prop · GU03102 · 2007-04-16 00:00:00 — inspektioner har visat att metoder för att hitta elever i behov av särskilt stöd även brukar användas i förskoleklass. De skolor som jobbar med tester för att kartlägga barnens utveckling brukar testa barnen redan i förskoleklass. Ofta används även skolornas resurser i form av speciallärare och specialpedagoger. Dessutom är det vanligt att man upprättar åtgärdsprogram trots att det inte är ett uttryckligt krav i lagstiftningen. 2006/07:102 98 Kostnader och prestationer /07 gick 91 315 barn i förskoleklass, vilket är en ökning med ungefär 3 000 elever. Av det totala antalet barn gick i förskoleklass och i förskoleklass med annan huvudman. /2000 har andelen barn som går i förskoleklass med enskild anordnare ökat . Antalet femåringar i förskoleklass är oförändrat sedan ett par läsår tillbaka och utgör ungefär en procent av det totala antalet barn. Den genomsnittliga personaltätheten i förskoleklass har minskat i jämförelse med föregående läsår. Personaltätheten uppgår /07 till 6,7 årsarbetare per 100 barn. Kostnaden för förskoleklass uppgick till nästan . Kostnaderna för förskoleklass har ökat med , , sedan föregående år. Varje barn i förskoleklass kostar i genomsnitt . Den genomsnittliga ersättningen till fristående förskoleklass var 40 200 kronor2005. Skillnaden i kommunernas kostnad per elev är dock mycket stor. Åtta av tio kommuner har en kostnad per elev i intervallet . 5.3 Enligt skollagen (1985:1100) är barn mellan som är bosatta i skolpliktiga. Som ett komplement till detta fick föräldrar 1991 rätt att begära att deras barn skulle få börja skolan . Denna rätt utvidgades så att kommunerna blev skyldiga att ge sexåringar plats i om vårdnadshavarna så önskar. Skolplikten kan även fullgöras i särskolan eller specialskolan. Elever med samisk bakgrund kan också delta i sameskolans undervisning i årskurserna 1 till 6. Nationella mål Utbildningen i skall enligt skollagen syfta till att ge eleverna de kunskaper och färdigheter som de behöver för att delta i samhällslivet. utgör också basen för fortsatt utbildning i gymnasieskolan. Kommunen har en skyldighet att anordna utbildning i för alla elever som har skolplikt och som inte skall gå i särskolan eller specialskolan. En elev har även rätt att fullfölja sin skolplikt vid en godkänd fristående skola. De mål som styr finns fastställda i skollagen, läroplan för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet och i kursplanerna för . Av skollagen framgår att man i utbildningen skall ta hänsyn till elever i behov av särskilt stöd. I läroplanen finns skolans värdegrund och uppdrag samt mål och inriktning på en rad olika områden, t.ex. kunskaper samt normer och värden. Målen är av två olika slag, dels de mål som skolan skall sträva mot, dels de mål som skolan ansvarar för att alla elever ges möjlighet att uppnå. Mål att sträva mot anger inriktningen på skolans arbete. De anger en önskad kvalitetsutveckling i skolan. 2006/07:102 99 att uppnå uttrycker vad eleverna minst skall ha uppnått när de lämnar skolan. Måluppfyllelse och kvalitet Grundskoleelevers kunskaper Det mål- och kunskapsrelaterade betygssystemet innebär att en tregradig betygsskala tillämpas: Godkänd, Väl godkänd och Mycket väl godkänd. Betyget Godkänd motsvaras för varje ämne av de mål att uppnå som formuleras i kursplanerna. Elever som inte uppnår målen i årskurs 9 ges inte slutbetyg men de har rätt att få ett skriftligt omdöme med en beskrivning av kunskapsutvecklingen i ämnet eller ämnesblocken. För att vara behörig att söka till ett nationellt gymnasieprogram krävs minst betyget Godkänd i ämnena svenska alternativt svenska som andraspråk, engelska och matematik eller motsvarande kunskaper. Andelen elever som inte når behörighet till gymnasiet ökade kraftigt . har andelen elever utan behörighet till gymnasiet legat . Av dem som lämnade var behöriga till gymnasieskolan, vilket är en liten ökning jämfört med året innan. Andelen behöriga till gymnasieskolan bland elever med utländsk bakgrund ökade marginellt från till . Diagram 5.3 Andel elever som saknar behörighet till gymnasieskolan 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 Källa: . Slutbetygen har legat på en nästan nivå . når var fjärde elev inte målen i alla ämnen och det är stora betygsskillnader mellan flickor och pojkar. Variationerna är även stora mellan kommunerna. 