prop · GU03105 · 2007-03-28 00:00:00 — I paragrafen likställes betalning med kontokort med kontant betalning. Det innebär bl.a. att även kortbetalningar skall registreras i kassaregistret. Med kontokort avses kort som är kopplade till ett tillgodohavande eller kreditutrymme hos kortutgivaren samt kan användas för betalning av varor eller tjänster på olika säljställen liksom ofta även kontantuttag. Kontokorten delas in i debetkort (bl.a. bankkort), betalkort och kreditkort (se SOU 2005:108 s. 43 f.). I paragrafen definieras kontrollremsa och journalminne. Definitionerna motsvarar 1 § 3 och 4 i Statens folkhälsoinstituts föreskrifter om kassaregister (FHIFS 2003:2). Begreppen återkommer i 23 § och avgränsar den information som kan begära för att stämma av resultat av särskilda kontrollåtgärder enligt 21 § mot registrering i kassaregister. I paragrafen anges att begreppet verksamhetslokal i denna lag har samma betydelse som i tvångsåtgärdslagen (1994:466). Begreppet begränsar tillträdesrätt vid tillsyn av kassaregister enligt 17 § och anger var särskilda kontrollåtgärder enligt 21 § får vidtas. Av paragrafens första stycke framgår att den som omfattas av lagens tillämpningsområde skall registrera all kontantförsäljning i ett kassaregister. I kassaregistret skall utöver försäljningen även annan löpande användning som t.ex. utskrift av kvittokopior och lådöppningar registreras. Vid varje försäljning skall enligt andra stycket ett av kassaregistret framställt kvitto tas fram och erbjudas kunden. Det innebär en generell skyldighet att ta fram ett kvitto och att erbjuda kunden detta. Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.16.3. I paragrafen anges de övergripande kraven på kassaregistrets funktion och säkerhet. skall visa alla registreringar som har gjorts och detta skall ske på ett tillförlitligt sätt. Med registreringar avses inte bara försäljningstransaktioner utan även annan användning som t.ex. returer och övningsslag. skall också på ett tillförlitligt sätt visa sådana programmeringar och inställningar som utgör behandlingshistorik enligt bokföringslagen (1999:1078). Det innebär t.ex. att en justering av inställd mervärdesskattesats skall framgå. Den närmare innebörden av funktions- och säkerhetskraven framgår inte av lagen utan avsikten är att detaljkraven skall bestämmas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.3.1. Av paragrafens första stycke följer att den som är skyldig att använda kassaregister enligt lagen skall anmäla de kassaregister som finns i verksamheten till . Ny anmälan skall göras vid förändrade förhållanden. Härmed avses att kassaregister tas i bruk eller att kassaregister tas ur bruk. Detta innebär bl.a. att om en näringsidkare säljer ett begagnat kassaregister till en annan näringsidkare föreligger anmälningsskyldighet både för köparen och för säljaren. Något krav på att anmälan skall vara underskriven finns inte. Anmälningsskyldigheten omfattar inte kassaregister som utgör lager i inkomstskattelagens mening. Paragrafen har behandlats i avsnitt 9.1. Certifiering och återkommande teknisk kontroll Av paragrafen framgår att ett certifieringsförfarande skall säkerställa att kassaregister uppfyller föreskrivna krav. Att kassaregister skall vara certifierat av organ som är ackrediterat för uppgiften enligt lagen (1992:1119) om teknisk kontroll är ett grundläggande krav som bör framgå redan av lagen. Regleringen av hur certifieringen skall genomföras skall bestämmas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Paragrafen har behandlats i avsnitt 8.2. I första stycket finns minimikrav för när återkommande teknisk kontroll av kassaregister måste göras. Kontrollen skall utföras av organ som är ackrediterade för uppgiften enligt lagen (1992:1119) om teknisk kontroll. Det är näringsidkaren som ansvarar för att kontrollen genomförs. Kontroll av kassaregister skall göras regelbundet. Första återkommande kontrollen skall ske senast räknat