prop · GU03104 · 2007-04-24 00:00:00 — sty- relse fastställer en relativt jämn växlingsfördelning över året som uppfat- tas som resultatmässigt neutral på så sätt att ett nollresultat uppnås om banan följs. För att inte skapa onödiga transaktionskostnader krävs därut- över en viss flexibilitet i växlingarna. har därför fastställt ett avvikelsemandat på ±500 inom vilket transaktioner betecknas som resultatneutrala och innebär att kontoret inte tar några aktiva positioner. följde den resultatneutrala banan. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen bedömer att Skr. 2006/07:104 har bedrivit en kostnadseffektiv valutaupplåning genom de val bland alternativa upplåningsformer som kontoret har gjort. Swappupplåningen var förhållandevis fördelaktig jämfört med direkt upplåning, vilket utnyttjades av som ökade andelen kron/swappupplåning . Hänsyn har då inte tagits till alternativkostnaden i form av att detta tagit utrymme från ränteswappar i kronupplåningen, där förtjänsten utgörs av skillnaden mellan swap- spreaden och TED-spreaden (se faktaruta 6.1). Regeringen bedömer att valutaväxlingarna har fungerat väl. Riksgälds- kontoret har växlat valuta i linje med den kostnadsneutrala banan, vilket innebär att inga aktiva positioner har tagits . 6.2Aktiv förvaltning i utländsk valuta Regeringens bedömning: resultat i den aktiva förvaltningen i utländsk valuta blev ca 2006 och 20022006. Den aktiva förvaltningen av valutaskulden har därmed uppfyllt målet att verksamheten skall ge överskott. Bakgrund: har möjlighet att inom väl definierade ramar bedriva en aktiv förvaltning i utländsk valuta.Till skillnad från förvaltningen av den nominella kronskulden ägnar sig åt således aktivt positionstagande. Positioneringen baseras i huvudsak på överväganden dels om förväntad ränteutveckling, dels om förväntad valutakursutveckling. De resultat som uppnår i förvaltningen i utländsk valuta ger en relativt entydig bild av kontorets prestationer. Detta beror bland annat på att kontoret beslutat att lägga stora och strategiska positioner vid sidan av den aktiva portföljen (se avsnitt 5.4) och därmed undviker man att den aktiva portföljen tyngs av stora och orealiserade resultat. Förvaltningsresultatet störs inte heller av marknads- påverkande effekter, eftersom kontorets agerande knappast har någon inverkan på räntebildningen i utländsk valuta. Valutapositionerna uppvisade negativt resultat på -. största valutapositioner var köp av euro och yen mot dollar. Positioneringen för en svagare dollar baserades bland annat på avmattningen i den amerikanska ekonomin och det stora underskottet i den amerikanska bytesbalansen. försvagades dollarn mot euron, medan den stärktes mot yenen. mest framgångsrika position var köpen av euro mot dollar, medan köpen av yen mot dollar var den mest negativa positionen. Räntepositionerna gav ett positivt resultat på . Resultatet gynnades bland annat av att var positionerad för stigande räntor i och högre europeiska räntor . Tabell 6.3: Resultat av förvaltningen i utländsk valuta i förhållande till Skr. 2006/07:104 riktmärket 20022006 (och procent). Resultat i procent av förvaltat belopp: -0,25 -0,01 -0,03 Anm: Informationskvoten anger ett resultat dividerat med volatiliteten (standardavvikelsen) i resultatet. Kvoten för de externa förvaltarna anger genomsnittlig informationskvot. För att sprida risken i den aktiva förvaltningen samt för att få en uppfattning om hur effektiv den egna förvaltningen är anlitar externa förvaltare. De externa förvaltarna tjänar också som en viktig informationskälla för den interna för- valtningen. anlitades sex externa förvaltare: ABN , BlackRock, Bridgewater, (t.o.m. 30/9 2006), IPM/First Quadrant (fr.o.m. 1/10 2006) och PIMCO. Förvaltarna har samma riskmandat som och de förvaltar en referensportfölj på sammanlagt vardera (ABN ). I procent av förvaltat belopp uppgick externförvaltarnas resultat till -0,. Spridningen mellan förvaltarna var ganska stor som bästa resultat (ABN ) och -0,som sämsta