prop · GU03115 · 2007-04-27 00:00:00 — Det föreligger även i vissa situationer uppgiftsskyldighet för andra företag som handlar med finansiella instrument och som har ett väsentligt samband med ett värdepappersinstitut som står under tillsyn, s.k. sambandsföretag (6 kap. 3 § lagen om värdepappersrörelse). får även genomföra undersökningar på plats hos en börs eller en auktoriserad marknadsplats (11 kap. 1 b § lagen om börs- och clearingverksamhet). För att kunna övervaka efterlevnaden av bl.a. lagen om värdepappersrörelse och lagen om börs- och clearingverksamhet får för sin tillsyn anmoda ett företag eller någon annan att tillhandahålla uppgifter, handlingar eller annat (6 kap. 1 a § lagen om handel med finansiella instrument). Inspektionen får också anmoda den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken att inställa sig till förhör på tid och plats som inspektionen bestämmer. Advokater är undantagna från skyldigheten att lämna uppgifter och inställa sig till förhör i den utsträckning en sådan skyldighet skulle strida mot den för dem i lag reglerade tystnadsplikten. rätt att anmoda någon att inställa sig till förhör gäller inte heller med avseende på bestämmelserna om prospekt och föreslås inte heller gälla de bestämmelser som följer av öppenhetsdirektivet (se prop. 2006/07:65 s. 221). får när den anser det nödvändigt sammankalla styrelsen i ett företag. Har styrelsen inte rättat sig efter en begäran från inspektionen om att kalla till en extra stämma får inspektionen utfärda en sådan kallelse. Företrädare för inspektionen får närvara vid stämman och vid ett sådant styrelsesammanträde som inspektionen har sammankallat samt delta i överläggningarna (6 kap. 6 § lagen om värdepappersrörelse och 11 kap. 5 § lagen om börs- och clearingverksamhet). får vidare förordna en revisor att med övriga revisorer delta i revisionen av ett företag (6 kap. 5 § lagen om värdepappersrörelse och 11 kap. 4 § lagen om börs- och clearingverksamhet). Revisorn har rätt till ett skäligt arvode och det är företaget som står under tillsyn som skall utge ersättningen till revisorn. har enligt 6 kap. 7 § lagen om värdepappersrörelse rätt att förbjuda verkställighet av ett beslut fattat av ett svenskt värdepappersinstitut om beslutet strider mot lagen eller någon annan författning som reglerar institutets verksamhet, mot föreskrift som meddelats med stöd av sådan författning eller mot bolagsordningen. Samma möjlighet finns enligt 11 kap. 6 § lagen om börs- och clearingverksamhet beträffande företag som står under inspektionens tillsyn enligt den lagen. Om beslutet redan har verkställts, kan förelägga företaget att göra rättelse, om detta är möjligt. I 6 kap. 9 § lagen om värdepappersrörelse anges sex olika grunder då ett tillstånd som meddelats ett värdepappersinstitut kan återkallas. De två sista återkallelsegrunderna gäller endast värdepappersbolag. De två första fallen avser situationer när värdepappersrörelse inte drivs, nämligen när institutet inte från det att tillstånd beviljades har börjat driva värdepappersrörelse (eller om institutet förklarat sig avstå från tillståndet) eller om institutet av inte har drivit sådan rörelse som tillståndet avser. Den tredje återkallelsegrunden avser det fallet att värdepappersinstitutet har visat sig olämpligt att utöva sådan verksamhet som tillståndet avser antingen genom att överträda en bestämmelse som avses i 7 § samma kapitel eller på annat sätt. När det gäller denna återkallelsegrund får inspektionen, om det är tillräckligt, meddela varning i stället för att återkalla tillståndet. Det fjärde fallet innebär att tillståndet skall återkallas om värdepappersinstitutet inte har fullgjort sina skyldigheter enligt lagen (1999:158) om investerarskydd och lagen (1995:1571) om insättningsgaranti. Enligt bestämmelsen skall ett tillstånd återkallas om bolaget inte har vidtagit rättelse efter det att inspektionen har förelagt bolaget att fullgöra sina skyldigheter med förklaring att