prop · GU03129 · 2007-06-27 00:00:00 — En annan och kanske mer vanligt förekommande situation är att ett par eller flera ungdomar tillsammans planerar för en utbrytning. För att ytterligare öka säkerheten, såväl för de intagna som för personalen skulle det därför enligt SiS vara en fördel om SiS ges möjlighet att när detta är särskilt påkallat låsa in de intagna på deras bostadsrum eller enheter . Ett sådant fall är i situationer där det av olika anledningar har kommit till personalens kännedom att det kan finnas risk för upplopp, fritagningsförsök eller att flera ungdomar planerar en gemensam avvik- ning. Ett annat sådant fall är när någon eller några ungdomar på avdel- ningen känner sig hotade och riskerar att utsättas för våld från med- intagna ungdomar. Även i en situation där personalen känner sig hotad kan det enligt SiS vara motiverat att låsa de dömdas bostads- rum eller enheter . Verksamheten vid de särskilda ungdomshemmen är, som redan på- pekats, till skillnad från verksamheten vid kriminalvårdsanstalterna ute- slutande inriktad på vård. Även om de flesta intagna med stöd av LSU är dömda för grova våldsbrott är avsikten med bestämmelserna i att de intagna inte skall behandlas på ett sätt som liknar det i en kriminal- vårdsanstalt. När det gäller tvångsåtgärder riktade mot bl.a. ungdomar måste rätts- säkerhetsaspekterna väga tungt, särskilt mot bakgrund av att unga män- niskor som regel inte har samma kunskaper och erfarenheter och därmed inte heller samma förmåga att ta tillvara sina rättigheter som en äldre person har. Remissinstanserna pekar på ett antal oklarheter i förslaget och att dessa kan medföra rättsosäkerhet för de intagna. Bl.a. påpekar att det är viktigt att det av lagen tydligt framgår vilka situationer som avses vara av den arten att inlåsning är befogad. Regelns karaktär av undantagsregel måste tydliggöras och de förutsätt- ningar som skall föreligga för att inlåsning skall få ske under nattvilan klargöras. Regeringen har förståelse för att en möjlighet till inlåsning under natt- vila av ungdomar som dömts till sluten ungdomsvård skulle kunna underlätta SiS arbete och i vissa fall även personalens arbetssituation men anser att de möjligheter till avskiljning och andra tvångsåtgärder som SiS förfogar över visat sig vara tillräckliga för att nå syftet med Regeringens anser följaktligen inte att det finns skäl Prop. 2006/07:129 att ändra lagen LSU på så sätt att intagna skall få hållas inlåsta i sina bostadsrum eller i en bostadsenhet under dygnsvilan. Ökade möjligheter till provtagning för att hålla de Regeringens förslag: ges utökade möjlig- heter till provtagning för att kontrollera alkohol- eller drogpåverkan hos dem som vårdas i särskilda ungdomshem. Statens institutionsstyrelses förslag: Överensstämmer med rege- Remissinstanserna: Bl.a. , Länsrätten i län, Kriminalvården, Ungdomsstyrel- sen, , , i län, i län, kommun, , läns landsting, , Kommuner och Lands- ting och Familjehemmens tillstyrker förslaget. poängterar att det är av största vikt att provtagningen sker på ett etiskt medvetet sätt i syfte att minimera kränkningar av den i län ställer sig inte bakom för- slaget utan pekar på att alltför långtgående möjligheter till tvångsåtgärder inom ungdomsvården kan leda till andra oönskade effekter. sen menar att det inom ungdomsinstitutionerna är viktigt att bibehålla sådan behandlingsideologi som främjar och förstärker begrepp som motivation och frivillighet. Skälen för regeringens förslag Nuvarande bestämmelser och problembild infördes såväl i lagen (1990:52) med särskilda bestäm- melser om vård av unga (LVU, 17 a §) och lagen (1998:603) om verk- ställighet av sluten ungdomsvård (LSU, 18 a §) som i lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM, 32 a §) bestämmelser enligt vilka en intagen vid ankomsten till hemmet och i samband med vistelse utanför hemmet är skyldig att efter uppmaning lämna blod-, urin- eller utandningsprov för att kontrollera om denne är alkohol- eller