resultat. resultat uppgick till av förvaltat belopp. Den s.k. informationskvoten används för att mäta det riskjusterade resultatet. Informationskvoten visar förhållandet mellan förvaltningens resultat och den risk man tagit för att uppnå resultatet. Ett högt värde innebär att förvaltaren tagit relativt liten risk för att uppnå resultatet. Enligt detta mått har ABN haft det bästa riskjusterade resultatet följt av . Diagram 6.1: Resultat av den aktiva förvaltning i utländsk valuta Skr. 2006/07:104 2006 (). -0,5 -0,4 -1,0 Resultat aktiv förvaltning i utländsk valuta Sammantaget uppgick resultatet i den aktiva valutaförvaltningen till 2006 och till för utvärderings- perioden 20022006. Ränte- och valutapositioner svarar för en ungefär lika stor del av det totala femårsresultatet. aktiva för- valtning har i genomsnitt gett ett bättre resultat än det som de externa förvaltarna presterat. Skälen för regeringens bedömning: Målet för den aktiva förvaltningen är att uppnå kostnadsbesparingar. blev besparingen och för hela utvärderingsperioden 20022006 uppgick resultatet till . Därmed har uppfyllt det kvantitativa målet. Det riskmått som redovisats, informationskvoten, indikerar att resultat, för perioden 20022006, inte har uppnåtts till priset av ett högre risktagande jämfört med de externa förvaltarna. Att risktagande varit relativt begränsat illustreras även av riskmåttet Value-at-Risk (VaR) som kontoret använder för att styra och mäta marknadsriskerna i den aktiva förvalt- ningen. Risktagandet har varit begränsat och dessutom lägre än . Även mätt på detta vis bör risktagande i den aktiva förvaltningen betraktas som begränsat. validering av använd VaR-modell pekar mot att modellen är robust. Real upplåning i svenska kronor Regeringens bedömning: Andelen realskuld har, i enlighet med regeringens riktlinjer, successivt ökat , från 2006. emissions- verksamhet i den reala upplåningen bedöms som rimlig . har uppnått det kvantitativa målet för real- upplåningen i svenska kronor, då den reala upplåningen har varit billigare än motsvarande nominella upplåning i svenska kronor både och för den femåriga utvärderingsperioden. Bakgrund: har emitterat realobligationer . Inledningsvis var emissionerna små men växte sedan kraftigt. emitterades nästan i realobligationer. infann sig en viss mättnad, vilket tillsammans med förhållandevis låga och stabila inflationsförväntningar bidrog till en reducerad efterfrågan på realobligationer. Realobligationer framstod således som en relativt dyr låneform och emissionsvolymerna minskades betydligt. förbättrades emissionsvillkoren och såld volym realobligationer steg till . omvandlades Kärnavfallsfondens och kontofordringar till statspapper, vilket ökade stocken realobligationer med nästan . dämpades efterfrågan på realobligationer. Detta tillsammans med ett minskat lånebehov gjorde att reviderade ned sin emissionsprognos, från till i årstakt. Det slutliga emissionsutfallet blev . Tabell 6.4: Auktioner av realobligationer 20022006. Break even-Inflation, ()P 1P TotaltP emitterad volym i auktionsverksamheten . Netto efter rena auktioner, byten och uppköp. 2P TotaltP såld volym i auktionsverksamhet exklusive byten och uppköp. 3P InkommenP budvolym i förhållande till utbjuden emissionsvolym. 4P ViktadP genomsnittsränta över året vid emissionerna. 5P GenomsnittligP break even-inflation. Totalt utestående belopp i realobligationer (inklusive inflations- kompensation) ökade . Andelen realobligationer i statsskulden ökade med en procentenhet till . Diagram 6.2: utestående realräntelån inklusive in- Skr. 2006/07:104 flationskompensation (miljarder kronor och förfalloår i respektive lån). emitterade realobligationer till en genomsnittlig realränta på . För att jämföra kostnaden mellan real och nominell upplåning med motsvarande löptid beräknas break even-inflationen () (se faktaruta 6.2). Om inflationen under obligationens löptid i genomsnitt blir högre än kommer real upplåning att vara ett dyrare alternativ eller vise