tillståndet annars kan komma att återkallas. Den femte återkallelsegrunden avser det fallet när värdepappersbolagets kapitalbas understiger det minsta belopp som krävdes när rörelsen startades och bristen inte har täckts efter det att den blev känd för bolaget. Slutligen skall ett värdepappersbolags tillstånd återkallas om någon som ingår i bolagets styrelse eller är verkställande direktör inte uppfyller de krav som ställs i samband med tillståndsprövningen. För att återkalla tillståndet på denna grund gäller som ytterligare förutsättning att först beslutat att anmärka på att personen ingår i styrelsen eller är verkställande direktör men denne, sedan viss av Prop. 2006/07:115 inspektionen bestämd tid löpt ut, fortfarande finns kvar i styrelsen eller är Med verkställande direktör jämställs även dennes ställföreträdare. Bestämmelser om återkallelse av auktorisation eller tillstånd för börser och clearingorganisationer finns i 11 kap. 7 § lagen om börs- och clearingverksamhet. För det första skall återkallelse ske om ett företag har visat sig olämpligt att bedriva den typ av verksamhet som auktorisationen avser. Detta kan vara fallet då ett företag har brutit mot en bestämmelse i lagen, eller föreskrift som har meddelats med stöd av lagen. kan avseende denna grund meddela varning i stället för att återkalla auktorisationen. För det andra skall återkallelse ske om företaget inte bedriver sådan verksamhet som auktorisationen avser. Såvitt gäller svenska företag skall återkallelse vidare ske om bolagets egna kapital understiger två tredjedelar av det registrerade aktiekapitalet och bristen inte har täckts från det att den blev känd för företaget. Den fjärde återkallelsegrunden motsvarar den i lagen om värdepappersrörelse om att återkallelse kan ske om en i företaget ledande befattningshavare inte uppfyller i lagen ställda krav. På samma sätt som stadgas i lagen om värdepappersrörelse krävs först en anmärkning från sida. kan även enligt 6 kap. 8 § lagen om värdepappersrörelse förelägga ett svenskt värdepappersinstitut att upphöra med verksamhet som omfattar handel med finansiella instrument på en marknad om det med hänsyn till reglerna för eller tillsynen över marknaderna framstår som uppenbart olämpligt att institutet bedriver handel där. Syftet med bestämmelsen är att hindra från att agera på en marknad där det inte finns tillfredsställande tillsyn och kontroll samt ett godtagbart regelsystem (prop. 1990/91:142 s. 173). Enligt 6 kap. 2 § lagen om handel med finansiella instrument får vidare förelägga den som deltar eller medverkar i handel med ett finansiellt instrument att upphöra med verksamheten. Detta får bl.a. ske om handeln strider mot den grundläggande bestämmelsen i lagen, dvs. att handeln skall bedrivas så att allmänhetens förtroende för värdepappersmarknaden upprätthålls och enskildas kapitalinsatser inte otillbörligen äventyras. Ett föreläggande enligt denna bestämmelse kan rikta sig även till personer som inte står under tillsyn och mot såväl fysiska som juridiska personer. Om har meddelat förbud eller förelägganden får inspektionen förelägga vite (6 kap. 12 § lagen om värdepappersrörelse, 6 kap. 2 och 3 §§ lagen om handel med finansiella instrument och 11 kap. 10 § lagen om börs- och clearingverksamhet). Inspektionen har ingen rätt att döma ut förelagt vite utan får ansöka hos länsrätten om detta. 15.4Behovet av ändrade regler Enligt MiFID skall den behöriga myndigheten få alla de tillsyns- och utredningsbefogenheter som den behöver för att kunna utföra sina Myndigheten skall, inom ramen för sin nationella lagstiftning, utöva dessa befogenheter direkt, i samarbete med andra myndigheter, på eget ansvar genom delegering i enlighet med artikel 48.2 eller genom ansökan hos de behöriga rättsliga myndigheterna. Medlemsstaterna skall vidare se till att lämpliga administrativa åtgärder kan vidtas eller administrativa sanktioner beslutas mot de ansvariga när direktivets bestämmelser inte följts (artikel 