drogpåver- kad (se prop. 2000/01:80). Förutsättningen är att det kan misstänkas att den intagne är påverkad av något av de medel som räknas upp i bestäm- Det innebär att åtgärden inte kan tillämpas rutinmässigt eller generellt, utan att det i varje enskilt fall skall finnas en välgrundad anled- ändrades bestämmelsen i LVM på så sätt att en klient kan vara skyldig att lämna prov även under vistelsen vid LVM-hemmet, om det kan misstänkas att han eller hon är påverkad av i bestämmelsen (SiS) har påpekat att missbruksproblemati- ken bland dem som vårdas på särskilda ungdomshem är likartad den hos dem som vårdas enligt LVM. Det finns ett starkt intresse Prop. 2006/07:129 av att den som vårdas på ett särskilt ungdomshem inte kan missbruka alkohol, narkotika eller andra otillåtna substanser för vistel- sen och de vårdade själva har rätt att kräva en miljö utan förekomst av droger. Vid de särskilda ungdomshemmen förekommer därför att SiS, efter samtycke från den enskilde, även under vistelsen vid ungdomshemmet använder sig av provtagning för att kontrollera intagnas drogfrihet. Det kan dock ifrågasättas hur adekvat det är att tala om ett genuint samtycke, grundat på ett fritt val, från någon som vårdas med tvång enligt LVU eller verkställer en straffrättslig påföljd. Den som är intagen i ett särskilt ungdomshem befinner sig i en beroendeställning i förhållande till led- ningen och personalen vid hemmet. Det går inte att förutsätta att den en- skilde ser någon skillnad mellan åtgärder som kan vidtas med tvång och åtgärder som förutsätter frivillig medverkan. Hans eller hennes frivilliga medverkan tenderar därmed att bli skenbar. Närmare om regeringens överväganden Regeringen konstaterar att det är av stor vikt att upprätthålla drogfrihet vid de särskilda ungdomshemmen. De särskilda ungdomshemmen skall kunna garantera ett tryggt och drogfritt boende samt vara ett stöd för den som försöker tillfriskna från sitt beroende eller bryta sina kriminella lev- nadsvanor. Ett verktyg för att uppnå detta är genomförandet av alkohol- och drogtester i de fall det kan misstänkas att den intagne är påverkad av alkohol eller droger. Det är naturligtvis viktigt att såväl beslutet om provtagning i ett visst fall som själva utformningen av provtagningen sker på ett sätt som inte onödigtvis kränker den enskildes integritet. Att den enskildas integritet respekteras kontrolleras genom den tillsyn SiS utför vid den enskilda hemmen. Som i län framhållit är motivationen ett viktigt inslag i vården och frivillig medverkan bör enligt regeringen eftersträvas. Den vård som SiS bedriver vid särskilda ungdomshem sker dock med nödvändighet med stöd av tvång varför de ungas frivilliga medverkan till vårdinsatser och kontroller inte alltid kan påräknas. Enligt regeringens uppfattning måste alla nöd- vändiga åtgärder vidtas för att de barn och ungdomar som vårdas där skall kunna vistas i en drogfri miljö och hindras från att fortsätta eller utveckla ett missbruk. Regeringen föreslår därför att den som vårdas vid ett särskilt ungdomshem skall vara skyldig att efter uppmaning lämna blod-, urin- eller utandningsprov för kontroll av om han eller hon är på- verkad inte bara vid ankomst eller i samband med vistelse utanför hem- met utan även under tid då han eller hon vistas i hemmet. Precis som tidigare krävs att misstanken är välgrundad och att ett positivt prov eller en vägran att lämna prov inte får utgöra grund för bestraffning eller indragen förmån samt att det skall göras en verifikationsanalys av ett positivt prov för att undanröja eventuella misstankar om ett felaktigt provresultat. De vägledande principer som kommer till uttryck i SiS interna allmänna råd bör, för att tillgodose kraven på en etiskt tillfreds- ställande hantering av provtagningen, tillämpas även i de fall kontrollen sker med stöd av den nu föreslagna lagregleringen. Bevarande av dokumentation i enskild 11.1Preciserad tid för bevarande av dokumentation i enskilda verksamheter Regeringens