prop · GU031d9 · 2007-01-01 00:00:00 — Orsakssambanden bakom spridningen handlar om frågor som sexualitet, jämställdhet, könsrelaterat våld, drogmissbruk, människohandel och sexhandel, men också maktförhållanden och bristande respekt för de mänskliga rättigheterna, att inte bli utsatt för stigma och diskriminering, att kunna bestämma över sin egen kropp och, inte minst, unga flickor och pojkars rätt till information, utbildning och stöd. Kampen mot hiv kan aldrig vinnas om inte de breda sambanden förs fram. hiv och aids måste därför åtföljas av en satsning på sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter. Sambandet däremellan erkänns av allt fler, senast vid om hiv och aids . Det intensifierade arbetet kring hiv och aids har lyft fram skörheten i många länders hälsosystem inklusive den svåra bristen på sjuk- och hälsovårdspersonal. Specifika hiv och aidsinsatser måste därför åtföljas av stöd till andra delar av de drabbade ländernas utvecklingsprogram. Först då blir satsningen hållbar, något som också lyfts fram i den strategiska handlingsplan för smittsamma sjukdomar som antogs . Det är således viktigt att hiv och aids-arbetet integreras i det samlade utvecklingsarbetet. Bland annat måste det finnas en beredskap att stödja hela kedjan av insatser, från förebyggande till vård och behandling. Stöd till forskning måste också utgöra en central komponent i stödet, för att få fram vacciner och medel som kvinnorna själva kan kontrollera, som mikrobicider. Trots den breda ansatsen måste fokus alltjämt ligga på det förebyggande arbetet. Detta är en fråga vi fortsätter att driva inom det svenska ordförandeskapet i . I det arbetet krävs särskilt att man i dialogen med alla berörda parter tar sig an hiv och aids ur ett brett perspektiv, att inte förenkla utan våga lyfta fram de svåra frågorna som ofta går emot traditioner och kulturella beteenden. En kritisk fråga i det förebyggande arbetet är att finna vägar att vidareutveckla och öka människors tilltro till system och metoder för testning. Eftersom enbart av alla hivsmittade känner till sin smitta försvåras både möjligheter till smittskydd, vård och behandling. Detta är en känslig fråga där respekten för mänskliga rättigheter är central. En annan kritisk fråga är kravet på att snabbt ökande bilaterala och multilaterala satsningar används effektivt. agerar i olika fora för att det växande antalet aktörer på ett samordnat sätt skall anpassa sitt stöd till nationella planer och program. En hållbar insats mot hiv-epidemin kräver såväl nationellt ägarskap och ledarskap som att givarna förmår omsätta Parisdeklarationen om harmonisering till praktisk handling. Kvinnors villkor och jämställdhet Fattigdomen i världen har minskat totalt sett, men kvinnor och flickor har halkat efter. Främjande av jämställdhet och förstärkning av kvinnor och flickors situation är en förutsättning för en rättvis och hållbar global utveckling och för världssamfundets möjligheter att uppnå millenniemålen. Rätten och tillgång till utbildning för flickor och kvinnor är centralt. Kvinnor och flickor skall kunna åtnjuta de mänskliga rättigheterna och leva i trygghet och säkerhet. skall bidra till att kvinnors, flickors och ungdomars möjligheter och deras handlingsutrymme ökar inom ramen för förstärkningen av rättstatens principer och ansvarsutkrävande inom ramen för demokratiseringsprocesser. Temamässigt skall arbetet inriktas på jämställdhetsintegrering, sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter (SRHR) samt bekämpningen av könsrelaterat våld. Den internationella handeln med främst flickor och kvinnor är en av de grövsta formerna av våld mot kvinnor. Denna handel måste bekämpas med kraft. Regeringen avser att avsätta ökade resurser för att stoppa människohandel och återanpassa kvinnor och barn som utsätts för människohandel till ett normalt liv i sina hemländer. avser regeringen att ytterligare förstärka arbete och bidrag till jämställdhetsintegrering i relation till EU och det multilaterala samarbetet framför allt i FN- systemet och de förnyade ansträngningar som följer av reformarbetet, /DAC samt och de regionala utvecklingsbankerna. Sambandet mellan hälsa inklusive sexuell och reproduktiv hälsa och en hållbar utveckling är tydligt och mycket väldokumenterat. 