51.1). Åtgärderna skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. Enligt lagen om bank- och finansieringsrörelse skall ingripa om ett kreditinstitut har åsidosatt sina skyldigheter enligt lagen, andra författningar som reglerar institutets verksamhet, institutets bolagsordning, stadgar eller reglemente eller interna instruktioner som har sin grund i författningar som reglerar institutets verksamhet. Ingripande sker genom utfärdande av föreläggande att begränsa rörelsen i något avseende, minska riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situationen, förbud att verkställa beslut eller genom anmärkning. Om överträdelsen är allvarlig skall kreditinstitutets tillstånd återkallas eller, om det är tillräckligt, varning meddelas. får avstå från att ingripa om överträdelsen är ringa eller ursäktlig, om institutet vidtar rättelse eller om någon annan myndighet har vidtagit åtgärder mot institutet och inspektionen bedömer att dessa åtgärder är tillräckliga. Ett beslut om varning eller anmärkning får förenas med straffavgift som skall fastställas till lägst och högst . Ett institut som underlåter att lämna föreskrivna upplysningar om sin verksamhet får påföras en förseningsavgift om högst . Om någon i institutets ledning inte uppfyller de krav om uppställs i lag skall tillståndet återkallas. I stället för att återkalla tillståndet får besluta att en styrelseledamot eller en verkställande direktör inte längre får delta i ledningen av bolaget. Inspektionen får då förordna en ersättare. Nedan följer en genomgång av vilka ändringar som föreslås dels i anledning av MiFID, dels mot bakgrund av de regler som finns på bankområdet. Regeringens förslag: får genomföra undersökningar hos värdepappersinstitut, börser, clearing- organisationer, anknutna ombud, företag som har fått i uppdrag att utföra visst arbete eller vissa funktioner för ett värdepappersinstituts räkning samt hos företag som driver en reglerad marknad från filial här i landet. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningens förslag innehöll dock ingen rätt för inspektionen att genomföra undersökning hos ett företag som har fått i uppdrag att utföra visst arbete eller vissa funktioner för ett värdepappersinstituts räkning. Remissinstanserna: anser att rätten att genomföra undersökningar bör gälla även hos företag som har fått i uppdrag att driva någon del av ett värdepappersinstituts verksamhet. Inspektionen anser vidare att det bör införas en uttrycklig regel som ger inspektionen rätt att begära upplysningar av revisorer i företag som misstänks driva tillståndspliktig verksamhet utan tillstånd och att den rätt som inspektionen har enligt lagen om börs- och clearingverksamhet att anlita någon med särskild fackkunskap för bedömningen av en viss fråga i tillsynen bör finnas även enligt lagen om värdepappersmarknaden. Inspektionen vill även få möjlighet att förordna speciella granskningsmän i sin tillsyn. Inspektionen önskar slutligen ett förtydligande av kopplingen mellan inspektionens rätt att begära ut uppgifter om tele- och datatrafik och den tystnadsplikt som gäller enligt lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation. och anser att rätten för att förordna en eller flera revisorer att med övriga revisorer delta i revisionen av ett företag bör tas bort. Skälen för regeringens förslag Rätt att få tillgång till varje dokument och begära upplysningar av vem som helst Enligt artikel 50.2 a och b i MiFID skall den behöriga myndigheten ha rätt att begära vilka upplysningar och vilka dokument som helst. Vidare skall myndigheten vid behov ha rätt att kalla en person till förhör. Den behöriga myndighetens rätt att begära in upplysningar och kalla personer till förhör gäller gentemot vem som helst, dvs. juridiska eller fysiska personer, oavsett om de står under myndighetens tillsyn eller inte. Som framgått ovan är ett företag som står under tillsyn skyldigt att lämna inspektionen de upplysningar som myndigheten begär. Vidare