prop · GU03112 · 2007-05-15 00:00:00 — Föreningen kan också besluta att sådana insatser får tillskjutas av även andra än medlemmar (se 5 kap. 1 § första stycket). Om förlagsinsatser skall förekomma, skall föreningens stadgar ange vad som skall gälla för dessa (se 2 kap. 2 § första stycket 12). Medlemmar får tillskjuta förlagsinsatser utan någon beloppsmässig be- gränsning. Andra än medlemmar får inte tillskjuta mer än vad som mot- svaras av summan av andra inbetalda och genom insatsemission tillgodo- förda insatser än förlagsinsatser (se 5 kap. 1 § andra stycket). Denna be- loppsbegränsning avser att förhindra att en alltför stor del av föreningens egna kapital utgörs av kapital från andra än medlemmarna (se prop. 1996/97:163 s. 27 f.). I stadgarna kan tas in föreskrifter om begränsningar i fråga om vem som har rätt att tillskjuta förlagsinsatser och genom överlåtelse förvärva de rättigheter som är förenade med förlagsinsatserna (förlagsandelar). Förvärv av förlagsandelar i strid mot sådana föreskrifter är ogiltiga (se 5 kap. 2 §). Förlagsinsatserna räknas till föreningens bundna egna kapital (se 5 kap. 15 § årsredovisningslagen [1995:1554]). Vid föreningens upplös- ning medför de rätt till betalning före medlemsinsatserna men efter bor- genärernas fordringar (se 5 kap. 3 §). Avkastningen på förlagsinsatser betraktas som utdelning och inte som ränta. En förutsättning för att avkastning skall få betalas är att det finns fritt eget kapital tillgängligt för utdelning. Föreningsstämman beslutar om förlagsinsatsutdelning. En förutsättning för användning av förlagsinsatser är, som har angetts ovan, att föreningens stadgar innehåller föreskrifter om detta. Ett beslut om att införa förlagsinsatser i en redan bildad ekonomisk förening fattas således av föreningsstämman genom ett beslut om stadgeändring (se 7 kap. 14 § första stycket). Den som tillskjuter kapital genom förlagsinsatser får vissa rättigheter i föreningen. Rättigheterna kallas förlagsandelar. Den ställning som inne- havaren av förlagsandelar har i föreningen är dock svag jämfört med en föreningsmedlems ställning. Han eller hon har visserligen rätt att klandra ett stämmobeslut men har inte rätt att bli kallad till föreningsstämma, rösträtt på stämman eller rätt till styrelserepresentation. Innehavaren av en förlagsandel har rätt att få förlagsinsatsen inlöst ti- digast från tillskottet, om han eller hon skriftligen säger upp beloppet i förväg (se 5 kap. 7 § första stycket). Föreningen får lösa in en förlagsinsats tidigast från tillskottet, om före- ningen skriftligen säger upp beloppet i förväg (se 5 kap. 7 § andra stycket). Inlösen av förlagsinsatser sker till det belopp som utgör insatsens stor- lek enligt förlagsandelsbeviset (se om detta begrepp nedan). Beloppet får dock inte överstiga vad som av föreningens egna kapital, utan anlitande av reservfond eller uppskrivningsfond, vilka tillhör det bundna egna ka- pitalet, belöper på andelen i förhållande till övriga förlagsinsatser. Om föreningen i konkurs på en ansökan som görs efter in- lösen, är den som har fått tillbaka en förlagsinsats skyldig att återbetala beloppet till föreningen för att konkursborgenärerna skall få betalt (se 5 kap. 7 § tredje stycket). För varje förlagsinsats skall utfärdas ett förlagsandelsbevis. Beviset skall ställas till viss man, till innehavaren eller till viss man eller order. Det skall innehålla uppgift om bl.a. insatsens storlek och den rätt till ut- delning som insatsen medför (se 5 kap. 4 §). I fråga om förlagsandels- bevis gäller i tillämpliga delar vad som föreskrivs i lagen (1936:81) om skuldebrev. Ett förlagsandelsbevis som har ställts till viss man jämställs med ett enkelt skuldebrev, medan ett bevis till innehavaren eller till viss man eller order jämställs med ett löpande skuldebrev (se 5 kap. 5 § före- ningslagen). Styrelsen skall föra en förteckning över samtliga förlagsinsatser. För- teckningen kan bestå av betryggande lösblads- eller kortsystem eller fö- ras med automatisk