prop · GU03102 · 2007-04-16 00:00:00 — Tabell 2.5 Spridning mellan kommuner avseende andel köpt verksamhet från företag och föreningar 2005 Procent Förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg Utbildning Äldre och funktionshindrade Individ- och familjeomsorg 76 28 59 49 * 11 10 6 22 Median 5 7 3 14 ** 2 5 1 5 Min 0 0 0 0 * av kommunerna har högst detta värde ** av kommunerna har högst detta värde Källor: och . 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 2001 2002 2003 2004 Förskola och skolbarnsomsorg Utbildning Äldre- och funktionshindrade Individ- och familjeomsorg Hälso- och sjukvård exkl tandvård 2006/07:102 26 Spridningen när det gäller hur stor andel av verksamheten som utfördes av privata företag i landstingen liknar mönstret i kommunerna, dvs. de flesta låg relativt samlat medan några landsting uppvisade extremvärden. Andelen varierade bland landstingen mellan . Medianvärdet var och hälften av landstingen låg mellan 3 och köpt verksamhet. 2.8 personal Antal anställda Totalt var 1 096 000 personer anställda i kommuner och landsting 2005, vilket innebar en ökning med 27 000 . blev antalet privat sysselsatta inom vård- och utbildningssektorn 23 000 fler. Det är dock inte alla privatanställda inom denna sektor som arbetar inom skattefinansierad verksamhet. Fördelningen kvinnor och män inom kommuner och landsting har inte förändrats nämnvärt . Av de anställda 2005 var kvinnor. Tabell 2.6 Antal anställda i kommunsektorn och i näringslivet inom vård och utbildning Tusental 2001 2002 2003 2004 2005 Kommuner 814 829 833 834 833 Landsting 255 252 255 263 263 Näringsliv: Vård och utbildning 136 151 154 154 159 Totalt 1 205 1 231 1 242 1 251 1 255 Källa: . Sjukfrånvaron minskar Sjukfrånvaron för kvinnor minskade i alla sektorer . var sjukfrånvaron högst inom kommunerna. Mellan 2005 (kvartal 4) och 2006 (kvartal 4) ökade dock sjukfrånvaron för kvinnor inom kommunerna och inom landstingen. 2006/07:102 27 Diagram 2.8 Andel sjukfrånvarande kvinnor per sektor, kvartal 2 och 4, 20022006 0,0 1,0 2,0 3,0 4,0 5,0 6,0 7,0 8,0 2002K2 2 0 02 K 4 2003K2 20 0 3K4 2004K2 2 0 04 K 4 2005K2 2 0 05 K 4 2006K2 20 06 K4 % privat sektor staten kommuner landsting Källa: . Sjukfrånvaron för män minskade i alla sektorer förutom i landstingen. Mellan 2005 (kvartal 4) och 2006 (kvartal 4) minskade mäns sjukfrånvaro svagt inom kommunerna, medan den ökade med något inom landstingen. Sjukfrånvaron var lägst inom den statliga sektorn under hela den redovisade femårsperioden, både när det gäller män och kvinnor. Säsongsvariationen är betydande, då fler är frånvarande än . Diagram 2.9 Andel sjukfrånvarande män per sektor, kvartal 2 och 4, 20022006 0,0 0,5 1,0 1,5 2,0 2,5 3,0 3,5 4,0 4,5 2002K2 2002K4 2003K2 2003K4 2004K2 2004K4 2005K2 2005K4 2006K2 2006K4 % privat sektor staten kommuner landsting Källa: . Sjukfrånvaro i kommuner och landsting efter ålder och kön Kommuner och Landsting (SKL) samlar in uppgifter om sjukfrånvaro från kommuner och landsting. 