versa. steg gradvis och realobligationerna emitterade till en genomsnittlig på . Nivån var alltså något lägre än inflationsmål. Diagram 6.3 visar break even-inflation m.m. för real- obligation 3105 med förfall om . Resultat för upplåningen i realobligationer Det kvantitativa resultatet för upplåningen i realobligationer beräknas som skillnaden i kostnad mellan upplåning i nominella och reala obligationer. Måttet är preliminärt. Vad det faktiska resultatet slutligen blir beror på den framtida inflationsutvecklingen fram till dess att reallånen förfaller till betalning. Därför kan det ackumulerade resultatet både förbättras och försämras beroende på den framtida inflations- utvecklingen. Måttet bör också uppfattas som indikativt genom att syftet med att inkludera realobligationer inte primärt är att sänka kostnaderna utan att sprida risken. Det senare syftet kan uppnås även om realskuld skulle visa sig kosta mer än motsvarande nominella lån. Diagram 6.3: Räntor, break even-inflation och faktisk inflation 2002 Skr. 2006/07:104 2007. Källa: Ecowin. Det kalkylmässiga resultatet för realupplåningen uppgick till 2006 och till ackumulerat för utvärderingsperioden. Det positiva resultatet 2006 förklaras av att den faktiska inflationen var lägre än den genomsnittliga BEI-nivå som realobligationerna emitterats till. Diagram 6.4: Preliminärt resultat för upplåning i realobligationer för- delat och ackumulerat för 20022006 (miljarder kronor). Faktaruta 6.2: Preliminärt resultat för realobligationer och break even-inflation Det preliminära resultatet för realupplåningen beräknas som kostnads- skillnaden mellan upplåningen i nominella och reala obligationer, vilket utgörs av skillnaden mellan break even-inflation vid upplåningstillfället och realiserad inflation fram till utvärderingstillfället. Detta innebär att en stigande inflation kan försämra resultatet av upplåningen. Det slutliga resultatet erhålls därmed inte förrän realobligationen förfaller. Break even-inflationen är skillnaden mellan nominell och real ränta vid emissionstidpunkten. Om inflationen för ett realt lån och ett lika långt nominellt lån uppgår till break even-inflationen kommer lånen att kosta lika mycket alternativt ge samma avkastning. Detta mått på inflationsförväntningar utnyttjas både som bedömningsmått inför upplåning i realobligationer och vid beräkning av resultatet i upplå- ningen. För staten som emittent av realobligationer blir den slutliga kost- naden för real upplåning lägre jämfört med nominell upplåning så länge som realiserad inflation vid reallånets förfall understiger den break even- inflation som lånet emitterades till. Skälen för regeringens bedömning: Realobligationer fyller en viktig funktion i statens skuldportfölj, då de ger möjlighet till ytterligare diversifiering av statsskulden och därmed till en minskad samlad risk i skulden. I riktlinjerna valde regeringen att precisera riktmärket för den långsiktiga realandelen av skulden till . Regeringen ansåg dessutom att tillväxttakten av realstocken kunde minska något, bland annat mot bakgrund av införandet av ett nytt regelverk för tjänstepensioner . Regeringen konstaterar att andelen realskuld successivt ökat , från 2006. Detta är således i enlighet med regeringens riktlinjer. Regeringen har inte angett någon ökningstakt för realupplåningen utan överlåtit detta beslut till . sålde realobligationer i auktionsverksamheten för till break even-nivåer något under inflationsmål. Regeringen konstaterar att emissionerna av realobligationer därmed minskat kraftigt jämfört med föregående år. Efterfrågan på real- obligationer har dock varit förhållandevis liten och tillsammans med ett minskat lånebehov innebar detta att den reala emissionsvolymen blev avsevärt lägre än vad som prognostiserades . Regeringen indikerade ju även i riktlinjerna att ambitionen i tillväxttakten av realobligationsstocken kunde minska något. beslut att sänka volymen emitterade realobligationer 2006 bedöms mot bakgrund av detta som