prop · GU03128d3 · 2007-06-19 00:00:00 — Härtill kommer frågan hur de upphandlande skall få kännedom om dels att det finns en lagakraftvunnen dom mot en leverantör (i eller utomlands), dels att domen avser brott som innefattar någon grund som gör att den upphandlande är skyldig att utesluta leverantören. Av lagrådsremissen (s. 231 f.) kan man möjligen få uppfattningen att den upphandlande kan ta förhållandevis lätt på sin uppgift. Bl.a. sägs i remissen att det bör finnas en skyldighet för de upphandlande att skaffa sig underlag för ett eventuellt uteslutningsbeslut endast när det förekommer sakligt grundad anledning att anta att uteslutningsgrundande brott föreligger. Vidare framgår att det saknar betydelse hur den upphandlande fått kännedom om en sådan grundad anledning, t.ex. kan det ha skett genom uppgifter som lämnats i massmedia eller av andra leverantörer. Av texten kan man också få intrycket att den upphandlande inte behöver ta initiativ till undersökning om grund för uteslutning föreligger i andra fall än då det av en eller annan anledning finns skäl att anta att så är fallet, en kunskap som den upphandlade tycks förutsättas få mer eller mindre av en slump. Detta kan väl ligga i uttryckssättet om myndigheten får kännedom om, men står enligt Lagrådets mening ändå i viss kontrast till att gärningarna anses så allvarliga att en upphandlande inte bara får, utan skall utesluta en leverantör från upphandlingen, om den upphandlande får vetskap om att leverantören har dömts för brott som innefattar någon av de i paragraferna angivna gärningarna. Till detta kommer att när väl en kontroll görs av en leverantör så kan denne komma att behandlas olika i kontrollhänseende beroende på om den upphandlande har att göra med är en svensk eller utländsk leverantör. 2006/07:128 Bilaga 14 Svårigheter kan enligt Lagrådets bedömning också förutses vid tillämpningen när leverantören är en juridisk person. I sådant fall skall den juridiska personen/leverantören uteslutas om en företrädare för denne dömts för sådant brott som avses i paragraferna. I författningskommentaren har inte närmare angetts vilka personer i ett företags ledning som i detta sammanhang avses som företrädare för företaget. Av lagrådsremissen (s. 365) framgår också att inte bara remissinstanser utan även regeringen förutser att de föreslagna bestämmelserna är av sådan natur att de kan tvinga de upphandlande till komplicerade bedömningar av en leverantörs organisation och inte helt lätta överväganden om en brottslig gärning enligt en dom omfattar sådana gärningar som beskrivs i gemenskapsrättsakterna. Med hänsyn till det ovan anförda anser Lagrådet att förslaget måste omarbetas under den fortsatta beredningen av lagstiftningsärendet. En väg som bör prövas är att i stället för hänvisning till EG-rätten direkt i lagtexten beskriva i vilka fall uteslutning skall ske. Ett annat alternativ som kan prövas är om en hänvisning lämpligen bör ske till svenska straffbestämmelser i de fall där det finns relevanta sådana (jfr 9 kap. 3 a § och 6 a § samt 17 kap. 7 § ). Härigenom skulle det ofta, om än inte alltid, bli enklare att jämföra innehållet i en dom med vad som föreskrivs i de här aktuella paragraferna. När det gäller brottet deltagande i kriminell organisation i gemenskapsrätten kan den föreslagna ordningen enligt Lagrådets mening inte behållas, eftersom man i inte, som det sägs i förslaget, döms för att man deltar i en kriminell organisation (jfr 2 kap. 1 § första stycket 5 regeringsformen). I stället kan övervägas en liknande ordning som i 4 § lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete (jfr även 2 kap. 2 § lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder). Som förebild vid en överarbetning av lagtexten i övriga delar bör kunna tjäna 1 kap.17 § första stycket som motsvaras av delar av förslagets 10 kap. 2 § Klagen och 10 kap. 3 § Flagen. En annan fråga som man enligt Lagrådets mening måste ta ställning till under den fortsatta beredningen av lagstiftningsärendet är om det verkligen är meningen att alla domar av nämnt slag skall kunna ligga till grund för uteslutning eller om det vilket förefaller rimligtskall finnas någon gräns bakåt i tiden (jfr t.ex. näringsförbud). 