2006/07:102 28 definieras sjukfrånvaro som frånvaro minst en kalendermånad (oavsett omfattning) för vilken avdrag gjorts i novemberlönen. SKL:s uppgifter visar att av kvinnorna och av männen i kommunerna samt av kvinnorna och av männen i landstingen var sjukfrånvarande minst . I undersökningen redovisas att sjukfrånvaron bland kvinnor var betydligt högre än bland män i alla åldersgrupper i både kommuner och landsting. Störst skillnad mellan könen var det i åldersgruppen där kvinnor hade mer än så hög sjukfrånvaro som män i både kommuner och landsting. Lägst andel sjukfrånvaro hade de yngsta åldersgrupperna, såväl bland män som kvinnor i både kommuner och landsting. Den högsta andelen fanns i åldersgruppen , av kvinnorna och av männen i kommunerna samt av kvinnorna och av männen i landstingen. Frånvaron minskade i alla åldersgrupper för såväl kvinnor som män i kommunerna. I landstingen minskade frånvaron i alla åldersgrupper, med undantag av män mellan som uppvisade en marginell ökning. Sjukfrånvaro i kommuner och landsting efter yrke Sjukfrånvaron varierade stort mellan olika yrken enligt undersökningen. Högst sjukfrånvaro i de 15 största yrkena fanns bland vårdbiträden och städare och lägst bland grundskolelärare och gymnasielärare. Sjukfrånvaron har minskat i alla dessa yrken. Trots att kvinnliga vårdbiträden uppvisade den högsta sjukfrånvaron, , var det i detta yrke som minskningen för kvinnor varit högst, . När det gäller landstingen fanns den lägsta andelen frånvarande bland manliga läkare, , och den högsta bland kvinnlig lokalvårdspersonal, . Bland kvinnorna har sjukfrånvaron minskat i alla undersökta yrken. Bland männen steg sjukfrånvaron i två av de sex presenterade yrkena, lokalvårdspersonal och skötare. Små löneskillnader mellan kvinnor och män i kommunerna Löneskillnaderna mellan kvinnor och män har inte förändrats nämnvärt i någon arbetsmarknadssektor . Kvinnors lön som andel av männens var 2005 för hela arbetsmarknaden (tabell 2.7). De största löneskillnaderna mellan könen fanns i landstingen. Löneskillnaderna minskade betydligt och utjämnades nästan helt för kommunerna, om hänsyn tas till skillnader i ålder, utbildning, arbetstid och yrke i en s.k. standardvägning. Löneskillnaderna var något större i landstingen. För att bättre kunna förklara löneskillnaderna mellan kvinnor och män har utvecklat standardvägningen vidare. Genom att även ta hänsyn till vilket företag eller organisation som de anställda Skr. 2006/07:102 29 arbetar för minskade de oförklarade löneskillnaderna ytterligare inom alla sektorer. Tabell 2.7 Kvinnors lön i procent av mäns efter arbetsmarknadssektor 2001 2002 2003 2004 2005 Ej std.v Std .v* Ej std.v Std .v* Ej std.v Std .v* Ej std.v Std .v* Ej std.v Std .v* Std. v** Kommuner 90 99 90 98 91 98 91 98 92 99 99 Landsting 71 93 71 92 71 93 71 93 71 93 95 Statlig 84 92 84 92 85 92 85 92 86 92 94 Privat 84 90 85 90 85 90 85 91 85 91 93 Samtliga 82 92 83 92 84 92 83 92 84 92 *** Källor: och . * I beräkningen tas hänsyn till yrke, ålder, utbildning och arbetstidens omfattning. ** I beräkningen tas hänsyn till företag, yrke, ålder, utbildning och arbetstidens omfattning. *** Finns ingen uppgift. En invändning som kan riktas mot att använda standardvägda löneskillnader som ett mått på eventuella osakliga löneskillnader är att vissa faktorer inte beaktas vid standardvägningen. Utgångspunkten för denna typ av invändning är att det är rimligt att anta att flera andra faktorer har betydelse för vilken lön den enskilde individen får. Lönepåverkande faktorer kan vara individuella egenskaper som t.ex. erfarenhet och sociala färdigheter. Andra lönepåverkande faktorer är knutna till arbetet och arbetsuppgiften, t.ex. arbetets svårighetsgrad, ansvar för planering eller arbetsledning. Det är också rimligt att anta att företagsspecifika faktorer som bransch- och marknadsförutsättningar kan påverka lönen för den enskilde individen anser . Den officiella lönestatistiken kan inte ge svar på frågan om i vilken utsträckning det förekommer lönediskriminering i jämställdhetslagens mening. Lagen tar sikte på förhållandena hos den enskilde arbetsgivaren, medan statistiken avspeglar andra nivåer. 