prop · GU03118 · 2007-06-01 00:00:00 — Regeringen avser att i samband med budget- propositionen återkomma med hur den skall finansieras. Till ungdomar som är berättigade till arbetslöshetsersättning bör aktivi- tetsstöd lämnas när de inträder i jobbgarantin. Vid inträdet i jobbgarantin övergår alltså arbetslöshetsersättningen i aktivitetsstöd. I syfte att öka de ekonomiska incitamenten att söka arbete eller välja reguljära studier bör nivån på aktivitetsstödet trappas ned successivt i takt med alltmer intensi- fierade insatser från arbetsförmedlingens sida. Ersättningen bör trappas ned i snabbare takt än för äldre. Till ungdomar utan barn bör ersättning lämnas av den tidigare dagsförtjänsten . bör ersättning lämnas och därefter . Till ungdomar som är föräldrar bör ersättning lämnas . Därefter bör ersättning lämnas och sedan . Ersättningsnivåerna kommer att regleras i förordning. SO anser att en särreglering av ersättningsnivåer för ungdomar medför en komplicerad administration. SO hänvisar också till propositionen 2006/07:89 Ytterligare reformer inom arbetsmarknadspolitiken, m.m., där regeringen framfört att det är angeläget att systemen för arbetslös- hetsförsäkringen och aktivitetsstöd görs så lika som möjligt. SO anser att förslaget angående ersättningsnivåerna för ungdomar i jobbgarantin verkar i motsatt riktning. Regeringen vill här peka på det arbete som pågår inom med att så långt som möjligt undanröja skillnader i de två ersättningssystemen. Flera remissinstanser är negativa till särregleringen angående ersätt- ningen till föräldrar. Att föräldrar bör få högre ersättning än andra är något som regeringen redan tagit ställning till i tidigare propositioner angående arbetslöshetsförsäkringen (se prop. 2006/07:15 och 2006/07:89). LO påtalar att förslaget leder till olika regler för föräldrar före och efter . Regeringen anser att det är rimligt att föräldrar under får en snabbare nedtrappning av ersätt- ningen än övriga föräldrar eftersom unga föräldrar precis som andra ungdomar omfattas av de satsningar som görs för att minska ungdoms- arbetslösheten. Däremot bedöms unga föräldrar, i jämförelse med de ungdomar som inte är föräldrar, behöva för omställning och därmed en långsammare nedtrappning av ersättningsnivån. Särskilda ersättningsnivåer för unga Flera remissinstanser är också negativa till förslaget om en snabbare nedtrappning av ersättningen till ungdomar då detta innebär att ungdomar missgynnas i förhållande till äldre arbetssökande. LO påtalar att unga under betalar samma avgifter till arbetslöshetsförsäkringen som de och anser den föreslagna nedtrappningen av ersättningen vara Detta kan enligt LO, och bl.a. leda till att många unga, till följd av ett sämre inkomstskydd, väljer att stå utanför erinrar i detta sammanhang om det förbud mot åldersdiskriminering som diskrimineringskommittén i sitt slutbetänkande En sammanhållen diskrimineringslagstiftning (SOU 2006:22) föreslagit skall gälla även för arbetsmarknadspolitisk verksam- LO och TCO ställer sig frågande till om förslaget är förenligt med nr 168 om främjande av sysselsättning och skydd vid arbetslöshet vilken har ratificerat (prop. 1989/90:64). kommittén efterlyser en analys av hur förslaget förhåller sig till nr 168 om främjande av sysselsättning och skydd vid arbetslöshet innehåller bl.a. ett förbud mot åldersdiskriminering och ett krav på att arbetslöshetsförmåner skall fastställas till av tidigare inkomst. Förmåner som inte grundas på tidigare inkomst skall fastställas till av den lagstadgade minimilönen eller Enligt skall av arbetstagarna i ratificerande stat omfattas av bestämmelserna. Som remissinstanserna påpekar, skall varje medlemsstat enligt artikel 6 i nr 168 säkerställa likabehandling av alla skyddade personer utan diskriminering på grund av bl.a. ålder. uppfattning måste man se hela jobbgarantin för ungdomar som en speciell åtgärd för unga som innefattar ett antal moment varav ersätt- ningsnivån är en. Ersättningsnivån kan därför inte