2006/07:102 100 Tabell 5.3 Genomsnittligt meritvärde 2001/022005/06 Läsår Totalt Flickor Pojkar 2001/2002 204,6 215,6 194,0 2002/2003 205,4 216,0 195,0 2003/2004 206,9 218,1 196,3 2004/2005 206,3 217,3 195,8 2005/2006 206,8 218,3 195,7 Källa: . var det genomsnittliga meritvärdet 206,8 för elever som gick ut skolår nio. Meritvärdet beräknas som summan av betygsvärdena för de 16 bästa betygen i elevens slutbetyg. Det högsta möjliga värdet är 320 poäng. Det genomsnittliga meritvärdet i fristående skolor är 225 vilket är betydligt högre än genomsnittet i den kommunala skolan. En stor del av resultatskillnaderna mellan kommunala och fristående skolor kan förklaras av att eleverna i fristående skolor har en annan social bakgrund. Den genomsnittliga utbildningsnivån hos föräldrar med barn i fristående skolor ligger generellt på en högre nivå än utbildningsnivån hos föräldrar vars barn går i skola. Meritvärdet för elever med utländsk bakgrund var 190,2, vilket är en svag ökning jämfört med . har i rapporten , boendesegregation och skolresultat (2007:2) bl.a. visat att barn som bor i områden med stor andel barn med utländsk bakgrund oftare är obehöriga till gymnasiet jämfört med barn som bor i andra områdestyper. På () finns mer uppgifter om betygsresultat både på skol-, kommun- och riksnivå. I databas () finns uppgifter om skolors resultat. Grundskollärarnas kompetens I sin lägesbedömning 2006 (rapport 288) betonar vikten av att fler behöriga lärare anställs inom och att befintliga lärare ges kompetensutveckling. Lärare med god kompetens är bättre på att variera undervisningen och motivera eleverna. har publicerat en fördjupad studie av läraryrket som baseras på data från den stora nationella utvärderingen av . Analysen visar att lärarens ämneskunskaper och behörighet påverkar förutsättningarna för elevens lärande. I ämnena svenska och matematik visar studien också en samvariation mellan lärarens trivsel och elevernas resultat. Lärarnas förhållningssätt till yrket verkar alltså smitta av sig på eleverna. Läraryrket har enligt studien delvis förändrats . Lärarna själva uppger att man får lägga ner mer tid på aktiviteter med en mera social tonvikt som t.ex. föräldrakontakter, mobbingfrågor och ogiltig frånvaro, medan det har blivit mindre tid för samverkan med kollegor och kompetensutveckling. En annan viktig förändring enligt studien är att lärarna säger sig möta allt fler elever i behov av särskilt stöd. Så många som var tredje lärare uppger dock att de saknar rätt kompetens för att jobba med elever i behov av särskilt stöd. Den samlade bilden visar att den totala arbetsbördan verkar ha ökat. 2006/07:102 101 konstaterar också att det är angeläget att alla nytillträdda rektorer genomgår en obligatorisk rektorsutbildning, att rektorer får möjlighet till kompetensutveckling och att rektorerna ges förutsättningar att vara pedagogiska ledare. Könsskillnader i måluppfyllelse publicerade en undersökning av prestationsskillnaderna mellan pojkar och flickor i skolan. Studien visar att flickor når bättre skolresultat än pojkar inom 15 av totalt 16 ämnen i . Pojkarna når i genomsnitt av flickornas betygsresultat. Statistiken visar emellertid också att det finns stora skillnader ämnesvis. Skillnaderna till flickornas fördel är förhållandevis liten i matematik och naturvetenskap, men betydligt mer uttalad i svenska och vissa samhällsvetenskapliga ämnen. Olika attitydundersökningar visar emellertid att pojkarna trivs lika bra i skolan som flickorna. Könsskillnaderna i har legat på en förhållandevis stabil nivå med en svag tendens till ökning. Inom gymnasieskolan