kan begära att ett företag eller någon annan lämnar de uppgifter eller handlingar som inspektionen behöver för sin tillsyn. har också rätt att kalla den som förväntas kunna lämna upplysningar till förhör. Undantag gäller dock avseende bestämmelserna om prospekt samt för advokater om det skulle strida mot den i lag reglerade tystnadsplikten för advokater. Som nämnts ovan föreslås i prop. 2006/07:65 att rätten att kalla till förhör inte heller skall gälla vid tillämpning av de bestämmelser som följer av öppenhetsdirektivet (se a. prop. s. 221). Med hänsyn till att befogenheterna i MiFID skall utövas i enlighet med nationell rätt måste det svenska undantaget för advokater anses godtagbart (jfr prop. 2004/05:142 s. 117 f.). Då den svenska regleringen i övrigt överensstämmer med MiFID behövs ingen ytterligare lagstiftning i denna del. Dock bör den rätt för att begära upplysningar som finns i 6 kap. 1 a § lagen om handel med finansiella instrument flyttas till den nya lagen om värdepappersmarknaden när det gäller upplysningar som behövs för att övervaka efterlevnaden av den lagen, föreskrifter som är meddelade med stöd av lagen samt genomförandeförordningen. Enligt vår mening är bestämmelserna i nuvarande 6 kap. 3 § lagen om värdepappersrörelse och 11 kap. 1 a § lagen om börs- och clearingverksamhet om skyldighet för s.k. sambandsföretag och företag med ett kvalificerat innehav i en börs att lämna information till överflödiga mot bakgrund av den generella rätten för att begära upplysningar från vem som helst och bör således inte flyttas över till lagen om värdepappersmarknaden. Rätt att utföra kontroller på plats Enligt artikel 50.2 c skall den behöriga myndigheten ha rätt att utföra kontroller på plats. Till skillnad mot vad som anges i artikel 50.2 b innehåller artikeln i denna del ingen specificering angående att rätten skall avse vem som helst. Den får därför anses riktad mot de tillståndspliktiga företagen. I förarbetena till lagen om värdepappersrörelse samt lagen om börs- och clearingverksamhet anförs att nuvarande upplysningsskyldighet innefattar en rätt för inspektionen att göra platsundersökningar och ta del av handlingar (se prop. 1990/91:142 s. 170 f. samt 1991/92:113 s. 131 och 206). Dessa lagar innehåller därför inte några uttryckliga bestämmelser som ger inspektionen rätt att utföra platsundersökningar. Vid införlivandet av marknadsmissbruksdirektivet ansågs med hänvisning till ovan nämnda förarbetsuttalanden att bestämmelserna i direktivet överensstämde med gällande lagstiftning och att det inte fanns skäl att ge utökade möjligheter att genomföra platsundersökningar (se prop. 2004/05:142 s. 119). Det anmärktes dock att frågan kunde komma att behandlas på nytt i andra lagstiftningsprojekt. vid genomförandet av prospektdirektivet gjordes en delvis annan bedömning. För att det inte skall råda någon oklarhet om att har möjlighet att utföra platsundersökningar framhölls att detta borde uttryckligen framgå av lag (prop. 2004/05:158 s. 135). Vidare anfördes att platsundersökningar i praktiken endast kommer att vara aktuella att utföra hos börser och auktoriserade marknadsplatser. En bestämmelse med detta innehåll infördes därför i lagen om börs- och clearingverksamhet. Vid genomförandet av öppenhetsdirektivet föreslås även en rätt för inspektionen att göra platsundersökningar hos utgivare när det är nödvändigt för tillsynen över regelbunden finansiell information (se prop. 2006/07:65 s. 222 f.). Även i lagen om bank- och finansieringsrörelse finns en bestämmelse som uttryckligen anger att , när inspektionen anser att det är nödvändigt, får genomföra en undersökning hos ett kreditinstitut och vissa utländska kreditinstitut som har inrättat filial i (13 kap. 4 §). Enligt 13 kap. 6 § samma lag har inspektionen även rätt att genomföra undersökningar hos andra företag som har fått i uppdrag av ett kreditinstitut att driva någon del av institutets rörelse. Sammanfattningsvis finns en uttrycklig rätt för