prop · GU03129 · 2007-06-27 00:00:00 — Kommitténs förslag: Försök görs med fem samordnade verksamheter genom att bidrag ges till kommuner och landsting som gemensamt ska- par och bedriver verksamhet som riktar sig till barn som behöver kvali- ficerade både sociala och psykiatriska insatser. Remissinstanserna: tar inte ställning till förslaget då det inte är tillräckligt genomarbetat. En rad oklarheter föreligger, bl.a. när det gäller aktuella verksamheters ansvarsområden i förhållande till skilda regelverk. Analysen av vetenskap och beprövad erfarenhet inom barn- och ungdomspsykiatrin är i det närmaste obefintlig. Flera remiss- instanser, bl.a. länsstyrelserna i och samt och kommuner instämmer i kommitténs bedöm- ning men menar att problematiken behöver en mer generell och långsik- tig lösning. anser att samarbete bäst ut- vecklas och förbättras på frivillig basis. Västra instämmer inte i förslaget utan menar att utgångspunkten för samverkan mellan barn- och ungdomspsykiatrin och den sociala barn- och ung- domsvården bör vara samverkan kring det enskilda barnet eller ungdo- men baserat på respektive verksamhets ansvars- och kompetensområde. Kommuner och Landsting instämmer i behovet av en ökad sam- verkan kring de barn och ungdomar som har en komplicerad social och psykiatrisk situation. Förbundens bedömning är dock att enstaka projekt styrda av specialdestinerade statliga medel inte är en framgångsrik väg Prop. 2006/07:129 för att hitta bra och långsiktiga lösningar och avvisar därför förslaget. Skälen för regeringens bedömning: För att pojkar och flickor med sammansatt problematik och med behov av samtidiga psykiatriska och sociala insatser skall tillförsäkras utredning och vård av tillräcklig god kvalitet behöver de en sammanhållen vård. Av budgetpropositionen för framgår att regeringen avser att stärka vårdgarantin inom barn- och ungdomspsykiatrin. Nationella psykiatrisamordningen har föreslagit att den nationella vårdgarantin utökas så att det klart framgår att utredning ingår och att tidsgränserna för barn och ungdomar kortas. Barn och ungdomar ska få tid hos specialistpsykiatrin , och behandling ska ha påbörjats efter beslut om behandling. Förslaget har nyli- gen remissbehandlats. För att kunna fastställa hur långa väntetiderna till barn- och ungdoms- psykiatrin är och hur de sedan förbättras, krävs tydliga defini- tioner för olika skeenden, t.ex. när en behandling påbörjas och avslutas. En kartläggning av landstingens användning av definitioner och begrepp inom psykiatrin är därför nödvändig för att också ge en samsyn hos landstingen när det gäller begrepp och definitioner. Regeringen har beslutat om åtgärder i syfte att förbättra tillgängligheten till och öka kvaliteten i barn- och ungdomspsykiatrin. Regeringen har också träffat en överenskommelse med Kom- muner och Landsting om formerna för en förstärkt vårdgaranti inom barn- och ungdomspsykiatrin. 9Insatser baserade på kunskap och beprövad erfarenhet Den sociala barn- och ungdomsvården bör i allt högre utsträckning och så långt som möjligt grunda sig på kunskap och beprövad erfarenhet. En av förutsättningarna för att nå denna målsättning är att personalen har en god utbildning och att kraven på kompetens är tydliga. Kunskaps- området social barn- och ungdomsvård är i flera avseenden outforskat vilket medför att det kunskapsunderlag som krävs för att fastställa och upprätthålla kompetens ofta saknas. 