prop · GU03100d2 · 2007-04-16 00:00:00 — Effekten av införandet av jobbskatteavdraget är svårbedömd. Å ena sidan bidrar det till att öka medelarbetstiden eftersom det blir mer lönsamt för framför allt låginkomsttagare att öka sin arbetstid. Å andra sidan finns det en risk att höginkomsttagare minskar sin arbetstid och en del av de personer som börjar arbeta till följd av förslaget kommer att arbeta deltid. Förutom jobbskatteavdraget syftar även övriga delar av regeringens politik till att minska utanförskapet. Det är rimligt att anta att en del av de personer som kommer in på arbetsmarknaden kommer att arbeta färre timmar än genomsnittet. Detta får i så fall en negativ effekt . A-kassereformen innebär däremot att fler önskar heltidstjänster. Avvecklingen av friåret kommer under loppet av innevarande år att ha en positiv effekt eftersom de personer som har friår räknas som sysselsatta, som deras arbetstid uppgår till noll timmar. Bortsett från att effekten av att antalet arbetsdagar varierar mellan olika år, beräknas medelarbetstiden stiga marginellt under loppet av . minskar dock medelarbetstiden relativt mycket mätt som årsgenomsnitt, vilket beror på utvecklingen under föregående år. Produktivitetstillväxten avtog 2005. Det berodde bland annat på den tillfälliga avmattningen i industrikonjunkturen samt på att bidraget från så kallad merchanting25 minskade. När tillväxten tog fart under inledningen av 2006 var produktivitetstillväxten mycket hög inom såväl varusom tjänstebranscherna. Produktivitetstillväxten var fortsatt hög även , bl.a. på grund av att merchanting gav ett kraftigt bidrag. Produktivitetsökningen beräknas avta framöver då tillväxten dämpas och ekonomin går mot 24 I fångas sjukfrånvaron upp antingen som frånvaro på grund av sjukdom hela mätveckan eller sjukfrånvaro på grund av sjukdom del av mätveckan. AKU:s statistik är inte direkt jämförbar med (FK:s) statistik över antalet sjukskrivna. Detta beror bland annat på att FK:s statistik endast inkluderar personer som varit sjukskrivna i och på att arbetslösa sjukskrivna och studerande sjukskrivna inkluderas i FK:s siffror men inte i AKU:s. 25 Med merchanting menas den handelsmarginal som uppstår när svenska moderbolag sköter fakturering av försäljning från utländska dotterbolag till ett tredjeland. Handelsmarginalen registreras som produktion i nationalräkenskaper, men denna produktion motsvaras inte av några arbetade timmar vid den aktuella tidpunkten. ett högre resursutnyttjande. Därmed sluts det produktivitetsgap som i utgångsläget beräknas vara positivt. Arbetskraftsutbudet fortsätter att öka Konjunkturläget har stor betydelse för utvecklingen av arbetskraftsutbudet. En ökad efterfrågan på arbetskraft gör att fler söker sig till arbetsmarknaden. Olika åldersgrupper påverkas i olika stor utsträckning av konjunkturläget. Arbetskraftsdeltagandet svänger mer över konjunkturcykeln bland yngre eftersom dessa tenderar att i hög grad delta i arbetskraften först i samband med att de får ett arbete.26 Även de äldres deltagande i arbetskraften påverkas mer än genomsnittet av konjunkturläget eftersom de tenderar att stanna kvar längre i arbete när arbetsmarknadsläget är gott. Ett sämre arbetsmarknadsläge kan innebära att äldre går i pension tidigare än vad de annars skulle ha gjort. Arbetskraftsutbudet påverkas även av den demografiska utvecklingen. En större befolkning gör att det finns fler som kan arbeta. Sammansättningen av befolkningstillväxten har också betydelse (se diagram 4.7). Ur ett arbetskraftsperspektiv är den demografiska utvecklingen relativt ogynnsam. Åldersgrupper som har ett lågt arbetskraftsdeltagande växer mycket. Det gäller framför allt åldersgrupperna , men även gruppen . Åldersgrupperna och , som har ett högt arbetskraftsdeltagande, minskar eller är i stort sett oförändrade. Under har dock arbetskraftsdeltagandet trendmässigt stigit kraftigt i gruppen . Till största delen förklaras denna trend av att äldre , i större utsträckning än tidigare generationer, väljer att stanna kvar längre på arbetsmarknaden. De äldsta åldersgrupperna på arbetsmarknaden är till största delen 40-talister. Det är en generation som genomsnittligt sett är friskare än tidigare generationer. De har också en stark förankring på arbetsmarknaden. 