från den dag då kassaregistret togs i bruk. Härefter skall kontroll ske senast från senaste kontroll av ett ackrediterat kontrollorgan. Återkommande kontroll skall dessutom genomföras efter brytande av föreskriven plombering och om vid kontroll har konstaterat brister i kassaregistrets funktion. Eftersom det är fråga om minimikrav hindrar det inte att återkommande teknisk kontroll även görs vid andra tillfällen, t.ex. vid försäljning av ett begagnat kassaregister. Avsikten är att bestämmelser om hur den återkommande kontrollen skall genomföras skall bestämmas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Enligt andra stycket skall protokoll från den återkommande tekniska kontrollen finnas tillgängligt i verksamhetslokalen. Paragrafen har behandlats i avsnitt 8.3. Genom paragrafen tillåts certifiering och återkommande teknisk kontroll även av andra organ än de som är ackrediterade för uppgiften enligt lagen (1992:1119) om teknisk kontroll. Sådana åtgärder får utföras av organ från andra länder inom EES som uppfyller motsvarande krav. Certifiering får dessutom utföras av organ från land, med vilket Europeiska gemenskapen ingått avtal om ömsesidigt erkännande. Det är endast . Avsikten är att de närmare kraven för att organen skall anses uppfylla motsvarande krav skall preciseras av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Sådana föreskrifter kan meddelas med stöd av bemyndigandet i 31 §. Paragrafen har behandlats i avsnitt 8.4. I första stycket anges omfattningen av tillsynsansvar. utövar tillsyn över att kassaregister uppfyller kraven enligt dels denna lag, dels föreskrifter meddelade med stöd av lagen. I tillsynen ingår också att se till att näringsidkare som omfattas av skyldigheter enligt lagen använder kassaregister. Av andra stycket framgår att inte behöver underrätta näringsidkaren i förväg. Paragrafen har behandlats i avsnitt 9.2. I bestämmelsen anges att tillsynsåtgärder skall vidtas så att de inte vållar större kostnader eller olägenheter än vad som är nödvändigt. Det är ett krav på allmänt hänsynstagande till näringsidkaren. En liknande bestämmelse finns i 29 § verksförordningen (1995:1322). Bestämmelsen ger tillträdesrätt och rätt att undersöka kassaregister. Tillträdesrätten gäller verksamhetslokal där sådan verksamhet som omfattas av skyldigheter enligt denna lag bedrivs eller kan antas bedrivas. Verksamhetslokal har samma betydelse som i tvångsåtgärdslagen (1994:466), se 8 §. Uttrycket kan antas innebär inte något högt krav på bevisning. I affärslokaler dit allmänheten har tillträde Prop. 2006/07:105 bör det i regel kunna antas att det bedrivs sådan verksamhet som omfattas av skyldighet att använda kassaregister. Tillträdesrätten är begränsad till vad som är nödvändigt för tillsyn och skall således läsas tillsammans med 16 §. Tillträdesrätten innefattar inte någon rätt att med tvång bereda sig tillträde. Uppkommer behov av att använda tvång får 20 § tillämpas. Undersökningsrätten avser endast kassaregister. Paragrafen kan inte åberopas som stöd för åtgärder som sker i syfte att kontrollera bokföringen. Rätten att undersöka avser däremot samtliga kassaregister i verksamhetslokalen oavsett om de används eller inte. Paragrafen har behandlats i avsnitt 9.2.1. I paragrafen finns en skyldighet för den som omfattas eller kan antas omfattas av lagens tillämpningsområde att på begäran av lämna upplysningar och tillhandahålla handlingar. Skyldigheten omfattar de upplysningar och den information som är nödvändig för tillsynen av kassaregister. har däremot inte rätt att med stöd av bestämmelsen kräva information om t.ex. den skattemässiga hanteringen av kontanta intäkter. Paragrafen har behandlats i avsnitt 9.2.2. I paragrafen ges befogenhet att förelägga näringsidkare att lämna upplysningar och tillhandahålla handlingar som behövs för tillsynen. får också förelägga näringsidkaren att avhjälpa de brister som konstaterats vid tillsynen av kassaregister. Det