prop · GU03126 · 2007-06-20 00:00:00 — 3.den avgift som avses i 11 § andra stycket. 19 § Den som med uppsåt eller av grov oaktsamhet bryter mot 1 § eller 5 § andra stycket döms till böter. Den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot 17 § andra meningen döms till böter. Den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot beslut meddelade enligt 2 § första stycket eller 8 § döms till böter eller fängelse i högst ett Om ett vitesföreläggande eller vitesförbud har överträtts, döms inte till ansvar för gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. 20 § Beslut enligt 3 och 8 §§ skall delges ägaren eller innehavaren av skall underrätta om beslut enligt 2, 3, 5, 6 och 8 §§. 21 § beslut enligt denna lag och beslut om registrering av hund som meddelas av eller av den som ansvarar för driften av hundregistret får överklagas hos allmän för det allmännas talan hos förvaltnings- domstol, om det överklagade beslutet har meddelats av en organisation. 22 § Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Beslut enligt denna lag gäller , om inte något annat beslutas. 23 § Bestämmelserna i 22-28 och 30 §§ förvaltningslagen (1986:223) skall tillämpas, om beslutet har meddelats av en organisation. Märkningsbestämmelserna gäller inte hundar födda före den 2.Beslut som har meddelats före ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser. Remissyttranden har avgetts av följande instanser. ombudsmän, , Kammarrätten i , Justitiekanslern, , , Brotts- offermyndigheten, Försvarsmakten (generalläkaren), i , i , i län, i , i , , , , , , kommun, , , kommun, Förbundet , , , , , , Föreningarna Djurens Vänners , , , , , , allmännyttiga bostadsorganisation, , . , , , Ystads kommun, , , Miljö- och hälso- skyddstjänstemannaförbundet, stödorganisation, Svenska , , Svenska , , , och har inbjudits att yttra sig men avstått. Förslag till lag om tillsyn över hundar och katter Härigenom föreskrivs följande. 1 § Hundar och katter skall hållas under sådan tillsyn och skötas på ett sådant sätt som med hänsyn till deras natur och övriga omständigheter behövs för att förebygga att de orsakar skador eller avsevärda olägen- heter. Särskilda bestämmelser om tillsyn över hundar finns i rennäringslagen (1971:437). Märkning och registrering av en hund 2 § En hundägare skall låta märka sin hund så att den kan identifieras. Märkningen skall vara bestående. 3 § skall föra ett för landet centralt register över hundägare (hundregistret). Hundägaren skall låta registrera sitt ägarskap i registret. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.skyldighet för hundägaren att betala en avgift för registreringen och för utrustning för att läsa av märkningen, 2.beräkningen av avgiften. 4 § Bestämmelserna i 2 och 3 §§ gäller hundar som stadigvarande finns i . 5 § får användas för att fastställa vem som äger en hund. , , länsstyrelser, polismyndigheter och de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskydds- området skall ha direktåtkomst till registret. 6 § är personuppgiftsansvarigt enligt personuppgifts- lagen (1998:204) för hundregistret. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får besluta att överlåta driften av regist- ret till en annan myndighet eller till en organisation. 7 § För behandling av personuppgifter gäller, utöver vad som sägs i 5 och 6 §§, personuppgiftslagen (1998:204). Bestämmelserna i person- uppgiftslagen om rättelse och skadestånd gäller även vid behandling av personuppgifter som utförs enligt denna lag. 8 § Om någon brister i tillsynen över eller skötseln av en hund, får polismyndigheten meddela de förelägganden och förbud som behövs för att förebygga skador eller avsevärda olägenheter. Såväl förelägganden som förbud får förenas med vite. Den som är får inte meddelas förelägganden eller förbud. 9 § får meddela de förelägganden som behövs för att bestämmelserna om märkning och registrering av en hund i denna lag skall följas. Förelägganden enligt första stycket får förenas med vite. Omhändertagande av en hund m.m. 10 § För att hindra att en hund orsakar skada eller avsevärd olägenhet får polismyndigheten, om inte andra, mindre ingripande åtgärder anses tillräckliga, besluta att den skall omhändertas. 11 § Om en hund har omhändertagits med stöd av 10 §, får ägaren eller innehavaren inte förfoga över hunden utan tillstånd av polismyndigheten. får, efter utredning, besluta att hunden skall säljas, skänkas bort eller, om hunden utgör en fara för människor eller djur eller om det annars finns särskilda skäl, avlivas. 