prop · GU03108 · 2007-04-16 00:00:00 — Om åklagare har väckt åtal eller bevistalan för brott som har begåtts mot ett barn som har avlidit i anledning av brottet skall åklagaren, efter att domstolens dom eller slutliga beslut i målet har vunnit laga kraft, underrätta utredningsmyndigheten om domen eller beslutet. Promemorians förslag: Överensstämmer i stort med regeringens. Enligt promemorians förslag omfattas de allmänna domstolarna av underrättelseskyldighet. Remissinstanserna: Det stora flertalet av remissinstanserna tillstyrker förslaget. ombudsmän () ifrågasätter om inte skyldigheten för bl.a. åklagare att underrätta utredningsmyndigheten kan ersättas med en underrättelse från . Om utredningsmyndigheten på eget initiativ kan inleda en utredning torde utredningar med stor san- nolikhet komma att inledas i flertalet av de fall där det finns sakliga skäl. anser att det bör framgå att en pågående rättslig utred- ning inte hindrar sociala myndigheterna att vidta åtgärder till skydd för barnets närstående samt påpekat att området för utredningsskyldighet är mindre preciserat än området för underrättelseskyldighet, vilket kan leda till tillämpningssvårigheter. framhåller att förslaget inte klargör att utredningsmyndigheten skall underrättas även i fall där en förundersökning lagts ned av det skälet att det inte kan antas att något brott som hör under allmänt åtal har förövats, dvs. då det inte går att klarlägga om något brott över huvud taget begåtts. Ett sådant undantag är när ett barn begått självmord och det finns skäl att anta att självmordet har samband med att barnet utsatts för sexuella övergrepp, misshandel eller andra former av brott. Det bör övervägas hur utredningsmyndig- heten skall få vetskap om dödsfall som inträffat utomlands och om inte svensk brottsutredande myndighet skall ha en skyldighet att underrätta utredningsmyndigheten även i sådana fall. JO framhåller att det är angeläget att tyngdpunkten när det gäller att klarlägga hur olika myndigheter har agerat i ett visst fall även bör åvila de ordinarie tillsynsmyndigheterna och att det är viktigt att klar- lägga i vilken utsträckning som utredningsmyndigheten bör göra uttalan- den som kan uppfattas som kritik mot myndigheter och enskilda yrkes- utövare. har svårt att genomskåda vad de föreslagna ut- redningarna kommer att tillföra utöver den tillsyn över berörda myndig- heters verksamhet som redan nu gäller och att det är otydligt hur resulta- tet av utredningarna skall användas. anser att en utredning skall innefatta kartläggning och analys av olika tillsyns- myndigheters agerande. En utredning får dock aldrig resultera i att en- skild person utpekas som juridiskt ansvarig. Enligt kommun bör utredningarna inte sammankopplas med tillsynsarbetet och det bör därför inte finnas några sanktionsmöjligheter för utredningsmyndigheten. undrar om resultatet av en utredning kan bli att enskilda handläggare pekas ut, om så är fallet måste de anställdas situation beaktas. Skälen för regeringens förslag Enligt promemorians förslag skall polismyndigheter, åklagare och all- männa domstolar vara skyldiga att lämna vissa underrättelser till utred- ningsmyndigheten. Promemorians förslag innebär även att utrednings- myndigheten inte får inleda en utredning förrän en sådan underrättelse kommit in till myndigheten. ombudsmän () ifrågasätter om inte skyldigheten att underrätta utredningsmyndigheten kan ersättas med en underrättelse från . Om utredningsmyndigheten skulle få en möjlig- het att på eget initiativ besluta om att inleda en utredning torde sådana utredningar med stor sannolikhet komma att inledas i flertalet av de fall där det finns sakliga skäl. Av skäl som tidigare redovisats, se underrubriken om vilka fall som skall utredas (avsnitt 5.2.1) anser regeringen att de allmänna domstolarnas och de brottsutredande myndigheternas bedömningar av om en gärning utgör brott, skall utgöra utgångspunkt då det gäller den närmare avgränsningen av vilka fall som skall utredas. Av samma