530 000 kvinnor dör i samband med graviditet eller förlossning och över 80 000 kvinnor dör på grund av osäkra aborter. Arbetet med att operationalisera politiken för det internationella arbetet med sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter som antogs 2005 fortsätter . SRHR-politiken omfattar ett antal strategiska områden som är centrala för arbetet med att bekämpa fattigdom och för att uppnå de millenniemålen. Främjande av jämställdhet och förstärkning av kvinnors och flickors situation och villkor är ett 2006/07:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 viktigt verktyg för att de bättre skall kunna skydda sig mot övergrepp och olika former av våld. Regeringen kommer att förstärka arbetet med bekämpningen av könsrelaterat våld i såväl konflikt- och postkonfliktsituationer som i fredstider. Den nationella handlingsplanen för genomförandet av FN:s säkerhetsråds resolution om kvinnor, fred och säkerhet kommer att vara en central utgångspunkt för bekämpningen av könsrelaterat våld i konfliktsituationer. Ett effektivare svenskt utvecklingssamarbete Biståndets kvalitet måste sättas i centrum och samordningen mellan givarna förbättras. För såväl befolkningen i samarbetsländerna som för den svenska allmänheten är det angeläget att våra biståndsmedel verkligen används på bästa sätt. Vårt utvecklingssamarbete skall ta sin utgångspunkt i frågan om vilket specifikt bidrag kan ge i olika sammanhang och vad som kan vara komparativa fördel som biståndsgivare. För den svenska allmänheten är det angeläget att veta att våra biståndsmedel verkligen gör nytta och lättillgängligt kunna ta del av vart biståndet går. För befolkningen i samarbetsländerna är det viktigt att deras regering kan redovisa hur tilldelade biståndsmedel används. Det är en grundläggande förutsättning att bra styrsystem och redovisningsstrukturer finns i samarbetsländerna, så att det tydligt framgår hur statens medel både skatteintäkter och bidrag i form av bistånd har använts. För att möta dessa krav utvecklar nu och Sida mål- och resultatstyrningen inom biståndet. Syftet är dels att stärka samarbetsländernas egna system så att deras mål- och resultatstyrning förbättras, dels att ytterligare skärpa mål- och resultatstyrningen av de svenska bilaterala och multilaterala insatserna. En logisk kedja från resultatbedömning till formulering av nya mål och resurstilldelning bör alltid finnas. och Sida kommer gemensamt att ta fram metoder för att fastställa indikatorer och resultatmått. Vidare kommer bättre redskap för att formulera uppföljningsbara mål i samarbetsstrategier utvecklas. Mått och nyckeltal för Sidas 2006/07:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 rapportering om intern effektivitet kommer också att fastställas. Den nya myndigheten internationellt utvecklingssamarbete (Sadev) har inlett sin verksamhet. Fristående utvärderingar utgör ett viktigt bidrag i arbetet med att förbättra effektiviteten i utvecklingssamarbetet. deltar i givarsamordningen i de flesta samarbetsländer, både inom EU-kretsen och med övriga biståndsgivare. I några länder medverkar i gemensamma strategiprocesser, s.k. Joint Assistance Strategies. Dessa baseras på ländernas egna strategier för att bekämpa fattigdom och innebär bl.a. en ökad andel programstöd, att givarna anpassar sig och bidrar till utveckling av nationella system och att varje givare koncentrerar sitt stöd till färre sektorer. Arbetet med s.k. sektorkoncentration kommer att intensifieras. Behovet av att koncentrera utvecklingssamarbetet till färre sektorer i länder där är verksamt har två ursprung dels samarbetsländernas administrativa börda av att ha ett stort antal givare inom varje sektor, dels vårt eget behov av att minska kostnaderna för att administrera ett ökande bistånd. Båda dessa