9.1Översyn om behandling av personuppgifter inom Regeringens bedömning: Frågan om behandling av personuppgifter inom behöver ses över i ett större sammanhang. Rege- ringen avser därför att tillsätta en utredning som bl.a. skall se över hur behandlingen av personuppgifter inom regleras samt lämna förslag till en väl fungerande och sammanhållen reglering av rapports och promemorians Bevarande av doku- Prop. 2006/07:129 mentation vid vissa placeringar av barn förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. I likhet med vad som sker inom hälso- och sjukvården måste ett helhetsgrepp tas om frågor som rör överförande och gemensam behandling av personuppgifter inom . En särskild utredning med ett uppdrag av det slag som Patientdatautred- ningen har bör tillsättas för att se över motsvarande frågor inom social- tjänsten. Remissinstanserna: Flera remissinstanser såsom Justitieombudsman- nen (JO), Kammarrätten i , i , , kommun, kommun, , Åre kommun, , Handikappförbundens samar- betsorgan instämmer i förslag eller på annat sätt uttalar sig om behovet av sådan utredning. Skälen för regeringens bedömning: Bestämmelser av betydelse för behandling av personuppgifter inom för olika ändamål finns i olika författningar. Lagstiftningen är splittrad och detta leder till otydlighet och problem i tillämpningen. Det finns anledning att analy- sera och förtydliga för vilka ändamål personuppgifter får behandlas. Om- fattningen av tillämpningsområdet för lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom och lagen (2001:99) om den offi- ciella statistiken jämfört med personuppgiftslagen (1998:204) behöver bl.a. förtydligas. En reglering behöver tas fram som t.ex. gör det möjligt att följa upp verksamheter över bl.a. verksamhetsgränser och som gör det möjligt att inhämta personuppgifter för ytterligare statistiska ändamål. Det finns behov av en samlad översyn av regleringen av behandlingen av personuppgifter inom . Regeringen avser därför att tillsätta en utredning för detta. Nödvändiga underlag för uppföljning Regeringens bedömning: bör få i uppdrag att ta fram ett system för en utvidgad insamling av data som gäller den sociala barn- och ungdomsvården. Kommitténs bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- och är positiva till en utvidgad insamling av förordar att en utvidgad insamling av data i det nu- varande registret avseende barn och unga skall innefatta data om anmäl- ningar, utredningar och andra insatser och registreras på individnivå. Många års erfarenheter från , bl.a. uppfölj- ningar av utvecklingen för adopterade barn och för dygnsvårdade barn har tydligt visat den stora potential som individbaserade register kan ha för uppföljning och utvärdering av insatser. De länsstyrelser, kommuner, organisationer och universitetsinstitutioner som yttrat sig är samtliga positiva till förslaget. betonar vikten av ett system där man kan se statistik på nationell och nivå. detta område med en gemensam modell för nyckeltal och uppföljning bidrar, som kommunen ser det, till möjligheter att jämföra kommuner Prop. 2006/07:129 emellan och till systematiskt förbättringsarbete av den sociala barn- och ungdomsvården totalt sett. vid påpekar att en utvidgad årlig nationell statistik skulle ge underlag för forskning, uppföljning och andra analyser av det sociala barn- och ungdomsarbetet och utveckling och förändring . Skälen för regeringens bedömning: Regeringen kan konstatera att det finns brister när det gäller statistik och informationssystem inom den sociala barn- och ungdomsvården. Det saknas till exempel årlig nationell statistik om antalet anmälningar, antalet utredningar, vilken relation de som gör anmälningarna har till barnen och skälen till anmälningarna. Det går inte heller att få fram uppgifter om hur många anmälningar som leder till utredning och hur många utredningar som slutligen leder till att barnet får en insats. Det gör det svårt att följa eventuella förändringar i riket . På samma sätt som när det gäller statistik över anmälningar finns brister i systemet att redovisa öppenvårdinsatser. Det är inte möjligt att tala om hur många barn eller familjer som får en eller flera öppen- vårdinsatser. Det går inte heller att beskriva öppenvårdinsatsernas ut- veckling, hur väl de fungerar och vad som är verksamt. har i rapporten nationell kartläggning av öppna insatser i barn- och ungdomsvård redovisat en kartläggning från 120 slumpvis utvalda kommuner och stadsdelar. Där redovisas kunskap om den utveckling mot vård i öppna former som skett och föreslås skapa ett system för kategorisering