26 Exempelvis ökar yngre personers möjlighet att få sommar- och extraarbeten i högkonjunktur. Att sysselsättningen stiger bland yngre behöver således inte betyda att de studerar i mindre omfattning. Om en person arbetar eller mer under mätveckan räknas personen i som sysselsatt (oavsett om personen är heltidsstuderande eller inte). 2006/07:100 BILAGA 1 bades inte lika hårt under 1990-talskrisen som de som då utgjorde de äldre grupperna på arbetsmarknaden. Pensionsreformen kan också ha påverkat arbetskraftsdeltagandet bland de äldre. Mycket talar för att trenden med stigande arbetskraftstal bland de äldre kommer att fortsätta . Diagram 4.7 Arbetskraftsdeltagande i olika åldersgrupper Anm.: Alla serierna har ett brott 2005 pga en omläggning av . De av regeringen tidigare föreslagna förändringarna av inkomstskatten och arbetslöshetsförsäkringen bedöms tillsammans med nedsättningen av arbetsgivaravgiften för vissa grupper få en positiv effekt på arbetsutbudet, både . Arbetsgivaravgiften har tagits bort för personer för att göra dem mer attraktiva på arbetsmarknaden och därmed öka möjligheterna för dem att stanna kvar längre i arbete. Införandet av jobb- och utvecklingsgarantin för långtidsarbetslösa och jobbgarantin för ungdomar medför dock att utbudet utvecklas svagare än det annars skulle ha gjort eftersom deltagare i dessa program räknas som utanför arbetskraften i statistiken. Det effektiva arbetsutbudet förstärks dock när de arbetslösa deltar i ett program som ökar deras sökintensitet och anställningsbarhet. Arbetsutbudet väntas öka . ökar utbudet , vilket delvis är en effekt av den ökade omfattningen av arbetsmarknadspolitiska program vars deltagare i statistiken registreras som utanför arbetskraften. Arbetskraftsdeltagandet, liksom sysselsättningen, bedöms öka mer bland de äldsta och yngsta än övriga grupper. avtar ökningstakten ytterligare och 2010 bedöms arbetsutbudet minska marginellt. 2006/07:100 BILAGA 1 och har både den öppna arbetslösheten och den totala arbetslösheten27 minskat relativt snabbt. Mot bakgrund av att de arbetsmarknadspolitiska programmen minskat kraftigt har den öppna arbetslösheten utvecklats förvånansvärt väl. Trots att sysselsättningen ökat mycket starkt bland ungdomar har arbetslösheten utvecklats svagt i denna grupp. Det beror sannolikt på att fler ställer sig till arbetsmarknadens förfogande när situationen på arbetsmarknaden förbättras. Den öppna arbetslösheten fortsätter att sjunka (se diagram 4.8). Den viktigaste förklaringen är den kraftigt ökade sysselsättningen, men även jobb- och utvecklingsgarantin för långtidsarbetslösa och jobbgarantin för ungdomar bidrar till att minska den öppna arbetslösheten. Den öppna arbetslösheten väntas uppgå till och . Även den totala arbetslösheten sjunker . faller den mer än den öppna arbetslösheten till följd av den kraftiga neddragningen av programvolymen. Den totala arbetslösheten väntas uppgå till och . Under 20092010 stiger den öppna arbetslösheten marginellt till följd av att ekonomin antas gå mot ett normalt resurs utnyttjande. Den totala arbetslösheten är . Diagram 4.8 Öppen och total arbetslöshet Källor: , och . Att uppnå och vidmakthålla en hög sysselsättningsnivå är av största vikt för såväl den enskilde som för den svenska ekonomins utveckling. Individer som inte har arbete löper större risk att stå utan arbete , som de tenderar att drabbas av varaktigt lägre lönenivåer i de fall de lyckas få jobb. Även hälsa och välmående påverkas negativt av att inte ha ett arbete. Då arbete utgör den viktigaste skattebasen innebär en hög sysselsättningsnivå även att skatteinkomsterna blir höga och därmed underlättas finansieringen av en god offentlig service, som det blir möjligt att upprätthålla ett överskott i de offentliga finanserna. Eftersom det demografiska trycket på de offentliga finanserna kommer att öka skapar en hög sysselsättningsnivå genom en minskad offentlig skuldsättning förutsättningar för att sysselsättningshämmande skatter inte ska behöva höjas i framtiden.28 Sysselsättningsnivån kan i princip delas upp i två komponenter; en strukturell komponent som brukar benämnas potentiell sysselsättning och en konjunkturell 27 Öppet arbetslösa och deltagare i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska program som andel av arbetskraften. 