rimligt. Regeringen anser att emissioner 2006 har skett till acceptabla break even-nivåer, även om svaret på detta först fås då obligationerna slutgiltigt förfaller. Det ackumulerade preliminära resultatet för den reala upplåningen uppgick till för den senaste femårsperioden. Resultatet var också positivt och uppgick till . Det innebär att den reala upplåningen har varit billigare än motsvarande nominella upplåning i svenska kronor både och för Skr. 2006/07:104 20022006. Intrycket av att verksamheten varit framgångsrik förstärks om betraktas. Sedan starten av den svenska realobligations- marknaden till slutet av 2006 beräknas den samlade preliminära kostnadsbesparingen till . En stor del av det ackumulerade orealiserade resultatet beror på låga inflationstal . De två reallån som förfallit beräknas ha realiserat en samlad kostnadsbesparing på . 6.4Nominell upplåning i svenska kronor Regeringens bedömning: emissionsverksamhet i statsobligationer och statsskuldväxlar förefaller ha varit framgångsrik och auktionerna har fungerat väl. Regeringens slutsats är, främst baserat på kvalitativa grunder, att marknads- och skuldvård på operativ nivå har bidragit till en mer likvid och effektiv statspappersmarknad samt att i allmänhet uppfattas som en effektiv och professionell aktör på den svenska ränte- marknaden. Åtgärderna kan därmed sägas ha bidragit till långsiktigt lägre kostnader för statsskulden. Bakgrund: Statens upplåning i svenska kronor sker främst i nominella statsobligationer och statsskuldväxlar. Utvärderingen av förvaltningen av den nominella skulden görs framför allt i kvalitativa termer utifrån den marknads- och skuldvård som bedrivits i syfte att uppnå lägsta möjliga räntekostnad. Omsorg om marknaden spelar en väsentlig roll för upplåningsbeslut på den inhemska marknaden. Finansieringen i nominella statsobligationer ökade till jämfört med 2005. Ökningen berodde till viss del på att löptiden vid årets början låg något under riktvärdet. För att korrigera detta ökade emissionerna av obligationer med lång löptid för att i stället minska andelen statsskuldväxlar. emitterades nominella statsobligationer till en volym av vid varje emissionstillfälle. höjdes volymen till . relativa styrka som låntagare ligger på längre löptider och obligationsupplåningen sker huvudsakligen i två-, fem-, och tioåriga löptider. Dessa benchmarklån ges ut i stora volymer så att en god likviditet kan upprätthållas. introducerades en ny tioårig statsobligation (lån 1051, förfall ). Diagram 6.5: nominella statsobligationer (bench- Skr. 2006/07:104 marklån, miljarder kronor) Efterfrågan vid statsobligationsemissionerna var god och teckningskvoten var i genomsnitt 3,87, vilket var högre än . Den ränta som obligationerna i genomsnitt emitterats till uppgick till , vilket var högre än . Tabell 6.5: Medelvärde för teckningskvot och genomsnittlig emissions- ränta för nominella obligationer och för statsskuldväxlar 20022006. emissionsränta (procent) emissionsränta (procent) 1P InkommenP budvolym i förhållande till utbjuden emissionsvolym. Upplåningen i statsskuldväxlar minskade med jämfört med , vilket beror på ett lägre lånebehov samt en ökad obligationsupplåning. Därmed minskade växelstocken med . Den genomsnittliga emissionsräntan i växelauktionerna var , vilket är betydligt högre än . Förhållandet speglar i huvudsak höjningar av reporäntan, vilket direkt påverkar kostnaderna för växelupplåningen. Teckningskvoten sjönk och för- hållandet mellan utbjuden emissionsvolym och inkommen budvolym var 2,04. Fem av 44 emissioner blev inte fulltecknade. Detta medförde dock inget problem för finansieringen. har använt sig av ränteswappar som ett komplement till statsskuldväxlar (se faktaruta 6.1). swappades av obligationsupplåningen till kort ränte- exponering i kronor. Kostnadsbesparingen , då Riskgälds- kontoret började använda ränteswappar i kronupplåningen, är . är inte enbart ett sätt för att direkt spara pengar utan det är även ett instrument som bidrar till att uppå