skäl anser regeringen att bestämmelsen om underrättelseskyldighet bör ut- formas enligt vad som föreslagits i promemorian. Regeringen anser dock att endast polismyndigheter och åklagare skall åläggas underrättelseskyl- dighet. Regeringens föreslår att om en polismyndighet eller en åklagare be- slutar att inte inleda eller att lägga ned en förundersökning som avser misstanke om brott som har begåtts mot ett barn som har avlidit i anled- ning av brottet eller en utredning enligt 31 § lagen (1964:167) med sär- skilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL) som avser sådan misstanke, skall utredningsmyndigheten underrättas om beslutet. Det- samma skall vid sådan misstanke gälla andra beslut som innebär att en åklagare avslutar en förundersökning eller en utredning enligt 31 § LUL Prop. 2006/07:108 utan att åtal eller bevistalan enligt 38 § nämnda lag väcks. Regeringen föreslår vidare att om åklagare har väckt åtal eller bevis- talan för brott som begåtts mot ett barn som har avlidit i anledning av brottet skall åklagaren, efter att domstolens dom eller slutliga beslut i målet vunnit laga kraft, underrätta utredningsmyndigheten om domen eller beslutet. Den föreslagna ordningen innebär, till skillnad från prome- förslag, att det saknas skäl att ålägga domstolarna någon under- rättelseskyldighet och dessutom slipper åklagarna det extra arbetet med att lämna kopior av underrättelser till de allmänna domstolarna. En utrednings avgränsning mot tillsyn Flera remissinstanser (t.ex. JO, , Akademikerförbun- det SSR) framför synpunkter som gäller den föreslagna utredningsverk- samheten avgränsning mot den tillsyn som bedrivs av olika tillsynsmyn- digheter. JO framhåller att det är angeläget att tyngdpunkten när det gäller att klarlägga hur olika myndigheter agerat i ett visst fall bör åvila de ordinarie tillsynsmyndigheterna. Regeringen delar denna uppfattning. Det finns inte någon enhetlig definition av begreppet tillsyn. Det kan därför vara oklart vad som inryms i detta begrepp. Mot denna bakgrund går det inte att utesluta att den utredningsverksam- het som föreslås kan innehålla moment som kan hänföras under be- greppet tillsyn. Som redovisats under avsnitt 5.2.2 kommer de nya kunskaper som ut- redningarna ger upphov till endast att utmynna i förslag till åtgärder som skall förebygga att barn far illa. Till skillnad från promemorians förslag, skall utredningsmyndigheten inte sända några särskilda utlåtanden till myndigheter och andra som berörts av en utredning, utan endast sam- manställa rapporter. Regeringen avser att meddela föreskrifter om att rapporterna inte får utformas på sådant sätt att de ger upphov till förmo- dan om myndigheters eller enskildas skuld eller ansvar som har samband med de dödsfall som utreds. Syftet med rapporterna är inte att komma med kritiska uttalanden om myndigheter eller enskilda. Mot bakgrund av utredningsmyndighetens funktion och utredningsverksamhetens syfte kommer myndigheten inte heller att ges några befogenheter att ingripa mot andra myndigheter eller enskilda. Med beaktande av det ovan anförda och de tidigare redovisade försla- gen till bestämmelser om vilka fall som skall utredas (avsnitt 5.2.1), underrättelseskyldighet, en utrednings inledande samt bestämmelsen om att en utredning skall genomföras på ett sådant sätt att den inte är till men för en rättegång, brottsutredning eller ett ärende om tillsyn (avsnitt 5.2.5), anser regeringen att den nya utredningsverksamhetens avgräns- ning gentemot de tillsynsverksamheter som finns är tillräckligt reglerad. Regeringens förslag: Följande myndigheter och yrkesverksamma är skyldiga att på utredningsmyndighetens begäran lämna de uppgifter som behövs för en utredning: 1.myndigheter vars verksamhet berör barn, 2.andra myndigheter inom hälso- och sjukvården, annan rättspsykiat- risk undersökningsverksamhet, och kriminalvården, 3.anställda hos myndigheter som avses i 1 och 2, 4.de som är verksamma inom yrkesmässigt bedriven enskild verksam- het som berör barn eller annan sådan verksamhet inom hälso- och sjuk- vården eller på område, och 5.de myndigheter som utövar tillsyn över de verksamheter som avses i 14, dock inte ombudsmän, . Skyldigheten att lämna uppgifter gäller inte för sådan familjerådgiv- ning som avses i 5 kap. 3 § socialtjänstlagen (2001:453). Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. Av promemorians lagförslag framgår inte om ombudsmän, och familjerådgivningen skall omfattas av uppgiftsskyl- dighet. Promemorians förslag om uppgiftsskyldighet omfattar inte an- ställda vid en myndighet vars verksamhet berör barn och andra myndig- heter inom hälso- och sjukvården, annan rättspsykiatrisk undersöknings- verksamhet, och kriminalvården. Promemorians förslag innebär att de uppgiftsskyldiga skall lämna de handlingar och upplys- ningar som utredningsmyndigheten anser behövs för en utredning. Remissinstanserna: Det stora flertalet av remissinstanserna tillstyrker förslaget. Justitiekanslern ifrågasätter utformningen och lämpligheten av att bestämmelsen är mer långtgående än den gängse utformningen av lik- nande uppgiftsskyldigheter i annan lagstiftning. Förslaget tar sikte på samtliga tillsynsmyndigheter för de angivna verksamheterna, vilket inne- fattar även t.ex. Justitiekanslern och ombudsmän. Bestäm- melsen i socialtjänstlagen (2001:453, SoL) gäller vidare enbart uppgifter, och inte handlingar. Förslagets bestämmelse fäster avgörande vikt vid utredningsmyndighetens åsikt om betydelsen av de handlingar och upp- gifter som den begär av andra myndigheter. ombudsmän ifrågasätter om inte utredningsmyndigheten bör ha möjlighet att inhämta uppgifter från en förvaltningsdomstol, eftersom domstolen fattar beslut i mål enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, och att de allmänna domstolarna som fattar beslut i mål och ärenden som rör vårdnad, boende eller umgänge bör omfattas av en uppgiftsskyldighet samt att även utrikesförvaltningen omfattas av sådan skyldighet. Social- styrelsen utgår från att uppgiftsskyldigheten inte gäller för ombudsmän och Justitiekanslern. Kammarrätten i anser att för- slaget bör kompletteras med ett nytt stycke av vilket det skall framgå att skyldigheten inte skall gälla för sådan familjerådgivning som avses i 5 kap. 3 § SoL. , , ifrågasätter att familjerådgivningen undantas från uppgiftsskyldig- heten. anser att det bör övervägas om uppgiftsskyl- digheten bör sanktioneras. Skälen för regeringens förslag Sekretess hindrar inte att en uppgift lämnas till en annan myndighet om det finns en uppgiftsskyldighet enligt lag eller förordning (14 kap. 1 § sekretesslagen [1980:100]). Inte heller hindrar tystnadsplikt att någon fullgör uppgiftsskyldighet som följer av lag eller förordning. Något obe- hörigt röjande av en uppgift anses inte ske i dessa fall. För att en utredning skall kunna genomföras kommer utredningsmyn- digheten att behöva få ta del av uppgifter från ett stort antal myndigheter och andra som är verksamma inom t.ex. förskolan, skolan, hälso- och sjukvården samt . Uppgifterna är av sådant slag att de ofta omfattas av sekretess eller tystnadsplikt. Det behövs därför en bestäm- melse som bryter sekretessen mellan myndigheter och tystnadsplikten för dem som är verksamma inom yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet. Det föreslås därför en uppgiftsskyldighet för vissa myndigheter och yrkesverksamma som i sina verksamheter kommer i kontakt med barn och deras förhållanden på ett sådant sätt att dessa kan få indikationer om ett barn far illa eller riskerar att fara illa. Uppgiftsskyldighet för myndigheter vars verksamhet berör barn m.m. Uppgiftsskyldigheten riktar sig i första hand till myndigheter vars verk- samhet berör barn. Det är myndigheter som i regel i sin verksamhet kommer i kontakt med barn och får kännedom om deras förhållanden på ett sådant sätt att de kan få indikationer om att ett barn far illa eller riske- rar att fara illa. Det kan gälla myndigheter såsom skolmyndigheter, åkla- gar- och