bedömas isolerad från Unga får exempelvis tillgång till mer intensifierade insatser från arbetsförmedlingens sida tidigare än andra grupper. i artikel 2 i samma konvention att metoderna för att lämna förmåner vid arbetslöshet inte skall vara utformade på ett sätt som avhåller arbets- tagare från att söka produktiv sysselsättning. En stor del av de ungdomar som bedöms komma att delta i jobbgarantin torde dessutom kunna kategoriseras som nya arbetssökande och därmed i stället omfattas av de krav som framgår av artikel 26 i konventionen, dvs. ett mycket mer begränsat skydd än för andra Vad gäller kravet enligt artikel 11 i konventionen, att den skyddade personkretsen skall omfatta föreskrivna kategorier arbetstagare mot- svarande av alla kategorier arbetstagare inklusive offentligt anställda och lärlingar, övervägdes detta i samband med ratifikationen av konventionen. Regeringen gjorde då bedömningen att även om ersättningen för dem som erhöll det då- varande kontanta arbetsmarknadsstödet inte motsvarade konventionens föreskrivna ersättningsnivåer, utgjorde dock antalet medlemmar i de er- kända arbetslöshetskassorna, vilka fick betydligt högre ersättning, 87 procent av antalet anställda. Regeringen fann därför sammanfattningsvis att även beträffande personkretsen torde uppfylla konventionens Prop. 2006/07:118 krav (prop. 1989/90:64 s. 11). När det gäller den nu liggande bedöm- ningen finns det ingen anledning att göra en annan värdering. Vidare kan regeringen konstatera att forskning indikerar att det finns ett tydligt samband mellan ersättningsnivåer och sannolikheten för en arbetslös person att få arbete. Detta samband förefaller vara starkare för arbetslösa under . Beprövad erfarenhet av sänkta ersättningsnivåer för ungdomar finns också i där reformer av ungdomars arbets- löshetsersättning har tillskrivits en stor del av minskningen av ungdoms- arbetslösheten. Regeringen anser att en nedtrappning av ersättningen bör gälla för samtliga arbetslösa med rätt till arbetslöshetsersättning. Däremot bör tiden vid varje trappsteg vara kortare för ungdomar dels för att de generellt sett är arbetslösa än andra, dels för att de genom jobbgarantin erbjuds arbetsmarknadspolitiska insatser på ett mycket tidigare stadium än andra. Regeringen anser mot denna bakgrund att man bör se på jobbgarantin som en helhet där ekonomiska incitament kombineras med intensifierade insatser för ungdomar som syftar till att dessa skall få arbete. LO och SKL anser också att de föreslagna ersättningsnivåerna är otill- räckliga. Utgångspunkten måste, enligt SKL, vara att deltagarna i jobb- garantin skall klara sig utan kompletterande ekonomiskt bistånd. Även betonar vikten av att ersättningen ligger på en sådan nivå att människor inte behöver ansöka om ekonomiskt bistånd eftersom ekonomiskt bistånd är tänkt att vara ett stöd vid tillfälliga försörjnings- problem. LO påpekar att det inte går att försörja sig på vare sig ut- vecklingsersättningen eller lägsta nivån på aktivitetsstödet och att detta kommer att drabba de hushåll som bär försörjningsansvaret för de ung- domar som får denna ersättning. SKL hävdar att de låga ersättningarna leder till övervältring av statliga kostnader på kommunens ekonomi. Regeringen vill framhålla att nivån på den föreslagna utvecklingsersätt- ningen syftar till att förmå ungdomar att välja reguljär utbildning i stället för att delta i jobbgarantin. LO har efterlyst en skyddsregel motsvarande den som finns för en del- tagare i jobb- och utvecklingsgarantin. Regeringens avsikt är att reglerna för jobb- och utvecklingsgarantin och reglerna för jobbgarantin för ung- domar i så hög utsträckning som möjligt skall vara likartade. En del- tagare i jobbgarantin som tar ett tillfälligt arbete bör få behålla den ersättningsnivå som deltagaren var berättigad till i garantin om han eller hon återigen blir arbetslös och har rätt till arbetslöshetsersättning. Regeringen anser således att LO:s synpunkt är relevant och föreslår där- för att en regel angående ersättningsnivån bör finnas i lagen om arbets- löshetsförsäkring för deltagare i jobbgarantin som uppfyllt ett arbets- villkor och som har rätt till arbetslöshetsersättning. Försäkringsskydd vid skada m.m. Prop. I fråga om försäkringsskydd vid skada m.m. för deltagarna i jobbgarantin bör samma bestämmelser gälla som tillämpas i fråga om arbets- marknadspolitiska program. 