löptidsmålet för den nominella kronskulden och som det bidrar till att upprätthålla en god likviditet i längre räntesegment. Marknads- och skuldvårdande åtgärder erbjuder sina återförsäljare ett antal tjänster som syftar till att göra statspappershandeln likvidare och smidigare, bland annat bytesauktioner i nyintroducerade statsobligationslån. Totalt byttes statsobligationslån för 2006. tillhandahåller även en repofacilitet för återförsäljarna för att minska risken att bristsituationer i statspapper ska uppstå. De marknadsvårdande repofaciliteterna är öppna för återförsäljarna oavsett om kontoret har låne- eller finansieringsbehov. Återförsäljarna har också möjlighet att genom reposwappar, där en växel repas ut som en annan växel repas in, göra riskneutrala byten av repor i statsskuldväxlar. Reposwappar gjordes för motsvarande 2006, vilket är en markant ökning mot föregående års volym på . Marknadsundersökningsföretaget utförde en undersökning om upplåning. Undersökningen görs på uppdrag. intervjuades totalt 49 svenska och utländska investerare, sju återförsäljare samt sex andra säljare av svenska statsobligationer. gav alla tillfrågade kategorier omdömet utmärkt i helhetsvärdering. Kunskapen om har ökat och den allmänna uppfattningen är mer positiv . Resultaten indikerar även att blivit bättre på de områden som uppfattas som relevanta för investerarna. Betygen blev generellt sett bättre inom i stort sett samtliga områden. Förbättringen var särskilt tydlig gällande realobligationerna, det område där omdömena tidigare varit minst positiva. Svagheterna var desamma som 2005. Investerarkontakter och lyhördhet för marknadens önskemål får bättre men fortfarande de sämsta betygen. Samtliga tillfrågade gav likviditet och prisinformation på realobligationsmarknaden underkänt, trots det förbättrade betyget för realmarknaden i övrigt. Skälen för regeringens bedömning: Bedömningen är i stort som . emissioner av statsobligationer förefaller ha varit framgångsrika, vilket indikeras av övertecknade emissioner, stora budvolymer och små ränteskillnader mellan genomsnittsränta och högsta accepterade ränta vid emissionerna. Även om teckningskvoten i auktionerna i statsskuldväxlar minskat så förefaller ändå auktionerna ha fungerat tillfredsställande 2006. Det är svårt att kvantitativt mäta effekterna på lånekostnaderna av den marknads- och skuldvård som bedriver och regeringen har därför låtit sig nöjas med att utvärderingen främst sker i kvalitativa Skr. 2006/07:104 termer. Regeringens bedömning är att marknads- och skuldvård har fungerat väl och att den därmed bidragit till en mer likvid och effektiv svensk statspappersmarknad. Ett exempel på detta är teknik att omvandla i statsobligationsupplåning till kort ränteexponering via skuldbytesavtal (ränteswappar). Detta innebär inte bara att staten kan minska upplånings- kostnaderna utan även att marknaden kan förses med en större volym statsobligationer än vad som annars är möjligt. Ett annat exempel är de bytesauktioner som syftar till att underlätta handeln med statspapper och öka likviditeten i nya statsobligationslån. Dessa, och liknande åtgärder, bedöms ha bidragit till att de långsiktiga kostnaderna för statsskulden har kunnat sänkas. De undersökningar som gjorts ger gott stöd för detta. uppfattas i allmänhet som en förutsägbar, effektiv och professionell aktör på marknaden och som garant för att svensk obligationsmarknad även skall fungera tillfredsställande. förefaller, liksom , stå sig väl i internationell jämförelse. Regeringen uppskattar även ambition att kontinuerligt förbättra och utveckla sin kommunikation med marknaden, t.ex. avsikterna att öka kontakterna och diskussionen med investerare och återförsäljare. Regeringens bedömning: uppgick den samlade kostnadsbesparingen i privatmarknadsupplåningen till , vilket innebär att uppnått målet för privatmarknadsupplåningen. Bakgrund: upplåning från privatmarknaden riktar sig till privatpersoner, mindre företag och organisationer. Den totala