11 kap. Klagen och 11 kap. Flagen kap. Klagen har rubriken "Kontroll av leverantörers lämplighet och val av deltagare m.m." medan 11 kap. Flagen har rubriken "Kvalificering och urvalsbedömning". En genomläsning av kapitlens bestämmelser ger dock vid handen att bestämmelserna i båda kapitlen, fastän de getts olika utformning, avser att reglera hur leverantörers lämplighet skall kontrolleras och bedömas samt hur urvalet av anbudssökande och anbudsgivare skall gå till. I Flagen finns regler om en upphandlande enhet får upprätta och tillämpa ett särskilt 2006/07:128 Bilaga 14 kvalificeringssystem för urval på förhand av leverantörer som får delta i ett selektivt eller förhandlat förfarande. Några motsvarande regler finns inte i den klassiska lagen. I övrigt är det svårt att finna några materiella skillnader av vikt mellan övriga bestämmelser i respektive kapitel. Vid föredragningen har uppgetts att direktivens motsvarande bestämmelser har tillkommit vid olika tillfällen och att något försök inte gjorts att samordna dessa. Att så inte skett får, enligt Lagrådets mening, inte hindra att de svenska bestämmelserna ges en enhetlig utformning, så länge detta inte strider mot direktiven. 11 kap. 1 § Klagen och 11 kap. 13 §§ Flagen I bestämmelserna, som främst avser att åskådliggöra ett upphandlingsförfarandes gång, beskrivs de moment som en upphandlande enhet skall vidta sedan anbudsansökningarna eller anbuden kommit in. Den enda regeln med materiellt innehåll synes vara den i första meningen i 11 kap. 1 § Klagen som anger att lämpligheten hos de leverantörer som inte har uteslutits enligt 10 kap. 1 och 2 §§ skall kontrolleras innan kontrakt tilldelas enligt 12 kap. Enligt Lagrådets mening bör 11 kap. 3 § Flagen, som endast innehåller en erinran om att den upphandlande enheten skall tilldela kontrakt enligt bestämmelserna i 12 kap., utgå och övriga bestämmelser kompletteras med en beskrivning i författningskommentaren av alla moment som kan ingå i ett upphandlingsärende. 11 kap. 4 § Klagen I paragrafen anges det lägsta antal anbudssökande som måste delta i ett selektivt förfarande och i ett förhandlat förfarande med föregående annonsering. I en andra mening anges att antalet som deltar dock alltid skall vara tillräckligt stort för att verklig konkurrens skall kunna uppnås. Lagrådet förordar att denna senare regel anges först, eftersom den ger uttryck för det grundläggande syftet med reglerad upphandling. Enligt Lagrådets mening kan paragrafen lämpligen utformas enligt följande. Antalet anbudssökande som bjuds in att delta vid ett selektivt förfarande och vid ett förhandlat förfarande med föregående annonsering skall alltid vara tillräckligt stort för att en effektiv konkurrens skall kunna uppnås. Antalet anbudssökande som bjuds in att delta vid ett selektivt förfarande får dock inte vara mindre än fem och vid ett förhandlat förfarande med föregående annonsering inte mindre än tre. 11 kap. 5 § Klagen I paragrafens andra stycke föreskrivs att om antalet anbudssökande som uppfyller de urvalskriterier som avses i 3 § andra stycket 1 (de i annonsen angivna) och de miniminivåer som avses i 2 § (i fråga om kapacitet), är lägre än det minsta antal deltagare som angetts i annonsen enligt 3 § andra stycket 2, får den upphandlande myndigheten fortsätta förfarandet genom att bjuda in den eller de anbudssökande som har begärt detta och som har tillräcklig kapacitet. 2006/07:128 Bilaga 14 Vad som avses torde vara att den upphandlande myndigheten, oavsett att det i annonsen angivna minsta antalet deltagare inte uppnåtts, trots det får fortsätta förfarandet genom att bjuda in de kvalificerade anbudssökande som begärt att få delta. Enligt Lagrådets mening kan paragrafens andra stycke lämpligen utformas enligt följande. Om antalet anbudssökande, som uppfyller de i annonsen angivna kraven och urvalskriterierna (de kvalificerade anbudssökande), är lägre än det i annonsen angivna lägsta antal som kommer att bjudas in får den upphandlande enheten fortsätta förfarandet genom att bjuda in de kvalificerade anbudssökande som begärt att få delta. 