6.5 Rätten till ersättning och sanktioner Regeringens förslag: Den som avvisar en anvisning till jobbgarantin för ungdomar skall inte ha rätt till arbetslöshetsersättning vid fortsatt arbets- löshet. Regeringens bedömning: Ogiltig frånvaro eller annan misskötsamhet inom jobbgarantin för ungdomar bör medföra sanktioner enligt regler jämförbara med dem som gäller vid deltagande i aktivitetsgarantin. Promemorians förslag och bedömning: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Akademikers (), Statskontoret, och Företagarna tillstyrker för- slaget om att en sökande som avvisar en anvisning till jobbgarantin inte har rätt till arbetslöshetsersättning vid fortsatt arbetslöshet. Landsorgani- sationen i (LO), (), Arbetslöshetskassornas () och avstyrker förslaget om att ett avvisande av deltagande i jobbgarantin leder till att individen blir helt utan ersättning och menar att nuvarande sanktionsregler som innebär en nedsättning av ersättningen är tillräck- liga. Skälen för regeringens förslag och bedömning: I 45 a § lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring finns bestämmelser om nedsätt- ning med vissa procentsatser av dagpenningen i arbetslöshetsförsäk- ringen. Nedsättning skall bl.a. ske när en sökande har avvisat ett erbjudet lämpligt arbete utan godtagbart skäl. Enligt 46 § samma lag skall ned- sättning av arbetslöshetsersättning också ske om den sökande avvisat en anvisning till ett arbetsmarknadspolitiskt program. Bestämmelserna om nedsättning i 45 a § skulle i princip kunna göras tillämpliga vid avvisande av deltagande i jobbgarantin. Effekten skulle emellertid då kunna bli att ungdomar kan vägra att delta i jobbgarantin och fortsätta att uppbära arbetslöshetsersättning, om än reducerad. Det skulle motverka själva syftet med jobbgarantin. I stället bör frågan om rätten till arbetslöshetsersättning för den som avvisar en anvisning till jobbgarantin prövas utifrån allmänna villkor för rätt till arbetslöshets- ersättning. Dessa regleras i 9 § lagen om arbetslöshetsförsäkring. I 9 § bör i ett nytt andra stycke föras in en bestämmelse om att den som avvisar en anvisning till jobbgarantin inte har rätt till arbetslöshets- ersättning vid fortsatt arbetslöshet. Han eller hon har att välja på att vid fortsatt arbetslöshet vara utan ersättning eller att anta anvisning till att delta i jobbgarantin. Vad gäller den som inte har rätt till arbetslöshets- ersättning men till försörjningsstöd är det kommunen som avgör om stödet även fortsättningsvis skall lämnas. LO, (), Inspektionen för arbetslöshets- försäkringen (IAF) och SO anser att sanktionen avseende avvisande inte bör regleras i de allmänna villkoren för rätt till arbetslöshetsersättning. Kammarrätten i och Länsrätten i anser att förslaget inte medger en sökande möjlighet att avvisa en anvisning till jobbgarantin oavsett om det föreligger godtagbara skäl eller inte, utan att förlora sin rätt till arbetslöshetsersättning. Flera remissinstanser påpekar att det inte framgår av promemorian när en sökande, som avvisat en anvisning till jobbgarantin, på nytt har rätt till ersättning. AMS anser att en individ som avvisat ett erbjudande om jobbgarantin och som därefter uppfyller ett arbetsvillkor åter skall ha möjlighet att få arbetslöshets- ersättning. Regeringen anser att ett avböjande att delta i jobbgarantin inte bör bedömas lindrigare än t.ex. att inte medverka till att en individuell hand- lingsplan upprättas. Det sistnämnda är ett av de nuvarande allmänna villkoren i 9 § och den som inte medverkar till att upprätta en handlings- plan har inte rätt till