kan exempelvis vara fråga om brister i funktion eller att kassaregistret inte genomgått en återkommande teknisk kontroll enligt 13 §. För näringsidkare som inte använder kassaregister eller använder ett kassaregister som inte är certifierat kan föreläggandet avse att införskaffa ett certifierat kassaregister. Paragrafen har behandlats i avsnitt 9.2.2 och 9.2.5. Av 29 § framgår att föreläggande i vissa fall får förenas med vite. Paragrafen ger möjlighet att begära biträde av polismyndighet. Paragrafen har behandlats i avsnitt 9.2.3. får enligt första stycket utföra kundräkning, kvittokontroll, kassainventering samt göra kontrollköp (för en närmare redogörelse för vad åtgärderna innebär, se avsnitt 10). Endast åtgärder som direkt tar sikte på att kontrollera att kassaregister används på korrekt sätt får företas med stöd av bestämmelsen. Befogenheten att inventera kassan innefattar inte någon rätt att vidta åtgärden mot näringsidkarens vilja. Näringsidkaren har alltså rätt att motsätta sig att åtgärden genomförs. Syftet skall således vara att kontrollera att samtliga försäljningar registreras i kassaregister och att kunden erbjuds kvitto. Av stycket framgår också att får utföra åtgärder i verksamhetslokalen. Kundräkning får även ske på allmän plats i nära anslutning till verksamhetslokalen. Enligt andra stycket behöver inte underrätta näringsidkaren i förväg vid kundräkning, kontrollköp och kvittokontroll. De särskilda kontrollåtgärderna är inte en del av revisionsinstitutet utan utgör ett fristående kontrollinstitut. Reglerna om revision i taxeringslagen (1990:324, TL) och skattebetalningslagen (1997:483) är således inte tillämpliga för kontroll som sker med stöd av dessa bestämmelser. Resultatet av kontrollen kan däremot innebära att beslutar om att inleda en revision. Därvid gäller naturligtvis nämnda lagars förfaranderegler som bl.a. innebär att får ta del av räkenskapshandlingar och andra handlingar som rör verksamheten samt prova kassaapparatur och annan teknisk utrustning (3 kap. 11 och 12 §§ TL). Se kommentaren till 16 §. I första stycket finns regler som syftar till att göra det möjligt för den som utför kontrollen att i efterhand stämma av de observationer och inköp som gjorts mot vad som har registrerats i kassaregister innebärande att näringsidkaren måste ge tillgång till kontrollremsa, uppgifter från journalminne eller tömningskvitto (Z-utslag eller Z- remsa). Av andra stycket framgår att för det fall uppgifterna inte utgör räkenskapsinformation enligt bokföringslagen (1999:1078) skall dessa bevaras på kontrollremsa eller i journalminne från utgången av den kalendermånad då registrering gjordes. För de uppgifter som utgör räkenskapsinformation finns speciella bevaranderegler i bokföringslagen. Enligt tredje stycket får förelägga den enskilde att fullgöra skyldigheten i första stycket. Paragrafen har behandlats i avsnitt 10. I paragrafens första stycke anges under vilka förutsättningar kontrollavgift kan tas ut av näringsidkare som omfattas av skyldigheter enligt lagen. får enligt punkt 1 ta ut kontrollavgift om näringsidkaren över huvud taget inte innehar något kassaregister. Kontrollavgift kan enligt punkt 2 tas ut om näringsidkaren i verksamheten använder ett kassaregister som inte är certifierat eller om det certifierade kassaregistret är förändrat på ett inte tillåtet sätt. Enligt punkt 3 kan kontrollavgift utgå om näringsidkaren inte anmält kassaregistret till i enlighet med de krav som uppställs. Kontrollavgift kan enligt punkt 4 även utgå om ett kassaregister inte har genomgått återkommande teknisk kontroll enligt föreskrivna krav. Kontrollavgift kan enligt punkten 5 även utgå om näringsidkaren inte uppfyller kravet på att bevara vissa uppgifter enligt 23 § andra stycket. Slutligen kan kontrollavgift enligt punkt 6 utgå om näringsidkaren inte uppfyllt registrerings- eller kvittokravet i 9 §. Bestämmelsen saknar subjektiva rekvisit. Det ställs således inte krav