upplåningen var vid utgången av 2006, en summa som inte förändrats från föregående år. Den motsvarar av den svenska statsskulden, en andel som i stort sett inte varierat . andel av den totala sparmarknaden för ränteplaceringar minskade till 2006. Föregående år var andelen . Orsaken till minskningen är främst att banksparande och den totala räntesparmarknaden växte kraftigt , till vilket bland annat turbulensen på börsen var en bidragande faktor. I ett längre perspektiv har upplåning från privatpersoner och mindre placerare minskat kraftigt, från som mest . Utvecklingen förklaras i huvudsak av att AllemansSpar avskaffades och till del av att stora förfall av premieobligationer inte fullt ut vägts upp av nyemissioner. Diagram 6.6: Privatmarknadsupplåning fördelat på olika upplånings- Skr. 2006/07:104 instrument och som andel av statsskulden 20022006 (miljarder kronor och i procent). Premieobligationerna utgör basen i privatmarknadsupplåningen med en lånestock på . Intresset för premieobligationer har successivt ökat och i det senaste lånet var nya kunder. emitterades två nya premieobligationslån på sammanlagt . Trots det minskade den utestående volymen med till , eftersom stora lån löpte ut. Utvecklingen för premielånen 2005 och 2006 utgör ett trendbrott, eftersom den utestående volymen minskade successivt . Antalet premiekunder är nu runt 500 000. Det totala antalet kunder i RiksgäldsSpar uppgick vid utgången av 2006 till 147 000, vilket är en minskning med 3 000 . RiksgäldsSpar fortsatte ändå att öka volymmässigt 2006. ökade insättningarna och resulterade i de största nettoinflödet . Orsaken till ökningen var stigande räntor. Den totala volymen uppgick till vid slutet av 2006, en ökning med jämfört med . Precis som var det framför allt konton med rörlig ränta som ökade. Statspapper för alla, auktionsförsäljning av statspapper till privatpersoner och mindre investerare via internet, startade . öppnades även auktionerna av realobligationer för dessa kategorier. Kunderna deltar i samma auktioner som de institutionella placerarna och får köpa värdepapperen till genomsnitts- räntan i auktionen. Försäljningen och antal kunder har ökat successivt sedan introduktionen. såldes statspapper för alla för , vilket är en ökning jämfört med föregående år. En orsak till det ökade intresset är att maxgränsen för bud höjdes . av statspapper uppgick till , vilket är en minskning med Skr. 2006/07:104 3 miljoner kronor . Faktaruta 6.3: Utvärderingsmodell för privatmarknadsupplåningen tillämpar samma utvärderingsmodell för premieobligationer och RiksgäldsSpar. Modellen innebär att utgifter och inkomster som är förknippade med upplåning i ett låneinstrument perio- diseras över instrumentets löptid. Utgifterna består dels av direkta utgifter för förvaltningen, dels av de omkostnader som skall belasta verk- samheten. Inkomstbesparingen beräknas som skillnaden i räntepunkter mellan upplåning på privatmarknaden jämfört med motsvarande upplå- ning på penning- och obligationsmarknaden med samma löptid. Modellen innebär att mer rättvisande och transparenta resultat kan beräknas för de olika låneinstrumenten. Upplåningen på privatmarknaden minskade kostnaderna för statsskulden med i förhållande till alternativ upplåning på kapitalmarknaden . Årsresultatet förbättrades därmed med jämfört med föregående år. Bakom förbättringen ligger främst premieobligationerna med lyckade emissioner , samt gamla icke-inlösta premieobligationer preskriberades. För den femåriga utvärderingsperioden 20022006 uppgick den sammanlagda kostnads- besparingen till . Diagram 6.7: Kostnadsbesparing för privatmarknadsupplåning jämfört med motsvarande upplåning på penning- och obligationsmarknaden 20022006 (). Premieobligationerna minskade kostnaderna för statsskulden med . Riksgäldsspar minskade kostnaderna för statsskulden med , dvs. mer än föregående år. Förbättringen beror framför allt på minskade marknadsföringskostnader, samt lägre utgifter för kursförluster i samband med förtidsinlösen.