databehandling eller på annat liknande sätt. Den skall innehålla bl.a. uppgift om storleken på varje förlagsinsats och tidpunkten för varje insats. Förteckningen skall hållas tillgänglig för var och en som vill ta del av den (se 5 kap. 6 §). När bestämmelserna om förteckning tillkom, angav regeringen som skäl att det är av vikt för den som över- väger att skjuta till en förlagsinsats eller förvärva en förlagsandel att få reda på vilka övriga förlagsinsatser som finns och om tidigaste förfallo- dag för dessa liksom den rätt till utdelning som de medför (se prop. 1983/84:84 s. 53). Förteckningen fyller alltså en upplysande funktion. Kontoföring av finansiella instrument Äganderätt och särskild rätt till sådana aktier och andra finansiella instru- ment för vilka aktiebrev, skuldebrev eller annan motsvarande handling inte har utfärdats får kontoföras i ett s.k. avstämningsregister. Bestäm- melser om detta finns i lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument (kontoföringslagen). Avstämningsregister får föras av aukto- riserade centrala värdepappersförvarare. Frågor om auktorisation prövas av (se 1 kap. 1 §). Med finansiellt instrument menas fondpapper och annan rättighet eller förpliktelse avsedd för handel på värdepappersmarknaden (se 1 kap. 3 § kontoföringslagen och 1 kap. 1 § lagen [1991:980] om handel med finan- siella instrument). Med fondpapper avses aktie och obligation samt såda- na andra delägarrätter eller fordringsrätter som är utgivna för allmän om- sättning, fondandel och aktieägares rätt gentemot den som för hans räk- ning förvarar aktiebrev i ett utländskt bolag (depåbevis). Aktier i ett avstämningsbolag skall vara registrerade i ett avstämnings- register för bolaget (se 4 kap. 2 § kontoföringslagen). När det gäller skuldförbindelser och andra finansiella instrument registreras dessa i ett avstämningsregister för den som utfärdar instrumentet, dvs. emittenten (se 4 kap. 3 §). Registreringen sker enligt ett avtal mellan den centrala värdepappersförvararen och emittenten (se 4 kap. 4 §). I en bilaga till detta avtal brukar anges de särskilda villkor som skall gälla för det finan- siella instrument som skall registreras. För finansiella instrument som har registrerats får inte utfärdas skulde- brev eller motsvarande handling. Har en sådan handling ändå utfärdats, gäller den inte som förbindelse (se 4 kap. 5 §). Ett avstämningsregister består i sin tur av avstämningskonton som läggs upp för varje ägare av finansiella instrument som har registrerats. Avstämningskontona förs av s.k. kontoförande institut (t.ex. banker och värdepappersbolag) som antas av den centrala värdepappersförvararen. På avstämningskontot anges bl.a. kontohavarens namn och det antal fi- nansiella instrument som kontot omfattar (se 4 kap. 17 §). För skuldför- bindelser och andra finansiella instrument än aktier skall på avstämnings- kontot anges även bl.a. skuldbelopp, valuta och skuldförbindelsens nomi- nella belopp (se 4 kap. 19 §). Sedan systemet med förlagsinsatser hade införts , togs frågan om ekonomiska föreningars möjligheter att anskaffa kapital på nytt upp i Företagskooperativa utredningens betänkande Attityder och lagstiftning i samverkan (SOU 1996:31). Utredningen konstaterade att de reformer som gjorts, bl.a. införandet av systemet med förlagsinsatser, inte hade va- rit tillräckliga för att ge de ekonomiska föreningarna den kapitalanskaff- ningsförmåga som långsiktigt är nödvändig för att utveckla verksamhe- terna. Enligt utredningen var kapitalförsörjningsproblemen fortfarande stora. Utredningen föreslog därför ändringar i bl.a. föreningslagen. förslagen var att en ekonomisk förening skall få bedriva hela sin verk- samhet i ett eller flera av föreningen . Vidare föreslog Prop. 2006/07:112 utredningen att utdelningsbara vinstmedel skulle få föras över till med- lemsinsatser (insatsemission) och att medlemmar i en ekonomisk före- ning eller en medlemsbank skulle få tillskjuta förlagsinsatser utan be- gränsning. Utredningens