prop · GU031d33 · 2007-01-01 00:00:00 — och liknade överföringar inom familjen eller mellan olika hushåll, och inte heller inkomster från svart arbete. Vidare finns det personer som frivilligt väljer att tillfälligt sänka sina inkomster i samband med studier, föräldraledighet eller resor i hopp om eller med vetskap om att högre inkomster väntar . Andra har inte sökt bostads- eller socialbidrag trots att deras inkomst indikerar att de skulle kunna vara berättigade till detta, vilket kan tyda på att de har tillgångar.25 För många näringsidkare mäter inkomststatistiken inte den ekonomiska standarden särskilt effektivt. 3.3.2Brister i materiell standard som fattigdomsmått För att identifiera alla ekonomiskt utsatta har ett ökat intresse riktats åt att mäta fattigdomsnivån genom observationer av den faktiska levnadsstandarden. Metoden innebär att man utgår från en korg innehållande de varor som anses krävas för den lägsta acceptabla levnadsnivån. Ett centralt begrepp vid direkta studier av fattigdom är deprivation. Deprivation innebär att man saknar det som ingår i vad som allmänt uppfattas som en acceptabel levnadsstandard. Om individen upplever deprivation på flera punkter kan hon betraktas som ekonomiskt utsatt. Ett vanligt sätt att hantera informationen om levnadsstandardens många dimensioner är att skapa ett s.k. deprivationsindex genom att välja ut ett antal indikatorer och väga samman dem till ett sammansatt index. Fördelen med denna metod är att den på ett tydligt sätt förmedlar vad som skall anses vara en lägsta acceptabel standard. Huvudproblemet ligger i att bestämma vilka varor som skall ingå i korgen och om dessa skall vara lika viktiga i förhållande till varandra. Metoden innehåller alltså subjektiva inslag vilket komplicerar förståelsen för måttet och försvårar internationella jämförelser och jämförelser över tiden. 25 Att detta är fallet när det gäller pensionärerna framgår tydligt av avsnitt 2.4 i bilaga 4 till denna proposition. I svensk forskning kring fattigdom har socialbidragsmottagare ofta betraktats som fattiga.26 Syftet med utbetalning av socialbidrag är att se till att de som behöver får det ekonomiska tillskott som krävs för skälig levnadsstandard. Således har det gjorts en bedömning av att det finns behov och hur mycket resurser som behövs. Å andra sidan har de hjälpbehövande genom bidraget fått de tillskott som krävs för en skälig levnadsstandard, varför det inte är självklart att dessa personer kan betraktas som fattiga. Det finns brister i att använda socialbidragstagande som mått på fattigdom. Är fattigdom detsamma som att ha låg årsinkomst borde socialbidraget gå till dem som har lägst inkomst. Så ser det dock inte ut. Det finns de som inte fått socialbidrag trots att de har en årsinkomst som ligger under socialbidragsnormen. Andra kan ha fått socialbidrag trots att de har en årsinkomst över . Det finns flera förklaringar till detta. En är naturligtvis att människor av olika skäl avstår från att söka socialbidrag. i avsnittet visades att en del som har låg inkomst förmodligen inte är berättigade till socialbidrag. Ytterligare en förklaring är att flertalet socialbidragstagare endast tar emot bidrag några månader , medan årsinkomsten avser . Jämfört med andra fattigdomsmått ger socialbidragsberoendet samma bild i vissa fall, t.ex. för ensamstående mödrar. I andra fall förmedlas en helt annan bild, t.ex. för ålderspensionärer, där socialbidragsberoendet är mycket lågt. 3.3.4Stora skillnader beroende på val av mått Hur många som kan räknas som fattiga är i hög grad beroende av vilket mått på fattigdom man väljer. Om man räknar alla som uppfyller något av de tre kriterierna för fattigdom som diskuterats var av befolkning i åldersgruppen fattiga 2000/01. Om man istället enbart räknar de som uppfyllde alla kriterierna var 26 Halleröd, B. (1991), Den svenska fattigdomen. En studie av fattigdom och socialbidragstagande. 