aspekter är viktiga. För att åstadkomma ökad koncentration av samarbetet skall samarbetsstrategier för enskilda länder framöver innebära en minskning av stattill statsamarbetet till betydligt färre sektorer. Samarbete med det civila samhället och den privata sektorns organisationer på landnivå skall dock inte påverkas av dessa ansträngningar att koncentrera biståndet. Vidare skall antalet samarbetsländer begränsas. inriktas utvecklingssamarbetet på att skapa möjligheter för ett bredare utbyte mellan svenska aktörer och aktörer i samarbetsländerna. Detta utbyte kan även fortsättningsvis vara biståndsfinansierat. Humanitärt stöd skall inte beröras av ovan koncentrationsarbete. Det skall även framöver ges där det finns behov av detta i samband med naturkatastrofer, konflikter m.m. Samverkan mellan biståndet och den svenska resursbasen utgör ett viktigt inslag i utvecklingssamarbetet där erfarenheter och kunskaper hos företag, näringslivsorganisationer, enskilda organisationer, myndigheter, kommuner och andra offentliga aktörer utifrån utvecklingsländernas behov och prioriteringar skall utnyttjas såväl i utformandet av politiken för global utveckling som inom utvecklingssamarbetet. Svenska företag kan erbjuda lösningar som är utvecklingsfrämjande och de har nått förhållandevis långt när det gäller miljötänkande, social hänsyn och icke korrupta affärsmetoder. har en internationell samsyn om den privata sektorns betydelse för att nå millenniemålen växt fram. sker förändringar i utvecklingssamarbetets inriktning och former samt en växande internationell samsyn för en ökad avbindning. Sammantaget innebär detta att tidigare samarbetsmetoder måste förändras. För att konkretisera skrivningarna om näringslivets roll i utvecklingssamarbetet i prop. 2002/03:122 genomfördes parallellt på uppdrag två kompletterande utredningar under samlingsnamnet Utvecklingssamarbete och näringsliv i samverkan som presenterades . Med utgångspunkt i dessa utredningar pågår nu ett arbete inom att utarbeta former för erfarenhetsutbyte, dialog och instrument mellan näringsliv, främjande och utvecklingspolitiken inklusive förändrade arbetssätt och ökat samspel i den löpande biståndsverksamheten mellan bl.a. , Sida, ambassaderna, , och . Ett effektivare internationellt utvecklingssamarbete är engagerat i arbetet med att förbättra det internationella biståndet genom att arbeta för en reformering av FN och dess operativa verksamhet. Det sker dels inom ramen för den högnivåpanel som generalsekreteraren tillsatt, dels genom ett fyrnationsinitiativ som även , och står bakom. arbetar också för att skapa rimliga och väl fungerande roller för de regionala och internationella utvecklingsbankerna och utvecklingsfonderna. Vidare är frågor om EU:s och Europeiska kommissionens roll i utvecklingssamarbetet aktuella, liksom samordningen mellan medlemsstaternas bistånd. Den internationella arkitekturen för utvecklingsfinansiering behöver förbättras och effektiviseras. Det internationella arbetet inriktas inte minst på genomförandet av Parisdeklarationen. Det hålls samman av en arbetsgrupp för biståndseffektivitet inom och utveckling () och dess biståndskommitté (DAC). är ordförandeskapet svenskt och får därmed en viktig roll i de internationella ansträngningarna för ökad biståndseffektivitet. Trots det ambitiösa program som finns inom /DAC för att följa upp och utvärdera Parisdeklarationen kvarstår utmaningen att omvandla principerna om samordning, ägarskap och anpassning till partnerländernas egna system i praktisk handling. kommer att driva på andra länder i detta arbete och, som framgår av föregående avsnitt, också förändra det svenska utvecklingssamarbetet. Det handlar om att sätta samarbetsländernas ägarskap till den egna fattigdomsbekämpningen i centrum och att därmed fokusera på resultaten av de samlade utvecklingsansträngningarna och inte bara på enskilda biståndsinsatser. Rätt använd kan Parisdeklarationen bli ett viktigt instrument både för att öka förutsättningarna för att uppnå millenniemålen och