för att kunna utveckla statistiken över dessa insatser. På nationell nivå saknas tillförlitlig statistik över antalet familjehem, behandlingshem och tillgängliga platser. Det finns inte heller någon säker information om målgrupper, behov och behandlingsinnehåll. Det är alltså inte möjligt att följa utvecklingen av vårdens kapacitet över hela landet. Bristfällig statistik medför att det inte heller är möjligt att göra analyser och sätta in åtgärder ur ett jämställdhetsperspektiv. Denna situation är på flera sätt otillfredsställande. Regeringen bedömer att det finns två frågor som måste lösas för att få till stånd ett tillfredställande statistik- och informationssystem för den sociala barn- och ungdoms- vården. Den första frågan handlar om avvägningar kring personlig inte- gritet och möjligheter att samla in och registrera uppgifter på individnivå mer generellt. Regeringen avser att ge en särskild utredare (se vidare avsnitt 9.1 ovan) i uppdrag att lämna förslag på detta område. Den andra frågan handlar om vilken typ av uppgifter som bör samlas in för den sociala barn- och ungdomsvården. Kommittén föreslår att Social- styrelsen skall få i uppdrag att ta fram ett system för en utvidgad insam- ling av data rörande den sociala barn- och ungdomsvården. Även i skri- velsen Ett uppföljningssystem för barnpolitiken (Ds 2007:9) konstateras att det finns behov av förbättrade statistiska underlag om barn i utsatta situationer. Regeringen har för avsikt att ge ett sådant uppdrag till Social- styrelsen. Regeringens bedömning är att det med dessa två underlag som grund kommer att finnas nödvändiga förutsättningar för att skapa ett sta- tistik- och informationssystem för den sociala barn- och ungdomsvården. Nationellt stöd till kvalitetsutveckling Regeringens bedömning: bör få i uppdrag att i nära samarbete med forskare inom området, den sociala barn- och ung- domsvårdens verksamheter och företrädare för brukarorganisationer utarbeta system för att upprätta för den sociala barn- och ungdomsvården. bör ansvara för att upprätta och föra registren. Kommitténs bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna: (SoS) är positiv till att det utvecklas ett nationellt kvalitetsregister. Som kommittén konstaterar är det mycket svårt att avgöra vad kvalitet är och att upprätta ett sådant re- gister är således ett omfattande och långsiktigt arbete. detta arbete förordar SoS att resurser läggs på förslaget om ett utvidgat system för insamling av data rörande den sociala barn- och ungdoms- Genom dessa data finns stora möjligheter att snabbt öka kunska- pen och genomföra uppföljningar och utvärdering av insatser samt ta nen, , samt länsstyrelser och kommuner som yttrat sig är positiva. ser en nationell överenskommelse om kvalitetsindikatorer som en möjlighet till utveckling och förbättring av kommunernas metodutvecklig och kvalitetsarbete. menar att det är svårt att uttala sig om ifall är bästa sättet för kommunerna att komma längre i sitt kvalitetsarbete, men troligtvis är stöd från centralt håll en framkomlig väg. Skälen för regeringens bedömning: Det finns inte någon natio- nell konsensus om vad som utgör förutsättningar för vård av god kvalitet inom den sociala barn- och ungdomsvården och hur dessa samspelar med Pojkar och flickor riskerar därför att få stöd och insat- ser med osäker effekt. Det behövs mer kunskap om vilken typ av insatser eller behandlingsmetoder som ger bäst utfall för pojkar och flickor under Att kunskap saknas försvårar också arbetet för den sociala barn- och ungdomsvården eftersom det är svårt att veta vilken insats som skall väljas framför en annan. Problemet blir aktuellt såväl när det gäller att välja rätt insats som när det gäller att välja kostnadseffektiv Ytterligare en försvårande faktor när det gäller att fastställa kravet på kvalitet i den sociala barn- och ungdomsvården är beroendet av andra vårdgivares eller enheters agerande. Till exempel kan långa väntetider för utredning inom barn- och ungdomspsykiatrin