förslag: Anteckningar och andra uppgifter i en person- akt i enskild verksamhet som tillhör en sammanställning av uppgifter som avses i lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom skall bevaras och därefter gallras efter det att den sista anteckningen gjordes i akten. Uppgifterna skall dock inte gallras så länge uppgifter om samma person inte har gallrats enligt bestäm- melse om gallring av uppgifter i en sammanställning. Uppgifter i en sammanställning som avses i lagen om behandling av personuppgifter inom skall gallras efter det att de förhållanden som uppgifterna avser har upphört. Gallringen skall vara avslutad senast kalenderåret efter det att gall- ringsskyldigheten inträdde. Den nämnd som beslutat om en insats som genomförs i en enskild verksamhet får träffa avtal med den som bedriver verksamheten om att handlingar skall överlämnas till nämnden när gallringsskyldigheten inträder. Detta gäller dock inte handlingar i en personakt i enskild verksamhet som avser barn som placerats eller tagits emot i ett hem för vård eller boende eller i bostad med särskild service för dem som till följd av fysiska, psykiska eller andra skäl möter betydande svårig- heter behöver ett sådant boende samt handlingar som skall bevaras av hänsyn till forskningens behov. Motsvarande föreslås gälla i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. rapports förslag: Överensstämmer i stort med regeringens. I rapporten föreslogs en annan utformning av bestämmelsen som skiljer sig i förhållande till vad som gäller för offentlig verksamhet enligt socialtjänstlagen (2001:453, SoL) och lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS). I rapportens förslag anförs att som villkor för överlämnade av handlingarna skall gälla att hinder inte föreligger enligt bestämmelser om tystnadsplikt. Remissinstanserna: Det stora flertalet av remissinstanserna instäm- mer i förslagen. () anser att det finns starka skäl som talar för att bestämmelserna i denna del görs mer tydliga än vad de är . JO tillstyrker att det införs en preciserad gallrings- frist. Det finns givetvis utrymme för olika uppfattningar om gallring skall ske. förslag framstår som väl övervägt. JO har inget erinran mot att det införs bestämmelser om möjlighet för en kommun att träffa ett avtal med en enskild verksamhet om överlämnande av handlingar när gallringsskyldigheten inträder. Kammarrätten i påtalar att den föreslagna regleringen av gallring i enskild verksamhet skiljer sig i förhållande till vad som gäller för offentlig verksamhet enligt SoL och LSS och att en sådan bestämmelse kan göra det svårare för enskilda verksamheter att utvärdera sin verksamhet. Kammarrätten i och i anser att Prop. 2006/07:129 den föreslagna tvåårsgränsen för gallring är väl avvägd eller rimlig. arkivet bedömer att det i fråga om utvärdering och uppföljning, liksom de berördas rättssäkerhet, finns ett behov av dokumentation inom enskild som inom offentlig verksamhet, och föreslår därför, om man bedömer att handlingarna inte skall få förvaras hos den enskilde utföraren, att ett överlämnande till kommunen görs obliga- toriskt, för att säkerställa att handlingarna bevaras oberoende av om de tillkommit hos en enskild eller offentlig huvudman. Social- styrelsen anser att det bör förtydligas vilken nämnd som skall ta emot handlingarna i ett ärende som har flyttats över till en annan kommun och att överlämnande av handlingar kan ske utan hinder av tystnadsplikt. framför att den överlämnade dokumentationen måste anses vara inkommen hos myndigheten, och därmed blir en allmän handling vid överlämnandet, och att det finns både för- och nackdelar med att låta det bli på det sättet, samt att lagen därför borde vara öppen för även den lösningen att dokumentationen överlämnas direkt till arkiv- myndigheten. Ett överlämnande direkt till arkivmyndigheten innebär att dokumentationen inte blir allmän handling (jfr 2 kap. 11 § p. 3 tryck- frihetsförordningen). JO och samt flera länsstyrelser framför