prop · GU03126 · 2007-06-20 00:00:00 — Beslut om föreläggande eller förbud enligt 8 § och beslut om förbud att ha hand om hund enligt 15 § skall delges den mot vilken beslutet avses gälla. Vid delgivning tillämpas delgivningslagen (1970:428). Enligt para- grafen tillämpas dock inte 12 och 15 §§ delgivningslagen. Dessa bestäm- melser avser delgivning genom att handling lämnas till annan än den sökte respektive kungörelsedelgivning. Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 6.12, innehåller regler om över- klagande. Samtliga beslut fattade av polismyndigheten enligt den nya lagen får överklagas. Även eller den registerdriftsansvariges beslut om registrering får överklagas. Andra stycket och tredje stycket överensstämmer med 11 § andra stycket och 12 § i den nuvarande lagen om märkning och registrering av hundar. Bestämmelserna i den nämnda lagen infördes på inrådan av Lagrådet. Andra stycket innebär att förvaltningslagens (1986:223) bestämmelser om överklagande, rättelse och omprövning skall tillämpas om beslutet har meddelats av ett privaträttsligt subjekt. Detta innebär bl.a. att prövningen av om ett överklagande har inkommit i rätt tid skall göras av det organ som har meddelat det överklagade beslutet. Lagen (1986:1142) om överklagande av beslut av enskilda organ med offentliga förvaltningsuppgifter är således inte tillämplig. Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 6.12, motsvarar 3 § fjärde stycket i nuvarande tillsynslag och 11 § fjärde stycket i den nuvarande lagen om märkning och registrering av hundar. Samtliga beslut enligt den nya lagen gäller , om inte något annat beslutas. Exempelvis kan det vara lämpligare att ett beslut om hundförbud börjar gälla om den som förbudet avser är frihetsberövad. 9.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1938:121) om hittegods Paragrafen är ny och har behandlats i avsnitt 6.13. Paragrafen anger att en hund tillfaller staten om ägaren inte blir känd från det att fyndet anmäldes till polismyndigheten eller om ägaren inte från det att han eller hon underrättades om fyndet har återtagit hunden. 9.3Förslaget till lag om ändring i jaktlagen (1987:259) Paragrafen har ändrats på så sätt att de straffbestämmelser som gäller 6 § jaktlagen (1987:259) har tagits bort. Straffbestämmelserna återfinns i stället i 24 § tillsynslagen. Paragrafen har ändrats på så sätt att hänvisningen till 6 § andra stycket jaktlagen (1987:259) har tagits bort. Bestämmelsen om att den myndig- het som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter återfinns i stället i 16 § andra stycket tillsynslagen. Sammanfattning av utredningens förslag Av direktivet framgår att tyngdpunkten i utredningsarbetet skall läggas på farliga hundar. Genomgående har jag försökt bedöma och väga in förslagens betydelse också på andra problemområden, även om fokus i mina förslag är inriktat på att minska de problem samhället upplever med farliga hundar. Farliga hundar är inte ett enhetligt problem utan kan ha vitt skilda orsaker i olika fall. Lösningarna skiljer sig åt beroende på vilken typ av farlighetsproblem man vill åtgärda. Jag har funnit det lämpligt att prioritera de företeelser som jag bedömt som mest angelägna för samhället i stort. Hit hör framför allt hundar som av sina ägare används i kriminella syften och hundar som hålls under extremt dålig tillsyn. Med hundar som används i kriminella syften avses, oavsett ras, hundar som används som vapen. Hundar som används i organiserade hundslagsmål hör också till denna grupp och utgör utan tvekan ett allvarligt problem. Men eftersom organiserade hundslagsmål i första hand är ett djurskyddsproblem, som regleras väl i djurskyddslagen (1988:534) och , har inte detta prioriterats i mina förslag. De flesta hundbetten orsakas inte av hundar tillhörande någon av dessa grupper. En stor majoritet av alla hundbett orsakas i stället av vanliga familjehundar och för det mesta är det hundägaren, hans eller hennes familj eller någon bekant som blir biten. Likaväl