har könsskillnaderna ökat, och betygsdifferensen mellan pojkar och flickor är lika stor på gymnasiet som i . Skillnaderna mellan pojkarnas och flickornas resultat är lika stora oavsett elevernas sociala bakgrund eller eventuell utländsk bakgrund. Lag om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever gäller lagen (2006:67) om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling av barn och elever. Lagen skall främja barns och elevers lika rättigheter samt motverka diskriminering på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder. Lagen innehåller även ett förbud mot annan kränkande behandling som inte direkt kan relateras till dessa diskrimineringsgrunder. Huvudmannen skall se till att det finns en likabehandlingsplan för varje enskild verksamhet. Likabehandlingsplanens syfte är att förebygga och motverka alla former av trakasserier och annan kränkande behandling. Planen skall redogöra för planerade åtgärder. Uppföljning och utvärdering av åtgärderna skall ske . (JämO), Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO), Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO), () och ett nyinrättat Barn- och elevombud för likabehandling (BEO) inom skall se till att lagen följs. Dessa myndigheter skall också kunna föra skadeståndstalan i domstol för ett barn eller en elev. Inledningsvis har BEO koncentrerat sig på att skapa rättsäkra rutiner för ärendehantering, och man har också haft omfattande kontakter med andra myndigheter som har tillsyn över lagen. har ca 135 anmälningar om kränkande behandling kommit in. Av dessa har 20 anmälningar som rört kränkningar kopplade till en diskriminerings 2006/07:102 102 grund lämnats över till respektive diskrimineringsombudsman. BEO har hitintills framställt skadeståndskrav gentemot huvudmannen i fem fall. I ett av dessa fall har stämningsansökan ingetts till domstol. Kostnader och prestationer Elever och lärare /07 är antalet elever i 950 500, vilket är en minskning med nästan 45 000 elever jämfört med föregående läsår. Antalet elever i var över en miljon under sin kulmen mellan 20002002, men kommer elevtalen stegvis att minska. Andelen elever i fristående grundskolor är vilket är en ökning med /04. Andelen elever i fristående skolor har ökat . Koncentrationen av fristående skolor är särskilt stor i landets tre storstäder med kranskommuner. har det skett en ökning av antalet lärare per 100 elever. Lärartätheten uppgick /06 till 8,3 lärare per 100 elever. ökade andelen lärare som saknar pedagogisk högskoleutbildning med . Av de tjänstgörande lärarna i den kommunala skolan hade pedagogisk högskoleutbildning /06, vilket är samma nivå som föregående läsår. I de kommunala skolorna varierade lärartätheten mellan 7,6 till 9,6 lärare per 100 elever. Lärartätheten i de fristående skolorna var 7,5 och andelen lärare med pedagogisk högskoleutbildning . Personalförstärkning i skola och fritidshem betalade ut ett riktat statsbidrag som syftade till att öka personaltätheten inom fritidshem och skola. Totalt 274 kommuner beviljades bidrag 2005/06. Antalet kommuner som har valt att inte utnyttja hela bidraget har ökat från 8 /03 till 29 /06. Sammanlagt förblev av den totala bidragsramen outnyttjad /06. ingår motsvarande medel helt i anslaget för kommunalekonomisk utjämning. Den uttryckliga målsättningen med bidraget var att 15 000 nya heltidstjänster skulle skapas. senaste utvärdering visar att personaltätheten har ökat med motsvarande 15 200 heltidstjänster. En mindre del av ökningen består av rena nyanställningar. Den största delen av ökningen beror på att kommunerna med vikande elevunderlag har gjort mindre neddragningar än vad som kunde förväntas. var 5 300 fler anställda i skola och fritidshem än 2000/01. Personaltätheten har ökat från 9,3 till 10,3 heltidsanställda per 100 elever. Statsbidraget har finansierat av kommunernas kostnader för personalförstärkningar i skola och fritidshem. Statistiken visar också att kommunernas kostnader för personalen har