2.9 Statsbidrag till kommunsektorn Vid riksdagsbehandlingen av förra årets skrivelse om utvecklingen inom den kommunala sektorn förutsatte finansutskottett att redovisningen av statsbidragen kommer att utvecklas vidare (bet. 2005/06:FiU26). Det gäller särskilt en samlad utvärdering av måluppfyllelsen för samtliga statsbidrag till kommuner och landsting eller för utvalda statsbidrag på anslagsnivå. Med anledning av detta har regeringen gett Statskontoret i uppdrag att utvärdera effekterna av ett urval specialdestinerade statsbidrag till kommuner och landsting i förhållande till de mål som riksdag och regering har fastställt för dessa bidrag. Under respektive verksamhetsavsnitt längre fram i skrivelsen redogörs för ett antal reformer där den ekonomiska regleringen gentemot kommunsektorn har gjorts i form av specialdestinerade statsbidrag. Det fanns 2006 totalt 104 anslag på statsbudgeten som omfattade bidrag till kommunsektorn. Diagram 2.10 visar utvecklingen av specialdestinerade och generella statsbidrag. Även tillskott och ersättningar till kommunsektorn som belastar statsbudgetens inkomstsida 2006/07:102 30 ingår. Statsbidragen uppgick totalt till 2006, vilket motsvarade av kommunsektorns totala intäkter. Diagram 2.10 Statliga bidrag till kommunsektorn Miljarder kronor, löpande priser 0 20 40 60 80 100 120 140 2002 2003 2004 2005 2006 Summa Generella Specialdestinerade Källor: och . Statsbidragen har sammantaget minskat med ca . Det är framförallt de generella statsbidragen som har minskat som en följd av olika regleringar mellan staten och kommunsektorn. När det s.k. kommunkontosystemet infördes höjdes det generella statsbidraget i två steg med ett belopp som motsvarade den avgift kommuner och landsting skulle betala till systemet. När avgiften avskaffades 2003 sänktes bidraget på motsvarande sätt med ca . De specialdestinerade statsbidragen har bl.a. till följd av detta ökat sin andel av de totala statsbidragen från . Summan av de specialdestinerade statsbidrag har varit relativt jämn . Generella statsbidrag Med generella statsbidrag avses här bidrag som inte är verksamhetsanknutna och som är samlade under utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner, samt ej verksamhetsanknutna tillskott som belastar statsbudgetens inkomstsida. Under utgiftsområde 25 har emellertid funnits ett anslag åren 20022004 som varit verksamhetsanknutet, anslaget för ökad tillgänglighet inom sjukvården, och som därför redovisas som ett specialdestinerat statsbidrag. Utvecklingen av de generella statsbidragen framgår av tabell 2.8. Anslaget för kommunalekonomisk utjämning omfattar det beloppsmässigt största statsbidraget till kommunerna och landstingen. Anslaget infördes och motsvarar anslaget för generellt statsbidrag till kommuner och landsting, som fanns 19962004. 