anser jag att hundar som används i kriminella syften och hundar som hålls under extremt dålig tillsyn är mer angelägna att komma åt. Det är i stor utsträckning dessa grupper som ligger bakom att många människor är rädda för hundar. Det är också dessa grupper som förstör mest för de hundägare som sköter sig genom att de ger vissa raser eller, i en eventuell förlängning, hundar i allmänhet oförtjänt dåligt rykte. Slutligen är det, per definition, i dessa grupper som de allvarligaste missförhållandena finns, något som i många av de enskilda fallen torde medföra de allvarligaste skadorna på de människor eller djur som blir attackerade och det största lidandet för hundarna själva. Förslag till ny lag om tillsyn över hundar och katter Den lag som tydligast syftar till att få hundägare att hålla hundar på ett ansvarsfullt sätt är lagen (1943:459) om tillsyn över hundar och katter (tillsynslagen). Trots att denna lag ändrats och kompletterats ett flertal gånger sedan den trädde 1943, ligger dess tyngdpunkt på att reglera de problem som var vanliga då. Bland annat återspeglas fortfarande det ursprungligen kanske viktigaste syftet med lagen, att skydda lantbrukets husdjur mot löslöpande hundar. Problemen med anknytning till hundar ser annorlunda ut . Min kartläggning av problem med hundar i samhället har visat att det allvarligaste problemet är hundar som angriper människor. Att hundar skadar männi- skor är visserligen något som alltid har förekommit, men skillnaden jämfört med tidigare är dels att vi har högre krav på vilken kontroll en hundägare skall ha över sin hund. Dels har det tillkommit vissa företeelser som skapar rädsla och osäkerhet i samhället, till exempel att hundar används som vapen. Den nuvarande tillsynslagen är inte anpassad för dagens förhållanden vad gäller olika typer av problem med farliga hundar. Mot denna bakgrund föreslår jag att en ny lag om tillsyn över hundar och katter skall ersätta den nu gällande tillsynslagen. Den föreslagna tillsynslagen skall syfta till att minimera de skador på eller avsevärda olägenheter för omgivningen som hundar kan orsaka om de hålls under bristande tillsyn. Lag (2000:537) om märkning och registrering av hun- dar (märknings- och registreringslagen) har i stor utsträckning samma syfte, varför den föreslås upphöra och dess bestämmelser, med vissa förändringar, införas i den föreslagna tillsynslagen. I den fortsatta redo- görelsen för mitt förslag till en ny tillsynslag har jag fokuserat på de förändringar som den föreslagna tillsynslagen innebär vid en jämförelse med nuvarande lagstiftning. Hundar skall enligt den föreslagna tillsynslagen hållas under sådan tillsyn och skötas på ett sådant sätt som med hänsyn till deras natur och övriga omständigheter krävs för att förebygga att de orsakar skador eller avsevärda olägenheter. Ägaren eller innehavaren av en hund skall precis som ha ett strikt ansvar för skador som hunden orsakar. Enligt den föreslagna tillsynslagen skall polismyndigheten, om till- synen över en hund brister, få meddela de förelägganden och förbud som behövs för att förebygga skador eller avsevärda olägenheter. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer skall få meddela föreskrifter som reglerar vilka typer av förelägganden och förbud som kan vara aktuella i olika situationer. Jag föreslår att regeringen uppdrar åt att meddela sådana föreskrifter. Enligt den föreslagna tillsynslagen skall polismyndigheten få besluta om att omhänderta en hund om inte mindre ingripande åtgärder är tillräckliga för att se till att den inte orsakar skador eller avsevärda olägenheter. Efter utredning skall polismyndigheten få sälja, på annat sätt överlåta eller avliva hunden. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer skall få meddela föreskrifter som reglerar hur dessa utred- ningar skall gå till. Jag föreslår att regeringen uppdrar åt Rikspolissty- relsen att meddela sådana föreskrifter. För att förebygga framtida problem orsakade av personer som visat sig vara grovt olämpliga att hantera hundar, föreslår jag att polismyndig- heten skall kunna förbjuda sådana personer att ha hand om hundar. Ett sätt att visa sig grovt olämplig att hantera hundar kan till exempel vara genom att använda en hund som vapen i samband med misshandel. Den föreslagna tillsynslagen ger polismyndigheten möjlighet att om- händerta en omärkt hund eller en hund utan någon ägare antecknad i det centrala registret. Denna möjlighet finns även enligt märknings- och registreringslagen, dock med förbehållet att hunden dessutom skall ut- göra, eller kan komma att utgöra, en fara för människor eller andra djur eller att det finns andra särskilda skäl. Detta förbehåll har medfört att tillämpningen blivit svår, varför jag föreslår att det skall tas bort. Nuvarande märknings- och registreringslag anger inte under vilka omständigheter en polisman har rätt att kontrollera om en hund är märkt om hundens ägare motsätter sig detta. Därför föreslår jag att en polisman skall ha rätt att undersöka om en hund som vistats på allmän plats är märkt och om den har någon ägare antecknad i det centrala registret. finns det kopplingar mellan bristande tillsyn över en hund och eftersatt hundhållning ur djurskyddssynpunkt. slagna tillsynslagen skall polismyndigheten därför underrätta länssty- relsen om de beslut man fattar med anledning av att en ägare eller inne- havare av en hund eftersatt sin tillsynsskyldighet. Hundar som upphittas omfattas av hittegodslagen (1938:121). föreslagna tillsynslagen har specialbestämmelser om upphittade hundar Dessa skall tillämpas i stället för 4 § hittegodslagen. specialbestämmelsen får polismyndigheten låta sälja, på annat sätt över- låta eller avliva en upphittad hund efter det att ägaren underrättats om fyndet eller, om ägaren inte gått att finna, efter det att fyndet anmälts till polismyndigheten. motiveras bland annat av att det av såväl ekonomiska som djurskydds- mässiga skäl finns anledning att förkorta den tid som upphittade hundar måste tas om hand. Dessutom bör inte upphittaren, som , auto- matiskt ha rätt till en hund som inte ägaren löser ut; vad som skall hända med en sådan hund bör av djurskyddsskäl beslutas av samhället, i detta För att tydligt visa på vikten av att hundägare tar sitt ägaransvar finns det anledning att skärpa straffen för den som eftersätter tillsynen över en Den som med uppsåt eller av grov oaktsamhet eftersätter tillsynen över en hund skall enligt den föreslagna tillsynslagen dömas till böter. Enligt gällande tillsynslag kan inte någon dömas om inte den aktuella hunden tidigare visat sig farlig. Jag föreslår att också den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot beslut meddelade med stöd av lagens tillsynsbestämmelser skall dömas till böter eller fängelse i högst Enligt den nuvarande lagen kan för sådana förseelser endast dömas Övriga förslag till ny lagstiftning om hundar Det är enligt 19 § djurskyddsförordningen (1988:539) förbjudet att inneha eller genom avel frambringa hundar med vissa egenskaper. föreslår att regeringen fattar beslut om att denna paragraf skall uppgöra. Skälet är att denna bestämmelse visat sig vara mycket svår att tillämpa. I stället för 19 § föreslår jag att ett tillägg till 29 § djurskyddsförord- Enligt tillägget skall hundar som kan förväntas nedärva okontrollerbar aggressivitet inte få användas i avel. mer om vilka egenskaper som är specifikt predisponerade för ett farligt beteende kan vi förhoppningsvis med stöd i 29 § skapa föreskrifter som mer i detalj reglerar vilka hundar som inte får användas i avel. Jag föreslår att regeringen ger i uppdrag att göra en översyn av lagen (1974:191) om bevakningsföretag och de föreskrifter (RPS FS 1994:12) som meddelats med stöd av lagen. syfta till att föreslå förändringar som gör att verksamhet med ensam- arbetande hundar (vakthundar) regleras inom ramen för nämnda lag och Motivet för detta förslag är att verksamhet där hundar hyrs ut för att ensamma bevaka ett område utan tvekan är