att det av lagen bör framgå till vilken nämnd som handlingarna skall överlämnas. Handikappförbundens samarbetsorgan anser att det är nödvändigt att införa gallringsbestämmelser med gall- ringsfrist i enskild verksamhet och att detta möjliggör ett bättre integritetsskydd, ökad rättssäkerhet och ger ökad möjlighet för tillsyn samt att data sparas för forskningsbehov. kommun avstyrker för- slagen om generell tid för bevarande av dokumentation i enskild verk- samhet, eftersom förslagen kan medföra administrativa problem, t.ex. kan enskilda verksamheter ha svårt att hålla reda på för vilka personer och kommuner man har avtal om överlämnade av dokumentation. Skälen för regeringens förslag Enligt 12 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453, SoL) gäller att anteck- ningar och andra uppgifter i en personakt hos socialnämnden som tillhör en sådan sammanställning av uppgifter som avses i lagen (2001:454, SoLPuL) om behandling av personuppgifter inom skall gallras efter det att sista anteckningen gjordes i akten. Uppgifterna skall dock inte gallras så länge uppgifter om samma person inte har gall- rats av nämnden enligt andra stycket; dvs. uppgifter i en sammanställ- ning. Uppgifter i en sammanställning som avses i lagen om behandling av personuppgifter inom skall gallras efter det att de förhållanden som uppgifterna avser har upphört. I 21 c § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) finns en motsvarande reglering. Av 7 kap. 3 § SoL och 23 a § LSS följer att dokumentationen i enskild verksamhet skall bevaras så länge den kan antas ha betydelse för åtgärder i verksamheten. De åtgärder som då avses är naturligtvis i första hand åtgärder gällande vården eller behandlingen av den person som doku- mentationen avser (prop. 1996/97: 124 s. 151 och prop. 2004/05:39 s. 40). Bestämmelserna om bevarande och gallring i SoL och LSS utgör resultatet av avvägningar mellan å ena sidan integritetsskyddsintressen och å andra sidan insyns- och rättssäkerhetsaspekter, myndigheternas informationsbehov samt forskningsintresset (se prop. 1979/80:1 Del A s.446 ff., prop. 2000/01:80 s. 156 och prop. 2004/05:39 s. 37 ff.). I 3 § tredje stycket arkivlagen (1990:782) anges bl.a. att myndigheter- nas arkiv skall bevaras, hållas ordnade och vårdas så att de tillgodoser rätten att ta del av allmänna handlingar, behovet av information för rätts- skipningen och förvaltningen och forskningens behov. Av 10 § arkiv- lagen följer att allmänna handlingar får gallras. Vid gallring skall dock alltid beaktas att arkiven utgör en del av kulturarvet och att det arkiv- material som återstår skall kunna tillgodose de ändamål som anges i 3 § tredje stycket. Lagregleringarna i SoL och LSS kan till viss del motverka de syften som arkivlagen har, se prop. 2004/05:39 s. 37. Åtgärda brister i nuvarande ordning har i sin rapport uppmärksammat att många enskilda verksamheter bevarar dokumentationen även efter att den enskilde per- sonen är aktuell för insatsen i verksamheten och att avsevärt överstiger den tid som gäller bevarande i offentlig verksamhet samt att dokumentationen i enskilda verksamheter hanteras på ett mycket heterogent sätt. Det finns också exempel på bevarandetider som är så korta att de rimligen inte kan tillgodose behovet av underlag för tillsyn av den enskilda verksamheten. Utifrån rättssäkerhets- och integritetsskyddssynpunkter är de rådande förhållandena med skiftande hantering av bevarande av dokumentation mycket otillfredsställande. Bevarande av dokumentation inom enskild verksamhet är av betydelse för åtgärder i den verksamheten, t.ex. skall dokumentationen utvisa på vilket sätt en insats har genomförts. I för- hållande till den enskilde kan det finnas anledning att bevara sådan dokumentation även efter att genomförandet av insats eller insatser har avslutats. Den enskilde kan ha ett intresse av att i efterhand få ta del av sådan dokumentation. Dokumentationen i enskild verksamhet behöver också bevaras för att en