2006/07:102 31 Tabell 2.8 Generella statsbidrag och andra tillskott Miljarder kronor, löpande priser 2002 2003 2004 2005 2006 Generella statsbidrag Generellt statsbidrag till kommuner och landsting* 76,2 43,0 41,4 55,2 58,1 Särskilda insatser 1,1 1,9 0,4 0,3 0,2 Summa generella statsbidrag 77,3 44,9 41,9 55,5 58,3 Tillskott på statsbudgetens inkomstsida Sysselsättningsstöd (periodiserat) 4,6 4,0 4,9 7,3 6,9 200-kronan 1,3 1,3 1,3 Summa tillskott på statsbudgetens inkomstsida 5,9 5,3 6,3 7,3 6,9 Summa generella bidrag och tillskott 83,3 50,2 48,2 62,8 65,3 Källor: och . * Anslaget för kommunalekonomisk utjämning. Anslaget för kommunalekonomisk utjämning syftar till att uppnå målet för politikområdet 25 Allmänna bidrag till kommuner. Som en följd av den kommunala självstyrelsen ligger det direkta ansvaret för att uppnå såväl verksamhetsmål som ekonomiska mål på kommunerna och landstingen själva. Staten kan dock indirekt bidra till detta. Tabell 2.9 visar förändringen i de generella statsbidragen och vad dessa förändringar beror på. Tabell 2.9 Förändring av generella bidrag och andra tillskott Miljarder kronor, löpande priser 2002 2003 2004 2005 2006 Generella bidrag och tillskott 83,3 50,2 48,2 62,8 65,3 Förändring från föregående år 2,2 -33,1 -2,0 14,7 2,4 varav tillskott 4,6 2,6 1,0 7,3 2,1 skatteregleringar -3,5 -5,8 -2,6 2,1 -0,6 överföringar från specialdestinerade statsbidrag 1,4 0,2 4,2 1,0 regleringar enligt finansieringsprincipen -0,1 -30,1 -0,5 1,0 0,1 övrigt -0,2 -0,1 0,0 0,1 -0,2 Källa: . Tillskotten till kommunsektorn har uppgått till sammanlagt under den i tabellen redovisade perioden. Tillskotten består främst av ökningar av generella bidrag och av det tillfälliga sysselsättningsstödet. I tabell 2.10 redovisas förändringar i de generella bidragen till följd av regleringar enligt den kommunala finansieringsprincipen. Sammanlagt har justeringar av statsbidragen gjorts för netto nära -åren 2002 . 2006/07:102 32 Tabell 2.10 Regleringar enligt den kommunala finansieringsprincipen Miljarder kronor, löpande priser 2002 2003 2004 2005 2006 Lärarpensioner 0,2 0,2 0,2 0,1 Rätt till barnomsorg för barn till föräldralediga/arbetslösa 0,3 Förstatligande av vårdhögskolorna -1,4 Maxtaxa+förbehållsbelopp äldreomsorg 0,8 0,1 0,2 Allmän förskola 4-5-åringar 1,2 Kommunkontosystemet -31,4 -1,4 1,2 Viss tandvård för vuxna 0,5 -0,2 Vuxenutbildning -0,1 -0,2 Gymnasieskolan 0,2 Övriga regleringar -0,2 Summa -0,1 -30,1 -0,5 1,0 0,1 Källa: . Specialdestinerade statsbidrag Den beloppsmässigt övervägande delen av de specialdestinerade statsbidragen finns 2006 inom utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg och inom utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning. Ökningarna var sammanlagt . Totalt ökade de specialdestinerade statsbidragen med 2006 jämfört med året innan. Förutom ökningarna inom de nämnda utgiftsområdena har statsbidragen inom utgiftsområde 6 Invandrare och flyktingar ökat med . Antalet anslag som omfattar specialdestinerade statsbidrag var 6 färre 2006 jämfört med . 2006/07:102 33 Tabell 2.11 Specialdestinerade bidrag per utgiftsområde Utgiftsområde Antal anslag Summa Andel procent 1. 2 118 0,3 2. Samhällsekonomi och finansförvaltning 1 150 0,3 4. Rättsväsendet 2 10 0,0 5. Internationell samverkan 2 2 0,0 6. Försvar samt beredskap mot sårbarhet 4 528 1,2 7. Internationellt bistånd 1 75 0,2 8. Invandrare och flyktingar 8 4 420 9,9 9. Hälsovård, sjukvård och social omsorg* 18 19 889 44,7 10. Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp 1 186 0,4 13. Arbetsmarknad 3 2 459 5,5 16. Utbildning och universitetsforskning 17 11 850 26,6 17. Kultur, medier, trossamfund och fritid 13 966 2,2 18. Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande 6 111 0,3 19. Regional utveckling 4 1 026 2,3 20. Allmän miljö- och naturvård 5 1 851 4,2 21. Energi 5 99 0,2 22. Kommunikationer 5 606 1,4 23. Jordbruk- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar 5 107 0,2 24. Näringsliv 2 19 0,0 Totalt 104 44 472 100 * Redovisas netto inklusive ersättningen från kommunerna till för personlig assistans som uppgick till -. Tabell 2.12 nedan visar utvecklingen av de specialdestinerade statsbidragen . I tabellen särredovisas ett urval statsbidrag som helt eller delvis går till kommuner och/eller landsting. Dessa bidrag utgjorde av de totala beloppen för samtliga specialdestinerade statsbidrag 2006. Övriga specialdestinerade statsbidrag är fördelade på ca 90 anslag 2006 inom flertalet utgiftsområden i statsbudgeten. Sammantaget har de specialdestinerade bidragen 2006 ökat varav läkemedelsförmånen står för en betydande del. Frånsett bidraget för läkemedelsförmånerna har de specialdestinerade statsbidragen främst ökat i samband med reformer inom vård- och utbildningsområdena, införandet av maxtaxa i barnomsorgen 2002 samt personalförstärkningar i skolan . har ett antal specialdestinerade bidrag avseende hälso- och sjukvård överförts till anslaget för kommunalekonomisk utjämning. 2006/07:102 34 Tabell 2.12 Specialdestinerade statsbidrag och riktade satsningar på statsbudgetens inkomstsida Miljarder kronor, löpande priser 2002 2003 2004 2005 2006 Specialdestinerade statsbidrag Hälso- och sjukvård, generell del 0,1 0,1 Program för IT i skolan 0,3 Kommunersättningar vid flyktingmottagande 2,4 2,4 1,9 1,7 3,2 Klinisk forskning och utbildning 1,7 1,7 1,8 1,9 2,0 Regional musikverksamhet mm 0,6 0,7 0,7 0,7 0,4 Vuxenutbildning 2,4 1,3 1,8 2,3 1,8 Läkemedelsförmånerna 17,8 18,6 19,4 19,8 20,6 Personalförstärkning i skolan 1,5 2,5 3,4 1,4 1,0 Ökad tillgänglighet i vården 1,3 1,3 1,1 Maxtaxa barnomsorg mm 3,9 3,9 3,7 3,7 3,7 Personalförstärkning i förskolan 0,7 2,3 Åtgärder för biologisk mångfald 0,3 0,4 0,5 0,9 0,8 Sanering och återställning av förorenade områden 0,4 0,2 0,4 0,4 0,6 Stöd till klimatinvesteringar 0,1 0,1 0,4 Övriga 7,8 7,5 8,0 7,1 7,8 Summa specialdestinerade statsbidrag 40,5 40,4 42,8 40,6 44,5 Riktade satsningar på statens inkomstsida Anställningsstöd 0,3 0,3 0,4 0,6 2,1 Bredband 0,0 0,2 0,4 0,5 OSA (offentligt skyddat arbete) 0,3 0,8 0,8 0,7 Utbildning av personal i vård och utbildning 0,5 0,3 Stöd till utbildningsvikariat 0,1 Summa riktade satsningar på statens inkomstsida 0,3 0,8 1,6 1,8 3,1 Summa 40,8 41,2 44,3 42,4 47,6 Källor: och . 2.10 Kommunala skattesatser I tabell 2.13 redovisas de kommunala skattesatserna 1995 och 2001 2007 samt spridningen. infördes ett nytt utjämningssystem som omfattade samtliga kommuner och landsting. Utjämningssystemet syftar till att ge kommuner och landsting likvärdiga ekonomiska förutsättningar. Detta borde kunna leda till minskade skillnader i skattesatser, men skillnaderna beror även på olikheter vad avser servicenivå, effektivitet och avgiftsfinansiering. 