av den arten att den bör omfattas av tydliga regleringar. Sådana regleringar saknas . Förslag till metoder för identifiering av farliga hundar Enligt mitt förslag till en ny tillsynslag skall polismyndigheten få besluta om att omhänderta en hund om inte mindre ingripande åtgärder är tillräckliga för att se till att den inte orsakar skador eller avsevärda Efter utredning skall polismyndigheten låta sälja, överlåta på annat sätt eller avliva hunden. Det är av stor vikt att polismyndig- hetens utredning i samband med ett omhändertagande utförs på ett grundligt och sakkunnigt sätt. En komponent i en utredning som föranletts av att en hund skadat, eller uppenbart riskerar att skada, en människa eller ett annat djur måste vara en bedömning av hundens Syftet med bedömningen av hunden är att ge en bättre bild av om denna hund tillsammans med sin ägare kan förväntas orsaka skador eller avsevärda olägenheter , det vill säga om hundägaren skall få tillbaka hunden eller inte. Om man kommer till slutsatsen att hunden inte kan återgå till hundägaren får bedömningen av hunden ytterligare ett syfte, nämligen att vara avgörande för om hunden bör avlivas eller omplaceras. görs, med stöd i nuvarande tillsynslag, bedömningar av farligheten hos bitska hundar som omhänder- Testmetoderna skiljer sig dock åt från fall till fall, vilket innebär att bedömningarna görs på olika grund. För att ett bra testningsförfarande skall kunna uppnås bör Rikspolis- styrelsen ges i uppdrag att meddela föreskrifter med stöd i den föreslagna Föreskrifterna bör innehålla bestämmelser om att endast för ändamålet särskilt utbildad personal skall få utföra testerna. skall anpassas efter den situation som föranlett omhändertagandet av hunden, dock med hänsyn tagen till hundens individuella egenskaper. att förbättra möjligheterna att utveckla bättre testmetoder bör det dessutom föreskrivas att alla hundar som omhändertagits av dessa orsaker utöver den individ- och situationsanpassade testen skall genomgå en standardiserad testningsrutin. Förslag till förebyggande arbete märks och registreras av alla nyfödda valpar i det centrala hund- och ägarregistret. Ägarna till dessa hundar skulle via adressuppgifterna i registret kunna bibringas råd och information om hundar och hundhållning. En sådan informationsinsats bedömer jag skulle medföra en rad positiva effekter med avseende på problem med hundar i samhället. Jag föreslår att regeringen ger /Djur- skyddsmyndigheten i uppdrag att för det första utarbeta ett informa- tionsmaterial riktat till hundägare och för det andra att sända detta till alla hundägare som märker och registrerar sina hundar enligt nuvarande märknings- och registreringslag. Materialet skall upplysa om vilka regler man har att rätta sig efter som hundägare, vart man kan vända sig för att få råd och hjälp i sitt hundägande samt innehålla grundläggande informa- tion om hur hundar fungerar och vilka behov de har. Det finns stora svårigheter med att definiera och testa hundar med avseende på deras farlighet. Jag har ovan presenterat förslag som bland annat syftar till att skapa dokumentation om farliga hundars reaktionsmönster i olika standardiserade testsituationer. mentation kan utnyttjas i forskning för att ge mer kunskaper om vilka beteenden som specifikt karaktäriserar farliga hundar. denna forskning måste det finnas goda kunskaper om hundars egenskaper och beteenden, såväl positiva som negativa, i ett vidare perspektiv. satsas det mycket begränsade forskningsresurser på detta område. ringen föreslås därför uppdra åt för miljö, areella näring- ar och samhällsbyggande (Formas) att initiera och stödja forskning som syftar till att förbättra kunskapsläget om hundars, särskilt farliga hundars, mentala egenskaper och beteende. Genom dessa åtgärder torde förutsätt- ningarna öka för att det skall bli enklare att identifiera poten- tiellt farliga hundar. Dagens brottsstatistik ger inte någon klar bild över förekomsten av olika typer av brott där hundar är inblandade. Detta