11 kap. 7 § K lagen I paragrafen ges exempel på vad som kan utgöra bevis på en leverantörs ekonomiska och finansiella ställning. Frågan är om det inte är tillräckligt att här använda begreppet ekonomisk ställning eftersom detta torde inrymma också finansiell ställning. Uppräkningen inleds med intyg från banker och avslutas med uppgift om företagets omsättning. Eftersom intyg från banker utgör uppgifter från utomstående förefaller det lämpligare att inleda uppräkningen med uppgifter som kan erhållas direkt från leverantören i form av uppgift om omsättning och avsluta uppräkningen med intyg från banker etc. I författningskommentaren bör erinras om att EGdomstolen i de förenade målen C-27/86, C-28/86 och 29/86 behandlat frågan om bevis angående ekonomisk ställning enligt äldre direktiv och därvid uttalat att den där intagna listan inte är uttömmande. 11 kap. 8 § Klagen I paragrafens andra mening sägs att en balansräkning eller utdrag ur den endast behöver visas upp om det krävs enligt lagstiftningen i det land där leverantören är etablerad. Stadgandet är något dunkelt. Antingen avses att lagstiftningen i den andra medlemsstaten i en motsvarande situation skall uppställa krav på att balansräkningen eller utdrag ur den skall visas upp där eller så är bestämmelsen ett uttryck för vad som sägs i art. 47.1b K direktivet, om att balansräkningar eller utdrag ur dem kan utgöra bevis på en leverantörs ekonomiska ställning, om det krävs offentliggörande av dem i det land där leverantören är etablerad. Är det senare riktigt bör paragrafens andra mening ges t.ex. följande lydelse. "En balansräkning eller utdrag ur den behöver endast visas upp om den skall offentliggöras enligt lagstiftningen i det land där leverantören är hemmahörande." Frågan bör ut under den fortsatta beredningen. 11 kap. 10 och 13 §§ Klagen samt 11 kap. 8 § Flagen I 11 kap. 10 och 13 §§ Klagen finns i paragrafernas första stycken regler om att en leverantör får åberopa andra företags kapacitet. lagen (11 kap. 8 §) har Fdirektivets bestämmelser (art. 53.4 och 53.5) 2006/07:128 Bilaga 14 om detta skrivits ihop till en paragraf. Detta torde utan olägenhet kunna göras också beträffande det klassiska direktivets motsvarande bestämmelser. Av paragrafernas andra stycken framgår att en grupp av leverantörer kan åberopa resurserna hos leverantörerna i gruppen eller hos andra företag. Dessa bestämmelser torde, med hänsyn till att definitionerna av leverantör (2 kap. 10 § Klagen och 2 kap. 12 § Flagen) omfattar också grupper av leverantörer, vara onödiga och kunna utgå. 11 kap. 12 § Klagen I paragrafen behandlas i huvudsak frågan på vilka sätt en leverantör kan styrka sin tekniska kapacitet. Innehållet överensstämmer till stor del med vad som anges i den s.k. bevisförordningen, förordningen (1998:1364) om bevis vid offentlig upphandling. Bestämmelserna är mycket detaljerade och passar mindre väl i en lag. Vid den fortsatta beredningen bör därför övervägas om det inte är möjligt att i stället ta in i vart fall bestämmelserna i andra femte styckena i en förordning. I paragrafens tredje stycke anges att Om det är nödvändigt skall den behöriga myndigheten sända intyg enligt andra stycket 1 direkt till den upphandlande myndigheten. Stadgandet, som inte har någon motsvarighet inom Fdirektivets tillämpningsområde, synes onödigt och torde kunna undvaras. 