12 § Om det inte längre finns skäl för omhändertagandet, skall polis- myndigheten besluta att detta genast skall upphöra. 13 § Anträffas en hund lös på område där lantbruksdjur finns, får hun- den, om den inte låter sig infångas och om det är nödvändigt för att förhindra skada på lantbruksdjur, dödas av den som äger eller vårdar lantbruksdjuren. Den som dödat en hund är skyldig att möjligt anmäla detta till polismyndigheten. 14 § får meddela förbud att ha hand om hund (hundförbud) för den som allvarligt brister eller har brustit i tillsynen över en hund. Vid bedömningen av om ett hundförbud bör meddelas skall särskilt beaktas om den mot vilken förbudet avses gälla har begått brott där han eller hon använt hund som vapen eller vid upprepade tillfällen varit föremål för föreläggande eller förbud enligt 8 § eller har haft hand om hund som har omhändertagits enligt 10 §. Hundförbud skall inte meddelas om det är uppenbart att de omständig- heter som gett upphov till att ett hundförbud övervägs inte kommer att upprepas. Hundförbudet får avse eller gälla tills vidare. Den som är får inte meddelas hundförbud. Tillsyn över och omhändertagande av en hund i marker där det 15 § augusti skall hundar hållas under sådan tillsyn att de hindras från att springa lösa i marker där det finns vilt. av året skall hundar hållas under sådan tillsyn att de hindras från att driva eller förfölja vilt, när de inte används vid jakt. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter som avviker från första stycket. 16 § Om en hund springer lös i ett område där det finns vilt, får jakträtts- havaren eller någon som företräder honom eller henne ta hand om När detta har skett skall hundens ägare eller innehavare Om denne inte är känd skall i stället polismyndigheten Om jakträttshavaren eller den som företräder honom eller henne inte vill ta hand om hunden, skall i stället polismyndigheten Kan inte hunden tas om hand, får polismyndigheten avliva hunden, om detta är angeläget från viltvårdssynpunkt och försvarligt även med hänsyn till omständigheterna i övrigt. 17 § Har inte ägaren eller innehavaren, efter det att kostnader betalats enligt 19 §, återtagit hunden efter det att han eller hon underrättades om omhändertagandet eller, om ägaren eller innehavaren inte är känd, efter det att polismyndigheten underrättades, får jakträttshavaren behålla hunden eller polismyndigheten, efter utred- ning, besluta att sälja, skänka bort eller, om hunden utgör en fara för människor eller djur eller om det annars finns särskilda skäl, avliva Ersättning för skador orsakade av en hund 18 § En skada som orsakas av en hund skall ersättas av dess ägare eller innehavare, även om han eller hon inte vållat skadan. innehavaren har betalat i skadestånd har han eller hon rätt att få tillbaka av den som vållat skadan. Första stycket gäller inte för skador som orsakas av en tjänstehund när en polisman eller vaktpost eller annan person som vid försvarsmakten tjänstgör för bevakning eller för att upprätthålla ordning använder hund i tjänsten, om den skadelidande har betett sig på ett sådant sätt att det har varit nödvändigt att ingripa mot honom eller henne. Kostnader för omhändertagande av en hund 19 § Ägaren eller innehavaren av en hund som har omhändertagits med stöd av 10 eller 16 § skall betala de kostnader som omhändertagandet medfört. Kostnaderna får förskotteras av allmänna medel. Om det finns särskilda skäl, får polismyndigheten i enskilda fall medge undantag från skyldigheten att betala kostnaderna. I sådana fall skall kostnaderna slutligt betalas av polismyndigheten. Om polismyndigheten har beslutat att en hund som omhändertagits skall säljas, får polismyndigheten ta ut ersättning ur köpeskillingen för kostnaderna för omhändertagandet och försäljningen. Om det efter det att polismyndigheten har fått täckning för sina kostnader återstår pengar från köpeskillingen tillfaller dessa ägaren. Övergivna eller förvildade katter 20 § En katt som med skäl kan antas vara övergiven eller förvildad, får avlivas av jakträttshavaren eller av någon som företräder denne. Inom tätbebyggt område krävs dock tillstånd av polismyndigheten. 21 § Den som bryter mot ett hundförbud döms för överträdelse av hundförbud till böter eller fängelse i högst . 