få konsekvenser för kvaliteten i en barnavårdsutredning utan att har möjlighet att påverka förhållandena. Det är inte rimligt att varje kommun skall lägga tid och resurser på att identifiera kriterier och relevanta mått för att uppnå god kvalitet i arbetet. Ett så svårfångat område som kvalitet inom den sociala barn- och ungdomsvården behöver stöd från den nationella Ett nationellt kvalitetsregister är en kunskapsbas som kommu- nerna kan använda i sitt lokala kvalitetsarbete för såväl utvecklad vård- kvalitet som bättre resursutnyttjande. I ett längre perspektiv kan ett nationellt kvalitetsregister användas vid utveckling av nationella rikt- linjer för behandling av barn och unga. Kvalitetsregistren inom hälso- och sjukvården har en stark förankring Prop. 2006/07:129 inom de olika specialiteterna och deras föreningar. oftast kliniskt verksamma som de forskar inom området och ansvarar för ett register på en del av sin arbetstid. Professionen inom den sociala barn- och ungdomsvården har inte samma starka ställning som inom hälso- och sjukvården och det är ovanligt att socialarbetare som arbetar ute i verksamheterna ägnar sig åt forskning. Detta kan dock inte få vara ett hinder för att påbörja en uppbyggnad av inom den sociala barn- och ungdomsvården. Kravet på god kvalitet inom område gäller oavsett om utförandet sker i offentlig eller enskild regi. Insatser bör inte behöva beslutas utan att det finns en gemensam dokumenterad uppfattning om vad som är god kvalitet på en insats i en specifik situation. Ett lokalt kvalitetsarbete inom den sociala barn- och ungdomsvården pågår med olika kraft i olika kommuner men detta kan utvecklas ytterligare. För att barn och unga skall garanteras stöd och insatser av god kvalitet måste kvalitetskriterier och kvalitetsmått fastställas på nationell nivå som ett stöd i det lokala kvalitetsarbetet. Regeringen avser i enlighet med kommitténs förslag att ge i uppdrag att i nära samarbete med forskare inom området, den sociala barn- och ungdomsvårdens verksamheter och företrädare för brukarorganisationer utarbeta system för att upprätta för den sociala barn- och ung- domsvården. bör även ansvara för att föra registren. Mål- sättningen skall vara att skapa öppna kvalitetsregister. Den sociala barn- och ungdomsvårdskommittén föreslog att socionom- utbildningen skall beakta behovet av barnkunskap, rättskunskap, utred- ningsmetodik, metodkunskap samt uppföljning och utvärdering. Vidare föreslog kommittén att det tydligt bör anges vilka kompetensnivåer som skall uppnås i grundutbildningen respektive fort- och vidareutbildning. har beslutat om förändringar i högskolelagen (1992:1434) i enlighet med propositionen Ny värld ny högskola (prop. 2004/05:162, 2005/06:UbU3 rskr 2005/06:160). Regeringen utfärdade lag om ändring i högskolelagen. I enlighet med detta skall högre utbild- ning ges på grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå och examina inom den högre utbildningen skall avläggas på någon av dessa nivåer. Vidare skall det enligt högskolelagen finnas en upplysningsbestämmelse om att regeringen meddelar föreskrifter om vilka examina som får avläg- gas och på vilken nivå de skall avläggas. I propositionen Ny värld ny högskola gjordes bedömningarna att det bör finnas två generella examina på grundnivå: högskoleexamen som omfattar 80 poäng och kandidatexamen som omfattar 120 poäng. Vidare bör det finnas två generella examina på avancerad nivå: magisterexamen som omfattar 40 poäng och masterexamen som omfattar 80 poäng. Yrkesexamina omfattande mindre än 160 poäng placeras på grundnivå och yrkesexamina omfattande minst 160 poäng placeras på avancerad nivå. Socionomexamen omfattar 140 poäng och placeras härmed på införs ett nytt poängsystem där 1 veckas högskole- Prop. 2006/07:129 studier motsvarar 1,5 högskolepoäng. föreslog i samråd och samverkan med att socionom- och social omsorgsexamen skulle slås samman. Mot denna bakgrund och i samband med författningsändringar med anledning av