prop · GU03115 · 2007-04-27 00:00:00 — Såsom närmare framgår av avsnitt 8.3.1 innefattar begreppet portföljförvaltning enligt MiFID endast diskretionär förvaltning, medan tillståndet för förvaltning av någon annans finansiella instrument enligt lagen om värdepappersrörelse även täcker in icke-diskretionär förvaltning. För att täcka in det som ett institut med dagens tillstånd kan göra behöver således institutet enligt den nya lagen om värdepappersmarknaden de tillstånd som utredningen har föreslagit. Det kan naturligtvis hända att ett företag inom ramen för sitt kapitalförvaltningstillstånd i praktiken endast utför t.ex. diskretionär förvaltning och således egentligen bara behöver tillstånd för tjänsten diskretionär portföljförvaltning enligt den nya lagen. Som nämnts ovan är det emellertid inte möjligt att göra en helt perfekt översättning av de gamla tillstånden till de nya. Det får därför åligga institutet att anmäla till i vilken mån det inte behöver de tillstånd det har fått. Garantigivning eller annan medverkan vid emissioner av fondpapper eller erbjudanden om köp eller försäljning av finansiella instrument som är riktade till en öppen krets Utredningen föreslog att ett institut med tillstånd för garantigivning eller annan medverkan vid emissioner av fondpapper eller erbjudanden om köp eller försäljning av finansiella instrument som är riktade till en öppen krets skall anses ha tillstånd för investeringstjänsterna garantigivning avseende finansiella instrument och placering av finansiella instrument med ett fast åtagande och placering av finansiella instrument utan ett fast åtagande samt sidotjänsterna lämna råd till företag om kapitalstruktur, företagsstrategi och liknande frågor samt lämna råd och utföra tjänster vid fusioner och företagsuppköp och utföra tjänster i samband med garantigivning avseende finansiella instrument enligt den nya lagen om värdepappersmarknaden. har anfört att en sådan översättning kan få stora konsekvenser för kapitalkraven för de värdepappersbolag som enbart driver verksamhet som rör annan medverkan vid emissioner än garantigivning. Dessa bolag har möjlighet att få kapitalkravet nedsatt i förhållande till det belopp som gäller för garantigivning. Med den översättning som utredningen föreslagit skulle dessa företag dock få samma kapitalkrav som de bolag som sysslar med garantigivning, dvs. För att undvika denna konsekvens, och för att tillståndet bättre skall avspegla den verksamhet som dessa bolag driver, har föreslagit att de endast skall anses ha tillstånd för investeringstjänsten placering av finansiella instrument utan fast åtagande samt sidotjänsterna lämna råd till företag om kapitalstruktur, företagsstrategi och liknande frågor samt lämna råd och utföra tjänster vid fusioner och företagsuppköp och utföra tjänster i samband med garantigivning avseende finansiella instrument. Vi instämmer i det som har anfört och justerar utredningens förslag i enlighet därmed. Det kan anmärkas att det bara är för värdepappersbolagen som utredningens förslag får konsekvenser för kapitalkravet. Vår bedömning är dock att motsvarande princip av symmetriska skäl bör gälla även för utländska företag och kreditinstitut. Utöver den ändring som anges ovan behöver bestämmelsen i denna del justeras, i förhållande till utredningens förslag, så att det endast är värdepappersbolagen och de tillståndspliktiga utländska filialerna som får tillstånd till såväl investeringstjänsterna som sidotjänsterna. Banker och andra kreditinstitut behöver nämligen inte, vare sig enligt lagen om värdepappersrörelse eller enligt den nya lagen om värdepappersmarknaden, tillstånd till de olika sidoverksamheterna respektive sidotjänsterna, eftersom ett kreditinstitut kan driva de verksamheterna med stöd av sitt tillstånd enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. Den nya investeringstjänsten investeringsrådgivning Utredningen har föreslagit att värdepappersbolag med tillstånd för sidoverksamheten lämna