på att överträdelsen har skett uppsåtligen eller av oaktsamhet för att kontrollavgift skall få tas ut. Av andra stycket framgår att avgiften uppgår till . Endast en avgift skall tas ut vid varje kontrolltillfälle oavsett om en eller flera överträdelser har konstaterats. Paragrafen har behandlats i avsnitt 11.1. Fortsätter näringsidkaren att bedriva verksamheten utan att ha ett kassaregister eller med ett kassaregister som inte uppfyller föreskrivna funktionskrav får i enlighet med 19 § förelägga näringsidkaren att vidta rättelse . Föreläggande får också ske om näringsidkaren inte har anmält sitt kassaregister till eller om återkommande teknisk kontroll inte har gjorts. Följer näringsidkaren inte föreläggandet har en ny överträdelse skett som innebär att en ny kontrollavgift om skall tas ut. Paragrafen har behandlats i avsnitt 11.1. I paragrafen regleras förutsättningarna för att ta ut kontrollavgift vid upprepade överträdelser. Den situation som avses är att en näringsidkare som har påförts en kontrollavgift och senare gör sig skyldig till ytterligare en överträdelse av någon av de i lag eller i föreskrifter uppställda kraven. Avgift får då tas ut med om den nya överträdelsen skett från beslutet om kontrollavgift. Sker den nya överträdelsen senare tillämpas 24 § och avgift utgår med . En liknande bestämmelse för miljösanktionsavgifter finns i 3 § förordningen (1998:956) om miljösanktionsavgifter. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag och har behandlats i avsnitt 11.1. Av paragrafen framgår att näringsidkaren får befrias helt eller delvis från kontrollavgiften om en överträdelse är ringa eller ursäktlig. En överträdelse kan anses ringa t.ex. om det är fråga om några dagars dröjsmål med återkommande teknisk kontroll eller anmälan av kassaregister som med hänsyn till förhållandena i det enskilda fallet är ursäktligt. Det kan vidare vara fråga om mindre överträdelser av registrerings- eller kvittokravet, såsom små kassadifferenser eller att näringsidkaren eller någon anställd vid enstaka tillfällen inte erbjudit kunden ett kvitto. Näringsidkaren får även befrias helt eller delvis från en kontrollavgift om det finns särskilda skäl. Av formuleringen framgår att utrymmet för befrielse från avgift är begränsat. En felaktig bedömning av om den bedrivna verksamheten omfattas av kraven enligt lagen utgör i de allra flesta fall inte skäl för befrielse. Omständigheterna i det enskilda fallet kan dock i enstaka fall vara sådana att det är svårt att avgöra om lagen är tillämplig eller inte. I ett sådant fall kan det finnas skäl för befrielse. Befrielse bör också vara möjlig om överträdelsen legat helt utanför näringsidkarens kontroll. Så kan vara fallet om kassaregistret har förändrats på ett inte tillåtet sätt på grund av ett konstruktionsfel eller om näringsidkaren kan styrka att överträdelsen har skett genom handlingar av anställd personal, såsom stöld, och överträdelsen inte har kunnat förhindras av näringsidkaren genom bättre struktur och organisation av företaget. Befrielse bör också kunna bli aktuellt när exempelvis registrering inte har kunnat ske på grund av oväntade händelser såsom strömavbrott eller maskinhaverier. Det måste dock kunna konstateras att det varit faktiskt omöjligt att genomföra registreringar i kassaregistret. Ovan angivna exempel på situationer då befrielse bör komma i fråga är inte avsedda att vara uttömmande. får göra en bedömning utifrån de särskilda förhållandena i de enskilda fallen. Om kontroll- avgiften i det enskilda fallet inte kan anses proportionerlig till överträdelsen finns möjlighet till delvis befrielse från kontrollavgiften. Stycket har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Av andra stycket följer att ex officio skall beakta om särskilda skäl är för handen. Paragrafen har behandlats i avsnitt 11.1. I paragrafen anges att kontrollavgift inte får tas ut för överträdelse som omfattas av vitesföreläggande enligt denna