ökat i snabbare takt än uppräkningen av själva bidraget. Parallellt med att personaltätheten har förbättrats har också skillnaderna mellan kommunerna ökat. Storstads- och förorts Skr. 2006/07:102 103 kommunerna har i genomsnitt ökat sin personaltäthet i mindre omfattning än de övriga kommunerna. Kostnader Kostnaden för uppgick till . Kostnaden per elev i var . Under större delen av minskade kostnaden per elev, men har kostnaderna per elev ökat. Diagram 5.4 Utveckling* av antalet elever, lärare och kostnader i 2001 2002 2003 2004 2005 Kostnader Lärare * Indexerad utveckling av antalet elever och lärare (i årsarbetskrafter) i hösten 2001hösten 2005 samt kostnadsutveckling kalenderåren 20012005 (fasta priser). En elev i fristående grundskola kostade i genomsnitt , dvs. kostnaden var i stort sett densamma som i kommunala skolor. I dessa kostnader ingår inte skolskjuts. Fristående grundskolor finansierar sin verksamhet i huvudsak genom bidrag från elevernas hemkommuner. Den genomsnittliga kommunala ersättningarna till fristående grundskolor ökade . 5.4 Gymnasieskola Gymnasieskolan är en del av det offentliga skolväsendet, avsedd att påbörjas av ungdomar efter avslutad grundskoleutbildning eller motsvarande t.o.m. det första kalenderhalvåret det år de fyller . Det är en frivillig skolform som omfattar 17 nationella program samt specialutformade och individuella program. Gymnasieskolan skall ge grundläggande kunskaper för yrkes- och samhällsliv samt för vidare studier. 2006/07:102 104 Nationella mål Enligt skollagen (1985:1100) skall alla ungdomar ha lika tillgång till utbildning, som skall vara likvärdig varhelst den anordnas i landet. Gymnasieskolans övergripande mål är att ge eleverna kunskaper och färdigheter samt, i samarbete med hemmen, främja deras harmoniska utveckling till ansvarskännande människor och samhällsmedlemmar. I utbildningen skall hänsyn tas till elever i behov av särskilt stöd. Gymnasieskolan skall i enlighet med målen läroplan för de frivilliga skolformerna (Lpf 94) fördjupa och utveckla elevernas kunskaper som förberedelse för yrkesverksamhet och för studier vid universitet och högskolor m.m. samt som förberedelse för vuxenlivet. Kommunen är enligt skollagen skyldig att erbjuda alla ungdomar som är bosatta i kommunen och som slutfört eller motsvarande en gymnasieutbildning. Erbjudandet skall avse utbildning som anordnas inom kommunen eller i en annan kommun eller i ett landsting i enlighet med samverkansavtal. Erbjudandet skall omfatta ett allsidigt urval av nationella program samt specialutformade och individuella program. Antalet platser på de olika nationella programmen och deras inriktningar skall anpassas med hänsyn till elevernas önskemål. Samtliga nationella program har fastställda programmål. För varje kurs i gymnasieskolan finns en kursplan, vilken kompletterar läroplanen samt anger målen för kursen. Måluppfyllelse och kvalitet Kunskaper och färdigheter Den genomsnittliga betygspoängen, dvs. det genomsnittliga värdet av alla betyg som redovisas i elevernas slutbetyg, gör det möjligt att jämföra elevernas betygsresultat och kan ses som ett av flera mått på måluppfyllelse. Den genomsnittliga betygspoängen /06 var 14,1 poäng, vilket är oförändrat jämfört med föregående år. Kvinnorna fick /06 14,7 poäng och männen 13,4 poäng. För elever med utländsk bakgrund var motsvarande siffror 13,8 poäng för kvinnor och 12,5 för män. Slutbetyg utfärdas då eleven fått betyg i alla kurser som ingår i dennes studieväg. /06 fick 84 410 elever ett slutbetyg. Totalt 103 643 elever gick i årskurs tre /06. Av nybörjarelever 1 i gymnasieskolan fick slutbetyg (inkl. de som gick ett individuellt program). Andelen som fått ett slutbetyg ökar dock betydligt studier. Andel med slutbetyg varierar mellan kommunerna och var som högst och som lägst . Av andelen 20-åringar i riket har ett slutbetyg från gymnasieskolan. Grundläggande behörighet till universitets- och högskolestudier har den som fått slutbetyg från ett