11 kap. 15 och 16 §§ Klagen och 11 kap.17 och 18 §§ Flagen I paragraferna behandlas kvalitetssäkringsstandarder och standarder för miljöledning. Om den upphandlande enheten kräver intyg eller certifikat som visar att leverantören iakttar vissa kvalitetssäkringsstandarder eller uppfyller vissa miljöledningsstandarder skall enheten hänvisa till standarder som certifieras av organ som uppfyller europeiska eller internationella standarder för certifiering. I paragrafernas andra stycken har angetts att den upphandlande skall godta likvärdiga intyg från sådana organ som är etablerade i andra länder inom EES. Eftersom inte något eller några länder inom EES nämnts i paragrafernas första stycken kan man fråga sig vad som avses med "andra länder inom EES". Möjligen avses i stället att den upphandlande skall godta likvärdiga intyg från andra organ som är etablerade inom EES. Saken måste ut under den fortsatta beredningen och bestämmelserna ändras. 11 kap. 4 och 10 §§ Flagen I 11 kap. 411 §§ Flagen regleras det (pre-)kvalificeringssystem som en upphandlande enhet får upprätta och tillämpa för att på förhand välja ut de leverantörer som får delta i ett selektivt eller förhandlat förfarande. Någon motsvarighet till dessa regler finns inte i Kdirektivet och föreslås inte heller bli införda inom det upphandlingsområdet. 2006/07:128 Bilaga 14 frågan om det är otillåtet att tillämpa ett sådant system inom det klassiska upphandlingsområdet (jfr ramavtal som utan någon reglering motsvarande den inom försörjningssektorerna ändock har använts inom det klassiska området). Förhållandet bör klargöras under den fortsatta beredningen. I 11 kap. 4 § första stycket andra meningen Flagen sägs att en kvalificering får begränsas till deltagande i förfarande för tilldelning av en eller flera typer av kontrakt. Ett liknande uttryckssätt används i andra meningen i 11 kap.10 § Flagen. Vad som torde avses är olika kategorier av leveranser. Såsom angetts i författningskommentaren skulle det kunna vara fråga om en leverantör som ansetts kvalificerad endast för anläggandet av vägar eller för tillhandahållandet av ett visst slag av varor. Lagtexten bör ändras så att den bättre uttrycker vad som avses. 11 kap. 5, 7 och 9 §§ Flagen I 11 kap. 5 § första meningen Flagen föreskrivs att den upphandlande enheten skall ange kriterier och regler för urval till ett kvalificeringssystem. Av 11 kap. 7 § Flagen framgår att dessa kriterier och regler även skall, i den utsträckning som framgår av 10 kap., innefatta grunder för uteslutning från ett sådant system. Detta skulle enligt Lagrådets mening med fördel kunna anges direkt i 11 kap. 5 §, varefter 11 kap. 7 § kan utgå. I andra meningen i 5 § anges att kriterierna och reglerna skall utformas så att de innebär en garanti för att 1. samma krav ställs på varje leverantör, 2. urvalet görs utan ovidkommande hänsyn, och 3. leverantörer när som helst kan ansöka om att bli kvalificerade. Vad som anges i punkterna 1 och 2 är uttryck för grundläggande principer för hur reglerad upphandling skall gå till (jfr 1 kap. 24 § F lagen). Det kan därför ifrågasättas om inte dessa punkter med fördel skulle kunna ersättas med en erinran om dessa principer i kommentaren till ifrågavarande bestämmelse. I 11 kap. 9 § Flagen anges att de kriterier och regler som avses i 11 kap. 5 § Flagen skall tillhandahållas leverantörer som begär detta och, om en uppdatering sker av kriterierna och reglerna, skall de berörda leverantörerna underrättas om detta. Av paragrafens andra stycke framgår också att om en upphandlande enhet anser att andra upphandlande enheters system uppfyller enhetens krav så skall den meddela de berörda leverantörerna namnen på dessa företag eller organ. Bestämmelserna i 11 kap. 9 § ter sig, mot bakgrund av principen om att upphandling skall genomföras på ett öppet sätt, närmast som överflödiga. Om bestämmelserna likväl anses böra behållas kan de lämpligen föras över till 11 kap. 5 §. Det bör under alla förhållanden göras tydligt att hänvisningen till andra enheters system endast utgör ett alternativ till att upprätta ett eget. Följs Lagrådets förslag kan 11 kap. 5 § utformas enligt Den upphandlande enheten skall ange kriterier och regler för urval till ett kvalificeringssystem och, i den utsträckning som framgår av 10 kap., grunder för uteslutning från ett sådant system. Detta kan göras genom en hänvisning till andra företags kvalificeringssystem. Kriterierna och reglerna skall tillhandahållas den leverantör som begär det. En leverantör skall när som helst kunna ansöka om att bli kvalificerad. Kriterierna och villkoren för urval får vid behov uppdateras. skall underrättas om de ändringar som gjorts. 