polismyndigheter, psykisk barn- och ungdomsvård, barnavårds- centraler, och (). I fråga om BO kan beaktas att den nu föreslagna uppgiftsskyldigheten är något mer omfattande än den uppgiftsskyldighet som följer av bestämmelserna i 7 § lagen (1993:335) om och att uppgiftsskyldighet också gäller anställda, jfr propositionen 1993/94:107 s. 14 f. Även andra myndigheter inom hälso- och sjukvården samt socialtjäns- ten skall omfattas av uppgiftsskyldigheten, oberoende av om deras verk- samhet berör barn eller inte. Inom hälso- och sjukvården omfattas exempelvis vuxenpsykiatriska kliniker och mottagningar i öppenvården för vuxna missbrukare av uppgiftsskyldigheten. Även skolhälsovården omfattas av uppgiftsskyldigheten. Inom omfattas exempel- vis nämnder enligt 2 kap. 4 § socialtjänstlagen (2001:453, SoL), och kommunalt drivna hem för vård eller boende för vuxna. Kriminalvården omfattas också av uppgiftsskyldigheten. Det- samma gäller annan rättspsykiatrisk undersökningsverksamhet än sådan som bedrivs inom hälso- och sjukvården. Eftersom utvecklingen i samhället inneburit att hänsynen till barnets bästa beaktas i allt fler sammanhang, kan det vara möjligt att rättstillämp- ningen leder till att allt fler myndigheter anses uppgiftsskyldiga. Uppgiftsskyldighet för vissa enskilda verksamheter Uppgiftsskyldigheten skall vidare gälla för dem som är verksamma inom en yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet som berör barn. Det kan vara fråga om fristående skolor, enskild förskoleverksamhet och enskild skolbarnsomsorg. Skyldigheten skall även gälla inom annan yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet inom hälso- och sjukvården eller på område oberoende av om deras verksamhet berör barn eller inte. Inom den enskilda hälso- och sjukvården kommer därmed exempelvis läkare, sjuksköterskor, barnmorskor, kuratorer, psykologer och psykoterapeuter att ingå i kretsen uppgiftsskyldiga. Inom den enskilda kommer t.ex. privata hem för vård eller boende för såväl barn som vuxna att ingå. Uppgiftsskyldighet för anställda och vissa verksamma I promemorian framfördes att uppgiftsskyldigheten bör utformas med 14 kap. 1 § fjärde stycket SoL som förebild. I förslag till paragraf angavs att de som är verksamma inom yrkesmässigt bedriven enskild verksam- het som berör barn eller annan sådan verksamhet inom hälso- och sjuk- vården eller på område omfattades av uppgiftsskyldighet. Promemorians förslag innebär att anställda hos t.ex. ett företag omfat- tas av uppgiftsskyldighet, eftersom dessa är verksamma. anställda vid en myndighet vars verksamhet berör barn och andra myn- digheter inom hälso- och sjukvården, annan rättspsykiatrisk undersök- ningsverksamhet, och kriminalvården inte att få en egen Regeringen anser att bestämmelsen om uppgiftsskyldighet skall utformas så att den även omfattar anställda hos ovan nämnda myndigheter. Uppgiftsskyldighet för vissa tillsynsmyndigheter Det kan vara så att de myndigheter som utövar tillsyn över sådana verk- samheter som tidigare nämnts har uppgifter som är värdefulla för en Sådana tillsynsmyndigheter skall därför vara skyldiga att läm- na uppgifter till utredningsmyndigheten. Detta innebär bl.a. att Statens skolverk, som har tillsyn över kommunernas skolverksamhet och barn- omsorg samt över fristående skolor, kommer att omfattas av uppgifts- tillsyn över sjukvårdspersonal och vård- inrättningar, enligt lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område, kommer också att omfattas av uppgiftsskyldighet. Ansvaret för nämnda tillsyn har regionala tillsyns- Dessutom omfattas länsstyrelserna, som har tillsyn över kom- munernas socialtjänst, av uppgiftsskyldighet. Såsom tidigare anförts, se underrubriken avgränsning mot tillsyn (avsnitt 5.2.3), finns inte någon enhetlig definition av Det är därför oklart vad som inryms i Vilka andra tillsynsmyndigheter som omfattas av den föreslagna uppgiftsskyldigheten kan, enligt regeringens mening, inte närmare preciseras utan får överlämnas till rättstillämpningen