lag. Syftet med bestämmelsen är att förhindra att dubbla ekonomiska sanktioner tas ut. En överträdelse som renderat en kontrollavgift enligt 24 § är inte samma gärning som att inte efterkomma ett föreläggande vid vite. Paragrafen har behandlats i avsnitt 11.1. Enligt paragrafens första stycke får ett föreläggande enligt lagen förenas med vite om det finns anledning att anta att det annars inte följs. Det innebär att såväl utredningsförelägganden enligt 19 och 23 §§ som åtgärdsförelägganden enligt 19 § kan förenas med vite. I andra stycket föreskrivs vissa begränsningar i möjligheterna att använda vitesförelägganden. Skälet härför är det krav som den europeiska konventionen av om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europa- konventionen) ställer på att den enskilde inte får tvingas lämna uppgifter som är belastande för honom själv, den så kallade passivitetsrätten. Begränsningen har utformats med bestämmelsen i 23 kap. 2 § skattebetalningslagen (1997:483) som förlaga. Som närmare redogjorts för i avsnitt 11.1 är det inte uteslutet att den föreslagna kontrollavgiften omfattas av rättssäkerhetsgarantierna i artikel 6. I förhållande till bestämmelsen i skattebetalningslagen har därför de situationer då vitesföreläggande inte får ske kompletterats med utredning Prop. 2006/07:105 av en fråga som har samband med gärning som kan leda till Begränsningen gäller endast förelägganden som syftar till att förmå näringsidkaren att medverka i utredning. Åtgärdsförelägganden kommer däremot att kunna användas utan begränsning även när det finns skäl att misstänka att näringsidkaren begått en gärning som är straffbelagd eller kan leda till kontrollavgift eller skattetillägg. Paragrafen har behandlats i avsnitt 11.2. Undantag från lagen i enskilda fall I första stycket framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kommer i enskilda fall att kunna medge undantag från skyldigheter enligt lagen. Enligt punkten 1 skall undantag kunna medges om behovet av tillförlitligt underlag för skattekontroll kan tillgodoses på annat sätt. Undantag kan exempelvis bli aktuellt för ett företag som har god intern kontroll av att kontantförsäljningen redovisas. Det kan vara lämpligt att som villkor för undantaget kräva att befintligt inte certifierat kassaregister används. Undantag kan enligt punkten 2 även medges om det av tekniska orsaker är oskäligt att kräva registrering i kassaregister. De situationer som främst avses är när försäljning sker utomhus där det t.ex. finns svårigheter med elförsörjningen som väderförhållandena är besvärliga. Bedömningen av vad som av tekniska orsaker är oskäligt måste emellertid främst ske med utgångspunkt i vilka kassaregistermodeller som är certifierade. I den mån det saknas certifierade register som på ett acceptabelt sätt kan användas för den aktuella försäljningen får förutsättningar för undantag anses föreligga. Undantag kan bli knutna till förhållanden för försäljning. Den som bedriver verksamhet på olika platser där olika förhållanden råder kan därmed komma att vara skyldig att använda kassaregister för försäljning på viss plats, medan försäljning på annan plats är undantagen på grund av att förhållandena där inte medger användning av kassaregister. Undantagen kan tidsbegränsas. Undantag kan begränsas till att endast omfatta vissa av de krav som ställs upp i lagen. Om undantag t.ex. medges vad gäller kravet på att kassaregistret skall vara certifierat är det endast det kravet som undantaget avser. Det uppställda kravet på registrering och kvittokravet gäller exempelvis fortfarande. Det är viktigt att det tydligt framgår av beslutet om undantag vilka förutsättningar som gäller. Av andra stycket framgår att undantag får förenas med villkor. Paragrafen har behandlats i avsnitt 7.3. Paragrafen innehåller normgivningsbemyndiganden. Utrymmet för delegation behandlas i avsnitt 12. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av bestämmelsen meddela föreskrifter om krav på samt kontroll och användning av kassaregister. Bemyndigandet täcker in bestämmelser om vilka funktioner kassaregister skall ha samt hur provning och certifiering skall gå till. Bestämmelser kan också meddelas om hur kassaregister skall användas, hur registrerade uppgifter skall lagras på ett säkert sätt och hur den återkommande tekniska kontrollen skall genomföras. I paragrafen finns vidare ett bemyndigande avseende föreskrifter om undantag från skyldigheter enligt lagen. Utöver de föreskrifter som kan meddelas med stöd av bemyndigandena kan även verkställighetsföreskrifter meddelas. Det följer av 8 kap. 13 § regeringsformen och behöver inte särskilt anges. Av första stycket framgår att beslut om tillsyn och särskilda kontrollåtgärder samt föreläggande vid vite inte får överklagas. I andra stycket anges vad som gäller för övriga beslut enligt lagen. Dessa beslut skall, med undantag för beslut om kontrollavgift, överklagas enligt de allmänna reglerna i 22 a § förvaltningslagen (1986:223). Det innebär att besluten överklagas hos allmän förvaltningsdomstol och att prövningstillstånd gäller vid överklagande till kammarrätt. Beslut om kontrollavgift överklagas också hos allmän förvaltningsdomstol, men enligt reglerna i skattebetalningslagen (1997:483). Eftersom inga avvikande regler tas in i den nya lagen om kassaregister m.m. skall även övriga förfaranderegler i förvaltningslagen och förvaltningsprocesslagen (1971:291) tillämpas. Det innebär bl.a. att 16 och 17 §§ förvaltningslagen om parters rätt att få del av uppgifter skall tillämpas av . Av 22 § förvaltningslagen följer att ett beslut får överklagas av den som beslutet angår, om det har gått honom emot och beslutet kan överklagas (jfr 33 § förvaltningsprocesslagen). Om en enskild överklagar beslut blir enligt 7 a § förvaltningsprocesslagen den enskildes motpart sedan handlingarna i ärendet lämnats över till domstolen. I och med att blir part i länsrätten har myndigheten rätt att överklaga länsrättens beslut om det har gått myndigheten emot. Ett överklagande skall enligt 23 § andra stycket förvaltningslagen ges in till den myndighet som har meddelat beslutet. Överklagandet skall ha kommit in dit från den dag då klaganden fick del av beslutet. Tiden för överklagande till kammarrätten räknas dock från den dag beslutet meddelades. Ett föreläggande vid vite får enligt första stycket inte överklagas. I tredje stycket har därför tagits in en bestämmelse som gör det möjligt för domstolen att bedöma vitets lämplighet vid prövningen av en ansökan om utdömande av vite. I fjärde stycket finns en upplysning om att förfarandereglerna för kontrollavgifter finns i skattebetalningslagen. Där föreskrivs bl.a. att tiden för överklagande är . Se vidare författnings- kommentaren till förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Av ikraftträdandebestämmelsen framgår att den nya lagen föreslås träda i kraft förutom de bestämmelser som reglerar näringsidkarens skyldigheter, tillsyn och kontroll samt verkets möjligheter att ta ut kontrollavgift. Dessa bestämmelser skall träda i kraft . Lagförslaget har anmälts till EG- kommissionen enligt och rådets direktiv /34/EG av om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster), ändrat genom och rådets direktiv /48/EG. Ikraftträdandebestämmelsen innebär även att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela undantag från skyldigheter enligt denna lag innan . Den relativt långa införandeperioden motiveras av att omfattande åtgärder krävs av och kassaregisterbranschen. De näringsidkare som omfattas av kravet på kassaregister behöver också ha god tid för att förbereda omställningen. Se vidare avsnitt 14. 16.2Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Genom den nya punkten 4 i första stycket gäller sekretessen även för uppgifter i ärenden enligt lagen om kassaregister m.m. Ändringen i tredje stycket innebär att vissa beslut skall vara offentliga.