11 kap. 11 § Flagen I paragrafen anges att om en konkurrensutsättning sker med hjälp av en annons om ett kvalificeringssystem skall anbudsgivarna i ett selektivt förfarande eller deltagarna i ett förhandlat förfarande väljas ut bland de anbudssökande som kvalificerat sig enligt detta system. leder till frågan om en upphandlande enhet som upprättat ett sådant system också måste tillämpa detta eller om enheten i varje enskilt fall har möjlighet att välja att upphandla enligt grundförfarandet. klargöras under den fortsatta beredningen. 11 kap. 12 14 §§ Flagen Enligt 11 kap. 12 § första stycket Flagen skall vid ett öppet förfarande en upphandlande enhet ange urvalskriterier enligt objektiva regler och kriterier som är tillgängliga för de berörda leverantörerna. bestämmelsen är oklar. Vad som avses bli reglerat torde vara att urvalskriterierna skall vara tillgängliga för presumtiva leverantörer. kan lämpligen uttryckas så att en upphandlande enhet skall se till att urvalskriterierna är tillgängliga för presumtiva leverantörer. I 11 kap. 12 § andra stycket Flagen sägs att om urvalskriterierna innefattar krav rörande leverantörernas ekonomiska och finansiella kapacitet, tekniska förmåga eller yrkeskunnande, skall 8 § tillämpas. lagen talas i detta sammanhang (11 kap. 11 §) om tekniska och yrkesmässiga kapacitet istället för som här tekniska förmåga eller En enhetlig terminologi bör användas. bestämmelser om att en leverantör har rätt att åberopa annans kapacitet kunna samlas i en bestämmelse. Det kan ifrågasättas om det föreslagna tredje stycket i 11 kap. 12 §, som anger det självklara kravet att om andra företags resurser åberopas, skall dessa vara tillgängliga vid fullgörandet av det aktuella kontraktet. Om så bedöms vara fallet kan stycket föras till den nämnda bestämmelsen. I 11 kap. 14 § Flagen föreskrivs att de kriterier och regler som anges i 11 kap. 12 och 13 §§ skall, i den utsträckning som framgår av 10 kap., innefatta grunder för uteslutning. Detta skulle enligt Lagrådets mening med fördel kunna sägas direkt i 11 kap.12 respektive 13 §, varefter 11 kap. 14 § kan utgå. I 11 kap.13 § Flagen föreskrivs att en upphandlande enhet vid selektivt eller förhandlat förfarande skall välja ut anbudssökande enligt de objektiva regler och kriterier som den har angett och som är tillgängliga för de berörda leverantörerna. Detta skulle i enlighet med vad Lagrådet tidigare anfört kunna uttryckas så att en upphandlande enhet skall välja ut eller utesluta leverantörer enligt de kriterier och grunder som enheten angett och gjort tillgängliga för berörda leverantörer. En fråga som de här berörda paragraferna ger upphov till är varför inte motsvarande reglering om att urvalskriterierna också skall omfatta kriterier för uteslutning behövs inom Kdirektivets tillämpningsområde. I Klagen (jfr 11 kap. 1 §) sägs i stället att den upphandlande myndigheten, innan kontrakt tilldelas enligt 12 kap., skall kontrollera lämpligheten hos de leverantörer som inte har uteslutits enligt 10 kap. 1 och 2 §§ och att denna kontroll skall ske i enlighet med bl.a. bestämmelserna om ekonomisk och finansiell ställning samt yrkesmässig och teknisk kunskap eller kapacitet i 11 kap. 616 §§. Något krav på att uteslutningsgrunderna enligt 10 kap. skall annonseras eller på annat sätt göras tillgängliga för presumtiva leverantörer synes med andra ord inte finnas i Klagen. Om denna skillnad är avsedd och i så fall varför bör klargöras under den fortsatta beredningen. 