att utföra platsundersökningar hos bl.a. börser och kreditinstitut. Mot denna bakgrund bör det även anges i lag att har denna rätt gentemot värdepappersinstitut och clearingorganisationer. Rätten att utföra platsundersökningar bör, såsom utredningen föreslagit, även gälla hos anknutna ombud samt hos sådana utländska företag som driver en reglerad marknad från filial här i landet. Vi delar vidare uppfattning att rätten att utföra undersökning även bör gälla hos ett företag som har fått i uppdrag att utföra visst arbete eller vissa funktioner för ett värdepappersinstituts räkning, om det behövs för tillsynen över institutet. I ett sådant fall är företaget så nära kopplat till värdepappersinstitutets verksamhet att rätten att utföra undersökningar även bör gälla hos uppdragstagaren. I likhet med vad som gäller avseende t.ex. börser och kreditinstitut, anser vi dock att det saknas anledning att införa bestämmelser som ger rätt att använda tvångsmedel för att genomföra en platsundersökning. Rätt att infordra uppgifter om tele- och datatrafik Enligt artikel 50.2 d skall den behöriga myndigheten ha rätt att infordra befintliga uppgifter om tele- och datatrafik. Det är alltså fråga om uppgifter som finns vid det tillfälle då myndigheten begär att få ta del av dem. Enligt 6 kap. 8 § i föreskrifter (FFFS 2002:7) om uppföranderegler på värdepappersmarknaden skall telefonsamtal vid ett mäklarbord hos ett värdepappersföretag spelas in. Detta gäller även värdepappersföretagets telefonsamtal som avser affärsuppdrag via annan telefon i en lokal med tillgång till handelssystemet hos en börs eller annan marknadsplats eller i lokal som särskilt inrättats för handel med finansiella instrument. Inspelade telefonsamtal skall arkiveras utöver löpande månad. Som nämnts ovan är värdepappersinstitut och börser skyldiga att lämna inspektionen upplysningar om sin verksamhet och därmed sammanhängande omständigheter. Enligt 4 kap. 2 § lagen om börs- och clearingverksamhet är börser också skyldiga att ge inspektionen terminalåtkomst till systemen för övervakning av handel och kursbildning. Motsvarande bestämmelser om upplysningsskyldighet finns i den nya lagen om värdepappersmarknaden (13 kap. 7 § och 23 kap. 2 §). har med stöd av dessa regler rätt att begära in uppgifter om befintlig teletrafik när det gäller den handel som äger rum hos värdepappersinstituten och vid börser. Denna rätt sammantaget med skyldigheten att lämna alla behövliga upplysningar och dokument vilket begrepp även omfattar elektroniska dokument innebär att kravet i artikel 50.2 d är uppfyllt. Vår bedömning i denna del överensstämmer med den bedömning som gjordes i anledning av införlivandet av en motsvarande bestämmelse i marknadsmissbruksdirektivet. har anfört att den tystnadsplikt som gäller enligt lagen om elektronisk kommunikation har ansetts gå före inspektionens rätt att begära ut uppgifter om tele- och datatrafik vid en prövning i länsrätt. Inspektionen, som överklagat länsrättens beslut, önskar ett klarläggande från regeringens sida avseende hur man skall se på denna fråga. Kammarrätten har sedermera avslagit överklagande i frågan (Kammarrätten i , målnr 4514-06). Frågan i målet avsåg om med stöd av 6 kap. 1 a § lagen om handel med finansiella instrument för sin tillsyn över lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument kan begära upplysningar från en teleoperatör. Liksom länsrätten fann kammarrätten att så inte var fallet utan att den tystnadsplikt som gäller enligt lagen om elektronisk kommunikation går före en sådan begäran. Som framgår ovan är vår bedömning att MiFID:s krav på att den behöriga myndigheten skall kunna begära in uppgifter om tele- och datatrafik är uppfyllda i och med den rätt inspektionen har att begära uppgifter från de tillståndspliktiga företagen. Kammarrättens avgörande förändrar inte detta synsätt. Rätt att begära att tillgångar fryses eller beläggs med kvarstad Enligt artikel 50.2 f skall den behöriga myndigheten