förslag ledde till lagstiftning som trädde i kraft (se prop. 1996/97:163, bet. 1997/98:LU3, rskr. 1997/98:28). Vidare föreslog utredningen att det skulle införas en möjlighet att VPC-registrera förlagsandelar. Remissinstanserna tillstyrkte förslaget eller hade inte någon invändning mot det. Utredningens förslag ledde emellertid inte till lagstiftning. Den dåvarande regeringen ansåg nämli- gen att ytterligare överväganden måste göras innan den kunde ta ställning till förslaget. Något förslag i den frågan lades således inte fram till riks- dagen (se prop. 1996/97:163 s. 29). När regeringen föreslog att aktiekontolagen skulle upphävas och ersättas med en ny lag, kontoföringslagen, konstaterades att den nya lagen skulle avse de generella förutsättningarna för kontoföring av finan- siella instrument i allmänhet. Det fanns därför enligt regeringen inte anledning att då ta ställning till frågan om kontoföring av förlagsandelar (se prop. 1997/98:160 s. 112). 5 Överväganden och förslag 5.1En möjlighet att registrera förlagsandelar Regeringens förslag: Ekonomiska föreningar och medlemsbanker skall inte längre behöva utfärda förlagsandelsbevis i skriftlig form vid kapitaltillskott i form av förlagsinsatser, om förlagsandelarna i stället registreras i ett avstämningsregister hos en central värdepappersförva- rare enligt kontoföringslagen. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag (se promemorian s. 12 f.). I promemorian har dock föreslagits att insatserna (inte andelarna) skall vara föremål för registreringen och att den centrala värdepappersförvararen, i stället för föreningen, skall föra en förteckning över de förlagsinsatser som har registrerats enligt kontofö- ringslagen. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har tillstyrkt eller inte haft något att invända mot promemorians förslag. , LRF och Skogsägarna Mellanskog ek. har ansett att det bör ankomma på sty- relsen att föra förteckning över de registrerade förlagsandelarna. Skälen för regeringens förslag: Systemet med förlagsinsatser syftar till att göra det möjligt för ekonomiska föreningar att dra till sig riskbä- rande kapital. Det har visat sig att denna möjlighet har kommit till an- vändning i begränsad omfattning. Det finns därför anledning att överväga om dagens regelverk i alla delar är ändamålsenligt utformat. När systemet med förlagsinsatser infördes framhölls att det är angelä- get att förlagsandelarna blir attraktiva från kapitalplaceringssynpunkt. Detta innebär bl.a., framhölls det vidare, att det är väsentligt att reglerna utformas så att den allmänna omsättningen av andelarna underlättas. Mot den bakgrunden föreslogs att det för förlagsandelar bör utfärdas särskilda förlagsandelsbevis (se prop. 1983/84:84 s. 48 f.). Som LRF har framhållit i sin skrivelse synes det ändå förekomma mycket liten handel med förlagsandelar. Förlagsandelarna har alltså inte blivit så attraktiva som var avsett. En orsak till detta kan vara att den ma- nuella hanteringen av förlagsandelsbevisen är omständlig och kräver stora personalresurser, vilket gör systemet kostsamt och ineffektivt. Det bör därför övervägas om det går att hitta en annan ordning än den som gäller . Den lösning som ligger närmast till hands och som också har föreslagits av LRF är att införa en möjlighet att registrera förlagsandelar i ett avstämningsregister hos en central värdepappersförvarare på samma sätt som sker med t.ex. aktier. Ett system med kontoföring av förlagsandelar leder till en mer rationell hantering av förlagsinsatser för såväl föreningen som köpare och säljare av förlagsandelar. Handeln med förlagsandelar underlättas och förlags- andelarna blir mer attraktiva på kapitalmarknaden. Detta främjar det ovan angivna syftet med systemet med förlagsinsatser, nämligen att en förening skall kunna dra till sig riskbärande kapital även från andra än medlemmarna. För att handeln med förlagsandelar skall kunna nå större volymer och bli ett alternativ till handeln med andra värdepapper torde