28 Det demografiska trycket på de offentliga finanserna kan illustreras med den demografiska försörjningskvoten som visar antalet personer och antalet personer i förhållande till antalet personer i åldern . 2006/07:100 BILAGA 1 komponent som beskriver konjunkturvariationer kring den potentiella nivån. Som beskrivs i fördjupningsrutan Potentiell BNP och BNP- gap utgör potentiell sysselsättning den sysselsättning som är förenlig med en samhällsekonomiskt rimlig löneökningstakt och en inflationstakt i linje med mål. Den konjunkturella variationen är temporär och uppstår när efterfrågan och utbud i ekonomin förskjuts relativt varandra. En flexibel och anpassningsbar ekonomi, i kombination med en stabiliserande penningpolitik, påskyndar anpassningen tillbaka till en sysselsättningsnivå som är förenlig med en stabil pris- och löneutveckling. Anm.: Försörjningskvoten visar antalet personer eller i förhållande till befolkningen i åldern . Arbetskraftsutbudet avgörande för en hög sysselsättning Den potentiella sysselsättningen bestäms utifrån två faktorer. Dels hur många som vill och kan delta i arbetskraften (potentiellt arbetskraftsutbud) och dels hur många av dessa som är arbetslösa (jämviktsarbetslösheten). En varaktigt högre sysselsättningsnivå kan därmed uppnås genom en ökning av arbetskraftsutbudet och/eller en sänkning av jämviktsarbetslösheten. För att möjliggöra en kraftig och varaktig ökning av sysselsättningen i behöver arbetskraftsutbudet öka betydligt. Såsom framgår av diagram nedan är variationerna i arbetslöshet mellan olika relativt liten. Jämviktsarbetslösheten i bedöms ligga , och det är svårt att tro att den kan pressas ner med mot bakgrund av att inget OECD-land har en arbetslöshet som är lägre än . Bidrag till skillnader i sysselsättningsgrad i utvalda OECD- länder jämfört med 2005 Anm.: Antal sysselsatta i förhållande till befolkningen i åldersgruppen . Medan variationerna i arbetslöshet är relativt små mellan olika är skillnaderna i arbetskraftsdeltagande desto större. De länder som uppnår en hög sysselsättningsgrad gör det tack vare ett högt arbetskraftsutbud. Arbetslöshetens storlek har en mindre betydelse. Om ska nå en sysselsättningsgrad i nivå med t.ex. och måste arbetskraftsutbudet öka till nivåerna i dessa länder. Den ekonomiska politikens roll Arbetsmarknadens struktur är komplex, och dess funktionssätt formas av olika aktörers beteende; det politiska systemet, företagen, arbetstagarna och även omvärlden. Det är därför omöjligt att på ett kortfattat sätt uttömmande beskriva alla de faktorer som påverkar arbetskraftsutbud och sysselsättning. Till detta kommer att bedömare lägger olika vikt vid olika förklaringsfaktorer. Trots detta finns det en betydande samsyn avseende hur den ekonomiska politiken kan påverka arbetskraftsutbudet och jämviktsarbetslösheten och därmed sysselsättningen. Den ekonomiska politikens utformning sätter ramarna för den ekonomiska utvecklingen. Långsiktiga, trovärdiga och förutsägbara system bidrar till en grundläggande stabilitet. Exempel på sådana system är det finanspolitiska ramverket, oberoende och pensionssystemets stabilitet. Den ekonomiska politikens inriktning kan även mer direkt bidra till en högre sysselsättning. Här kan man framför allt peka ut tre områden: 2006/07:100 BILAGA 1 incitamenten att arbeta, arbetsgivaravgifternas nivåer och matchningen på arbetsmarknaden. Starkare