medför att det är svårt att bedöma vilka typer av problem med farliga hundar som, med avseende på omfattning och karaktär, är mest angelägna att finna lös- Med hänsyn till de praktiska problemen med att få fram uppgifter är det också komplicerat att följa utvecklingen över tiden. innebär att man riskerar att dels vidta åtgärder för att lösa problem som redan är i avtagande, dels underskatta problem som ökar i omfattning. Det bör därför införas en möjlighet att på ett enkelt sätt kunna få fram statistik över brott där hundar varit inblandade. Jag föreslår att regeringen ger och i uppdrag att tillse att anmälningar om brott där hundar är inblandade på ett enkelt sätt skall kunna återfinnas, och att uppgifterna sammantaget skall kunna användas för att statistiskt följa utvecklingen vad gäller olika typer av sådana brott. Konsekvenser av mina förslag Det är min bedömning att ett genomförande av mina förslag kommer att medföra en markant minskning av sådan brottslig verksamhet med hun- dar inblandade som riskerar att medföra skador på människor och djur. Även hundhållningen i stort torde påverkas mot ett mer ansvarsfullt Sammantaget kommer detta att medföra att allmänhetens Jag bedömer också att mina förslag på ett flertal punkter kommer att stärka djurskyddet inom hundhållningen i . arna är av övergripande eller indirekt karaktär, men vissa förslag kommer att ha en direkt positiv påverkan på de djur som berörs. Mina förslag kommer sannolikt att initialt innebära ökade kostnader för polisens hantering av hundärenden, bland annat beroende på de interna utbildningsinsatser som behöver göras. anledning att anta att kostnaderna kommer att sjunka under nuvarande Detta beror bland annat på att hundhållningen som helhet sannolikt kommer att bli mer ansvarsfull, vilket kommer att innebära färre ingripanden från polisen med anledning av bristande hundhållning. Vidare finns möjlighet att besluta om hundförbud i allvarliga fall; dessa personer, som annars i många fall skulle ha skaffat nya hundar som orsakat ytterligare kostnader och så vidare, kommer därmed inte att belasta polisen ytterligare. Utarbetandet av det föreslagna informationsmaterialet bör bekostas in- om ramen för /årliga budget. Tryckning och distribution, som kommer att kosta , bör bekostas genom ökade anslag. Förslag till lag om tillsyn över hundar och katter 1 § Hundar och katter skall hållas under sådan tillsyn och skötas på ett sådant sätt som med hänsyn till deras natur och övriga omständigheter behövs för att förebygga att de orsakar skador eller avsevärda olägenheter. Särskilda regler om tillsyn över hundar finns i jaktlagen (1987:259) och i rennäringslagen (1971:437). Ingripanden med anledning av bristande tillsyn 2 § Om ägaren till en hund eller den som har hunden i sin vård brister i sin tillsynsskyldighet enligt 1 §, får polismyndigheten meddela de förelägganden och förbud som behövs för att förebygga skador eller avsevärda olägenheter. Om en hund inte är märkt eller registrerad, får polismyndigheten förelägga ägaren att fullgöra märknings- eller registreringsskyldigheten. Förelägganden och förbud får förenas med vite. 3 § får besluta att en hund skall tas om hand om 1.andra, mindre ingripande åtgärder är otillräckliga för att hindra hunden från att orsaka skada eller avsevärd olägenhet, 2.hunden är omärkt eller hundens ägare inte är registrerad i det centrala registret. 4 § Bestämmelser om hur man skall förfara med upphittad hund finns i lagen (1938:121) om hittegods. Bestämmelserna i 4 § i den lagen skall emellertid inte tillämpas när en hund hittas. I stället skall följande gälla. får sälja, på annat sätt överlåta eller avliva hunden om 1.ägaren inte blir känd från det att fyndet anmäls till polismyndigheten, 2.ägaren inte från det att han eller hon underrättats om fyndet återtagit hunden. 