att avgöra. I remissyttrandena från och Justitiekanslern () berörs frågan om uppgiftsskyldigheten skall gälla för ombudsmän () och JK. Regeringen anser inte att det finns något behov av att låta uppgiftsskyldigheten omfatta JO och JK. Om något av dessa tillsyns- organ haft ett tillsynsärende som rör ett fall som utredningsmyndigheten skall utreda, får myndigheten i stället ta del av de beslut som fattas i till- synsärendet. Det föreslås därför att det i lagen anges att JO och JK inte skall omfattas av uppgiftsskyldighet. Lagrådet har i sitt yttrande uttalat att det vid den fortsatta beredningen av lagförslaget bör klargöras om omfattas av den före- slagna uppgiftsskyldigheten. Regeringen anser att , liksom JO och JK, bör undantas från uppgiftsskyldigheten. Fråga om uppgiftsskyldighet för domstolar och utrikesförvaltningen JO ifrågasätter i sitt remissyttrande om inte utredningsmyndigheten bör ha möjlighet att inhämta uppgifter från en förvaltningsdomstol, eftersom beslut om vård utan samtycke beslutas av sådan domstol efter ansökan av socialnämnden enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Det beslut som domstolen fattar i ett sådant mål har betydelse för socialnämndens möjlighet att vidta de åtgärder som nämn- den anser är nödvändiga för att skydda ett barn. Regeringen anser att i sådana fall borde utredningsmyndighetens behov av uppgifter kunna till- godoses genom att utredningsmyndigheten tar del av domstolens dom. Eftersom uppgiftsskyldigheten även omfattar socialnämnden kan utred- ningsmyndigheten få del av de uppgifter om de förhållanden som ut- gjorde skälen för nämndens ansökan om tvångsvård. Dessutom kommer eventuellt placeringsbeslut av barnet att framgå av socialnämndens hand- lingar. JO framför vidare i sitt remissyttrande att det eventuellt bör finnas en möjlighet för utredningsmyndigheten att inhämta uppgifter även från de allmänna domstolarna. Sådan domstol fattar beslut i mål eller ärenden som rör vårdnad, boende eller umgänge och i ett sådant mål har dom- stolen ett ansvar för att en förälders lämplighet som vårdnadshavare blir klarlagd. Vidare ifrågasätter JO om inte utredningsmyndigheten även borde ha möjlighet att få inhämta uppgifter från utrikesförvaltningen om t.ex. hur ett konsulat har handlagt en begäran om hjälp från ett barn som är svensk medborgare. JO:s förslag i dessa delar kan enligt regeringens mening inte leda till lagförslag på nuvarande beredningsunderlag. Behovet och lämpligheten av en uppgiftsskyldighet för de allmänna domstolarna vad gäller deras rättsskipande och rättsvårdande verksamhet behöver analyseras ytter- ligare. Även frågan om uppgiftsskyldighet för utrikesförvaltningen be- höver utredas vidare. behov av uppgifter från de allmänna dom- stolarna får därför tillsvidare tillgodoses genom att myndigheten tar del av domar och den dokumentation som finns hos socialnämnder. Dom- stolarna och utrikesförvaltningen torde dessutom i viss mån kunna lämna vissa uppgifter i ett ärende som är föremål för utredningsmyndigheten utan att hinder finns vad gäller sekretess. Fråga om uppgiftsskyldighet för familjerådgivningen I promemorian fördes resonemang om att införa en uppgiftsskyldighet för familjerådgivningen. Flera remissinstanser framför att uppgiftsskyl- dighet även borde gälla för familjerådgivningen. Av hänsyn till den sär- skilda förtroendesituation som råder inom denna rådgivning, lämnades i promemorian inte något förslag till en sådan uppgiftsskyldighet. Med familjerådgivning avses verksamhet som består av samtal med syfte att bearbeta samlevnadskonflikter i parförhållanden och familjer. Kommunen skall sörja för att familjerådgivning kan erbjudas dem som begär det. Sådan rådgivning kan ske genom kommunens försorg eller genom annan lämplig yrkesmässig rådgivare (5 kap. 3 § SoL). Till följd av den särskilda förtroendesituation som råder inom familje- rådgivningen har denna verksamhet på olika sätt skyddats från insyn. Inom familjerådgivningen är sekretessen absolut