ersättning. Detsamma bör gälla den som nekar att delta i jobbgarantin. Om en sökande efter att ha tackat nej till jobb- garantin sedan ångrar sig och accepterar anvisningen till jobbgarantin bör han eller hon erhålla ersättning i form av aktivitetsstöd vid deltagande i jobbgarantin enligt den ersättningsnivå som beskrivs i avsnitt 6.4. Gällande regler, med det tillägg som regeringen föreslår i 9 §, leder till att en individ som avvisat ett erbjudande om jobbgarantin och som där- efter uppfyller ett arbetsvillkor har möjlighet att få arbetslöshetsersätt- ning vid arbetslöshet under förutsättning att han eller hon uppfyller de allmänna villkoren i 9 §. Vad gäller Kammarrätten i och Länsrätten i synpunkt att förslaget inte medger en sökande möjlighet att avvisa en anvisning till jobbgarantin oavsett om det föreligger godtagbara skäl eller inte, vill regeringen här göra följande förtydligande. Innan en person anvisas till jobbgarantin skall det upprättas en individuell handlingsplan (se avsnitt 6.1). Den innebär en överenskommelse mellan arbetsförmedlingen och sökanden. Insatserna i jobbgarantin skall vara anpassade till deltagarens behov och utgå från den handlingsplan som upprättats. Mot bakgrund härav bör det enligt regeringens mening inte kunna uppstå en sådan situation där frågan om godtagbara skäl blir aktuell. Vid ogiltig frånvaro eller annan misskötsamhet inom jobbgarantin bör de sanktioner som gäller vid deltagande i aktivitetsgarantin tillämpas. Dessa sanktioner finns angivna i de nuvarande 37 a och 37 b §§ förord- ningen (2000:634) om arbetsmarknadspolitiska program. En tillämpning av dessa regler innebär bl.a. att en anvisning till jobbgarantin skall kunna återkallas med åtföljande förlust av ersättningen. Motsvarande sanktions- regler kommer att gälla vid deltagande i jobb- och utvecklingsgarantin. SO förutsätter att detta gäller för dem som får aktivitetsstöd. Motsvarande bör enligt regeringens mening gälla dem som har utvecklingsersättning. TCO och SO anser att beslut om sanktioner måste vara möjliga att överklaga till förvaltningsdomstolarna. Regeringen vill erinra om att den som nekas rätt till arbetslöshetsersättning enligt 9 § lagen om arbets- löshetsförsäkring har rätt att överklaga detta beslut enligt 49 § samma Den som på grund av t.ex. misskötsamhet får sin anvisning till jobb- Prop. 2006/07:118 garantin återkallad har däremot ingen rätt att överklaga detta beslut. Detta gäller vid alla arbetsmarknadspolitiska program och insatser. Regeringen konstaterar att en sådan återkallelse av en anvisning inte utgör en straffrättslig sanktion och att det i allmänhet inte är någon rättighet att få ta del av arbetsmarknadspolitiska program och insatser. Det är heller inte någon rättighet att få behålla dem (se bl.a. prop. 2006/07:89 s. 78 f.). 6.6När lämnar man jobbgarantin? Olika former av tillfälliga arbeten utgör en dominerande del av syssel- satta ungdomars anställningsformer. Ungdomar prövar ofta på många olika arbeten som ger arbetslivserfarenhet innan de får en fastare för- ankring på arbetsmarknaden. Det är viktigt att ungdomar har incitament att ta tillfälliga arbeten eller att delta i reguljära studier. Unga som lämnar jobbgarantin för arbete men som inte har hunnit uppfylla ett nytt arbets- villkor i arbetslöshetsförsäkringen och unga som deltagit i reguljära studier än 12 månader bör kunna återgå till jobbgarantin med den ersättning de hade tidigare (se avsnitt 6.4). Tiden då den unge av dessa skäl har varit frånvarande från jobbgarantin bör inte medräknas i den totala tiden för deltagande i garantin. Deltagande i jobbgarantin bör begränsas , dock längst till dess den unge fyller . Den unge som har deltagit i jobb- garantin bör kvalificera sig för den jobb- och utvecklings- garanti som införs efter regeringens förslag i propositio- nen 2006/07:89 Ytterligare reformer inom arbetsmarknadspolitiken, m.m. () och Akademikers () anser att övergången mellan jobbgarantin och jobb- och utvecklingsgarantin måste