det i praktiken vara nödvändigt att andelarna är kontoförda. Med en möjlighet att registrera förlagsandelar undviker man också de problem som uppstår om t.ex. ett förlagsandelsbevis har förkommit och innehavaren måste ansöka i domstol om dödande av förkommen hand- ling. Även det nu sagda talar för en reform av hanteringen av förlagsin- satser. Det kan också konstateras att en ordning som innebär att förlagsande- lar kontoförs hos en central värdepappersförvarare ligger i linje med tidi- gare uttalanden om hur den föreningsrättsliga lagstiftningen bör vara ut- formad på ett allmänt plan. Vid föreningslagens tillkomst betonades att det är angeläget att den kooperativa företagsformen regleras av en ända- målsenlig civilrättslig lagstiftning (se prop. 1986/87:7 s. 60). I senare sammanhang har det framhållits att olika associationsformer så långt som möjligt bör ges likvärdiga verksamhetsvillkor (se prop. 1983/84:84 s. 39, prop. 1996/97:163 s. 20 och prop. 1999/2000:88 s. 18). Genom ett sy- stem med registrering av förlagsandelar ges ekonomiska föreningar viss möjlighet att ta till sig riskbärande kapital på i huvudsak samma sätt som aktiebolag. Mot den beskrivna bakgrunden anser vi att det bör införas en möjlighet att registrera förlagsandelar hos en central värdepappersförvarare. Promemorians förslag tog sikte på att det var förlagsinsatserna som skulle kunna bli föremål för registrering. har påpekat fram- står det emellertid som mest ändamålsenligt att låta förlagsandelarna, och inte förlagsinsatserna, bli föremål för registrering. Förlagsandelarna är de rättigheter som är förenade med förlagsinsatserna (se 5 kap. 2 § första stycket föreningslagen). Det som kontoförs enligt kontoföringslagen får närmast anses ta sikte på den rättighet som följer med insatsen och såle- des inte den gjorda insatsen i sig (se ovan avsnitt 4.3). Hur bör då reglerna om kontoföring av förlagsandelar utformas? I 2 kap. 2 § första stycket 12 föreningslagen finns en bestäm- melse om att stadgarna skall ange vad som skall gälla för förlagsinsatser, om sådana skall förekomma i en förening. En förening som tillämpar ett system med förlagsinsatser skall således ange de närmare villkoren för insatserna i stadgarna. Mot den bakgrunden är det naturligt att det i stad- garna anges om kontoföring skall kunna förekomma. Av tydlighetsskäl är det lämpligt att det i 5 kap. föreningslagen särskilt anges att det i stad- garna kan bestämmas att föreningen får registrera en förlagsandel hos en central värdepappersförvarare. En bestämmelse om detta bör alltså tas in i lagen. Av bestämmelsen bör framgå att, om föreningen väljer att kon- toföra förlagsandelarna, något förlagsandelsbevis inte får utfärdas (jfr 4 kap. 5 § första stycket kontoföringslagen). En särskild fråga är vilket föreningsorgan som sedan en bestämmelse av det angivna slaget har tagits in i stadgarna skall kunna besluta om kontoföring av förlagsandelar. Detta bör den enskilda föreningen, om den så önskar, kunna reglera i stadgarna. Om så inte sker, torde det falla inom styrelsens kompetens att besluta om att en förlagsandel skall registreras hos en central värdepappersförvarare (jfr 6 kap. 6 §). Frågan behöver inte lagregleras. I promemorian har föreslagits att den i 5 kap. 6 § föreningslagen före- skrivna förteckningen över förlagsinsatser, såvitt avser registrerade för- lagsandelar, skall föras av den centrala värdepappersförvararen medan styrelsen alltjämt skall vara skyldig att föra förteckning över de förlags- insatser för vilka förlagsandelsbevis har utfärdats. Några remissinstanser, bl.a. och , har menat att det är lämpligare att en samlad för- teckning över samtliga förlagsinsatser förs på ett och samma ställe och att detta bör ske genom styrelsens försorg. Vi delar denna bedömning. En sådan ordning underlättar, som har uttalat, för potentiella inve- sterare att få kännedom om tidigare tillskjutna förlagsinsatser. Bestäm- melserna om förande av förteckning bör således inte ändras. Ytterligare en