råd i finansiella frågor enligt 3 kap. 4 § första stycket 1 lagen om värdepappersrörelse skall anses ha tillstånd för investeringstjänsten investeringsrådgivning till kund avseende finansiella instrument enligt den nya lagen om värdepappersmarknaden. Som närmare framgår av avsnitt 8.3.1 är detta en följd av att investeringsrådgivning är en investeringstjänst, och inte en sidotjänst, enligt MiFID. Vi instämmer i den bedömning som utredningen gjort, med den justering att motsvarande bedömning bör göras för de utländska filialer som har dessa tillstånd enligt lagen om värdepappersrörelse. Som framgår ovan behöver banker och andra kreditinstitut inte tillstånd för de olika sidoverksamheterna och sidotjänsterna vare sig enligt lagen om värdepappersrörelse eller enligt den nya lagen om värdepappersmarknaden. Motsvarande lösning som för värdepappersbolag fungerar därför inte för kreditinstitut. För att undvika att detta leder till att en stor andel kreditinstitut måste ansöka om nytt tillstånd bör ett kreditinstitut som vid ikraftträdandet av den nya lagen om värdepappersmarknaden har tillstånd för någon av tjänsterna handel med finansiella instrument för annans räkning i eget namn, förmedling av kontakt mellan köpare och säljare av finansiella instrument eller i annat fall medverkan vid transaktioner avseende sådana instrument, eller förvaltning av någon annans finansiella instrument, med automatik även få tillstånd för investeringsrådgivning. har anfört att en sådan översättning medför att i princip alla svenska banker kommer att få tillstånd till investeringsrådgivning och att man inte har något att invända mot utredningens förslag i denna del. Tillstånd för sidotjänster och sidoverksamheter En bedömning motsvarande den som ovan beskrivits beträffande investeringstjänsterna och investeringsverksamheterna bör även göras när det gäller de sidotjänster och sidoverksamheter som värdepappersbolag och vissa utländska filialer kan få tillstånd för. Bedömningen bygger på den analys som gjorts i avsnitt 8.3.2. Rubrikerna nedan utgår från de sidoverksamheter som ett företag kan få tillstånd för enligt 3 kap. 4 § lagen om värdepappersrörelse. Vid benämningen av sidotjänsterna och sidoverksamheterna enligt den nya lagen om värdepappersmarknaden används den lydelse som vi nu föreslår, vilken delvis kan avvika från utredningens föreslagna. Ta emot värdepapper för förvaring och ta emot medel med redovisningsskyldighet Utredningen har föreslagit att värdepappersbolag med tillstånd för sidoverksamheten ta emot värdepapper för förvaring skall anses ha tillstånd för sidotjänsten förvara finansiella instrument för kunds räkning och att bolag med tillstånd att ta emot medel med redovisningsskyldighet skall anses ha tillstånd till sidotjänsten med samma namn enligt den nya lagen om värdepappersmarknaden. Båda dessa sidoverksamheter täcks in av MiFID:s sidotjänst förvaring och handhavande av finansiella instrument för kunders räkning, bl.a. värdepappersförvaring och liknande som handhavande av kontanta medel/finansiella säkerheter. Mot den bakgrunden gör vi i avsnitt 8.3.2. bedömningen att det även i den nya lagen om värdepappersmarknaden endast bör finnas en sidotjänst som motsvarar sidotjänsten enligt MiFID. Detta får till följd att ett värdepappersbolag som enbart har tillstånd för en av dessa tjänster kommer att få tillstånd för båda tjänsterna enligt lagen om värdepappersmarknaden. Detta gäller även för de utländska filialer som har något av dessa tillstånd. har anmärkt att dagens sidoverksamhet ta emot värdepapper för förvaring, enligt praxis endast avser fysisk förvaring. På grund av detta är det få värdepappersbolag som har detta tillstånd och därför många som kommer att få söka nytt tillstånd för att de hanterar t.ex. depåer. Som nämnts i avsnitt 8.3.1 är vår bedömning att redan dagens sidoverksamhet att ta emot värdepapper för förvaring, omfattar depåverksamhet. Vi inser dock att bestämmelsen enligt praxis tolkats på ett