incitament ökar arbetskraftsutbudet En kombination av höga skatter och relativt höga ersättningsnivåer i socialförsäkringssystemen skapar svaga incitament för att söka arbete. Starkare incitament att delta i arbetskraften kan bidra till att öka det effektiva arbetskraftsutbudet och därmed sysselsättningen. Ett exempel på hur incitamenten kan förstärkas utgörs av det jobbskatteavdrag som infördes i år.29 Detta innebär att skattekilarna minskar, vilket gör det mer lönsamt relativt sett för individer att vara sysselsatta.30 På samma sätt gör lägre ersättningsnivåer det mer lönsamt att arbeta. Riktade sänkningar av arbetsgivaravgifterna ökar efterfrågan på arbetskraft Ett problem på arbetsmarknaden är att vissa individers produktivitet inte är eller upplevs som tillräckligt hög i förhållande till arbetskraftskostnaderna. Ett generellt högt skattetryck bidrar till dessa kostnader. Den sammanpressade svenska lönestrukturen innebär också att efterfrågan på arbetskraft med relativt låg produktivitet blir svag. Generella sänkningar av skatter och arbetsgivaravgifter påverkar dock i huvudsak arbetskraftsefterfrågan på kort sikt. En förklaring till att t.ex. generella sänkningar av arbetsgivaravgifter inte bedöms ha några större långvariga effekter på arbetskraftsefterfrågan är att avgiftssänkningarna tenderar att övervältras i motsvarande högre löner. Lägre arbetsgivaravgifter innebär ökad lönsamhet för företagen, vilket i sin tur leder till ökad efterfrågan på arbetskraft och därmed högre löner. På lång sikt gynnas därmed primärt löntagarna av sänkningarna i arbetsgivaravgifter genom högre löner. De högre lönerna kommer emellertid på lång sikt att göra det mer lönsamt att arbeta. Generella sänkningar av arbetsgivaravgifter och skatter kan därför bidra till ett ökat arbetskraftsutbud och därigenom en viss varaktig sysselsättningsökning, men skattebortfallen blir dock relativt stora i förhållande till sysselsättningseffekterna. Riktade sänkningar av arbetsgivaravgifter tenderar att leda till mindre övervältring i högre löner och därför kan efterfrågestimulanser riktade mot vissa sektorer eller typer av arbetskraft leda till större varaktiga sysselsättningseffekter. Exempel på sådana riktade stimulanser som regeringen vidtagit är en skattereduktion för hushållsnära tjänster, nystartsjobb och riktade sänkningar av arbetsgivaravgifterna för olika grupper. En effektiv arbetsmarknadsutbildning kan även bidra till att öka produktiviteten hos individer som därmed får en bättre chans på arbetsmarknaden. Politiken kan även påverka lönebildningen och därigenom arbetsmarknadens funktionssätt. Den ökade egenfinansieringen i a-kassan syftar delvis till att arbetstagarkollektivet skall ta ett större ansvar för lönebildningen genom att bära en större andel av kostnaderna för arbetslöshetsdrivande löneökningar. En förbättrad matchning på arbetsmarknaden sänker arbetslösheten Åtgärder för att underlätta och förbättra matchningen, dvs den process där arbetssökande och företag som vill anställa matchas ihop, kan bidra till en lägre arbetslöshet och högre sysselsättning. En del i detta utgörs av att incitamenten att söka och hitta arbete stärks, t.ex. genom skattesänkningar och lägre ersättningsnivåer i arbetslöshetsförsäkringen. Arbetsmarknadspolitiken kan också bidra till en förbättrad matchning. En effektiv arbetsförmedling som tillhandahåller arbetsgivarkontakter och ger de arbetssökande ett aktivt stöd (s.k. coaching) ökar möjligheterna för de arbetslösa att hitta jobb. På samma sätt kan en behovsanpassad arbetsmarknadsutbildning bidra till att de arbetssökandes kompetens bättre motsvarar arbetsgivarnas behov. 29Se fördjupningsrutan Långsiktiga effekter av regeringens ekonomiska politik för en analys av regeringens utbudsreformer. 