nationellt eller specialutformat program och har lägst betyget Godkänt på av de gymnasiepoäng som krävs för ett fullständigt program, dvs. 2 250 gymnasiepoäng. /06 uppnådde av de elever som fick slutbetyg Skr. 2006/07:102 105 grundläggande behörighet till universitets- och högskolestudier, vilket är en svag ökning jämfört med föregående år. För kvinnor var andelen och för män var andelen . Variationen är stor mellan de olika programmen. Andelen 20-åringar med grundläggande behörighet för högskolestudier var . Andelen varierar dock stort mellan kommunerna. Kommunerna är skyldiga att erbjuda utbildning på individuella program för de ungdomar som inte tagits in på ett nationellt program eller en likvärdig utbildning eller som avbrutit en sådan utbildning. Utbildningen skall fr.o.m. bedrivas i en omfattning som motsvarar heltidsstudier. Ett mål för det individuella programmet är att förbereda för vidare studier på ett nationellt program. Andelen elever som i enlighet med intentionerna för programmet övergått till ett nationellt eller specialutformat program efter årskurs 1 på individuella program var . Av de elever som var nybörjare i gymnasieskolan 2000 med ett individuellt program hade endast drygt var fjärde elev ett slutbetyg senast . Kommunernas informationsansvar finns i skollagen en bestämmelse om kommunernas informationsansvar för unga som innebär att kommunerna skall hålla sig informerade om hur unga upp till , som inte går eller har fullföljt en gymnasieutbildning på ett nationellt eller ett specialutformat program, är sysselsatta. Syftet med kommunernas informationsansvar är att kunna erbjuda ungdomarna lämpliga individuella åtgärder. redovisade 2006 ett uppdrag som handlade om att undersöka hur kommunerna håller sig informerade om dessa ungdomar och om vilka individuella åtgärder som kommunerna erbjuder. Det totala antalet ungdomar i åldern som inte går i gymnasieskolan och som därmed utgör den grupp som kommunerna har skyldighet att hålla sig informerade om avseende deras sysselsättning, omfattade drygt 32 000 ungdomar. Av dem hade deltagit i gymnasiestudier men avbrutit dem. Nästan hälften hade påbörjat årskurs 3. I de flesta kommuner hade bestämmelserna ännu inte lett till ändrade arbetssätt. Kommunerna har rutiner för att följa upp eleverna när de lämnar utan att gå vidare till gymnasiestudier eller om de avbryter gymnasiestudier. Kommunerna uppgav att det fanns svårigheter att få information om ungdomarnas sysselsättning. Ungefär var fjärde kommun saknade en förteckning över vilka ungdomar som är aktuella i uppföljningsansvaret. Ansvaret är ofta oklart mellan förvaltningarna, olika verksamheter eller skolformer och personer. Detta gäller också de insatser som genomförs. Kommunerna hade viss beredskap att erbjuda olika utbildnings- eller praktikprogram. Det kommunala uppföljningsansvaret handhas ofta inom gymnasieskolans individuella program. En annan vanlig åtgärd för den aktuella ungdomsgruppen är kommunala ungdomsprogram där länsarbetsnämnden är samarbetspartner. påbörjade 17 600 ungdomar kommunala ungdomsprogram som i genomsnitt varade . konstaterar att det Skr. 2006/07:102 106 finns för få alternativ för ungdomar som inte vill gå i gymnasieskolan. Det finns också oklarheter vad gäller dessa programs förhållande till reguljär utbildning samt brister i samverkan mellan arbetsförmedlingarna och kommunerna. IT attityder och effekter En attitydundersökning om IT i skolan 2006 har tagits fram på uppdrag av och kompetensutveckling (). I undersökningen, som görs , tillfrågas 1 200 lärare och 600 rektorer på grund- och gymnasieskolor och 1 200 gymnasieelever. Undersökningen visar att den pedagogiska nyttan av IT i skolarbetet upplevs som stor av flertalet lärare och att en bred majoritet av gymnasieeleverna upplever sig ha nytta av IT i skolarbetet. Utvecklingen visar på en kraftig ökning av den upplevda nyttan. Användningen av IT i skolan är fortsatt hög och den IT-stödda kommunikationen ökar stort. Sju av