2006/07:102 35 Tabell 2.13 Kommunala skattesatser Procent 1995 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 Vägt medelvärde 30,52 30,53 30,52 31,17 31,51 31,60 31,60 31,55 Högsta skattesats 33,20 33,17 33,30 33,72 34,04 34,24 34,24 34,24 Lägsta skattesats 25,70 27,15 27,50 28,90 28,90 28,90 28,89 28,89 Variationsvidd 7,50 6,02 5,80 4,82 5,14 5,34 5,35 5,35 Källor: och . Skillnaden mellan högsta och lägsta skattesats (variationsvidden) är ett grovt spridningsmått. Variationsvidden minskade men har därefter ökat något. Att spridningen minskade 19952003 beror främst på att skatten höjdes i kommuner med låg skattesats. Som framgår av tabell 2.13 höjdes skattesatserna mest 2004, vilket i stor utsträckning berodde på höjningar av landstingsskatten . sjönk den genomsnittliga skattesatsen . Av 24 kommuner som sänkte skatten var 12 förortskommuner, varav sju i . I sex kommuner höjdes skattesatsen. Ett landsting () höjde skatten . Tabellen nedan visar de fem kommuner med högst respektive lägst skatt 1995 och 2007. har samtliga kommuner med lägst skatt varit kommuner i län. Fyra av de fem kommuner med högst skatt ligger i Norrlandslänen, vilket har varit situationen . Tabell 2.14 Kommuner med lägst respektive högst total skattesats 2007 Lägst skattesats Högst skattesats 1995 2007 1995 2007 26,51 28,89 34,75 34,24 26,78 28,90 34,41 33,72 28,50 29,15 34,04 33,69 28,52 29,28 33,97 , 33,65 28,73 29,43 33,96 33,64 Källa: . 2.11 Kommunalekonomisk utjämning Från infördes ett nytt system för kommunalekonomisk utjämning genom att det tidigare utjämningssystemet sammanfördes med det generella statsbidraget och vissa riktade bidrag. Utjämningssystemet, som hanteras inom anslaget 48:1 Kommunalekonomisk utjämning, kan delas upp i fem olika delar: inkomstutjämning, kostnadsutjämning, strukturbidrag, införandebidrag och regleringsbidrag/avgift. I tabell 2.15 redovisas de bidrag och avgifter som finns inom ramen för anslaget uppdelat på anslagsposterna kommuner respektive landsting. Anslaget uppgick till . Inkomstutjämningsbidrag ges till kommuner och landsting med en 2006/07:102 36 skattekraft av medelskattekraften i landet. Kommuner och landsting med en skattekraft över dessa nivåer betalar en inkomstutjämningsavgift. Tabell 2.15 Kommunalekonomisk utjämning Kommuner Landsting 2005 2006 2005 2006 Inkomstutjämningsbidrag 45,0 46,2 14,9 15,2 -avgift -3,4 -3,2 -2,2 -2,0 Kostnadsutjämningsbidrag 4,6 4,7 1,2 1,1 -avgift -4,7 -4,7 -1,2 -1,1 Strukturbidrag 1,5 1,5 0,7 0,7 Införandebidrag 1,5 0,8 0,6 0,3 Summa utjämning m.m. 44,6 45,3 14,1 14,2 Regleringsbidrag/avgift -2,0 -0,2 -1,5 -1,3 Summa 42,6 45,2 12,6 13,0 Källor: och . Kostnadsutjämningen sker genom bidrag och avgifter enligt samma principer som , dock med vissa modifieringar. Ett strukturbidrag utgår till kommuner och landsting som uppfyller särskilda kriterier och ett införandebidrag utgår till kommuner och landsting med negativa intäktsförändringar till följd av det nya systemet. Slutligen har regleringsavgifter och regleringsbidrag införts för att summan av alla bidrag och avgifter i systemet skall överensstämma med ramanslaget Kommunalekonomisk utjämning. Regleringsavgiften/bidraget blir således en restpost och fastställs som skillnaden mellan summan av alla bidrag och avgifter och ramanslaget för kommunalekonomisk utjämning och fördelas med lika många kronor per invånare på alla kommuner respektive landsting. Fördelningen av den kommunalekonomiska utjämningen på enskilda kommuner och landsting varierar med hänsyn till skillnader i främst skattekraft och strukturella förhållanden som påverkar behovet av kommunala tjänster och kostnaderna för att tillgodose dessa behov. Av diagram 2.11 framgår hur utjämningens olika delar genomsnittligt faller ut på olika kommungrupper. Utfallet skiljer sig emellertid mellan kommuner i en och samma grupp. Inkomstutjämningsavgift betalas enbart av en storstad och 12 förortskommuner. var 12 kommuner nettobetalare i systemet som helhet. Glesbygdskommuner och övriga kommuner under 12 500 invånare får högst inkomstutjämningsbidrag. Förorter, storstäder och större städer får lägst. 