snävare sätt och att detta kan få de konsekvenser som pekat på. Detta är emellertid inte en fråga som går att lösa genom övergångsbestämmelserna. Ta emot kunders medel på konto för att underlätta värdepappersrörelsen Utredningen har föreslagit att värdepappersbolag med tillstånd för sidoverksamheten ta emot kunders medel på konto för att underlätta värdepappersrörelsen skall anses ha tillstånd för sidotjänsten med samma namn enligt den nya lagen om värdepappersmarknaden. Vi instämmer i denna bedömning, men anser även att samma sak bör gälla för de utländska filialer som har ett sådant tillstånd. Som framgår av avsnitt 8.3.2 finns ingen motsvarande tjänst enligt MiFID utan detta är en sidotjänst som har införts nationellt. Lämna kunder kredit mot säkerhet för placeringar i finansiella instrument för att underlätta värdepappersrörelsen Utredningen har föreslagit att värdepappersbolag med tillstånd för sidoverksamheten lämna kunder kredit mot säkerhet för placeringar i finansiella instrument för att underlätta värdepappersrörelsen skall anses ha tillstånd för sidotjänsten lämna kunder kredit för att kunden, genom värdepappersbolaget, skall kunna genomföra en transaktion i ett eller flera finansiella instrument enligt den nya lagen om värdepappersmarknaden. Vi instämmer i denna bedömning, men anser även att samma sak bör gälla för de utländska filialer som har ett sådant tillstånd. Utredningen har föreslagit att värdepappersbolag med tillstånd för sidoverksamheten utföra valutaväxlingstransaktioner skall anses ha tillstånd för sidotjänsten utföra valutatjänster om dessa har samband med investeringstjänster enligt den nya lagen om värdepappersmarknaden. Vi instämmer i denna bedömning, men anser även att samma sak bör gälla för de utländska filialer som har ett sådant tillstånd. har anfört att sidotjänsten i lagen om värdepappersmarknaden i praktiken är ny, eftersom sidoverksamheten utföra valutaväxlingstransaktioner enligt praxis endast avser handel med resevaluta. Såsom framgår av avsnitt 8.3.2 anser vi emellertid att det inte är någon skillnad i sak mellan dagens uttryck valutaväxlingstransaktioner och det uttryck som används i den nya lagen om värdepappersmarknaden. Att dagens bestämmelse tolkats på ett snävare sätt enligt praxis medför dock de konsekvenser som pekat på. Detta är emellertid inte en fråga som går att lösa genom övergångsbestämmelser. Utredningen har föreslagit att värdepappersbolag med tillstånd till sidoverksamheten valutahandel skall ha sådant tillstånd även enligt den nya lagen om värdepappersmarknaden. Vi instämmer i denna bedömning. Såsom framgår av avsnitt 8.3.2 är detta inte en sidoverksamhet som följer av MiFID utan en nationellt införd sådan. Utredningen har föreslagit att värdepappersbolag som har tillstånd att driva annan verksamhet som kan antas komma att underlätta värdepappersrörelsen skall ha sådant tillstånd även enligt den nya lagen om värdepappersmarknaden. Vi instämmer i denna bedömning, men anser även att samma sak bör gälla för de utländska filialer som har ett sådant tillstånd. Nya sidotjänster enligt MiFID Två sidotjänster enligt MiFID saknar motsvarighet i lagen om värdepappersrörelse. Det rör sig om investerings- och finansanalys samt andra former av allmänna rekommendationer rörande handel med finansiella instrument och investeringstjänster och investerings- verksamhet samt sidotjänster som avser den underliggande tillgången till derivat när dessa har samband med tillhandahållandet av investerings- eller sidotjänster. Företag som ägnar, eller avser att ägna, sig åt någon av dessa verksamheter måste således söka tillstånd enligt den nya lagen om värdepappersmarknaden. har anfört att det kan antas att många värdepappersbolag redan driver verksamhet som kan klassificeras som investerings- och finansanalys antingen inom ramen för sitt rådgivningstillstånd eller som en annan verksamhet enligt 3 kap. 4 § fjärde stycket lagen om värdepappersrörelse. har även anfört att det