prop · GU03115 · 2007-04-27 00:00:00 — Enligt artikel 6.1 i MiFID får ett tillstånd att utföra investeringstjänster eller investeringsverksamheter också omfatta en eller flera av de sidotjänster som avses i avsnitt B i bilaga I till direktivet. Tillstånd får dock som nämnts inte beviljas bara för tillhandahållande av sidotjänster. Förvaring och handhavande av finansiella instrument för kunders räkning m.m. Sidotjänsten avser enligt sin ordalydelse i punkten 1 i avsnitt B i bilaga I till MiFID förvaring och handhavande av finansiella instrument för kunders räkning, bl.a. värdepappersförvaring och liknande tjänster, exempelvis handhavande av kontanta medel/finansiella säkerheter. Liksom motsvarande sidotjänst i ISD omfattar denna tjänst förvaring av samtliga finansiella instrument som omfattas av direktivet. uttalanden i doktrinen avser sidoverksamheten i 3 kap. 4 § första stycket 2 lagen om värdepappersrörelse fysisk förvaring av värdepapper (se m.fl., Lagarna på värdepappersområdet, 2002, s. 177). I förarbetena till lagen om värdepappersrörelse nämns emellertid att ett värdepappersbolag med stöd av ett sådant tillstånd kan ägna sig åt verksamhet som motsvarar bankers notariatrörelse. Beskrivningen av den verksamheten synes utgå från att den kan avse både VPC-registrerade fondpapper och fysiska värdepapper (se prop. 1990/91:142 s. 153). Detta talar således för att t.ex. depåverksamhet som förekommer normalt bör innefattas i den sidoverksamheten. Enligt en sådan tolkning av bestämmelsen i lagen om värdepappersrörelse bör den sidoverksamheten motsvara den del av den nu aktuella sidotjänsten i MiFID som avser förvaring av finansiella instrument. Om depåhanteringen går utöver ren förvaring, t.ex. om kunden har uppdragit åt värdepappersinstitutet att göra omplaceringar i kundens portfölj, krävs dock tillstånd för investe- ringstjänsten portföljförvaltning. Likaså krävs tillstånd för investerings- tjänsten utförande av order om institutet enligt avtalet med kunden genomför transaktioner för kundens räkning, t.ex. säljer teckningsrätter som erhålls genom innehaven i portföljen. Den del av den aktuella sidotjänsten som avser handhavande av kontanta medel motsvaras av sidoverksamheten ta emot medel med redovisningsskyldighet i 3 kap. 4 § första stycket 3 lagen om värdepappersrörelse. Utredningen har konstaterat att det inte behövs någon ändring i sak av angivna sidoverksamheter för att genomföra MiFID. Bland annat den omständigheten att de regler i artikel 13 i MiFID som gäller för värdepappersföretags innehav av kunders finansiella instrument och kunders medel är uppdelade i två olika punkter (artikel 13.7 och 13.8) talar enligt utredningen för att behålla uppdelningen i två separata tjänster när den aktuella sidotjänsten genomförs. Enligt vår uppfattning bör sidotjänsterna enligt den nya lagen om värdepappersmarknaden så långt möjligt överensstämma med dem i avsnitt B i bilaga I till MiFID. Den omständigheten att de regler som enligt direktivet gäller för värdepappersföretags innehav av kunders finansiella instrument inte är desamma som dem som gäller för innehav av kunders medel är enligt vår mening inte ett tillräckligt skäl för att dela upp den nu aktuella sidotjänsten i MiFID i två olika sidotjänster. Inte heller i övrigt finns det några starka skäl för att avvika från direktivet. Vi anser därför att de båda bestämmelserna i lagen om värdepappersrörelse bör sammanföras i en punkt när de förs över till den nya lagen om värdepappersmarknaden. Ordalydelsen beträffande förvaring av värdepapper bör därvid ändras så att det på motsvarande sätt som i MiFID anges att sidotjänsten avser finansiella instrument. Det framgår då tydligare att denna tjänst också avser dematerialiserade instrument. som värdepappersbolag får lämna enligt sidoverksamheten i 4 § första stycket 5 lagen om värdepappersrörelse måste vara avsedd att underlätta värdepappersrörelsen. Krediterna måste således ha en direkt anknytning till kundernas