5 § Anträffas en hund medan den angriper lantbruksdjur på område där lantbruksdjur normalt hålls, får hunden, om den inte låter sig infångas eller på annat sätt kan förmås avbryta angreppet, dödas av den som äger eller vårdar lantbruksdjuren. Den som sålunda dödat en hund är skyldig att möjligt anmäla förhållandet till polismyndigheten. 6 § Om en hund har omhändertagits med stöd av 3 § 1, får ägaren eller innehavaren inte förfoga över hunden utan tillstånd av polismyndigheten. Myndigheten får efter utredning besluta att hunden skall säljas, på annat sätt överlåtas eller avlivas. Om en hund har omhändertagits med stöd av 3 § 2, skall ägaren inom från omhändertagandet låta märka hunden och anmäla ägarskapet till det centrala registret. I annat fall får polismyndigheten besluta att hunden skall säljas, på annat sätt överlåtas eller avlivas. Om det finns särskilda skäl, skall polismyndigheten avvakta med en åtgärd enligt andra stycket. Om det inte längre finns skäl för omhändertagandet, skall polismyndigheten besluta att detta genast skall upphöra. 7 § Ägaren eller innehavaren av en omhändertagen hund skall betala de kostnader som omhändertagandet medfört. förskotteras av allmänna medel. Om polismyndigheten har beslutat att en hund som omhändertagits med stöd av 3 § skall säljas, får polismyndigheten ta ut ersättning ur köpeskillingen för kostnaderna för Om det finns särskilda skäl, får polismyndigheten i enskilda fall medge undantag från skyldigheten att betala kostnaderna. I sådana fall skall kostnaderna slutlig betalas av polismyndigheten. Förbud att ha hand om hund 8 § Den som eftersätter tillsynen över en hund genom att använda den som vapen skall, om det inte finns särskilda skäl, av polismyndigheten förbjudas att ha hand om hundar. Ett sådant förbud får också meddelas den som vid handhavandet av hund på annat sätt handlat grovt olämpligt med avseende på människors eller djurs liv, hälsa eller säkerhet. Förbudet kan avse eller gälla tills vidare. Ersättning för skador orsakade av hundar 9 § Skada som orsakas av hund skall ersättas av dess ägare, även om denne inte har varit vållande till skadan. Vad ägaren har betalat i skadestånd har han eller hon rätt att få tillbaka av den som vållat skadan. Det som sagts gäller också den som mottagit hunden till underhåll Första stycket gäller inte för skada som orsakas av en tjänstehund när den används i tjänsten av polisman eller av person som vid försvarsmakten tjänstgör för bevakning eller för att upprätthålla ordning, om den skadelidande har betett sig på ett sådant sätt att det har varit nödvändigt att ingripa mot honom eller henne. Märkning och registrering av hundar 10 § En hundägare skall låta märka sin hund så att den kan identifieras, Märkningen skall vara bestående. 2006/07:126 11 § Ägaren av en hund skall låta registrera sitt ägarskap i ett för Bilaga 2 landet centralt register. Hundägaren skall betala en avgift för registreringen och för utrustning för att läsa av märkningen. 12 § Bestämmelserna i 10 och 11 §§ gäller hundar som stadigvarande finns i . 13 § Registret får användas för att fastställa vem som är ägare av en hund. , , , läns- styrelser, polismyndigheter och de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet skall ha direkt åtkomst till registret. 14 § är personuppgiftsansvarigt för registret. Regeringen, eller, efter regeringens bemyndigande, Djurskydds- myndigheten får besluta att överlåta driften av registret till en annan myndighet eller till en organisation. 15 § För behandling av personuppgifter gäller, utöver vad som sägs i 13 och 14 §§, personuppgiftslagen (1998:204). 16 § Polisman har rätt att undersöka om hund som vistas på allmän plats är märkt eller om den har någon ägare antecknad i det centrala registret. Särskilda bestämmelser för katter 17 § En katt som med skäl kan antas vara övergiven eller förvildad, får dödas av jakträttshavaren eller av någon som företräder denne. Inom tätbebyggt område krävs dock tillstånd av polismyndigheten. 18 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.tillämpningen av 2 § första stycket, 2.vilka metoder som skall användas vid utredning då en hund tagits om hand,