2006/07:1 BILAGA 3 fattiga 2000/01.27 Människor räknas påfallande ofta som fattiga enligt endast ett av måtten. Av de med låg inkomst eller av dem som upplevde brister i materiell standard var inte fattiga enligt något av de andra måtten. Socialbidragsmottagare var den grupp där det var vanligast med fattigdom även enligt de andra måtten. Det är delvis samma grupper som i högre eller lägre grad riskerar fattigdom, oavsett vilket mått som väljs. Men olika mått kan också peka ut vissa grupper som är särskilt utsatta för fattigdom. Slutsatsen är därför att det finns problem med att mäta förekomsten av individer med låg ekonomisk standard och jämföra hur denna grupp utvecklas över tiden. Om exempelvis fler börjar studera, arbeta i eget företag eller arbeta deltid osv. kan dessa mätmetoder generera en ökning av antalet fattiga hushåll. Det samma gäller om för socialbidrag höjs. Detta kan dock rimligtvis inte tolkas som att fler hushåll blivit ekonomiskt utsatta. Svårigheterna att på ett relevant sätt mäta ekonomisk utsatthet illustreras också av det faktum att det är en förhållandevis liten andel av alla hushåll med inkomst under socialbidragsnormen som faktiskt söker och beviljas socialbidrag. 3.4Grupper med låg ekonomisk standard Det är framförallt bland ungdomar, utrikes födda och äldre pensionärer som andelen hushåll med låg ekonomisk standard är hög. Det finns någon tydlig koppling till den historiskt sett vanliga fattigdomscykeln, där framförallt barn, föräldrar med små barn samt gamla människor drabbades av fattigdom. En slutsats av detta är att skatter och transfereringar nu i högre grad utjämnar människors inkomster över livscykeln. Andelen med låg ekonomisk standard har varit förhållandevis stabil trots den dramatiska ekonomiska utvecklingen . Bilden av utvecklingen är emellertid inte entydig, utan 27 Enligt /03:100 bilaga 3. Uppgifterna avser 2000/01 och kan därför ha förändrats en del, men knappast mer än att det huvudsakliga budskapet kvarstår. De tre olika typer av mått som används är låg ekonomisk standard (av medianinkomsten), brister i materiell standard (gränsen satt så att betraktas som fattiga) samt socialbidragstagare . 2006/07:1 BILAGA 3 beroende av det mått på låg ekonomisk standard som används. Till följd av de kraftiga svängningarna under 1990-talskrisen varierar också bilden av utvecklingen beroende på vilket basår man väljer. De relativa måtten av medianinkomsten utvecklas i stort sett parallellt, men på olika nivåer, vilket framgår av diagram 3.3. Andelen med svag ekonomi minskade enligt dessa mått när ekonomin utvecklades svagt och arbetslösheten ökade. Mot slutet av perioden ökade andelen i takt med att ekonomin förbättrades. Ökningen var särskilt tydlig för 60- procentsnivån vilket betyder att andelen med inkomst mellan av medianinkomsten ökade . Diagram 3.3 Andel hushåll med svag ekonomi 19912006 Källa: HEK, SCB, beräkningar Med det absoluta måttet, dvs. gränsen för låg ekonomisk standard satt till den reala nivån för av medianinkomsten 1991, ökade i stället andelen med svag ekonomi i början av perioden och minskade i slutet. över hela perioden minskade andelen med låg inkomst enligt det absoluta måttet. Låg standard i olika åldersgrupper Andelen med låg ekonomisk standard varierar med åldern, se diagram 3.4. Andelen är hög för ungdomar och äldre pensionärer. Genomgående är andelen högre för kvinnor än för män i alla åldrar, men i synnerhet för de äldsta. Även om utvecklingen av barnfamiljernas ekonomiska standard generellt har varit positiv så har den inte kommit alla till del i samma utsträckning. Andelen barn med en ekonomisk standard som är lägre än av medianen, har således ökat från 2004.28 Andelen ungdomar med låg ekonomisk standard är hög, 2006. Detta är att betrakta som ett mindre allvarligt problem. Unga personers egna inkomster säger inte så mycket om deras nuvarande eller framtida levnadsstandard. Ofta är låga inkomster ett resultat av att man studerar, något som oftast leder till högre inkomster senare i livet. Att vara fattig som