för att stärka regeringarnas demokratiska ansvarstagande gentemot sina medborgare. Strävan måste vara att involvera det civila samhället och andra icke-statliga aktörer i samarbetsländerna än mer i utvecklingsarbetet. Även om tiden är knapp fram då millenniemålen skall vara uppnådda, är det möjligt att genom flera åtgärder närma sig ett betydligt bättre fungerande system för det internationella utvecklingssamarbetet. Detta blir särskilt angeläget när nya utvecklingsaktörer träder in på scenen. Medelinkomstländer som , , , , och engagerar sig allt mer i utvecklingssamarbete. Detta sker inte alltid utifrån de former vi är vana att arbeta med . , i kombination med åtaganden om ökat bistånd, innebär också en rad nya biståndsgivare. Nytt och ökat engagemang från det civila samhället och andra aktörer innebär att politiska dagordningar och traditioner inom utvecklingssamarbetet påverkas. De senaste årens kraftigt ökade biståndsflöden innebär också att det relativa inflytandet för mer traditionella givarländer, som , förändras. Frågan om internationell normbildning inom utvecklingspolitikens område blir om möjligt än viktigare . 2006/07:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 genomförde en uppföljning av det multilaterala utvecklingssamarbetet. Den visade på brister i hanteringen, som bland annat gällde avsaknaden av en samlad strategi för det multilaterala samarbetet och en otydlig rollfördelning mellan och Sida. En central uppgift för det multilaterala utvecklingssamarbetet blir därför att ta beslut om och genomföra en övergripande svensk strategi för multilateralt utvecklingssamarbete. Denna har som grundprincip att samarbete med och genom de multilaterala organisationerna uteslutande skall styras av organisationernas inre och yttre effektivitet samt hur väl deras mål stämmer överens med de mål som styr den svenska utvecklingspolitiken. Målet är att ha påbörjat metodarbetet för att sedan kunna klassificera de olika multilaterala organisationerna som ger bidrag till och samarbetar med. I nästa steg skall specifika strategier tas fram för de viktigaste organisationerna. Syftet är att uppnå ett sammanhållet svenskt agerande med en mer uttalat strategisk ansats där resultat och effektivitet kontrolleras tydligare och också får genomslag i finansieringsbeslut och i den löpande dialogen med institutionerna. Större tydlighet i redovisningen och klargörande av rollfördelningen mellan olika svenska aktörer är områden som strategin behandlar. Strategin, de föreslagna bedömningskriterierna och tillämpningen av dem är delvis en kodifiering av dagens arbetssätt men i många stycken en nydaning, särskilt klassificeringen och hur storleken på bidragen skall bestämmas. fokus på mål- och resultatstyrning kommer att stärkas och nya styr- och mätmetoder utvecklas i samarbete med andra likasinnade givare. Ansträngningarna att effektivisera FN, EU och de internationella finansieringsinstitutionernas operativa arbete i fält är viktiga i sig men också för att minska incitamenten till att skapa nya fonder och mekanismer. De multilaterala organen, särskilt och FN, har en central roll för att Parisdeklarationen skall genomföras och leda till verkliga förbättringar av biståndets effektivitet. kommer i respektive styrelser att driva dessa frågor. 2006/07:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 kommer uppföljningen av rekommendationerna för systemkoherens från FN:s generalsekreterares högnivåpanel om FN- systemets effektivitet i fält att stå högt på den internationella dagordningen. I de olika utvecklingsbankerna kommer interna organisations- och effektivitetsfrågor att stå högt på dagordningen då samtliga bankledningar lagt fram förslag till nya organisationer och väsentliga policyförändringar som skall diskuteras och genomföras. Detta ger goda möjligheter att verkställa tankarna i den nya multistrategin och höja den svenska profilen kring utvärderings-, resultat- och effektivitetsfrågor. I , Afrikanska och blir det multilaterala skuldavskrivningsinitiativet och