30Skattekilen mäter skillnaden mellan vad arbetsgivaren får betala i totala arbetskraftskostnader per arbetad timme i förhållande till vad den anställde får ut efter skatt. Lönerna har ökat i måttlig takt . Enligt preliminär statistik uppgick den nominella löneökningstakten i näringslivet till 2006. Löneökningstakten var i stort sett lika inom industrin, bygg- och tjänstesektorn. Detta kan tyckas något förvånande mot bakgrund av den kraftiga produktions- och sysselsättningsutvecklingen inom byggsektorn. Tänkbara förklaringar till den dämpade löneutvecklingen inom byggsektorn kan vara att arbetskraftsinvandringen haft en återhållande effekt på lönebildningen och att det än så länge endast råder brist på enstaka yrkeskategorier, vars löneutveckling inte i större utsträckning påverkar den genomsnittliga löneutvecklingen i branschen. I sektor steg lönerna 2006. En förklaring till den låga ökningstakten är att de plusjobbare som anställts har en lägre lön än genomsnittet. Statistiken kommer dock troligen att revideras upp något till följd av s.k. retroaktiva löneutbetalningar. Lönerna inom statlig sektor ökade . Förbättrad arbetsmarknad medför stigande löneökningstakt framöver Huvudförklaringen till de senaste årens låga löneökningar är att resursutnyttjandet på arbetsmarknaden varit lågt. har dock antalet arbetade timmar och antalet sysselsatta utvecklats positivt, vilket inneburit ett ökat resursutnyttjande. väntas den positiva utvecklingen på arbetsmarknaden få ett större genomslag på löneutvecklingen i takt med att resursutnyttjandet stiger ytterligare (se diagram 4.9). Årets avtalsrörelse genomförs i ett för arbetstagarna mer gynnsamt läge jämfört med den förra stora avtalsomgången 2004. Avtalen bedöms därför hamna på en högre nivå (se fördjupningsrutan Avtalsrörelsen på sidan 58). Löneökningstakten väntas stiga i samtliga sektorer, men snabbare inom näringslivet än i offentlig sektor. Lönerna beräknas stiga snabbast inom byggsektorn, delvis till följd av en större arbetskraftsbrist där än i andra sektorer. 2006/07:100 BILAGA 1 Diagram 4.9 Sysselsättningsgap och löneökningstakt Sysselsättningsgap (vänster) Löneökningstakt (höger) -0,5 -1,0 -1,5 -2,0 Källor: Statistiska centalbyrån och . Den förändring av a-kassereglerna som genomfördes bedöms få en viss återhållande effekt på lönerna. För ekonomin som helhet beräknas de nominella lönerna öka 2007 och 2008. Under 20092010 väntas löneökningstakten öka ytterligare. Sammantaget väntas reallönerna stiga med (se diagram 4.10). Diagram 4.10 Nominell och real löneutveckling Källor: och . Lönerna kommer att öka något snabbare än den takt som bedöms vara förenlig med produktivitets- och inflationsutvecklingen på lång sikt. Det ska dock poängteras att löneökningstakten understigit denna nivå. 2006/07:100 BILAGA 1 av alla arbetstagare omfattas av årets avtalsrörelse. Storleksmässigt är årets avtalsrörelse jämförbar med avtalsrörelserna 2001 och 2004. Alla sektorer förutom transportsektorn och banksektorn kommer att omförhandla sina avtal under 2007.31 Merparten av avtalen inom privat sektor löpte ut . Avtalen inom och statlig sektor löper ut sista juni respektive sista september. med en sämre fungerande lönebildning ändrades förutsättningarna i och med etableringen av inflationsmål och industriavtal. Förhandlingarna inom ramen för industriavtalet utgår från att löneutrymmet ska bestämmas utifrån den syn på konjunkturutvecklingen som Industrins ekonomiska råd presenterar. Dessutom ska den konkurrensutsatta exportindustrin fungera som riktmärke för övriga sektorer och branscher. Under de senaste avtalsrörelserna har det funnits en bred samsyn kring att industrins avtal ska vara normgivande för de efterföljande avtal som sluts. Lönebildningen allt mer decentraliserad har lönebildningen blivit mer decentraliserad. I många avtal ges det möjlighet för de lokala parterna att komma överens om både löneutrymmets storlek och dess fördelning på individnivå. Reglerna är dock ofta kopplade till stupstockar, dvs. dispositiva bestämmelser som träder i kraft om parterna inte kan komma överens på lokal nivå. I den statliga sektorn omfattas samtliga anställda av avtal som är baserade på någon form av lokal