en ny utbildnings- och examensstruktur för den högre utbildningen till följd av propositionen Ny värld ny högskola har en ny examensbeskrivning för socionomexamen införts. Den nya utbildnings- och examensstruktu- ren gäller all utbildning som bedrivs . Målen i examensbeskrivningen är uttryckta som förväntade studie- resultat och anger vad studenten förväntas kunna, förstå, förhålla sig till eller kunna utföra för att få en viss examen. Universitet och högskolor har alltså att utforma utbildningen och kursfordringarna för examen på ett sådant sätt att målen uppnås. Målen indelas i tre olika kunskapsformer med underrubrikerna Kun- skap och förståelse, Färdighet och förmåga samt Värderingsförmåga och förhållningssätt. Indelningen i rubriker bedöms underlätta användningen av målen och även framtida förändringar av dem. Samtliga examens- beskrivningar för yrkesexamina inleds med en generell strecksats, som sammanfattar kraven på studentens förväntade studieresultat. För övriga yrkesexamina har strecksatsen placerats först under underrubriken skap och förståelse. För att markera att målet är en sammanfattning av de olika kunskapsformerna används begreppen kunskap och förmåga. Enligt den nya examensbeskrivningen för socionomutbildningen skall studenten vid examen bl.a. visa: kunskap om områdets vetenskapliga grund samt kännedom om ak- tuellt forsknings- och utvecklingsarbete, kunskap om och förståelse för barns behov, sådan färdighet och förmåga som krävs för att utveckla och genom- föra förebyggande socialt arbete och socialt förändringsarbete på olika nivåer i samhället, förmåga att tillämpa relevanta författningar i synnerhet inom det sociala området, förmåga att förstå, utreda och analysera sociala processer och pro- blem, och förmåga att identifiera, strukturera, utreda och utvärdera insatser på individ-, grupp- och samhällsnivå. Regeringens bedömning: Det finns inte tillräckliga förutsätt- ningar för införande av legitimation av socionomer. Kommitténs bedömning: Sedan en förstärkning av såväl grundut- bildning som vidareutbildning och fortbildning skett, när kompetens- kriterierna för olika delar av arbetsfält fastställts och forskningen inom området intensifierats och former för ett meningsfullt utbyte mellan fält och forskning etablerats finns anledning att utreda för- utsättningar för införande av legitimation för socionomer. Remissinstanserna: anser att det behövs formella Prop. 2006/07:129 behörighetsregler i form av statlig legitimation för socionomer som arbetar med barnavårdsarbete inom . Detta för att ge barn och vuxna trygghet och garanti för att de tjänstemän de möter i utsatta situationer har kompetens och ett professionellt förhållningssätt. En legi- timation för socionomer är att se som en kvalitetssäkring. anser att det ligger en motsättning i att säga att man inte tar ställning till vilken kompetens som behövs och föreslå socionomlegitimation. i , kommun, och i stödjer utredningens förslag om att se över frågan. Skälen för regeringens bedömning: Det är angeläget att så långt möjligt säkra att insatser är av god kvalitet. Socialstyrel- sens Allmänna råd om handläggning och dokumentation av ärenden som rör barn och unga (SOSFS 2006:12) och handboken (se av- snitt 5 ovan) syftar också till att stärka barns och familjers rättssäkerhet och ge underlag till ett enhetligt utredningsförfarande av hög kvalitet med ett tydligt barnperspektiv. Möjligheten till legitimation av sociono- mer har anförts vara ett verktyg att stärka socionomernas ställning som självständiga och kompetenta yrkesutövare samt som ett sätt att garantera klienterna kvalitet. Det är kommitténs uppfattning att en sådan ordning vore möjlig. Dock menar kommittén att det för det första krävs en förstärkt och fördjupad grundutbildning, vidareutbildning och fortbild- ning med möjligheter till fördjupning och specialisering inom social- tjänstens olika verksamhetsområden. För det andra anser kommittén att det behövs ett utvecklingsarbete på nationell