fråga är om möjligheten att kontoföra förlagsandelar bör omfatta endast nya förlagsinsatser eller om även tidigare förlagsinsatser som redan har materialiserats i förlagsandelsbevis bör kunna kontofö- ras. Kontoföringslagen ger möjlighet att registrera såväl nya finansiella instrument som sådana som redan är utfärdade i pappersform. I 4 kap. 8 § kontoföringslagen finns regler om vad som gäller när ett skuldebrev har utfärdats för en skuldförbindelse innan kontoföringslagen blev tillämplig på skuldförbindelsen. Behörighet att första gången antecknas som ägare på ett avstämningskonto tillkommer då den som enligt reglerna i lagen om skuldebrev är behörig att som ägare förfoga över skuldebrevet. Skul- debrevet skall makuleras på ett betryggande sätt. Kontoföringslagens regler om skuldförbindelser kan tillämpas även på andra finansiella in- strument än aktier (jfr 4 kap. 3 §). Det är därför möjligt att tillämpa be- stämmelserna i 4 kap. 8 § kontoföringslagen även i fråga om förlagsan- delar som dittills har kommit till uttryck i förlagsandelsbevis. har ifrågasatt om inte en övergång från pappersbaserade förlagsandels- bevis till registrering av förlagsandelar innebär särskilda svårigheter i vissa fall. självt har varit inne på torde dock möjligheten att registrera sådana förlagsandelar under alla förhållanden knappast ut- nyttjas i någon större utsträckning. De eventuella olägenheter som kan tänkas uppkomma kan inte anses utgöra tillräckliga skäl för att i lagen föreskriva begränsningar vad gäller kontoföring av tidigare tillskjutna Prop. 2006/07:112 förlagsinsatser. Vad sedan gäller frågan om att återgå från ett kontobaserat system till förlagsandelsbevis i pappersform finns i 4 kap. 15 § kontoföringslagen en bestämmelse om vad den centrala värdepappersförvararen skall iaktta i en sådan situation. När en återgång sker från registrerade förlagsandelar till förlagsandelsbevis i pappersform finns det, på motsvarande sätt som när ett avstämningsförbehåll i ett aktiebolag tas bort, skäl att skydda eventuella panthavare (jfr 3 kap. 7 § aktiebolagslagen [2005:551]). Det bör därför i föreningslagen tas in en bestämmelse om att ett beslut som innebär att en förlagsandel inte längre skall vara registrerad hos en cen- tral värdepappersförvarare blir giltigt endast om den som har panträtt i förlagsandelen skriftligen har samtyckt till beslutet. Lagen (1995:1570) om medlemsbanker är i stora delar uppbyggd på samma sätt som föreningslagen. Det är därför lämpligt att i lagen om medlemsbanker införa motsvarande bestämmelser som vi ovan har före- slagit skall tas in i föreningslagen. Behöver kontoföringslagen ändras? Regeringens bedömning: Nuvarande regler i kontoföringslagen om kontoföring av finansiella instrument kan tillämpas även beträffande Några ändringar i den lagen behövs inte. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens be- dömning (se promemorian s. 16 f.). Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har instämt i prome- bedömning eller inte haft något att invända mot den. struktör- & konkursförvaltarkollegiet i har tagit upp frågan om det bör införas bestämmelser om anteckning på avstämningskontot när en förlagsinsats med obestämd löptid sagts upp. Skälen för regeringens bedömning: De föreslagna ändringarna i fö- reningslagen leder till frågan om det krävs ändringar även i bestämmel- serna om kontoföring av finansiella instrument. En förutsättning för att förlagsandelar skall kunna kontoföras hos en central värdepappersförvarare är att andelarna kan betraktas som finan- siella instrument och då närmast fondpapper. Med fondpapper avses, som har angetts ovan i avsnitt 4.3, bl.a. aktie och obligation samt sådana an- dra delägarrätter eller fordringsrätter som är utgivna för allmän omsätt- Avgörande för om förlagsandelar skall kunna betraktas som fond- papper är alltså att de är utgivna för allmän omsättning. lagsandelsbevis kan utformas som enkla eller löpande andelsbevis. ande andelsbevis är avsedda att kunna överlåtas