lönebildning. I den privata sektorn uppgår andelen till och i den kommunala sektorn till . Resultatet i de senaste avtalsrörelserna stora avtalsrörelse, vilken omfattade nästan hela den privata och hela den statliga sektorn blev de flesta avtal likvärdiga med de som lades fast i industrins förhandlingar.32 En övervägande majoritet av avtalen inom den privata sektorn och samtliga inom den statliga sektorn utgjordes av treårsavtal. Näringslivets avtal var lägre jämfört med den föregående avtalsperioden, 20012003. Den främsta orsaken var att den avtalade arbetstidsförkortningen var lägre . Inom det statliga området var avtalen lägre jämfört med perioden 20012003. Avtalsrörelsen var inte lika omfattande som den och omfattade till största delen den kommunala sektorn. De flesta centrala avtal inom denna sektor liknade i stor utsträckning varandra och gav i de flesta fall . Avtalet för det överlägset största fackförbundet, , blev dock högre än för de övriga och beräknas ha gett . Totalt var den genomsnittliga avtalade löneökningstakten i den kommunala sektorn 2,4 %.33 avtal blev lägre än det avtal som slöts än ettårsavtalet som slöts 2003. Avtalsnivåer i förhållande till faktisk löneutveckling Den genomsnittliga avtalsnivån för hela ekonomin uppgick till . uppgick den faktiska löneökningstakten till (se tabell på nästa sida). Jämfört med föregående avtalsperiod blev avtalen lägre, som den faktiska löneökningstakten blev lägre. Att den faktiska löneökningstakten växlade ned mer än avtalsnivån var troligen en effekt av att det svaga resursutnyttjandet på arbetsmarknaden dämpade löneglidningen. 31 De två sektorerna som står utanför avtalsrörelsen kommer i stället att omförhandla sina avtal . 32Avtalsnivån avser avtal inklusive värdet av arbetstidsförkortningar. 33Denna avtalsnivå är inte direkt jämförbar med de avtalsnivåer som refereras i avsnittet ovan och i tabellen på nästa sida då dessa siffrorna inkluderar sifferlösa avtal. 2006/07:100 BILAGA 1 ska dock påpekas att övergången till en mer decentraliserad lönebildning har inneburit att det blivit allt svårare att göra en rättvisande uppdelning av löneökningarna i avtal och löneglidning.34 Centrala avtal och löneutfall 20012006 Anm.: Medelvärde över tre kalenderår. Tabellen inkluderar sifferlösa avtal. Källor: och . Lönekraven jämfört med förra avtalsrörelsen Fackens initiala lönekrav ligger överlag högre än i förra avtalsrörelsen, som en del uttalanden och initiala motbud från arbetsgivarsidan också indikerar en högre nivå än i förra avtalsrörelsen. Räknar man in kostnaden för den så kallade jämställdhetspotten beräknas exempelvis LO:s gemensamma avtalskrav motsvara , vilket är drygt en procentenhet högre än i avtalsrörelsen . Det är dock högst osäkert hur mycket de initiala kraven säger om den slutgiltiga avtalsnivån. Det beror dels på att diskrepansen mellan de initiala kraven och de slutgiltiga avtalen tenderar att vara stor och dels på att det är förenat med vissa svårigheter att beräkna kostnaden förknippad med de olika kraven.35 34Detta då de lokala avtalen inte är offentliga och redovisning över de avtalsmässiga löneökningarna endast omfattar de centrala avtalen. Differensen mellan den faktiska löneutvecklingen och den avtalade, vilken tidigare kunde sägas utgöras av löneglidning, omfattar såväl löneglidning som löneökningar enligt lokala avtal. 35Ett exempel på svårigheten att göra förutsägelser utifrån fackens krav är senaste två förhandlingar. När förhandlade blev avtalsnivån lägre än deras krav. Detta kan jämföras med 2005 då avtalsnivån blev knappt en procentenhet lägre än deras krav. Värt att notera är att den slutgiltiga avtalsnivån blev relativt lika vid dessa två förhandlingar. Avtalen bedöms bli högre än förra gången En jämförelse av resursläget för de senaste avtalsrörelserna ger vid handen att avtalsnivån avtalsrörelse kommer att bli högre än 2004, men lägre än 2001.36 Det är dock troligt att även andra faktorer har betydelse för förhandlingsutfallet.