finns flera värdepappersbolag som har tillstånd att såsom en annan verksamhet enligt 3 kap. 4 § fjärde stycket lagen om värdepappersrörelse handla avista med el. Enligt inspektionen bör dessa bolag med automatik få tillstånd till sidotjänsten utföra investeringsverksamhet och sidotjänster avseende underliggande faktorer till sådana finansiella derivatinstrument som avses i 1 kap. 4 § första stycket 5 bd och g. Vi förstår att vissa företag inom ramen för andra tillstånd driver verksamhet som kan klassificeras som de nya sidotjänsterna eller sidoverksamheterna. Vår bedömning är dock att det är svårt att i övergångsbestämmelserna med automatik ge dessa bolag tillstånd till de nya sidotjänsterna. Detta gäller särskilt sådan verksamhet som drivs som en annan verksamhet enligt 3 kap. 4 § fjärde stycket lagen om värdepappersrörelse, eftersom det i de fallen inte finns någon specificering i lagen av vilka verksamheter det kan vara fråga om. De företag som driver sådan annan verksamhet kommer enligt övergångsbestämmelserna ha kvar sitt tillstånd även enligt den nya lagen om värdepappersmarknaden. De blir således inte utan tillstånd bara för att vi inte gör samma bedömning som . Det bör därefter i det enskilda fallet kunna prövas om den verksamhet som bolaget driver bättre passar in under en särskild sidotjänst. Detta kan t.ex. bli aktuellt om bolaget vill gränsöverskrida och därför behöver få sin sidotjänst klassificerad som en sådan enligt MiFID.TP VårPT bedömning är att detta är det mest praktiska sättet att hantera frågan . I lagen om börs- och clearingverksamhet görs ingen åtskillnad mellan den som driver börsverksamheten och själva marknadsplatsen. Detsamma gäller auktoriserade marknadsplatser. När det i lagen talas om börs eller auktoriserad marknadsplats avses både marknadsplatsen och det företag som har fått tillstånd att driva verksamheten. Ett av syftena med uppdelningen mellan den reglerade marknaden (marknadsplatsen) och börsen (marknadsplatsoperatören) är att en börs skall kunna driva flera olika reglerade marknader där varje marknad har sina deltagare, handelsregler och regler om upptagande av finansiella instrument till handel. Det innebär att ett företag som enligt dagens regler är en börs eller en auktoriserad marknadsplats mycket väl kan tänkas driva flera reglerade marknader men inom ramen för samma tillstånd. Utgångspunkten bör dock vara att den som har tillstånd att driva börsverksamhet eller en auktoriserad marknadsplats efter lagens ikraftträdande skall anses ha tillstånd att driva en reglerad marknad. Om en börs i praktiken redan driver flera reglerade marknader och därför behöver tillstånd för var och en av dem, skall börsen kunna anmäla in dessa till från det att den nya lagen trätt i kraft och på så sätt erhålla separata tillstånd för var och en av marknaderna utan ett formellt tillståndsförfarande. Kammarrätten i har som en generell synpunkt anfört att den översättning av gamla tillstånd till nya som föreslås kan komma att innebära att institut får tillstånd till verksamhet de inte driver och att många värdepappersbolag kan komma att drabbas av ändrade kapitalkrav på grund av detta. Vidare har anfört att översättningen är svår att göra, bl.a. eftersom instituten i flera fall kommer att behöva två eller fler tillstånd enligt lagen om värdepappersmarknaden för att utföra en tjänst som bara kräver ett tillstånd enligt lagen om värdepappersrörelse. Inspektionen har även Prop. 2006/07:115 anmärkt att den föreslagna översättningen kan få de konsekvenser som kammarrätten har påtalat. Inspektionen har dock anfört att man av praktiska skäl troligen måste göra på det sätt som föreslås och att man genom en dialog mellan inspektionen och instituten torde kunna lösa de problem som kan uppstå. Såsom nämnts ovan kan översättningen av gamla tillstånd till nya aldrig göras helt perfekt. Detta är en oundviklig följd av att tjänsterna i lagen om värdepappersrörelse inte helt motsvarar de som finns i