ung är alltså inget som betyder att man kommer att förbli så resten av livet.29 Diagram 3.4 Låg ekonomisk standard i olika åldersgrupper 2006 Andel med inkomst av medianen, procent Källa: HEK, SCB, beräkningar Låg ekonomisk standard i olika grupper Andelen med låg ekonomisk standard, räknat som andel med inkomst av medianen, har ökat i alla grupper , med undantag för ålderspensionärer. Dessa hade högst andel med låg ekonomisk standard 1991, ungefär dubbelt så hög som för genomsnittet, men härefter har utvecklingen varit positiv och andelen närmar sig nu nivån för befolkningsgenomsnittet. För ungdomar och utrikes födda har utvecklingen varit negativ, med en stor ökning av andelen med en låg ekonomisk standard från en redan hög nivå 1991. ökade andelen kvinnor med låg standard () från . För män ökade andelen från . 28Se tabell U.2. Enligt SCB:s nya definition är individer barn. 29Halleröd B., ., How problematic are youth problems in the long run?, i SCB Perspektiv på välfärden . Tabell 3.1 Låg ekonomisk standard i olika grupper 1991 och 2006 Källa: HEK, SCB, beräkningar I tabellen redovisas även ett absolut mått för låg ekonomisk standard; förekomst av ekonomisk standard understigande reala medianinkomst. Räknat med det absoluta måttet har andelen med svag ekonomi minskat i alla grupper utom bland ungdomar där den är oförändrad. Andelen med låg ekonomisk standard är genomgående högre för ensamstående än för samboende. Andelen med låg ekonomisk standard är hög bland ensamstående och ensamstående personer 75+, för kvinnor och någon procent lägre för män. Även bland ensamstående kvinnor med barn är andelen med låg ekonomisk standard hög, , att jämföra för ensamstående män med barn. Till följd av de kraftiga svängningarna under 1990-talskrisen varierar bilden av utvecklingen beroende på vilket basår man väljer. Tabell 3.2 avser 19912006, dvs. perioden börjar före 1990- talskrisen. Andelen ökade mest i grupper där andelen redan var hög i utgångsläget, med undantag av pensionärer 75+. Här minskade istället andelen med låg standard kraftigt, men trots detta är andelen ekonomiskt utsatta fortfarande hög bland ensamstående 75+. För sammanboende har ökningstalen genomgående varit relativt låga. Orsaken till den svaga utvecklingen för vissa grupper med låg ekonomisk standard har bl.a. att göra med utvecklingen av vissa behovsprövade transfereringar. Medianinkomsten har ökat realt vilket innebär att prisindexerade transfereringar i vissa fall 2006/07:1 BILAGA 3 successivt kommit att understiga av medianinkomsten. Tabell 3.2 Låg ekonomisk standard för olika hushållstyper 19912006 Andel i procent, förändring 19912006 i procentenheter Kvinna ensam m barn Kvinna ensam 20-44 år Kvinna ensam 45-64 år Kvinna ensam 65-74 år -3,3 Kvinna ensam 75+ år -8,6 Man ensam m barn Man ensam 20-44 år Man ensam 45-64 år Man ensam 65-74 år Man ensam 75+ år -13,6 -1,5 -12,9 Anm: Andel av individer avser hela befolkningen. Andel låg ekonomisk standard avser andelen med inkomst av medianinkomsten. Källa: HEK, SCB, beräkningar De äldre pensionärernas låga inkomster förklaras delvis av att de ofta har garantipension och låg inkomstrelaterad pension. Den årliga indexeringen är lägre än tillväxten av lönerna och pensionerna förlorar därför successivt i värde jämfört med de förvärvsaktivas inkomster, men behåller alltså sin reala köpkraft. En ålderspensionär med en genomsnittlig hyra, garantipension och bostadstillägg för pensionärer () har en disponibel inkomst överstigande av medianinkomsten. Om pensionären däremot har låg hyra eller förmögenhet reduceras bostadstillägget. Detta innebär att inkomsten kan hamna under fattigdomsstrecket av medianen. En förhållandevis hög andel med låg ekonomisk standard bland pensionärer kan därför i stor utsträckning förklaras av låga boendekostnader eller att de har förmögenhet. Det låga socialbidragsberoendet bland pensionärer stärker denna bild. 2006/07:1 BILAGA 3 Fördelningen av de ekonomiska resurserna under ett