dess konsekvenser på institutionernas liksom de fattiga ländernas långsiktiga finansiering en viktig fråga. I dessa frågor kommer att samarbeta med ett mindre antal likasinnade länder med förhoppning att skapa allianser inför de påfyllnadsförhandlingar som drar igång . Huvudinriktningen i det arbetet blir att slå vakt om bankernas roll som lånefinansiärer och de policyförändringar som och andra ägare genomdrivit och fortsatt fokusera på samordnings- och effektivitetsarbetet. Härvidlag blir det viktigt att följa upp det arbete som framgångsrikt drivit angående en reformering av de villkor som ställer i sin långivning (s.k. konditionalitet) mot mer resultatbaserade och landspecifika villkor som utgår från ländernas egna fattigdomsbekämpningsstrategier. roll i energisektorn, inklusive klimatfrågorna, kan förväntas bli föremål för fortsatt diskussion . Det nordiska pilotarbetet med att föra in ett rättighetsperspektiv i går in i en ny fas då enighet nu nåtts om såväl finansiering som verksamhetsformer och tentativt arbetsprogram. skall verka för en ansvarsfull långivning, både multi- och bilateralt, så att ohållbara skulder inte byggs upp på nytt. Arbetet inom EU kommer att präglas av genomförandet av den nya utvecklingspolicy som antogs av EU och genomförandet av det nya finansiella ramverk som överenskommits för EU:s finansiering, inklusive Europeiska utvecklingsfonden. Fattigdomsfokus och stärkt effektivisering i enlighet med Parisdeklarationen kommer att bli framträdande i detta genomförande. Ökad EU-samordning och insatser för demokrati och mänskliga rättigheter kommer att vara prioriterade. Uppföljningen och utvärderingen av EU:s bistånd, bl.a. genom arbetet i och på fältet, kommer att få hög prioritet. EU:s nya utvecklingspolicy kommer här att vara en bra grund för det svenska samarbetet med kommissionen i fält. Regeringen kommer också att arbeta för bättre samstämmighet i EU:s politik i relation till utvecklingsländerna. En genomgripande reformering av EU:s jordbrukspolitik och en översyn av EU:s fiskeavtal med tredje land prioriteras av den . ger ett stort humanitärt bistånd till länder och områden som är drabbade av naturkatastrofer, väpnade konflikter och andra katastrofer. De humanitära behoven kan antas kvarstå eller öka , varför fortsatt kommer att prioritera det humanitära biståndet. ambition är att även fortsatt kunna bistå i flertalet humanitära kriser runt om i världen, både vid väpnade konflikter, naturkatastrofer och andra katastrofliknande situationer. I detta kommer även att ingå ett fortsatt aktivt stöd till FN:s humanitära arbete i krisdrabbade regioner. Som ett led i detta arbete avser bl.a. att ha en aktiv roll i uppföljningen av den internationella givarkonferensen om den humanitära situationen i de palestinska områdena som hölls i . humanitära arbete sker i enlighet med de principer om gott humanitärt givarskap som för presenterades i skrivelsen Regeringens politik för humanitärt bistånd (rskr. 2004/2005:52) . kommer även framöver att verka för efterlevnad av den humanitära rätten och de humanitära principerna, för en förstärkt internationell samordning under främst FN:s ledning och för ett effektivare multilateralt samarbete överlag. har verkat för en förnyelse av FN:s centrala katastroffond. Denna fond gör det möjligt för FN att göra tidigare insatser och täcka underfinansierade hjälpbehov. avser att ge ett fortsatt omfattande stöd till denna fond, då den redan nu har visat sig vara ett effektivt hjälpmedel. internationella avdelnings verksamhet utgör stöd till framför allt FN- systemet vid genomförandet av humanitära biståndsinsatser. Den utökning av verksamheten som påbörjades bör fortgå . kommer även att utveckla sin förmåga att stärka katastrofberedskap i länder som löper hög risk att utsättas för katastrofer, ge stöd till humanitära minhanteringsinsatser och till civila insatser i konflikthantering. Antalet fattiga människor i har mer än fördubblats . är den enda kontinent där fattigdomen ökar och där t.ex. antalet undernärda