11 kap. 16 § Flagen Rubriken till 11 kap. 16 § Flagen talar om "Ömsesidigt erkännande av administrativa, tekniska och ekonomiska villkor samt intyg, prover och bevis". Rubriken är förbryllande eftersom det knappast är fråga om något ömsesidigt erkännande. I paragrafen anges att en upphandlande enhet som väljer ut deltagare till ett selektivt förfarande eller förhandlat förfarande inte får, när den beslutar om en sökande är kvalificerad eller när den uppdaterar sina kriterier och regler för kvalificering, 1.ställa upp administrativa, tekniska eller ekonomiska villkor för vissa leverantörer som inte gäller för andra, eller 2.kräva prover eller bevis som redan finns tillgängliga i objektivt material. Lagrådet är tveksamt till behovet av en sådan regel eftersom den endast torde utgöra en påminnelse om de grundläggande principer som framgår av bl.a. 1 kap. 24 § och 10 kap. Flagen. 12 kap. Klagen och 12 kap. Flagen I 12 kap. anges vilka grunder som skall tillämpas vid tilldelning av kontrakt, hur kriterier skall användas vid bedömning av anbud samt hur anbud, som är onormalt låga, skall behandlas. 12 kap. 2 § Klagen och 12 kap. 2 § Flagen 2006/07:128 Bilaga 14 I 12 kap. 2 §, som handlar om viktning av kriterier, föreskri vs bl.a. att kriterieviktningen får anges som intervall med en lämplig största tillåtna spridning. Enligt Lagrådets uppfattning är det svårt att enbart med ledning av författningstexten komma fram till vilket handlingsutrymme den upphandlande enheten ges när det gäller viktning av kriterier. Denna fråga bör därför belysas med några praktiska exempel i författningskommentaren. Enligt 12 kap. 2 § F-lagen skall viktningen av kriterierna eller kriteriernas prioritetsordning anges också i en inbjudan att lämna anbud eller att delta i förhandlingar. Lagrådet ifrågasätter om inte sådan skyldighet bör föreskrivas också för upphandlande enhet enligt K-lagen. 12 kap. 3 och 4 §§ Klagen och 12 kap. 3 och 4 §§ Flagen I paragraferna finns bestämmelser rörande hanteringen av onormalt låga anbud vid upphandling. Av bestämmelserna framgår att bedömningen av ett anbud kan påverkas av att anbudsgivaren erhållit statligt stöd. I detta sammanhang torde det nämnda begreppet vara mera omfattande än vad en strikt tolkning av ordalagen leder till. Med utgångspunkt i EG-fördraget art. 87.1 kan frågan ställas om här avses också t.ex. EU-stöd, kommunalt stöd och stöd av offentligt styrda organ. Detta bör enligt Lagrådets mening klargöras. En upphandlande enhet får inte förkasta ett onormalt lågt anbud förrän anbudsgivaren fått tillfälle att komma in med förklaring. I 12 kap. 3 § ges ett antal exempel på vad myndighetens begäran om förklaring kan avse, bl.a. om anbudsgivaren kan utnyttja ekonomiskt fördelaktiga metoder eller tekniska lösningar eller ovanligt gynnsamma förhållanden för att I den angivna paragrafen anges ingen begränsning vad gäller myndighetens begäran om förklaring eller anbudsgivarens skyldighet att Enligt Lagrådets mening kan de knappast tillåtas gå så långt att anbudsgivarens uppgifter skulle vara ägnade att medföra skada för denne i konkurrenshänseende [jfr lagen (1990:409) om skydd för Denna frågeställning bör belysas i kommentaren. Enligt en annan punkt i 12 kap. 3 § kan en begäran om förklaring gälla originaliteten i de varor, tjänster eller byggentreprenader som föreslås av Innebörden av denna bestämmelse, närmare bestämt uttrycket originaliteten, är inte alldeles klar. språkversioner ger inte heller någon ledning för tolkningen. bara skillnaden mellan original och kopia i varumärkesrättsligt hänseende eller avses uttrycket ha en vidare innebörd i detta Ett klargörande bör ske. En begäran om förklaring kan vidare gälla om anbudsgivaren iakttar de bestämmelser om anställningsskydd och arbetsförhållanden som gäller på den ort där kontraktet skall fullgöras. Lagrådet finner inte skäl att i detta 2006/07:128 Bilaga 14 sammanhang gå in på frågan i vad mån t.ex. en utländsk anbudsgivare är skyldig att följa ortens bestämmelser i fråga om anställningsvillkor m.m. Den frågan kommer att belysas genom prövning av det s.k. Lavalmålet, (/05).