ändamålsenlig tillsyn av och socialnämnden skall kunna genomföras. Bevarande av dokumentation förbättrar förutsättningarna för att systematiskt och fortlöpande utveckla och säkra kvaliteten, t.ex. att insatser genomförs på ett sådant sätt som beslutats. Mot denna bakgrund anser regeringen att det finns behov av en lagreglering som syftar till ökad enhetlighet i fråga om bevarande av dokumentation inom enskild verksamhet enligt SoL och LSS. Regeringen anser att en preciserad tid för bevarande av dokumentation i enskild verksamhet enligt såväl SoL som LSS skall införas. En sådan preciserad tid bör bestämmas utifrån en avvägning mellan å ena sidan integritetsskyddsintressen och å andra sidan insyns- och rättssäkerhets- aspekter, myndigheternas informationsbehov samt forskningsintresset. De bestämmelser som finns om bevarande och gallring som gäller för offentlig verksamhet bör så långt det är möjligt också gälla för dokumen- tationen i enskild verksamhet. har övervägt möjligheten att utforma bestämmelser om Prop. 2006/07:129 bevarande och gallring i enskild verksamhet helt i enlighet med vad som gäller för offentlig verksamhet, men föreslagit en annan utformning av bestämmelserna och en annan tidsgräns för bevarande. Beträffande gall- ring hos socialnämnderna eller annan nämnd gäller som ovan nämnts att anteckningar och andra uppgifter i personakter skall gallras efter det att sista anteckningen gjordes i akten. Även har gått skall anteckningen dock inte gallras så länge den också återfinns i en samman- ställning av personuppgifter som avses i lagen om behandling av person- uppgifter inom . Uppgifter i en sådan sammanställning skall gallras efter det att de förhållanden som uppgifterna avser har upphört. Först härefter får uppgifterna i personakten gallras, under förut- sättning att det också gått från sista anteckningen i personakten. Kammarrätten i påtalar i sitt remissyttrande att den föreslagna regleringen av gallring i enskild verksamhet skiljer sig i förhållande till vad som gäller för det offentliga enligt SoL och LSS. Uppgifterna i personakten skulle kunna gallras efter det att sista anteckningen gjordes i akten, oberoende av om det finns några uppgifter i en samman- ställning. Däremot skulle uppgifterna i en sammanställning gallras när uppgifterna om samma person gallras i verksamheten. Någon motivering till varför andra regler i detta avseende skall gälla för enskild verksamhet har inte framförts i . Syftet med sammanställ- ningar av uppgifter kan bl.a. vara uppföljning och utvärdering. Om en uppgift tas ifrån en personakt för att användas i en sammanställning och uppgiften i personakten snart är , kommer den bara att kunna användas i en sammanställning av uppgifter, innan den måste gallras även i sammanställningen. Kammarrätten i bedömer att en sådan ordning kan göra det svårt för de en- skilda verksamheterna att själva utvärdera sin verksamhet. Regeringen instämmer i denna bedömning och föreslår därför en reglering som huvudsakligen motsvarar vad som gäller för offentlig verksamhet. har i sin rapport framfört att företrädare för handikapp- rörelsen, pensionärsorganisationerna och frivilligorganisationerna har ställt sig skeptiska till bevarande av dokumentation hos enskilda verk- samheter . Vidare har framfört att de svå- righeter det kan medföra för många mindre verksamheter att på ett betryggande sätt ta till vara ett med tiden växande dokumentationsmate- rial måste beaktas. har därför föreslagit att tiden för beva- rande av dokumentation i enskild verksamhet lämpligen bör bestämmas till efter det att sista anteckningen gjordes i personakten. Skälen för detta är bl.a. att flera länsstyrelser rekommenderar att de enskilda verk- samheterna bevarar dokumentationen och att detta torde sammanhänga med att styrelserna endast i undantagsfall utreder händel- ser som ligger samt att vid omhändertagande av personakter i enskild verksamhet gäller att dessa skall bevaras från det att de kom in till arkivmyndigheten (se 7 kap. 5 § SoL och 23 c § LSS). JO, Kammarrätten i , i och Handikappförbundens samarbets- organ är positiva till en sådan tidsgräns och finner den väl avvägd. Riks- arkivet bedömer dock att det i fråga om utvärdering och uppföljning lik- som de berördas rättssäkerhet, finns ett behov av dokumentation under Prop. 2006/07:129 lika inom enskild som inom offentlig verksamhet. Efter en sammanvägd bedömning anser regeringen att en tvåårsgräns för gallring i enskild verksamhet är rimlig. I bedömningen har integritets- skyddssynpunkter särskilt beaktats. Skillnaden i tidsgränsens omfattning mellan offentlig och enskild verksamhet kan även motiveras av det offentligas behov av att ha ett tillförlitligt underlag för utredningar i nya ärenden som rör samma person eller familj, medan den enskilda verk- samheten huvudsakligen har att genomföra en av kommunen beslutad insats. Möjlighet att avtala om överlämnande av handlingar har föreslagit att en nämnd som fattat beslut om insats som genomförs i en enskild verksamhet skall få träffa avtal med den som bedriver verksamheten om att all eller viss dokumentation, vid den tid- punkt då den annars skulle ha gallrats, i stället skall överlämnas till nämnden. I förarbetena till nuvarande 7 kap. 3 § SoL anges att tiden för beva- rande av dokumentation i enskild verksamhet kan förlängas genom avtal mellan den som bedriver verksamheten och en placerande kommun (dåvarande 70 a § SoL [1980:620], prop. 1996/97:124 s. 187). Vidare har utfärdat allmänna råd om hem för vård eller boende (SOSFS 2003:20). Enligt dessa bör den placerande kommunen vid avtal enligt 2 kap. 5 § SoL se till att dokumentationen om det placerade barnet bevaras även som anges i 7 kap. 3 § nämnda lag samt att det kan vara lämpligt att avtala att dokumentationen skall överlämnas till den placerande kommunen. Flertalet remissinstanser riktar ingen erinran mot förslaget i denna del. framför dock att om man bedömer att handlingarna inte skall få förvaras hos den enskilde utföraren ett överlämnande till kommunen bör vara obligatoriskt för att säkerställa att handlingarna bevaras oberoende av om de tillkommit hos en enskild eller en offentlig verksamhet. Regeringen anser att den möjlighet som redan finns att avtala om att dokumentationen kan överlämnas till den kommunala nämnden bör be- fästas. Konsekvenser av överlämnande av dokumentation Av 2 kap. 5 § SoL och 17 § LSS följer att en kommun får sluta avtal med annan om att utföra kommunens uppgifter inom respektive tillhandhålla insatser enligt LSS. Det yttersta ansvaret för kommunens uppgifter inom kan inte överlåtas på annan (prop. 1992/93:43 s. 21). Med entreprenad brukar avses att en kom- mun eller ett landsting anlitar ett privatägt företag för en viss uppgift som annars skulle ha utförts i egen regi. Vidare följer av kommunallagen (1991:900, KL) att innan en kommun eller ett landsting överlämnar vår- den av en angelägenhet till ett privatägt företag skall fullmäk- tige se till att kommunen respektive tillförsäkras en möjlighet att kontrollera och följa upp verksamheten (3 kap. 19 § KL). De kommu- nala nämnderna har enligt KL det direkta ansvaret för att verksamhet som lagts ut på entreprenad kontrolleras och följs upp (6 kap. 7 § KL). Sådan kontroll och uppföljning kan exempelvis ske genom att det i ent- reprenadavtalet anges att entreprenören skall ge in vissa handlingar till kommunen eller . Enligt regeringens mening finns inte skäl för att föreslå en reglering som innebär att handlingarna i stället för att lämnas till beslutande nämnd lämnas till arkivmyndigheten. Av tryckfrihetsförordningen följer att en handling är allmän om den t.ex. anses som inkommen till eller upprättad hos myndigheten. En hand- ling skall anses som inkommen till en myndighet när den har anlänt till myndigheten eller kommit behörig befattningshavare till handa. Följden av att handlingar överlämnas från den enskilda verksamheten till kom- munen är således att dessa anses inkomna till kommunen.