoden finns en användarguide till ledning för tillståndsmyndigheterna i medlemsstaterna. Den finns på webbplatsen Säkerhetsrelaterad exportkontroll i avsnittet om den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken på rådets webbplats: . Guiden anger förfaranden för att förbättra systemet för information om avslag och samråd och klargör medlemsstaternas ansvar i dessa avseenden. I guiden finns också närmare riktlinjer för tillämpningen av uppförandekodens kriterier för exportkontroll. Användarguiden uppdateras med jämna mellanrum, senast . I rådsarbetsgruppen COARM (Council Working Party on ) diskuterar EU:s medlemsstater regelbundet uppförandekodens tillämpning, utbyter information om synen på exportdestinationer och utarbetar gemensamma riktlinjer för medlemsstaternas nationella regelsystem för exportkontroll. En redogörelse för detta arbete, överenskommelser som har träffats och statistik över medlemsstaternas export av krigsmateriel, publiceras i en årlig rapport, som utges i enlighet med EU:s uppförandekod om vapenexport. Rapporten diskuteras på ett årligt möte där också kodens genomförande granskas och förbättringsbehov identifieras. De årliga rapporterna visar att uppförandekoden, som baseras på en politisk överenskommelse och inte utgör lag, har lett till viktiga förändringar i såväl medlemsstaternas nationella regelverk som i deras exportpolitik. Den senaste rapporten publicerades i EUT C 250, 16.10.2006, s. 1. I rapporten redovisas även vilka beslut som tagits inom COARM. och första delen av 2005 gjordes ett omfattande arbete för att sedan kodens antagande 1998 uppdatera och modernisera texten. deltog aktivt i detta arbete. Förslaget till ny text innehåller en rad förtydliganden och, i vissa fall, skärpningar av särskilt tillämpningsbestämmelserna. Till exempel föreslås att koden skall förklaras tillämplig på tillstånd för vapenförmedling och på alla typer av överföringar av krigsmateriel, alltså även om överföringarna sker i form av licensavtal, transit eller i form av dokument eller t.ex. ritningar som skickas över Internet. Vad gäller själva kriterierna finns bland annat förslag till införande av ny text gällande hänsynstagande till ett mottagarlands respekt för internationell humanitär rätt. Den reviderade texten antogs av Coreper . Det råder enighet om att anta uppförandekoden som gemensam ståndpunkt enligt EU- fördraget, men tidpunkten för antagande är ännu inte fastställd. Under det finska EU-ordförandeskapet gjordes ansträngningar inom EU för att medlemsstaterna skulle enas om att anta den reviderade uppförandekoden. Förhandlingar skedde i ett antal EU-fora, även på ministernivå, dock utan att enighet kunde uppnås. har verkat för att koden skall antas . Eftersom kriterierna i uppförandekoden spänner över en rad olika politikområden är målsättningen att uppnå en ökad och tydlig samstämmighet mellan dessa. verkar aktivt för att nå en sådan gemensam syn bland medlemsländerna gällande tolkningen av uppförandekodens kriterier. Som ett första steg tog 2004 tillsammans med initiativ till att utarbeta riktlinjer för tillämpningen av kodens kriterium 8, det s.k. utvecklingskriteriet. ledde arbetet i en underarbetsgrupp till COARM med uppgift att utarbeta riktlinjer för tillämpningen av kodens kriterium 7 (risk för vidareexport till oönskade destinationer och mottagare) samt deltog aktivt i en annan arbetsgrupp om riktlinjer för tillämpningen av kriterium 2 (respekten för mänskliga rättigheter). medverkade i en arbetsgrupp under ledning av om riktlinjer för tillämpning av kodens kriterier 3 och 4 rörande den interna situationen i mottagarlandet respektive bevarande av regional fred och stabilitet. beslöt medlemsländerna att systematisera den verksamhet som innebär informationsverksamhet till länder utanför EU för att inleda och upprätthålla samtal om