värdepappersaffärer. kreditgivning, enligt både lagen om värdepappersrörelse och punkten 3 i avsnitt C i bilagan till ISD, gäller bara krediter för att möjliggöra transak- tioner i finansiella instrument. MiFID innebär inte någon ändring i dessa avseenden. Kravet i såväl ISD som MiFID, att det värdepappersföretag som ger krediten måste delta i den transaktion som finansieras med krediten, är dock åtminstone formellt mer inskränkande än kravet i bestämmelsen i lagen om värdepappersrörelse att krediten måste lämnas för att underlätta värdepappersrörelsen. I förhållande till den gällande bestämmelsen bör därför en justering av ordalydelsen göras för att sidotjänsten kreditgivning i den nya lagen om värdepappersmarknaden skall stämma överens med motsvarande tjänst i punkten 2 i avsnitt B i bilaga I till MiFID. Utredningen har identifierat ett praktiskt problem som skulle kunna uppkomma till följd av den snäva definitionen av denna sidotjänst om en kund hos ett värdepappersbolag väljer att i stället bli kund hos ett annat värdepappersbolag. Utredningen har dock föreslagit en praktisk lösning på detta problem. Om en kund som har fått kredit hos ett värdepappersbolag och därefter köpt aktier för pengarna vill byta värdepappersbolag, t.ex. genom att flytta över sina aktier och låta det nya bolaget ta över krediten, bör enligt utredningens uppfattning den nya krediten anses vara knuten till den transaktion som överförandet av aktierna från det ena företaget till det andra utgör. I den transaktionen har i så fall det nya bolaget deltagit, varför kreditgivningen enligt utred- ningen bör omfattas av det bolagets tillstånd att som sidotjänst lämna kredit. Det finns i och för sig inte definierat i MiFID vad som skall betraktas som en transaktion när ett värdepappersbolag tillhandahåller sidotjänsten kreditgivning. Enligt vår bedömning framstår det dock som en tämligen långtgående tolkning att betrakta det som att en sådan transaktion genomförs när en aktieägare flyttar sina aktier från sin tidigare depå hos ett värdepappersbolag till sin nya depå hos ett annat värdepappersbolag. Den av utredningen gjorda tolkningen är dock förenlig med ordalydelsen i punkten 2 i avsnitt B i bilaga I till MiFID. En enhetlig tolkning inom EES av den närmare innebörden av begreppet transaktion i detta sammanhang är emellertid något som kan komma att göras på nivå tre. Rådgivning till företag om kapitalstruktur, företagsuppköp m.m. Denna tjänst omfattar enligt punkten 3 i avsnitt B i bilaga I till MiFID rådgivning till företag om kapitalstruktur, företagsstrategi och liknande frågor samt rådgivning och tjänster vid fusioner och företagsuppköp. Tjänsten motsvarar den del av sidoverksamheten rådgivning i finansiella frågor i 3 kap. 4 § första stycket 1 lagen om värdepappersrörelse som avser råd i corporate finance-frågor (sidotjänsten rådgivning till företag i punkten 4 i avsnitt C i bilagan till ISD). Den sidoverksamheten innefattar dock också investeringsrådgivning (sidotjänsten investeringsrådgivning i punkten 6 i avsnitt C i bilagan till ISD). Enligt MiFID är investerings- rådgivning en investeringstjänst (punkten 5 i avsnitt B i bilaga I) och föreslås därför bli införd som en tillståndspliktig investeringstjänst i den nya lagen om värdepappersmarknaden (se avsnitt 8.3.1). I förhållande till den gällande bestämmelsen bör därför en justering göras så att sidotjänsten rådgivning i den nya lagen bara skall avse sådan rådgivning Prop. 2006/07:115 till företag om kapitalstruktur som omfattas av motsvarande sidotjänst i MiFID. Valutatjänster om dessa har samband med investeringstjänster En motsvarighet till tjänsten i punkten 4 i avsnitt B i bilaga I till MiFID finns i punkten 7 i avsnitt C i bilagan till ISD. I de engelska versionerna av MiFID och ISD är ordalydelsen identisk foreign exchange services. I den svenska översättningen av ISD används uttrycket valutatransak- tioner och i den gällande bestämmelsen i 3 kap. 4 § första stycket 6 lagen om värdepappersrörelse används