MiFID. Alternativet till att göra den översättning av tillstånd som föreslås vore att kräva att alla värdepappersinstitut skall söka nya tillstånd enligt den nya lagen. Detta skulle innebära stora administrativa kostnader för såväl som instituten. Dessutom skulle en sådan lösning strida mot MiFID. Det är därför inte en framkomlig väg. Det är även vår bedömning att den översättning som görs i de flesta fall inte kommer att få någon direkt påverkan på företagens kapitalkrav. Det är bara när det gäller de värdepappersbolag som har tillstånd till annan medverkan vid emissioner än garantigivning som kapitalkravet med säkerhet kommer att ändras. Som framgår ovan har ett relativt stort utrymme att avgöra hur stort kapital ett sådant bolag måste ha. I praktiken har beloppen ofta bestämts till . I den nya lagen är kapitalkravet satt till för motsvarande verksamhet, dvs. ett lägre kapitalkrav än vad som i praktiken gäller . Den andra situationen där ett nytt kapitalkrav införs gäller de bolag som får tillstånd till den nya investeringstjänsten investeringsrådgivning. I praktiken torde dock detta inte leda till några förändrade kapitalkrav, eftersom de bolag som enligt övergångsbestämmelserna får detta tillstånd redan måste ha tillstånd till andra investeringstjänster . De kommer därför redan att ha ett kapitalkrav på sig som åtminstone uppgår till det ett bolag som tillhandahåller investeringsrådgivning måste ha. Som framgår av övergångsbestämmelserna föreslår vi även att man vid beräkningen av kapitalbasens storlek skall utgå från den valutakurs som gällde vid beslutet om tillstånd enligt lagen om värdepappersrörelse i de fall kapitalkravet i euro inte ändras genom införandet av den nya lagen. På så sätt säkerställs att det inte blir fråga om några ändrade kapitalkrav på grund av förändringar i valutakursen. Det är dock ändå viktigt att påpeka att den nu föreslagna lösningen kräver att både värdepappersinstituten och är uppmärksamma på vad övergångsbestämmelserna får för konsekvenser för det enskilda institutet. Även om det inte får någon påverkan på kapitalkraven att ett institut får tillstånd till en tjänst som det egentligen inte behöver så kan andra skyldigheter slå till på grund av detta. Såsom påpekat torde dock de nödvändiga korrigeringarna på ett smidigt sätt kunna komma till stånd genom en dialog mellan inspektionen och de berörda instituten. Andra övergångsregler i MiFID Regeringens förslag: Underrättelser om filialetablering eller annan gränsöverskridande verksamhet som lämnats till den behöriga myndigheten före ikraftträdandet av den nya lagen om värdepappersmarknaden skall ha samma verkan som underrättelser som lämnas efter lagens ikraftträdande. Ett värdepappersföretag som innan lagens ikraftträdande har kategoriserat kunder som professionella kan behandla dessa kunder som professionella i lagens mening förutsatt att kunderna, när lagen träder i kraft, får information om de kategoriseringskriterier som gäller enligt lagen. Regeringens bedömning: MiFID:s övergångregler avseende MTF och anknutna ombud behöver inte genomföras genom särskilda övergångsbestämmelser. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna uttalar sig inte i denna del. Skälen för regeringens förslag och bedömning Artikel 71 innehåller utöver de frågor som behandlats ovan ytterligare några övergångsregler. Enligt artikel 71.4 skall upplysningar om gränsöverskridande verksamhet m.m. enligt ISD (artiklarna 17, 18 och 30) som sänts innan ikraftträdandetiden för MiFID gått ut anses ha översänts i enlighet med motsvarande artiklar i MiFID. Ett redan befintligt system som omfattas av definitionen av en MTF och som drivs av en sådan marknadsplatsoperatör som driver en reglerad marknad skall, enligt 71.5, auktoriseras som en MTF på operatörens begäran. Det förutsätter dock att marknadsplatsen i fråga uppfyller regler motsvarande MiFID:s MTF-regler och att operatören gör sin begäran . Enligt artikel 71.6 skall ett värdepappersföretag som