2006/07:102 37 Diagram 2.11 Utfall av kommunalekonomisk utjämning fördelat på kommungrupper per invånare -4000 -2000 0 2000 4000 6000 8000 10000 12000 14000 16000 Sto r s täd e r F ör orts ko mmun er S tö r r e s täd er Pe ndl ingsk o mm une r G les b ygds kom mu ner Va r uproducer an de k om mu ne r Ö v r komm un er > 25 000 i n v . Ö vr k om mun e r , 12 500-25 000 i n v . Övr komm u ner < 12 50 0 inv . Ri k et Inkomstutjämningsbidrag Inkomstutjämningsavgift Kostnadsutjämningsbidrag Kostnadsutjämningsavgift Strukturbidrag Införandebidrag Regleringsbidrag Nettobidrag Källor: och . Glesbygdskommuner får högst kostnadsutjämningsbidrag. Högst avgift i kostnadsutjämningen betalas av större städer och pendlingskommuner. Nettobidraget är genomsnittligt lägst för förortskommuner, per invånare, och högst för glesbygdskommuner, ca per invånare. Utjämningen har således störst betydelse för glesbygdskommuner. är den enda nettobetalaren i landstingsutjämningen. Övriga landsting får inkomstutjämningsbidrag. Utfallet i kostnadsutjämningen varierar från en avgift per invånare för läns landsting och ett bidrag på ca per invånare för . Den kommunalekonomiska utjämningen följs upp av en särskild utredare och redovisades delbetänkandet Deluppföljning av den kommunalekonomiska utjämningen (SOU 2006:84). Delbetänkandet har varit föremål för en bred remissbehandling. 2.12 Kostnadsutjämning för funktionshindrade (LSS) infördes ett nationellt kostnadsutjämningssystem för kommunernas verksamhet enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS). och kommuner redovisade nettokostnader på drygt 400 respektive per invånare 2005, vilket kan jämföras med kommuns per invånare. I LSS-utjämningen beräknas för varje kommun en standardkostnad genom att antalet personer med insatser enligt LSS multipliceras med en nationell genomsnittskostnad för respektive insats. För att i utjämningen även kunna ta hänsyn till skillnader i vårdtyngd och till stordriftsfördelar i verksamheten beräknas för varje kommun ett personalkostnadsindex 2006/07:102 38 och ett koncentrationsindex. Kostnadsutjämningen sker genom att kommuner med en beräknad standardkostnad under riksgenomsnittet betalar en avgift till staten som motsvarar skillnaden mellan detta och kommunens standardkostnad. Kommuner med en beräknad standardkostnad över riksgenomsnittet får på motsvarande sätt ett bidrag av staten. Summan av bidragen i landet motsvarar i stort summan av avgifterna. fick 132 kommuner i bidrag och 158 kommuner betalade utjämningsavgifter på . Diagram 2.12 Kommunerna fördelade efter skillnad mellan standardkostnad 20042006 och nettokostnad Kronor per invånare 0 20 40 60 80 100 120 140 < - 7 5 0 - 5 0 0 - 7 4 9 - 2 5 0 - 4 9 9 - 1 - - 2 4 9 0 - 2 4 9 2 5 0 - 4 9 9 5 0 0 - 7 4 9 7 5 0 - 9 9 9 1 0 0 0 -1 2 4 9 > 1 2 5 0 - Skillnad i kronor per invånare kommuner 2004/2002 2005/2003 2006/2004 2007/2005 Källor: och . Kostnadsutjämningen för LSS-verksamhet följs upp av en särskild utredare och redovisades delbetänkandet Uppföljning av kostnadsutjämningen för kommunernas LSS-verksamhet (SOU 2006:69). De förslag som redovisades har legat till grund för regeringens beslut om kostnadsutjämningen .