enskilt år ger en ofullständig bild av hur den ekonomiska välfärden fördelas. Spridningen av hushållens disponibla inkomster kan öka kraftigt till följd av t.ex. tillfälligt höga kapitalvinster, att allt fler får möjlighet att studera, vid familjesplittringar eller arbetslöshet. En ökad inkomstspridning kan även resultera i att andelen hushåll med låg ekonomisk standard ökar. Det faktum att den ekonomiska standarden i ett hushåll är låg ett visst år behöver dock inte betyda att den är det under en längre period.30 Det viktigaste skälet till att studera inkomströrlighet är därför att försöka bedöma om individers möjlighet och incitament att förbättra sin ekonomiska situation förändras över tiden. Framförallt är det viktigt att undersöka hur stor andel som fastnar i en situation med långvarigt låg ekonomisk standard och om denna grupp har ökat eller minskat . Detta är angeläget då det behövs olika åtgärder för att bekämpa den långsiktiga ekonomiska utsattheten respektive den mer kortsiktiga. En stor inkomströrlighet kan skapa otrygghet och svårighet att överblicka och planera sin ekonomi. Den kan också tolkas som något positivt i det att individen i takt med ökat välstånd och sparande ges större frihet att fördela arbete och fritid över livscykeln efter sina egna preferenser. Rörligheten kan enligt detta synsätt vara ett uttryck för en dynamisk och väl fungerande samhällsekonomi. Ett sätt att studera inkomströrlighet är att mäta andelen personer som rör sig mellan olika inkomstgrupper mellan olika mättillfällen. Eftersom fokus här ligger på ekonomiskt utsatta individer beräknas andelen individer som rör sig in till respektive ut från denna grupp, se diagram 3.5.31 30 I avsnittet definieras låg ekonomisk standard som att hushållets disponibla inkomst understiger av medianinkomsten. Notera att det använda hushållsbegreppet skiljer sig något från det i den övriga avsnitt, i huvudsak genom att ogifta samboende utan gemensamma barn betraktas som separata hushåll. 31 I diagrammet betecknar alltså de rörelser in till respektive ut från gruppen av individer med låg ekonomisk standard som görs . Diagram 3.5 In- och utflöden från låg ekonomisk standard 19932000 Inflöde (höger axel) Källa: , beräkningar Andelen individer som rörde sig in i gruppen med låg ekonomisk standard låg . fanns en ökande trend, men föll nivåerna något. Andelen individer som rörde sig ut från gruppen var betydligt högre, i genomsnitt . Även här kan ses en fallande trend under periodens senare del. En slutsats som kan dras utifrån denna analys är att en relativt stor andel, , av de som ett enskilt år har inkomster av medianen, efter en fyraårsperiod har rört sig uppåt på inkomstskalan. Den största delen av gruppen med låg ekonomisk standard utgörs således av individer som under tillfälliga skeden i livet har låga inkomster av en eller annan orsak. Diagram 3.6 Tid med låg ekonomisk standard 19932000 Andel individer , procent Källa: , beräkningar Diagram 3.6 visar hur stor del av en femårsperiod där individerna har inkomster understigande fattigdomsgränsen. Här framgår att en relativt liten andel av den totala befolkningen hade långvarigt låga inkomster. Andelen personer med låg ekonomisk standard var . Andelen som hade inkomster av medianen var dock betydligt större. I genomsnitt uppgick andelen till . Diagrammet visar också att långvarig ekonomisk utsatthet blev vanligare . Andelen individer med låg ekonomisk standard är visserligen mycket liten, men ökade med . 