ha rätt att begära att tillgångar fryses eller beläggs med kvarstad. Några allmänna regler om frysning av tillgångar finns inte i . Däremot finns bestämmelser om kvarstad i tvistemål och brottmål (15 respektive 26 kap. i ). Eftersom artikeln i endast kräver att det finns regler om antingen frysning eller kvarstad är direktivets krav redan uppfyllda. Det kan dock anmärkas att reglerna om kvarstad och beslag i brottmål och tvistemål i tidigare lagstiftningsärenden även har ansetts tillgodose syftena bakom frysningsinstitutet (se t.ex. prop. 2004/05:142 s. 122 angående införlivandet av en motsvarande bestämmelse i marknadsmissbruksdirektivet). Rätt att begära uppgifter från revisorer för värdepappersföretag och reglerade marknader Enligt artikel 50.2 h skall den behöriga myndigheten ha rätt att begära uppgifter från revisorer för värdepappersföretag och reglerade marknader. Rätten för att begära in sådana uppgifter täcks av reglerna om att inspektionen har rätt att ålägga vem som helst att tillhandahålla uppgifter eller handlingar. Någon särskild regel är således inte nödvändig. För revisorer finns bestämmelser om tystnadsplikt i bl.a. 10 kap. 37 § aktiebolagslagen och 26 § revisorslagen (2001:883). Direktivet innehåller inte några förbehåll för sådana bestämmelser. I enlighet med den bedömning som gjorts i tidigare lagstiftningsärenden anser vi att detta måste innebära att upplysningsskyldigheten går före befintliga bestämmelser om tystnadsplikt för denna yrkesgrupp (jfr t.ex. uttalandena i samband med genomförandet av en liknande bestämmelse i prospektdirektivet [prop. 2004/05:158 s. 133]). har anfört att man bör införa en bestämmelse motsvarande den i 15 kap. 18 § andra stycket lagen om bank- och finansieringsrörelse, om att skall kunna begära upplysningar från revisorer i företag som misstänks bedriva tillståndspliktig verksamhet. Enligt vår mening kan inspektionen med stöd av den allmänna bestämmelsen om rätt att begära in upplysningar från vem som helst, begära den information som efterfrågas. Någon ytterligare lagstiftningsåtgärd är därför inte nödvändig. Rätt att överlämna ärenden till åtal Enligt artikel 50.2 l skall den behöriga myndigheten ha rätt att överlämna ärenden till åtal. Regeringen föreslår inga straffsanktioner i anledning av införandet av MiFID. I direktivet finns dock bestämmelser som rör marknadsmissbruksdirektivet. Till exempel skall reglerade marknader anmäla till sin behöriga myndighet om en deltagare på marknadsplatsen gjort något som kan innebära marknadsmissbruk (artikel 43.2). I 19 § lagen om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument anges uttryckligen att skall göra en anmälan till åklagaren så snart det finns anledning att anta att ett brott enligt den lagen begåtts. Som ovan angetts kan utövandet av befogenheterna i MiFID ske i samarbete med andra myndigheter. Någon ytterligare lagstiftning i anledning av artikel 50.2 l behövs därför inte. Rätt att låta revisorer eller sakkunniga utföra kontroller eller utredningar Som nämnts ovan har rätt att förordna en revisor att med övriga revisorer delta i revisionen av ett företag. Utredningen har föreslagit att denna rätt skall kvarstå och delvis utökas på så sätt att kan förordna en eller flera revisorer. och har anfört att utredningens förslag i denna del strider mot MiFID och att det inte är ekonomiskt försvarbart med en sådan dubblering av revisorskostnaderna. Enligt föreningarna bör det ur tillsynssynpunkt vara tillräckligt att ges möjlighet att med erforderlig expertis vidta utredning när det påkallas. Den behöriga myndigheten skall enligt artikel 50.2 m i MiFID ha rätt att ge revisorer eller sakkunniga i uppdrag att utföra kontroller eller utredningar. Enligt regeringens bedömning ligger bestämmelsen om att inspektionen har rätt att förordna en eller flera revisorer väl i linje med detta krav. Utredningens förslag kan därför inte anses gå utöver vad MiFID kräver. Vi står således fast vid förslaget i denna del.