redan innan MiFID kategoriserat kunder som professionella kunna fortsätta att betrakta dessa kunder som professionella under vissa förutsättningar. Övergångsregeln i artikel 71.3 rör företeelsen anknutna ombud som inte funnits i svensk rätt. Sådana underrättelser avseende filialetablering och annan gränsöverskridande verksamhet som avses i artikel 71.4 i MiFID hanteras enligt 1 kap. 3 c, 5 och 6 b §§ lagen om värdepappersrörelse. För att införliva artikel 71.4 bör en övergångsbestämmelse införas som innebär att sådana underrättelser som har skett före skall ha samma verkan som underrättelser enligt de nya reglerna. Detsamma bör gälla sådana ansökningar som svenska företag lämnat i avsikt att inrätta en filial i ett land utanför EES. Som nämnts tidigare finns det företag som driver sådan Prop. 2006/07:115 verksamhet som kan klassificeras som MTF-verksamhet enligt MiFID, även om detta begrepp inte finns i lagen om värdepappersrörelse eller lagen om börs- och clearingverksamhet. Verksamheten kan t.ex. drivas av ett värdepappersinstitut med stöd av tillståndet enligt 1 kap. 3 § första stycket 2 lagen om värdepappersrörelse, eller av en börs eller auktoriserad marknadsplats som en sidoverksamhet. Någon direkt motsvarighet till de regler som enligt MiFID krävs för att få inleda drivandet av en MTF finns dock inte i dagens lagstiftning. Enligt vår bedömning går det därför inte att med automatik ge dessa företag tillstånd även för investeringsverksamheten drift av MTF, utan de måste söka ett särskilt tillstånd för detta. Några särskilda övergångsbestämmelser för att införliva artikel 71.5 införs därför inte. De regler om kategorisering av kunder som har föreslagits i avsnitt 8.2.1 innebär att vissa utpekade företagskategorier och företag vars balansomslutning m.m. överstiger vissa preciserade belopp kan betraktas som professionella kunder. Dessutom kan andra företag och personer om de uppfyller vissa krav vad gäller omfattning av handeln m.m. välja att bli behandlade som professionella kunder. En kategorisering som enligt övergångsregeln i artikel 71.6 skall kunna gälla även efter ikraftträdandet av den nya lagen om värdepappersmarknaden behöver dock inte ske enligt kriterierna i MiFID. Enligt artikeln är det tillräckligt om kategoriseringen grundat sig på en adekvat bedömning av kundens kunskaper och erfarenheter och att företaget efter denna bedömning rimligen kan anse att kunden kan fatta sina egna investeringsbeslut och förstå de risker som är förknippade med investeringarna. En övergångsbestämmelse med motsvarande innehåll bör införas för att införliva artikel 71.6. Detta kan komma att leda till att kunder, kategoriserade innan lagen trätt i kraft, men som inte uppfyller kriterierna enligt MiFID, ändå kan behandlas som professionella av värdepappersinstituten. En förutsättning för detta är dock att företaget underrättar kunden om de kriterier som gäller för att kategorisera en kund som professionell enligt den nya lagen. Kunder som inte önskar bli behandlade som professionella har då möjlighet att med stöd av bestämmelserna om kundkategorisering, se avsnitt 9.2.1, välja att bli behandlade som icke-professionella. Även kravet på att företaget underrättar kunden om de kriterier som gäller för kundkategorisering enligt lagen bör tas in i övergångsbestämmelsen. Anknutna ombud har tidigare inte funnits i svensk rätt och någon sådan registrering som avses i artikel 71.3 har inte skett. Några övergångsbestämmelser för att införliva den artikeln behövs därför inte. Regeringens förslag: Finansiella instrument som är inregistrerade eller noterade vid en börs eller auktoriserad marknadsplats skall anses vara upptagna till handel på en reglerad marknad. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna uttalar sig inte i denna del. Skälen för regeringens förslag: Notering vid en börs eller Prop. 2006/07:115 auktoriserad marknadsplats skall enligt vårt förslag ersättas med upptagande till handel på en reglerad marknad.