klargöras. Arbetslöshets- kassornas () anser att det bör klargöras vilken ersättning en deltagare i jobbgarantin har rätt till när han eller hon över- går till att delta i jobb- och utvecklingsgarantin. De närmare villkoren för övergången mellan jobbgarantin och jobb- och utvecklingsgarantin kommer regeringen att reglera i förordning. Då kommer även frågan om ersättningen att regleras. Kommuner och Landsting (SKL), TCO och ifrågasätter om de ungdomar som deltagit i jobbgarantin kan erbjudas ytterligare stöd genom att därefter delta i jobb- och utvecklings- garantin. SKL föreslår i stället att regeringen utreder möjligheterna att erbjuda ungdomar något slags instegsjobb på arbetsmarknaden mot- svarande den modell för nyanlända invandrare som regeringen aviserat ekonomiska vårproposition (prop. 2006/07:100). Enligt regeringens mening är utgångspunkten att jobb- och utvecklingsgarantin skall innehålla individuellt utformade åtgärder med syfte att så snabbt som möjligt få deltagaren i arbete (jfr. 2006/07:89). Regeringen anser därför att innehållet i jobb- och utvecklingsgarantin för de individer som redan deltagit i jobbgarantin kommer att kunna tillgodose del- Regeringens förslag: Vissa följdändringar skall göras i lagen (2000:625) om arbetsmarknadspolitiska program, lagen (1962:381) om allmän för- säkring och studiestödslagen (1999:1395) med anledning av införandet av jobbgarantin för ungdomar. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: () har haft synpunkter på förslaget angående följdändring i studiestödslagen. Skälen för regeringens förslag: I lagen (2000:625) om arbetsmark- nadspolitiska program finns bestämmelser om att den som tar del av ett arbetsmarknadspolitiskt program inte skall anses som arbetstagare med undantag för bl.a. den som har reguljärt arbete inom ramen för aktivitets- garantin. Efter regeringens förslag i proposition 2006/07:89 Ytterligare reformer inom arbetsmarknadspolitiken, m.m. kommer ordet aktivitets- garantin att ersättas med jobb- och utveck- lingsgarantin i 7 § nämnda lag. I och med införandet av jobbgarantin bör det anges i lagen att en deltagare i jobbgarantin för ungdomar med reguljärt arbete skall anses vara arbetstagare. Sjukpenninggrundande inkomst (SGI) är vilande för den som deltar i ett arbetsmarknadspolitiskt program och får aktivitetsstöd eller står till arbetsmarknadens förfogande. Detta följer av 3 kap. 5 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Ungdomar som under deltagande i jobbgarantin får aktivitetsstöd har därför kvar sin SGI vilande under del- tagandet. Detta bör gälla även de ungdomar som vid deltagande i jobb- garantin får utvecklingsersättning i stället för aktivitetsstöd. Ett tillägg bör därför göras i nämnda paragraf i lagen om allmän försäkring på så sätt att SGI-skydd gäller även för den som deltar i ett arbetsmarknads- politiskt program och då uppbär utvecklingsersättning. I 3 kap. 25 § studiestödslagen (1999:1395) finns bestämmelser om när studiemedel inte får lämnas eller tas emot. Det gäller bl.a. för den tid då det lämnas aktivitetsstöd vid deltagande i ett arbetsmarknadspolitiskt program. Detta bör gälla också om deltagaren i det arbetsmarknads- politiska programmet uppbär utvecklingsersättning vilket kan bli fallet vid deltagande i jobbgarantin. För att förhindra att en deltagare i jobb- garantin uppbär studiemedel och aktivitetsstöd eller ut- vecklingsersättning bör ett tillägg om detta göras i 3 kap. 25 § studie- stödslagen. CSN har påtalat att en samordning av jobbgarantiersättningen med studiestöd endast är nödvändig om deltagarna i jobbgarantin kan förväntas delta i sådan reguljär utbildning som berättigar till studiestöd. Regeringen anser att en samordning i studiestödslagen är berättigad för att undvika att en deltagare i jobbgarantin får ersättning i form av aktivitetsstöd eller utvecklingsersättning som denne får studie- medel. Jobbgarantin beräknas omfatta cirka 30 000 ungdomar i snitt . Kostnaderna bedöms rymmas inom