tio gymnasieelever använder dator på lektionstid eller oftare. En studie av effekterna av IT i undervisningen, E-learning Nordic 2006, har genomförts i , , och . En enkät har sänts till totalt 8 000 skolledare, lärare, elever och föräldrar i grund och gymnasieskola i ett samarbete mellan Myndigheten för skolutveckling och dess nordiska motsvarigheter. Undersökningen visar att IT-användning har positiv inverkan på elevernas lärande, framför allt vad gäller elevernas ämnesrelaterade prestationer men även elevernas läs- och skrivutveckling. Lärare i undersökningen upplever att IT:s effekter på undervisningens innehåll och arbetssätt är begränsade. IT har inte förändrat lärarens pedagogiska arbete i någon större utsträckning. Effekter av IT i undervisningen är däremot att eleverna blir mer engagerade och att tiden kan utnyttjas bättre. Skolorna själva är, enligt studien, de främsta hindren för fortsatt utveckling och det finns fortfarande brister i såväl infrastruktur som kompetens. känner sig bara var tredje lärare förtrogen med IT som verktyg. Kostnader och prestationer Elever I gymnasieskolan har elevantalet ökat med /07 jämfört med året innan. Totalt 376 087 elever går i gymnasieskolan. Det finns totalt 817 gymnasieskolor i landets kommuner, en ökning sedan föregående läsår med 22 skolor. Sammanlagt 493 skolor har huvudman, vilket motsvarar en minskning med sex skolor. Andelen elever som går i en gymnasieskola belägen i en annan kommun än hemkommunen är . 2006/07:102 107 Tabell 5.4 Antal skolor och elever i gymnasieskolan Andel elever bosatta i annan Läsår skolor elever kommun (%) 2002/03 717 321 643 26,4 2003/04 756 333 928 27,3 2004/05 763 347 713 27,9 2005/06 795 359 415 28,4 2006/07 817 376 087 28,9 Källa: . /07 går av alla elever på något av de nationella programmen. Utbudet av nationella program varierar mellan kommunerna. av eleverna går på specialutformade program. Eleverna på individuella program (IV) utgör av det totala antalet elever i gymnasieskolan. I årskurs 1 i gymnasieskolan utgör andelen elever på individuella program . av alla elever i gymnasieskolan går på de fristående gymnasieskolorna. får fristående skolor anordna även individuella program. Kostnader Den totala kostnaden för gymnasieskolan var 2005. Jämfört med året innan har kostnaden för gymnasieskolan ökat med . Den gymnasieutbildning som anordnas av kommunala huvudmän stod för av den totala kostnaden medan landstingens gymnasieutbildningar stod för . Fristående gymnasieskolor, riksinternatskolor och internationella skolor utgör av den totala kostnaden för gymnasieskolan. Den genomsnittliga kostnaden per elev för samtliga huvudmän var 2005, vilket innebär att kostnaden ökat med knappt en procent jämfört med föregående år. Skillnaden i kostnad per elev mellan olika huvudmän är påtaglig, vilket till stor del beror på att huvudmännen anordnar olika gymnasieprogram vars kostnader skiljer sig väsentligt åt. En elev i gymnasieskola kostade i genomsnitt , vilket är en ökning med drygt en procent jämfört med året innan. Landstingen erbjuder huvudsakligen naturbruksutbildningar, vilka är kostsamma att anordna och därmed ger en högre kostnad per elev än för andra huvudmän. Den genomsnittliga kostnaden för landstingsutbildning minskade dock något jämfört med och uppgår till per elev. De fristående gymnasieskolorna har ökat sin genomsnittskostnad med knappt en procent jämfört med föregående år till per elev. Kostnaderna för de internationella skolorna och riksinternatskolorna fortsätter att öka och uppgår till 85 800 respektive per elev. Kostnaden för undervisning är den största kostnadsposten och utgör av den totala kostnaden. Undervisningskostnaden utgörs främst av lärarlöner men även kostnaden för kompetensutveckling ingår. 2006/07:102 108 Som andel av totalkostnaden visar undervisningskostnaden en markant ökning . Sedan föregående år har undervisningskostnaden för huvudman ökat med . Lokalkostnaden står för av gymnasieskolans totala kostnader.