i fråga om de uppgifter som den enskilde har lämnat vid konsultationen eller som familjerådgiva- ren har inhämtat med anledning av att någon har vänt sig till rådgiv- ningen (7 kap. 4 § andra stycket sekretesslagen). Det finns därmed inte någon som helst möjlighet att lämna ut uppgift till annan, såvida det inte finns föreskrift i lag eller förordning om uppgiftsskyldighet (14 kap. 1 § sekretesslagen), eller den till vars förmån sekretessen gäller medger att uppgiften lämnas ut (14 kap. 4 § sekretesslagen). Vid en rättegång kan det vittnesförbud som följer av 36 kap. 5 § i vissa sär- skilda fall brytas. Konsekvenserna av att inte införa en bestämmelse om uppgiftsskyldig- het för familjerådgivningen, är att det inte blir möjligt för utrednings- myndigheten att få uppgifter om vad som framkommit där. Vid en be- dömning av frågan om uppgiftsskyldighet även skall gälla för familje- rådgivningen måste dock beaktas att det risk för att enskilda avstår från att söka stöd hos familjerådgivningen på grund av att de oroar sig för att de uppgifter som lämnats där även kan komma att lämnas till annan. Det är angeläget att värna den särskilda förtroendesituation som föreligger inom rådgivningen och i möjligaste mån respektera enskildas intresse av att det som framförts om privatlivet inom familjen inte förs vidare annat än i vissa särskilda fall. Vidare skall beaktas att det för familjerådgivningen inte föreligger någon uppgiftsskyldighet enligt 14 kap. 1 § fjärde stycket SoL. Det finns dock viss anmälningsskyldighet för sådan rådgivning enligt nämnda paragrafs tredje stycke. Enligt regeringens mening bör det i denna fråga finnas en överensstämmelse mellan bestämmelserna om uppgiftsskyldig- het enligt den nu föreslagna lagen och den uppgiftsskyldighet som följer av 14 kap. 1 § fjärde stycket SoL. Vid en samlad bedömning av vad som ovan anförts anser regeringen att det inte bör införas någon uppgiftsskyldighet för familjeråd- givningen. Utformningen av bestämmelsen om uppgiftsskyldigheten JK ifrågasätter utformningen och lämpligheten av att promemorians be- stämmelse om uppgiftsskyldighet, är mer långtgående än den gängse utformningen av liknande bestämmelser om uppgiftsskyldighet i annan Prop. 2006/07:108 lagstiftning. Om bestämmelsen om uppgiftsskyldighet utformas som föreslagits i promemorian, skulle en myndighets prövning av om handlingar och upp- lysningar skall lämnas ut till utredningsmyndigheten reduceras till ett konstaterande av att utredningsmyndighetens begäran har framförts. Regeringen instämmer i JK:s bedömning och föreslår att bestämmelsen om uppgiftsskyldighet i den nu föreslagna lagen utformas på ett sätt som liknar andra bestämmelser om uppgiftsskyldighet som finns i annan lag- stiftning. Vidare föreslår regeringen vissa andra språkliga justeringar i förhållande till promemorians förslag i syfte att göra bestämmelsen mer lätt att läsa. BO anser i sitt remissyttrande att det bör övervägas om uppgiftsskyl- digheten bör sanktioneras. Regeringen anser inte att det finns skäl att föreslå att en sådan ordning, utan det får förutsättas att de myndigheter och andra som berörs kommer att fullgöra sin uppgiftsskyldighet även utan hot om sanktioner. I fråga om uppgiftsskyldighet för utredningsmyndigheten, se under- rubriken och skyldigheter för utredningsmyndigheten att lämna ut uppgifter (avsnitt 5.2.6). Regeringens förslag: får inte inleda en ut- redning förrän en underrättelse från polismyndighet eller åklagare har kommit in till myndigheten. Om ett dödsfall inträffat utomlands får en utredning dock inledas när det står klart att dödsfallet inte kommer att utredas av svensk brottsutredande myndighet. En utredning skall klarlägga samtliga förhållanden som har inne- burit att det avlidna barnet har varit i behov av skydd och vilka åtgär- der som har vidtagits eller kunnat vidtas för att skydda barnet. En utredning får inte genomföras på ett sådant sätt att den medför men för en brottsutredning, rättegång eller ett ärende om tillsyn.