begreppet valutaväxlingstransak- tioner. Begreppet valutatransaktioner kan rent semantiskt verka omfatta mer än valutaväxlingstransaktioner men i praktiken kan en valuta- transaktion inte vara något annat än en valutaväxlingstransaktion. Ett köp eller en försäljning av en valuta med betalning i en annan valuta är lika mycket en valutaväxlingstransaktion som en valutatransaktion. Någon ändring i sak behövs således inte men till skillnad från den gällande bestämmelsen i bör en justering av ordalydelsen göras så att sidotjänsten valutatjänster i den nya lagen om värdepappersmarknaden betecknas på samma sätt som i MiFID. Enligt 3 kap. 4 § tredje stycket lagen om värdepappersrörelse kan ett värdepappersföretag också få tillstånd att som sidoverksamhet driva valutahandel. Denna möjlighet infördes i samband med att kraven på tillstånd från för valutahandel togs bort (se prop. 1995/96:216 s. 29 f.). Bestämmelsen bör föras över till den nya lagen om värdepappersmarknaden. Investerings- och finansanalys samt andra former av allmänna rekommendationer rörande handel med finansiella instrument Någon särskild sidotjänst som motsvarar den i punkten 5 i avsnitt B i bilaga I till MiFID finns varken i ISD eller i lagen om värde- pappersrörelse. Förutom investerings- och finansanalys omfattar denna sidotjänst också andra former av allmänna rekommendationer rörande handel med finansiella instrument. Till skillnad från investeringsråd- givning avser denna tjänst enligt skäl 28 i genomförandedirektivet bl.a. sådana allmänna rekommendationer som definieras i genomförande- direktivet 2003/125/EGTPF9FPT till marknadsmissbruksdirektivet dvs. rekom- mendationer som är avsedda för distributionskanaler eller allmänheten. För att genomföra reglerna i punkten 5 i avsnitt B i bilaga I till MiFID i svensk rätt bör en sådan sidotjänst utformad på samma sätt som i 9TP PT Kommissionens direktiv /125/EG av om genomförande av och rådets direktiv /6/EG när det gäller skyldigheten att presentera investeringsrekommendationer sakligt och att uppge intressekonflikter (EUT L 339, 24.12.2003, s. 73, Celex 32003L0125).T direktivet införas som en sidotjänst i den nya lagen om värdepappers- marknaden. Tjänster i samband med garantigivning Denna sidotjänst finns redan i punkten 5 i avsnitt C i bilagan till ISD och ordalydelsen är densamma i de engelska versionerna av ISD och MiFID (services related to underwriting, punkten 6 i avsnitt B i bilaga I till MiFID). Några ändringar i lagen om värdepappersrörelse gjordes dock inte i samband med att ISD genomfördes i (se prop. 1994/95:50 s. 350 f.). Den tillståndspliktiga verksamhet som i gällande rätt närmast motsvarar sidotjänsten garantigivning (under- writing) är verksamhet enligt 1 kap. 3 § första stycket 5 lagen om värdepappersrörelse (garantigivning eller annan medverkan vid emissioner ). Som konstaterats tidigare omfattar dock denna verk- samhet fler typer av medverkan vid emissioner m.m. än just garanti- givning och placering. Med en sådan tolkning skulle andra tjänster i samband med garantigivning omfattas redan av ett tillstånd enligt bestämmelsen i lagen om värdepappersrörelse och i så fall kan det, vid genomförandet av ISD, ha bedömts som onödigt att definiera verksamheten som en sidoverksamhet. I konsekvens med förslaget att begränsa den tillståndspliktiga corporate finance-verksamheten i enlighet med MiFID, se ovan, bör sidotjänsten tjänster i samband med garantigivning i punkten 6 i avsnitt B i bilaga I till direktivet införas i den nya lagen om värdepappersmarknaden. I praktiken kan värdepappersinstituten då fortsätta driva corporate finance-verksamheten som tidigare, formellt dock med stöd av två tillstånd i stället för som tidigare med stöd av ett. Investeringstjänster och investeringsverksamhet samt sidotjänster som avser de underliggande faktorerna till vissa derivatinstrument Någon motsvarighet till sidotjänsten i punkten 7 i avsnitt B i bilaga I till MiFID finns inte i ISD. Denna sidotjänst omfattar