nivå med att fastställa vilka kompetenskriterier som ska gälla för olika delar av arbets- fält. Det vill säga att arbete med att ta fram kompetens- kriterier för arbete i och den sociala barn- och ungdoms- vården utvecklas och tillämpas i verksamheterna. För det tredje utgör, enligt kommittén, en väsentlig förstärkning av forskningen inom den sociala barn- och ungdomsvården, samt ett stärkt utbyte mellan verksam- heter och forskning, förutsättningar för att legitimering av socionomer skall kunna utvecklas. Regeringen kan därför konstatera att förutsätt- ningarna för införande av legitimation för socionomer inte är tillräckliga. I förarbetena till lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område (prop. 1997/98:109) framhöll regeringen dessutom att rätten till legitimation skall förbehållas sådana grupper av yrkes- utövare som har en självständig yrkesfunktion med kvalificerade arbets- uppgifter och ett särskilt ansvar för patienternas säkerhet i vården och som i inte oväsentlig utsträckning vänder sig direkt till allmänheten, t.ex. i egenskap av fria yrkesutövare. I propositionen behandlades härefter tämligen utförligt kriterierna för legitimation (a. prop. s. 81 f.). Krite- rierna kan inordnas under begreppen patientsäkerhet, yrkesrollens inne- håll, utbildningens nivå och innehåll samt internationella förhållanden. Regeringens bedömning: möjlighet att utfärda all- männa råd om vilken kompetens som krävs för arbetsuppgifter inom den kommunala sociala barn- och ungdomsvården är tillräcklig. ytterligare bemyndigande behövs inte. Kommitténs förslag: Kommittén föreslår att bemyn- digas meddela föreskrifter om lämplig utbildning och erfarenhet för per- sonal i tillståndspliktig verksamhet samt om villkor av betydelse för säkerhet och kvalitet i tillståndspliktig verksamhet. ges bemyndigande att meddela föreskrifter om vilken kompetens som skall krävas för arbetsuppgifter inom den kommunala sociala barn- och Remissinstanserna: () anser att det inte tydligt framgår av förslaget om den anställde måste ha den utbildning eller erfarenhet som enligt förslaget skall utfärda före- skrifter om för att han eller hon skall få utföra socialnämndens uppgifter för barn och unga. de länsstyrelser, bl.a. och läns som kommenterat förslaget tillstyrker det. anser att bemyndigandet bör vidgas till att omfatta all personal som utför socialnämndens uppgifter. kommun och Kommuner och Landsting kan inte ställa sig bakom förslaget att ska ges bemyndigande att meddela föreskrifter om vilken kompetens som ska krävas för arbetsuppgifter inom den kommunala sociala barn- och ungdomsvården, bl.a. mot bak- grund av att olika kommuner har olika förutsättningar och behov. och kommun tillstyrker förslaget, liksom Skälen för regeringens bedömning: Kommittén har föreslagit att skall bemyndigas att meddela föreskrifter om lämplig utbildning och erfarenhet för personal i tillståndspliktig verksamhet samt om villkor av betydelse för säkerhet och kvalitet i tillståndspliktig verk- Regeringen konstaterar att ökade befogenheter för tillsynsmyndigheten att meddela föreskrifter om t.ex. vilken utbildning vårdpersonal skall ha inte automatiskt medför en ökad vårdkvalitet. En alltför stark styrning av vilken utbildning personalen skall ha riskerar att medföra att egenskaper som livserfarenhet, omdöme och empati kommer i andra hand inför en anställning vid ett hem för vård eller boende som tar emot barn eller Enligt 3 kap. 5 § socialtjänstförordningen (2001:937) skall det vid varje hem för vård eller boende finnas en person med lämplig utbildning som förestår verksamheten. Det skall också finnas sådan personal som i övrigt behövs för en ändamålsenlig verksamhet. tillsammans med möjlighet att meddela allmänna råd, medför att de av kommittén föreslagna bemyndigandena är obehövliga. har redan utnyttjat möjligheten att meddela allmänna råd på området (allmänna råd om personalens kompetens vid handläggning och uppföljning av ärenden som rör barn och unga [2006:14]).