de ekonomiska ramar som regeringen har föreslagit ekonomiska vårproposition (prop. 2006/07:100). Kostnaderna bedöms bli marginella och bör rymmas inom årets anslag för arbetsmarknads- politiska åtgärder. Enligt förslaget i avsnitt 6.5 har en sökande som avvisar en anvisning till jobbgarantin inte rätt till arbetslöshetsersättning. Ett sådant beslut, som skall tas av en arbetslöshetskassa, kan överklagas till förvaltnings- domstol. Måltillströmningen till förvaltningsdomstolarna kan dock inte förväntas öka i någon nämnvärd utsträckning. Unga män är arbetslösa i högre grad än unga kvinnor. Att unga kvinnors arbetslöshet är lägre än männens kan bl.a. förklaras med att kvinnor i större utsträckning fortsätter med högre studier. Kvinnor har också kortare arbetslöshetstid jämfört med männen. Kortast tid i arbetslöshet har högutbildade kvinnor, medan lågutbildade unga män har längst arbetslöshetstid. Unga kvinnor och unga män är sysselsatta (dvs. har någon form av arbete) i ungefär samma utsträckning, även om unga kvinnor arbetar mer deltid än unga män. Förslaget om jobbgaranti för ungdomar innebär att arbetslösa kvinnor och män omfattas av garantin , dvs. vid tre månaders inskrivningstid hos arbetsförmedlingen. Unga män är fler och har i arbetslöshet än unga kvinnor. Jobbgarantin kommer därför att omfatta fler arbetslösa män än kvinnor och männen kan behöva insatser i jobbgarantin än kvinnorna. Förslagen bedöms inte få några andra konsekvenser för jämställdheten på arbetsmarknaden för ungdomar. 8 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Avskaffandet av kommunala ungdomsprogram och ungdomsgarantin och införandet av jobbgarantin för ungdomar samt ändringarna i lagen (2000:625) om arbetsmarknadspolitiska program samt ändringslagen till denna, lagen (1997:238) om arbets- löshetsförsäkring, lagen (1962:381) om allmän försäkring och studie- stödslagen (1999:1395) skall gälla Ungdomar som vid ikraftträdandet deltar i kommunala ung- domsprogram eller ungdomsgarantin får fullfölja deltagandet i in- tillämpas bestämmelserna i deras äldre Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Arbetslöshetskassornas () anser att det krävs sex månaders tid mellan slutgiltiga förslag och tillämpning. Övriga remissinstanser har inga synpunkter på förslagen. Skälen för regeringens förslag: De föreslagna ändringarna är en del av en större reform av arbetsmarknadspolitiken varav vissa delar redan har beslutats. De nu föreslagna och aviserade delarna i den fortsatta reformeringen av arbetsmarknadspolitiken bör genomföras så snabbt som möjligt. Avskaffandet av kommunala ungdomsprogram (KUP) och ung- domsgarantin (UG) samt införandet av jobbgarantin för ungdomar bör därför ske . Då bör också ändringarna i lagen (2000:625) om arbetsmarknadspolitiska program samt ändringslagen till denna, lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring, lagen (1962:381) om allmän försäkring och studiestödslagen (1999:1395) träda i kraft. Regeringen har förståelse för att, som SO anför, arbetslöshetskassorna behöver genomföra förändringar i datasystem, rutiner m.m. Regeringen bedömer dock att tiden för ikraftträdandet är tillräcklig för att arbets- löshetskassornas administration skall kunna anpassas till de nya bestäm- melserna. I fråga om de ungdomar som vid ikraftträdandet deltar i KUP och UG bör vissa övergångsbestämmelser gälla. Ungdomar som vid ikraft- trädandet deltar i KUP och UG får fullfölja deltagandet i insatsen. tillämpas bestämmelserna i deras äldre lydelse. 9.1Förslaget till lag om ändring i lagen (2007:000) om ändring i lagen (2000:625) om arbetsmarknads- politiska program 2 och 3 §§ har beslutat (bet. 2006/07:AU13) att 2 och 3 §§ skall ändras på visst sätt med ikraftträdande . I denna proposition föreslår emellertid regeringen att 2 och 3 §§ skall upphöra att gälla. Dessa paragrafer måste därför utgå från ändringslagen. 9.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:625) om arbetsmarknadspolitiska program 2 och 3 §§