exportkontrollpolitik (s.k. outreach- verksamhet). Detta arbete har fortsatt . Syftet är att, med utgångspunkt i EU:s uppförandekod, uppmuntra andra länder att utveckla liknande system för exportkontroll. En systematisering av denna verksamhet innebär att man har identifierat vilka länder som är aktuella för besök och seminarier, kontaktat dessa samt upprättat en databas över det arbete som görs både gemensamt av flera EU-länder och bilateralt mellan ett EU-land och ett annat land utanför EU. Avsikten är att verksamheten skall bli mer effektiv och att EU skall kunna ge ett enhetligt budskap om exportkontroll och de värderingar som styr det gemensamma EU-arbetet. EU:s ordförandeländer och ett antal medlemsländer har också organiserat ett antal gemensamma seminarier med grannländer och kandidatländer. Som prioriteringar för arbetet i COARM har bl.a. följande identifierats: Strävan att öka informationen och kvaliteten på den statistik som lämnas till årsrapporten och att rapporten publiceras ; Fortsatt diskussion om kontroll efter leverans, i syfte att inkludera ytterligare text om detta i användarguiden; Utveckling av riktlinjer för tillämpningen av kriterierna 1, 5 och 6 i uppförandekoden; Fortgående insatser för att främja uppförandekodens principer och kriterier i tredje länder, särskilt de som har anslutit sig till koden; Uppföljning av kommissionens förslag rörande överföringar av krigsmateriel och relaterade produkter inom unionen; Fortsätta verka för att förhandlingar påbörjas om ett globalt fördrag om kontroll av vapenhandel (); Uppföljning av ansträngningarna som syftar till att alla EU:s medlemsländer skall vara medlemmar i arrangemanget; Ytterligare utveckling av dialogen med . Förslag om en s.k. verktygslåda Som en följd av diskussionerna om att häva Kinaembargot (se vidare under kapitel 12 Aktuella frågor om vapenembargon 2006), inleddes på förslag av dåvarande ordförandeskapet, , arbetet med att ta fram en s.k. verktygslåda, åtgärder som skulle träda i kraft var gång ett embargo hävdes mot ett visst land. deltog aktivt i detta arbete och förslaget vann gehör hos en majoritet av EU-länderna. De föreslagna åtgärderna innebär bl.a. ökat informationsutbyte om ländernas exportpolitik och faktisk export till landet i fråga samt krav på konsultationer om en medlemsstat överväger en större förändring i sin Skr. 2006/07:114 exportpolitik gentemot detta land. Det finns fortfarande några utestående frågor att enas om innan verktygslådan kan komma att antas. De gäller närmast hur länge åtgärderna skall vara gällande och innehållet i informationsutbytet. Arbetet med verktygslådan avtog efter att diskussionerna om att häva Kinaembargot avstannade. förhoppning är dock att verktygslådan skall kunna antas framöver. Även om idén uppkom som en följd av diskussionerna kring Kinaembargot, är verktygslådan tänkt att fungera som ett värdefullt verktyg gentemot alla berörda länder i situationer när ett vapenembargo lyfts. För att angripa problemet med okontrollerad vapenförmedling och undvika ett kringgående av vapenembargon, har rådet antagit gemensam ståndpunkt 2003/468/GUSP av om kontroll av vapenförmedling. Enligt den gemensamma ståndpunkten åtar sig medlemsländerna att vidta nödvändiga åtgärder för att kontrollera vapenförmedlingsverksamheten inom deras territorium. För svensk del fanns god kontroll av vapenförmedlingsverksamhet genom bestämmelserna i lagen (1992:1300) om krigsmateriel om tillstånd för att tillhandahålla krigsmateriel. Inom COARM strävar man efter att arbeta fram lämpliga former för informationsutbyte om registrerade vapenförmedlare mellan medlemsstaterna. I är 35 företag registrerade som förmedlare av produkter som är klassificerade som krigsmateriel, se bilaga 3. 11Internationell rapportering om vapenöverföringar och annan internationell rapportering om vapenöverföringar