barn beräknas vara fler 2020 än . av befolkningen söder om lever i extrem fattigdom. bör ta internationella initiativ som höjer ambitionsnivån när det gäller fattigdomsbekämpningen i . En stor del av befolkningen lever i eller påverkas av pågående konflikter. Miljöförstöring drabbar särskilt de redan fattiga och driver nya grupper in i fattigdom. Sjukdomar som hiv/aids och malaria skördar offer och splittrar familjer. De flesta ligger långt ifrån att uppnå millenniemålen. Denna bild kompletteras nu av positiva trender. formulerar egna utvecklingsplaner och bygger regionala institutioner för att genomföra dessa, exempelvis Afrikanska unionen (AU) och NEPAD (New Partnership for Development). Den årliga ekonomiska tillväxten i är nästan dubbelt så hög () som den varit under de tio föregående åren (1,). I alltfler länder har flerpartival genomförts, också i länder som tagit sig 2006/07:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 ur en långvarig konflikt som och . I flera länder sker en framväxt av en oberoende och aktiv media. Regeringen avser främja denna positiva trend genom ökat stöd inom området. Utvecklingssamarbetet kommer att inriktas på länder med djup strukturell fattigdom och på länder som tagit sig ur konflikter. Demokrati och mänskliga rättigheter är nyckelfrågor för framtid. Regeringen avser därför stärka de svenska demokratiinsatserna i utvecklingssamarbetet med . En särskild satsning kommer att göras avseende demokratistöd i länder som inlett en transitionsprocess mot ökad demokrati. I det senare fallet bör detta ske tillsammans med AU. I är sambanden mellan säkerhet och utveckling särskilt påtagliga. Säkerhetsfrågorna skall därför tydligare vägas in i svensk Afrikapolitik. avser driva på genomförandet av Parisdeklarationen i syfte att bättre samordna och effektivisera biståndet. För utvecklingen i länder som tagit sig ur konflikter krävs samverkan mellan olika instrument och organisationer. Samverkan måste ske med AU, EU och FN, inklusive FN:s fredsbyggande insatser. Där förutsättningar finns bör utvecklingssamarbetet och de fredsbevarande insatserna komplettera varandra. Miljömässigt hållbar tillväxt och livsmedelstrygghet baserad på lantbruk är fundamentala utgångspunkter för utveckling. Både på grund av dess nuvarande betydelse, dess stora potential när det gäller produktivitetsutveckling och tillväxt, dess förmåga att sprida inkomster och öka livsmedelstillgången för många fattiga hushåll, är lantbruket och relaterade landsbygdsnäringar den mest realistiska och effektiva vägen ut ur fattigdomen på medellång sikt. I alltför många länder är jordägarförhållandena osäkra, vilket gör det svårt för jordbrukare att ta upp lån för nödvändiga investeringar. Projekt som syftar till att klarlägga äganderätten bör därför ges ökat fokus. Många frågor i , som konflikt- och krishantering, demokrati och mänskliga rättigheter, miljö, ekonomisk integration, hiv/aids samt migration är av gränsöverskridande karaktär och kräver ett regionalt perspektiv och angreppssätt. En betydande del av utvecklingssamarbetet kommer därför att 2006/07:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 inriktas på regionalt samarbete i . Genom framväxten av AU har de subregionala organisationernas betydelse ökat, som Southern Development Community, Economic Community of West African States, East African Community och Inter-Governmental Authority on Development. En ny svensk strategi för stöd till dessa organisationer är under utarbetande.. Även genom svenskt deltagande i och finansiellt stöd till , som är ett stödorgan till NEPAD, kommer att bidra till att stärka AU:s roll som regional aktör. AU:s gemensamma politik och fokus på lantbrukets utveckling bör ges hög prioritet i det svenska utvecklingssamarbetet. antog EU en sammanhållen strategi för och arbetet med att genomföra strategin har inletts och utförs i nära samverkan med AU. Regeringen avser att aktivt påverka och delta i utformandet av EU:s gemensamma Afrikapolitik. Det multilaterala stödet till är viktigt.