och bör därför betraktas som utgivna för allmän omsättning. Det kan följaktligen inte anses vara något hinder att inordna förlagsandelarna i ett system avsett för löpande instrument (jfr prop. 1993/94:232 s. 8 och 11 f.). Definitionen av begreppet finansiellt instrument är före- mål för överväganden med anledning av nya europarättsliga regler. geringen har i propositionen Ny lag om värdepappersmarknaden (prop. 2006/07:115) föreslagit bl.a. att definitionen av begreppet finansiellt in- strument skall anpassas till motsvarande definition i och rådets direktiv /39/EG av om marknader för finansiella instrument och om ändring av rådets direktiv /611/EEG och 93/6/EEG och och rådets direktiv /12/EG samt upphävande av rådets direktiv /22/EEGTPF FPT (MiFID), ändrat genom och rådets direktiv /31/EGTPF FPT. reslås att begreppet fondpapper skall utmönstras ur lagstiftningen och ersättas med direktivets begrepp överlåtbart värdepapper. bara värdepapper räknas sådana värdepapper utom betalningsmedel som kan bli föremål för handel på kapitalmarknaden, t.ex. aktier i aktiebolag och motsvarande andelsrätter i andra typer av företag samt depåbevis för aktier, samt obligationer och andra skuldförbindelser inklusive depåbevis för sådana värdepapper. Förlagsandelar torde omfattas av denna defini- Eftersom överlåtbara värdepapper omfattas av den definition av finansiella instrument som föreslås i den nämnda propositionen kommer, om förslaget genomförs, förlagsandelar även i fortsättningen att kunna betraktas som finansiella instrument (jfr 1 kap. 3 § kontoföringsla- gen och 1 kap. 4 § första stycket 1 och 2 i förslaget till lag om värdepap- Finansiella instrument som har getts ut i får kontoföras enligt kontoföringslagen om instrumenten är dematerialiserade. reglering av kontoföring av i utgivna finansiella instrument finns inte i lagen och det är den centrala värdepappersförvararen som avgör om ett instrument kan godtas i dennes system för kontoföring (jfr prop. 1997/98:160 s. 107 f.). Enligt kontoföringslagen gäller delvis olika regler för avstämningsre- gister och avstämningskonton beroende på vilken typ av finansiellt in- strument det rör sig om. I det följande bortses från de regler som avser För andra finansiella instrument än aktier gäller bl.a. följande. Den centrala värdepappersförvararen får registrera skuldförbindelser el- ler andra svenska eller utländska finansiella instrument i ett avstämnings- register för emittenten, dvs. utgivaren eller utfärdaren av det finansiella instrumentet (se 4 kap. 3 § första meningen). enligt 1 kap. 3 § kontoföringslagen en ensidig skuldförbindelse avsedd för allmän omsättning. Lagens bestämmelser om skuldförbindelser gäller i tillämpliga delar även andra finansiella instrument än aktier (se 4 kap. 3 § andra meningen). Eftersom förlagsandelar är finansiella instrument, kommer registrerade förlagsandelar att falla under kontoföringslagens reglering av skuldförbindelser (se bl.a. 4 kap. 8 och 19 §§). I 4 kap. 19 § kontoföringslagen finns bestämmelser om vilka uppgifter som skall anges på ett avstämningskonto. emellertid inte i alla delar med den reglering som finns i föreningslagen om vilka uppgifter som skall anges i ett skriftligt förlagsandelsbevis (se 5 kap. 4 § första stycket). I det föregående har föreslagits att en förening i stället för att utfärda förlagsandelsbevis skall kunna kontoföra förlags- Vilka av de uppgifter som anges i ett förlagsandelsbevis bör då i stället framgå av registreringen och föranleder detta några ändringar TP PT EUT L 145, 30.4.2004, s. 1 (Celex 32004L0039). TP PT EUT L 114, 27.4.2006, s. 60 (Celex 32006L0031). Enligt 5 kap. 4 § första stycket föreningslagen skall i ett förlagsandels- Prop. 2006/07:112 bevis anges bl.a. föreningens firma samt nummer eller annan beteckning för beviset (se punkterna 1 och 2). Förlagsandelar kommer, med den nu förordade ordningen, att registreras i ett avstämningsregister för den eko- nomiska föreningen (jfr 4 kap. 3 § kontoföringslagen).