3.5.1Vilka grupper har långvarig låg ekonomisk standard? Nedan undersöks hur vanligt förekommande olika grupper är bland de med långvarigt svag ekonomi i förhållande till sin andel av befolkningen dvs. har låg ekonomisk standard under samtliga fem undersökningsår. Ett värde som är större än ett anger att gruppen är överrepresenterad bland de långsiktigt ekonomiskt utsatta, något som också kan formuleras som att gruppens relativa risk för långvarig utsatthet (jämfört med genomsnittet i hela populationer) är större än ett. Ett värde som är mindre än ett anger att gruppen är underrepresenterad eller har en relativ risk mindre än ett. Individens egenskaper, till exempel ålder eller hushållstyp, avser genomgående av den studerade femårsperioden. Diagram 3.7 Relativa risker för långvarig ekonomisk utsatthet per hushållstyp 19932000 Ensamstående utan barn 2,5 Ensamstående med barn Källa: , beräkningar Av diagram 3.7 framgår att ensamstående generellt sett är överrepresenterade bland de långvarigt ekonomiskt utsatta medan samboende 2006/07:1 BILAGA 3 Högst relativ risk har ensamstående utan barn som är ungefär dubbelt så vanliga i den utsatta gruppen som i befolkningen som helhet. Detta kan eventuellt tyckas något förvånande eftersom ensamhushållen innehåller färre personer än ensamstående med barn. Gruppen av ensamstående utan barn består dock i högre grad av utlandsfödda och ålderspensionärer, grupper som är överrepresenterade bland de ekonomiskt utsatta. Diagram 3.8 visar relativa risker för olika åldersgrupper. I förvärvsåldrarna minskade den relativa risken svagt under periodens senare del, något som troligen beror på att sysselsättningen då ökade. Även för barnen föll de relativa riskerna eftersom de antas leva under samma ekonomiska förutsättningar som föräldrarna. Ålderspensionärerna skiljer sig från de övriga åldersgrupperna och är tydligt överrepresenterade bland de med låg ekonomisk standard. Diagrammet visar även att överrepresentationen ökar något . Detta beror sannolikt på att de prisindexerade pensionerna utvecklades svagare än förvärvsinkomsterna under återhämtningen från de svåra åren vilket medförde att den relativa risken för pensionärer ökade. Diagram 3.8 Relativa risker för långvarig ekonomisk utsatthet per åldersgrupp 19932000 Ålderspensionärer (65+) Ungdomar (18-24) Barn (0-17) Förvärvsåldrar (25-64) Källa: , beräkningar Diagram 3.9 visar relativa risker för utlandsfödda uppdelade på antal år sedan invandringen. Utlandsfödda som grupp var kraftigt överrepresenterad bland de långvarigt ekonomiskt utsatta med en genomsnittlig relativ risk på ca 2,7. Diagrammet visar också att den relativa risken tenderar att vara lägre ju som gått sedan invandringen. Individer som invandrade för mellan ett och hade en genomsnittlig relativ risk på ca 4,4 2006/07:1 BILAGA 3 medan den för individer som invandrade för sedan var ca 3,1. I gruppen som invandrade har den relativa risken minskat ytterligare men kvarstår vid ca 1,2 vilket innebär en med . Man kan även se en tendens till ökande relativa risker i denna grupp . Det negativa sambandet mellan tid sedan invandring och relativ risk skulle kunna tolkas som ett tecken på att invandrare successivt integreras på den svenska arbetsmarknaden och således minskar risken att hamna i långvarig utsatthet efter hand. Det kan också vara en konsekvens av att arbetskraftsinvandringens andel av den totala invandringen successivt har minskat sedan 1970- talet. Diagram 3.9 Relativa risker för långvarig ekonomisk utsatthet för utlandsfödda 19932000 Efter tid sedan invandring, procent Källa: , beräkningar De relativa riskerna för kvinnor var 1993 lika med 1,01 vilket innebar en svag överrepresentation av kvinnor i gruppen med låg ekonomisk standard. har kvinnornas relativa risker stigit och uppgår till 1,07. På motsvarande sätt har männens relativa risker sjunkit från 0,99 till 0,93. Ett annat mått som tar hänsyn till situationen är andelen ekonomiskt marginaliserade. Måttet anger den andel personer i åldern som får mer än halva sin disponibla inkomst från arbetsmarknadsstöd, sjukförsäkring, förtidspension, bostadsbidrag eller socialbidrag i rad. Efter en kraftig ökning talets krisår vände utvecklingen till en nivå . har andelen ekonomiskt marginaliserade beräknats till , vilket är en ökning jämfört med , se vidare tabell U.2 i underbilagan. serade kvinnor beräknas till och andelen män till . 