investeringstjänster, investeringsverksamhet och övriga sidotjänster som avser den under- liggande faktorn till de derivatinstrument som anges i punkterna 5, 6, 7 och 10 i avsnitt C i bilaga I till MiFIDTPF10FPT. Till skillnad från övriga investerings- och sidotjänster enligt direktivet hänför sig dessa sido- tjänster inte till finansiella instrument. De underliggande faktorerna till dessa derivatinstrument kan alltså vara råvaror, utsläppsrätter m.m. (jfr även artiklarna 38 och 39 i genomförandeförordningen). En förutsättning är dock att tjänsterna tillhandahålls i samband med investeringstjänster eller övriga sidotjänster. Om ett värdepappersinstitut i samband med att det tillhandahåller investeringstjänster eller sidotjänster avseende derivatinstrumenten också tillhandahåller investeringstjänster, investe- ringsverksamhet eller sidotjänster avseende t.ex. råvaran eller utsläpps- rätten, kan detta definieras som en sidotjänst. Även denna sidotjänst i MiFID bör införas i den nya lagen om värdepappersmarknaden. 10TP PT Notera rättelse i den svenska språkversionen, EUT L 45, , s. 20. Den svenska sidoverksamheten ta emot medel på konto Sidoverksamheten i 3 kap. 4 § första stycket 4 lagen om värdepappers- rörelse saknar motsvarighet såväl i ISD som i MiFID. För denna verksamhet krävs att värdepappersbolaget har en viss kapitalstyrka, bl.a. därför att medel på konto till skillnad från redovisningsmedel inte är skyddade mot bolagets borgenärer vid en konkurs. För att ett värdepappersbolag skall kunna ta mot medel på konto måste bolaget enligt andra stycket i bestämmelsen i lagen om värdepappersrörelse också ha tillstånd för kreditgivning (däremot behöver tillstånd för kreditgivning inte kombineras med tillstånd att ta emot medel på konto). Mottagande av medel på konto får bara ske i sådan omfattning som erfordras för att på ett praktiskt sätt underlätta handeln (se prop. 1990/91:142 s. 120 och prop. 1994/95:50 s. 98 f.). När lagen om värdepappersrörelse skulle anpassas till ISD konstaterades att ISD inte gav utrymme för möjligheten att ta emot medel på konto. I ISD, liksom i MiFID, finns en regel om att medel som tas emot för kunders räkning måste hållas avskilda från bolagets egna tillgångar (artikel 10 tredje strecksatsen i ISD och artikel 13.8 i MiFID). Detta gäller dock inte om värdepappersföretaget är ett kreditinstitut. Värdepappersbolag med tillstånd att ta emot medel på konto anses emellertid som kreditinstitut i den mening som avses i EG-rätten (se prop. 1994/95:50 s. 97 ff.). Varken ISD eller MiFID utgör således något hinder mot att i låta sådana värdepappersbolag ta emot medel på konto. Denna verksamhet omfattas dock inte av det s.k. Europapasset enligt MiFID. Enligt vår uppfattning är det viktigt att värdepappersbolagen kan fortsätta att ta emot medel på konto för att kunna driva värdepappersrörelsen effektivt (se a. prop. s. 98 f.). Någon ändring i dessa regler bör därför inte göras. Gällande bestämmelser bör således föras över till den nya lagen om värdepappersmarknaden. Ett sådant värdepappersbolag kan med stöd av sitt svenska tillstånd driva samma verksamhet i ett annat land inom EES, dock bara i den utsträckning och under de villkor det är tillåtet i . Ur det andra landets synvinkel är bolaget i detta avseende ett kreditinstitut med av sin hemlandsauktorisation inskränkta möjligheter till kontohållning och kreditgivning (se a. prop. s. 100). Det är således inte med stöd av hemlandsauktorisationen som värdepappersföretag utan som kreditinstitut bolaget kan driva verksamhet i andra länder inom EES. Ett värdepappersbolag får enligt 3 kap. 4 § fjärde stycket lagen om värdepappersrörelse utöva annan verksamhet än sådan som uttryckligen anges i paragrafen, om det finns särskilda skäl och verksamheten kan antas komma att underlätta rörelsen. Det måste således dels finnas särskilda skäl, dels kunna antas att verksamheten kan komma att underlätta rörelsen. Enligt utredningen saknas anledning att i detta sammanhang