22 § Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1.inte följer ett föreläggande eller bryter mot ett förbud som har meddelats med stöd av 8 § första stycket, 2.inte gör anmälan enligt 13 § andra stycket eller 3.bryter mot 20 § andra meningen. Den som uppsåtligen inte lämnar underrättelse enligt 16 § första stycket döms till penningböter. Den som har överträtt ett vitesföreläggande eller ett vitesförbud får inte dömas till ansvar enligt denna lag för den gärning som omfattas av före- läggandet eller förbudet. 23 § Till böter döms den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot 15 § första stycket eller en föreskrift som har meddelats med stöd av 15 § andra stycket. 24 § Beslut enligt 8 och 14 §§ skall delges ägaren eller innehavaren av hunden. Vid delgivningen tillämpas delgivningslagen (1970:428) med undantag för bestämmelserna i 12 § om delgivning genom att handling lämnas till annan än den sökte och 15 § om kungörelsedelgivning. 25 § beslut enligt denna lag och beslut om regi- strering av hund som meddelas av eller av den som ansvarar för driften av registret får överklagas hos allmän förvaltnings- domstol. Bestämmelserna i 2228 och 30 §§ förvaltningslagen (1986:223) skall tillämpas, om det överklagade beslutet har meddelats av en organisation. för det allmännas talan hos förvaltningsdomstol, om det överklagade beslutet har meddelats av en organisation. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 26 § Beslut enligt denna lag gäller , om inte något annat beslutas. Denna lag träder i kraft då lagen (1943:459) om tillsyn över hundar och katter samt lagen (2000:537) om märkning och registrering av hundar skall upphöra att gälla. Märkningsbestämmelserna gäller inte hundar födda före den 3.Beslut enligt 3 § första stycket lagen (1943:459) om tillsyn över hundar och katter och 9 § lagen (2002:537) om märkning och registrering av hundar skall anses meddelade med stöd av denna lag. 4.Ett beslut som har meddelats före överklagas enligt äldre bestämmelser. Förslag till lag om ändring i lagen (1938:121) om hittegods Härigenom föreskrivs att det i lagen (1938:121) om hittegods skall införas en ny paragraf, 4 a §. I stället för vad som sägs i 4 § gäller i fråga om en hund att hunden tillfaller staten, om ägaren inte blir känd från det att fyndet anmäldes till polismyndigheten eller om ägaren inte återtar hunden från det att han eller hon underrättades om fyndet. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i jaktlagen (1987:259) Härigenom föreskrivs i fråga om jaktlagen (1987:259) dels att 6 § skall upphöra att gälla, dels att 45 och 52 §§ skall ha följande lydelse. Till böter döms den som med Till böter döms den som med uppsåt eller av grov oaktsamhet uppsåt eller av grov oaktsamhet 1. bryter mot 5 § andra stycket, 1. bryter mot 5 § andra stycket 6 § första stycket eller 13 §, eller 13 §, 2.underlåter att fullgöra anmälningsskyldighet som har föreskrivits med stöd av 26 §, om ansvar för gärningen inte kan ådömas enligt lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, 3.bryter mot 27 §, om ansvar för gärningen inte kan ådömas enligt , 4.underlåter att fullgöra skyldighet enligt 28 §, 5. bryter mot en föreskrift som 5. bryter mot en föreskrift som har meddelats med stöd av 6 § har meddelats med stöd av 29 § 4, andra stycket, 29 § 4, 30 § tredje 30 § tredje stycket eller 31 § tredje stycket eller 31 § tredje stycket 6. bryter mot 35 § eller mot en föreskrift som har meddelats med stöd av 36 §, 40 § första stycket eller 41 § första stycket. Den som med uppsåt bryter mot 34 § döms till böter. I ringa fall skall inte dömas till ansvar enligt denna paragraf. Regeringen får överlåta åt en förvaltningsmyndighet att meddela sådana föreskrifter eller beslut som avses i 6 § andra stycket, 2326, 29, 29 a och 30 §§, 31 § andra och tredje styckena, 36 §, 40 § första och andra styckena, 41 § första stycket 2, 48 § andra stycket och 50 §. Regeringen får överlåta åt en förvaltningsmyndighet att meddela sådana föreskrifter eller beslut som avses i 2326, 29, 29 a och 30 §§, 31 § andra och tredje styckena, 36 §, 40 § första och andra styck- ena, 41 § första stycket 2, 48 § andra stycket och 50 §. Denna lag träder i kraft . 4Senaste lydelse 1994:1819. 5Senaste lydelse 1994:1820. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet och regeringsrådet . Tillsyn över hundar och katter Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om tillsyn över hundar och katter, 2.lag om ändring i lagen (1938:121) om hittegods, 3.lag om ändring i jaktlagen (1987:259). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn , biträdd av departementssekreteraren . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om tillsyn över hundar och katter 8 och 9 §§ I 8 § tredje stycket föreslås på skäl som anges i lagrådsremissen en be- stämmelse av innebörd att förelägganden eller förbud inte får meddelas den som är . Inte heller får enligt den föreslagna 14 § hund- förbud meddelas den som är . Skälen för den i 8 § föreslagna bestämmelsen måste anses träffa också sådana förelägganden om märk- ning och registrering som avses i 9 §, och även denna bestämmelse bör alltså förses med undantag för den som är . För att hindra upprepning i två på varandra följande paragrafer av likalydande bestäm- melser kan i stället om en sådan bestämmelse alls skall införas tredje stycket i den föreslagna 8 § utgå och en ny 10 § införas av förslagsvis följande lydelse: Den som är får inte meddelas föreläggan- den eller förbud enligt 8 eller 9 §. Emellertid följer av 2 § lagen (1985:206) om viten att vite inte får före- läggas, om adressaten kan antas sakna faktisk eller rättslig möjlighet att följa föreläggandet. Det innebär att det ofta redan av denna bestämmelse följer att ett föreläggande med avseende på en omyndigs egendom inte kan riktas mot en underårig som i allmänhet saknar rättslig rådighet över sin egendom utan föreläggande eller förbud får i den situationen riktas till vårdnadshavaren (jfr Lavin, Vitesföreläggandets adressat, 1975, s. 11 ff. och densamme, Viteslagstiftningen. En kommentar, 1989, s. 61, samt t.ex. 1997/98:JO1 s. 60 f.). När det gäller en underårig som är kan ett förbud mot att sätta ut vite motiveras även av att det för tillämpning av en vitespåföljd torde krävas att adressaten är kriminellt ansvarig (se NJA II 1943 s. 486). Mot bakgrund härav har också i fråga om åläggande som endast skall riktas mot den enskilde personligen och inte dennes egendom i olika sammanhang föreskrivits att viten eller förbud inte får komma till användning med avseende på den som är (jfr 1 § lagen [2005:321] om tillträdesförbud vid idrotts- arrangemang och det förbud som följer av 36 kap. 13 § och 22 § första stycket att vid vite kalla den som är att höras som vittne). Av det anförda följer att, för det fall det nu i särskild lag genom en uttrycklig bestämmelse fastställs att förelägganden och förbud, med eller utan vite, inte får riktas mot den som är , så innebär detta ingen ändring i sak mot vad som tidigare gällt, utan en bestämmelse härom får närmast ses som en påminnelse om gällande rätt på området. Beaktas bör emellertid att det även i fråga om dem som är eller äldre kan finnas personer som på grund av att de är omyndiga eller har förvaltare saknar rätt att själva förfoga över sin egendom, även om föreläggande och förbud kan riktas mot dem i andra avseenden än vad som gäller förfoganden rörande deras egendom. Mot bakgrund härav kan därför ifrågasättas det lämpliga i att nu i lag endast påminna om de undantag för meddelande av förbud och föreläggande som föreligger med avseende på dem som är . Lagrådet förordar därför att bestämmelsen härom får utgå. Däremot kan det finnas anledning att närmare klargöra rättsläget i författningskommentaren. Lagrådet erinrar om vad som anförts ovan. Den föreslagna bestämmelsen motsvarar 6 § i gällande tillsynslag. I dess andra stycke finns ett undantag från det strikta skadeståndsansvaret för bl.a. poliser, för fall då ett ingripande med hund varit påkallat. I den föreslagna bestämmelsen görs undantaget snävare genom att det anges vara en förutsättning för undantaget att ingripandet varit nödvändigt. Enligt vad som upplysts vid föredragningen och som antyds i remissen är denna ändring inte avsedd. Vid bestämmelsens tillkomst anfördes i för- arbetena att undantaget var avsett för fall då ingripandet med hund varit försvarligt, något som framstår som en ännu lägre tröskel (se prop. 1991/92:111 s. 8). Lagrådet förordar att ordet påkallat behålls. Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , statsråden , , , Husmark , , , , , , , , , , , , , Adelsohn Regeringen beslutar proposition 2006/07:126 Tillsyn över hundar och katter inför, ändrar, upp- Lag om tillsyn över 3, 6 och 16 §§