3.5.2Vad orsakar inträde i och utträde ur fattigdom? Oxley, Dang och Antolín (2000) undersökte i en internationell studie av ekonomisk utsatthet och dess dynamik bland annat orsakerna till att utsatthetsperioder påbörjas eller avslutas.32 I studien definieras grupper av händelser som leder till en förändring av den ekonomiska situationen. Studien visar att både utträde ur och inträde till gruppen av individer med låg ekonomisk standard oftare föregås av arbetsmarknadsrelaterade händelser än av demografiska händelser.33 Den vanligaste arbetsmarknadsrelaterade händelsen som leder till inträde är då hushållet helt upphör att förvärvsarbeta. Ökad risk för inträde fås också då hushållet reducerar sin arbetstid eller reducerar antalet förvärvsarbetande. Hushåll med mer än en förvärvsarbetande tenderar att vara bättre skyddade mot inträde i ekonomisk utsatthet än hushåll med bara en förvärvsarbetande. Vidare ökar hushåll som går från en förvärvsinkomst till två också chansen för utträde ur utsatthet mer än hushåll som får sin första förvärvsinkomst. Hushållets risk för inträde är lägre om arbetsmarknadsrelaterade händelser inte kombineras med demografiska händelser, dvs. om hushållssammansättningen är stabil. Bland de demografiska händelserna orsakas inträde i utsatthet oftare av separationer och skilsmässor medan utträde oftare beror på sammanflyttning eller giftermål. 32Oxley H., Dang T. T. och Antolín P. (2000), in Six Countries, Economic Studies No 30, 2000/1 33Demografiska händelser avser förändringar i hushållssammansättningen t.ex. genom separationer, giftermål, barnafödande eller genom att barn flyttar hemifrån. Arbetsmarknadsrelaterade händelser omfattar förändringar i hushållets arbetsutbud, t.ex. att man får jobb, blir arbetslös, får nya arbetstider eller ändrad lön. 3.6Ekonomiska drivkrafter och fattigdomsfällor För att finansiera och upprätthålla den svenska välfärdsstaten krävs en hög sysselsättningsgrad bland individer i arbetsför ålder. Detta är speciellt betydelsefullt när andelen äldre kommer att öka. Om inkomsten vid arbete inte är högre än vid arbetslöshet eller sjukdom minskar arbetsutbudet. Arbetsutbudet påverkas också negativt om det inte lönar sig att öka sin arbetsinsats för den som redan har ett arbete. I förlängningen kan svaga ekonomiska drivkrafter även medföra att färre väljer att byta arbete eller yrke, utbilda sig eller att flytta till orter där det finns arbete. De ekonomiska drivkrafterna är i synnerhet viktiga då det gäller de ekonomiskt utsatta. En så kallad fattigdomsfälla uppstår då effekten av skatte- och välfärdssystem innebär att en person inte genom eget arbete kan förbättra sin ekonomiska situation. För höga ersättningsnivåer i välfärdssystemen medför att arbete lönar sig sämre. Å andra sidan är det viktigt att ersättningarna är tillräckligt höga för att man skall kunna leva på dem. För låg ersättning vid sjukdom eller arbetslöshet kan ge upphov till försörjningsproblem och dessutom minska tilltron till generella offentliga försäkringar. För att upprätthålla systemens legitimitet och minimera fusk och otillbörligt nyttjande krävs välavvägda ersättningsnivåer som premierar arbete samt väl fungerande kontroller av försäkringssystemen. Avvägningen mellan ersättningsnivå och drivkrafter för arbete är således av central betydelse. Å ena sidan bör ersättningarna utformas så att de ger rimliga villkor till försörjning för den enskilde, å andra sidan bör de inte verka hämmande på arbetskraftsutbudet. Det bör poängteras att resonemangen avser kortsiktiga incitament. Även om man inte tjänar kortsiktigt på att ta ett visst jobb kan det på leda till bättre förhållanden, t.ex. i form av bättre löneutveckling och högre pension. 2006/07:1 BILAGA 3 Faktaruta 3: Mått på drivkrafter Marginaleffekten visar hur lönsamt det är att öka sin arbetsinsats på marginalen för personer som redan har ett arbete. Mer precist visar marginaleffekten hur stor andel av en liten bruttolöneökning som faller bort till följd av ökad skatt, ökade avgifter och minskade bidrag.