frångå den nuvarande principen. Utredningens förslag innebär dock en ändring i förhållande till gällande rätt i och med att kravet på att det skall finnas särskilda skäl ändras till att det skall finnas skäl för att skall ge ett sådant tillstånd. Utredningen har emellertid inte lämnat någon motivering till denna ändring utan detta är något som bara konstateras i författningskommentaren till 2 kap. 2 § tredje stycket (se SOU 2006:50 s. 235 i författningsbilagan). Inte heller i övrigt har det framkommit några motiv för att göra en sådan ändring. Vi är mot denna bakgrund inte beredda att i detta sammanhang lämna något förslag om att sänka kravet för att tillstånd skall få ges. Det bör således även i fortsättningen krävas att det föreligger särskilda skäl. skall avgöra vilka verksamheter som bör tillåtas från fall till fall (se prop. 1990/91:142 s. 122 och 165). Som exempel på verksamheter kan nämnas framställning av tryckalster, vara förvarings- institut enligt lagen om investeringsfonder, tillhandahålla bokförings- tjänster åt stiftelser, idka handel med fysiska metaller, försäljning av licensrättigheter och fondadministration (m.fl. Lagarna på värdepappersområdet, 2002, s. 179). För att en verksamhet skall anses vara en tillståndspliktig sidoverksamhet måste den dock vara av någon självständig betydelse. Städning, personalfunktioner m.m. är inte tillståndspliktiga sidoverksamheter utan nödvändiga förutsättningar för bolagets verksamhet. Utredningen har funnit att det genom de ändringar som föreslagits avseende det tillståndspliktiga området, främst beträffande corporate finance-verksamheten, inte kan uteslutas att värdepappersbolagen kan komma att behöva komplettera sina verksamhetsbeskrivningar med ytterligare sidotjänster. I den mån det är fråga om en verksamhet som omfattas av ett tillstånd enligt 1 kap. 3 § eller ett tillstånd för en sidoverksamhet lagen om värdepappersrörelse anser vi i likhet med utredningen att utgångspunkten bör vara att kraven även i den nya lagen om värdepappersmarknaden bör vara uppfyllda. Enligt bör värdepappersbolag kunna få möjlighet att som sidoverksamhet förmedla försäkringar. Utredningen har inte behandlat denna fråga särskilt. Det framgår emellertid av utredningens förslag att värdepappersbolag bör få utöva försäkringsförmedling som sidoverksamhet, se exempelvis det särskilda kapitalkravet för värdepappersbolag som har tillstånd att utöva försäkringsförmedling (3 kap. 8 § andra stycket andra och tredje meningen i utredningens förslag till ny lag om värdepappersmarknaden). MiFID innebär en genomgripande förändring av regelverket på värdepappersmarknadsområdet. Regelverket på finansmarknadsområdet i övrigt har också genomgått stora förändringar , framför allt till följd av att flera nya EG-direktiv har genomförts. Förändringarna har skett som utbudet av produkter inom det finansiella området har ökat. De genomgripande förändringar som har skett är något som får konsekvenser både för de företag som är verk- samma på detta område och för deras kunder. Enligt vår uppfattning bör denna utveckling beaktas vid bedömningen av vilka sidoverksamheter som ett värdepappersbolag bör få driva. Mot den bakgrunden anser vi att värdepappersbolag i likhet med t.ex. banker och kreditmarknadsföretag bör kunna få utöva försäkringsförmedling i sin verksamhet under de förutsättningar som anges i lagen (2005:405) om försäkringsförmedling (jfr prop. 2004/05:133 s. 92 ff.). För kreditinstitut som utövar försäk- ringsförmedling krävs inte något särskilt tillstånd för den verksamheten enligt lagen om bank- och finansieringsrörelse. På motsvarande sätt bör värdepappersbolag få utöva försäkringsförmedling som sidoverksamhet Prop. 2006/07:115 utan något särskilt tillstånd enligt den nya lagen om värdepappers- marknaden för den verksamheten. I avsnitt 9.1.2 föreslås särskilda regler om kapitalkrav för vissa värde- pappersbolag som är registrerade som försäkringsförmedlare enligt lagen om försäkringsförmedling. Verksamheter som faller in under denna kategori övriga verksam- heter omfattas, liksom motsvarande verksamheter enlig lagen om värdepappersrörelse, inte av det s.k. Europapasset. Begreppen sidotjänst och sidoverksamhet I terminologin i MiFID används genomgående begreppet sidotjänster och några sidoverksamheter förekommer således inte i direktivet (artikel 4.1.3 och avsnitt B i bilaga I). Samma begrepp bör enligt vår uppfattning av tydlighetsskäl användas i den nya lagen om värdepappers- marknaden. Införandet av begreppet sidotjänster i den nya lagen innebär emellertid en ändring i förhållande till lagen om värdepappersrörelse där motsvarande tjänster betecknas sidoverksamheter (se rubriken närmast före 3 kap. 4 §). I utredningens förslag används begreppet sidotjänster i 2 kap. 2 § första stycket förslaget till ny lag om värdepappersmarknaden. I tredje stycket i den paragrafen anges dock att den avser verksamheter, dvs. driver annan verksamhet än att tillhandahålla de tjänster som anges i första stycket. Mot bakgrund av att det som avses här ofta torde avse verksamheter som bolaget driver snarare än tjänster som det tillhandahåller framstår det som logiskt att terminologin behålls oförändrad när bestämmelsen i lagen om värdepappersrörelse förs över till den nya lagen om värdepappersmarknaden. Enligt vår uppfattning framstår det som lämpligt att även den av utredningen föreslagna sidotjänsten bedriva valutahandel i stället betecknas som en sidoverksamhet. Det framstår som att det också i detta fall snarare är fråga om en verksamhet som bolaget driver än en tjänst som det tillhandahåller. En sådan beteckning är också konsekvent på så sätt att det innebär att de båda verksamheter som inte omfattas av Europapass särskiljs från de sidotjänster som omfattas av pass. har påpekat att på flera ställen i den av utredningen föreslagna lagtexten används begreppet sidotjänster. Innebörden av begreppet framgår dock bara genom en rubrik i 2 kap. den föreslagna lagen om värdepappersmarknaden. Enligt inspektionen bör det i den nya lagen införas en definition av begreppet sidotjänster. I likhet med i fråga om begreppet investeringstjänster instämmer vi med om att en definition av vad som avses med sidotjänster bör införas i den nya lagen om värdepappersmarknaden (avsnitt 8.3.1). På motsvarande sätt bör även en definition av sidoverksamheter införas i den nya lagen. Regeringens förslag: En definition av reglerad motsvarande den i MiFID, införs i den nya lagen om Begreppet auktoriserad marknadsplats utmönstras ur lagstiftningen. Börs definieras som ett svenskt företag som har tillstånd att driva en eller flera reglerade marknader. Även ett utländskt företag skall kunna erhålla sådana tillstånd. Reglerna för reglerade marknader utformas så att de inte hindrar att en börs driver en reglerad marknad i en annan juridisk person. Samtliga de skyldigheter som åvilar en reglerad marknad skall dock En börs skall också kunna driva en MTF. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens med det undantaget att utredningens förslag saknade ett krav på regelmässighet i definitionen av reglerad marknad. inregistreringsbestämmelserna bör kunna avskaffas och begreppet upptagna till handel på en reglerad marknad vara det enda som används. vid ifrågasätter om inte endast reglerade marknader utan även MTF:er kan fungera på så sätt att avslut sker utanför systemet. anser att begreppet ett flertal köp- och säljintressen i definitionen av reglerad marknad bör förtydligas. instämmer i utredningens bedömning att investerarna inte tjänar på olika nivåer inom MTF:er. Skälen för regeringens förslag Definitionen av reglerad marknad i MiFID Börs- och marknadsplatsverksamhet har tidigare endast i vissa delar reglerats inom EG-rätten. och rådets direktiv /34/EG av om upptagande av värdepapper till officiell notering och om uppgifter som skall offentliggöras beträffande sådana värdepapperTPF11FPT reglerar t.ex. villkoren för officiell notering av fondpapper vid en börs.