prop · GU03128d3 · 2007-06-19 00:00:00 — En första synpunkt är att man här får en bindande reglering i tre olika former, EGförordning, svensk lag och svensk förordning. Sådan reglering i flera led bör i princip undvikas när det finns en gällande EG- förordning. Vidare kan det konstateras att den föreslagna lösningen förutsätter att upphandlingslagen ändras varje gång kommissionen reviderar tröskelvärden. Annars blir resultatet motstridig reglering. Att på detta sätt fortlöpande anpassa upphandlingslagen efter EG-förordningen är väl i och för sig tänkbart men det torde inte vara möjligt att åstadkomma ett ikraftträdande lika snart som EG-förordningen träder i kraft. Den senaste EG-förordningen utfärdades och trädde i kraft . Perioder av bristande överensstämmelse mellan bindande EG-förordning och svensk lag lär alltså inte gå att undvika med den föreslagna tekniken. Av nu anförda skäl anser Lagrådet att förslaget inte är acceptabelt i denna del. Även om det vanligen inte anses lämpligt att i lag hänvisa till en författning av lägre valör bör det, med här givna förutsättningar, vara acceptabelt att i dessa fall söka en lösning som bygger på att lagen, i fråga om tröskelvärden, hänvisar till den förordning som innehåller motvärden i svenska kronor till de i den aktuella EG-förordningen angivna tröskelvärdena i euro. En sådan lösning aktualiserar frågan var övriga bestämmelser i 3 kap., vilka huvudsakligen reglerar hur värdet av ett kontrakt beräknas, lämpligen hör hemma. Enligt Lagrådets mening är det möjligt att låta dessa bestämmelser, som är av mera beständig karaktär än bestämmelserna om tröskelvärden, stå kvar i lagarna. Lagrådet har, som framgått inledningsvis, noterat åtskilliga fall av olikheter mellan motsvarande bestämmelser i de båda lagarna, vilka inte motiverats och inte heller framstår som sakligt grundade. Detta är påtagligt vid en jämförelse mellan bestämmelser rörande tröskelvärden i respektive lag. Så t.ex. saknas i Flagen motsvarigheter till 3 kap. 2 § i Klagen, som handlar om kontrakt som subventioneras med mer än hälften av kostnaden av upphandlande myndighet, och 3 kap. 4 § K-lagen, som anger vilken tidpunkt som skall tjäna som utgångspunkt vid beräkningen av värdet av ett kontrakt. 2006/07:128 Bilaga 14 När det gäller förbud mot att i vissa fall dela upp en upphandling är 3 kap. 3 § i Flagen mera utförlig än motsvarande 3 kap. 5 § i Klagen. Vidare kan ifrågasättas om inte 3 kap. 5 § Flagen överlappar 1 kap. 28 § i samma lag. Enligt föreslagna 3 kap. 6 § Klagen skall värdet av varor som den upphandlande myndigheten tillhandahåller entreprenörer under vissa omständigheter beaktas vid beräkningen av kontraktsvärdet. Motsvarande 3 kap. 4 § i Flagen omfattar förutom varor också tjänster. Vidare innehåller 3 kap. 4 § Flagen, i ett andra stycke, en bestämmelse om att varor och tjänster som inte krävs för att entreprenaden skall kunna fullgöras i vissa fall inte får ingå i beräkningen av kontraktsvärdet. Någon motsvarande bestämmelse finns inte i 3 kap. 6 § Klagen. Bestämmelsen i 3 kap. 9 § tredje stycket Klagen om att valet av beräkningsmetod inte får göras för att bestämmelserna i lagen inte skall bli tillämpliga har ingen motsvarighet i 3 kap. 7 § Flagen. Slutligen saknar Klagen motsvarighet till 3 kap. 10 § Flagen med föreskrifter om hur värdet av ett kontrakt som omfattar både varor och tjänster skall beräknas. Utöver de nu redovisade allmänna synpunkterna på innehållet i 3 kap. har Lagrådet följande synpunkter på de enskilda paragraferna i kapitlet. 3 kap. 1 och 2 §§ Klagen och 3 kap. 1 § Flagen Lagrådets ovan redovisade förslag förutsätter en genomgripande omarbetning av 3 kap. 1 och 2 §§ Klagen och 3 kap. 1 § Flagen samt ändringar i övriga paragrafer där tröskelvärden anges. Vad gäller de föreslagna bemyndigandena i 3 kap. 1 § tredje stycket K lagen hänvisas till vad Lagrådet anfört i inledningen av detta yttrande. 3 kap. 6 § Klagen och 3 kap. 4 § Flagen Bestämmelsen 3 kap. 6 § Klagen innebär att värdet av varor som den upphandlande myndigheten tillhandahåller entreprenören och som är nödvändiga för att entreprenaden skall kunna fullgöras skall beaktas vid beräkningen av värdet av ett offentligt byggentreprenadkontrakt. Enligt Lagrådets mening bör bestämmelsen i K-lagen överensstämma med motsvarande reglering i F-lagen och därför kompletteras så att den dels omfattar även tjänster, dels, i ett andra stycke, innehåller en bestämmelse om att varor och tjänster, som inte krävs för att entreprenaden skall kunna fullgöras, inte får ingå i beräkningen av värdet av entreprenadkontraktet, om detta skulle innebära att lagen inte blir tillämplig på upphandlingen av dessa varor eller tjänster. 2006/07:128 Bilaga 14 3 kap. 7 § Klagen och 3 kap. 5 § Flagen Enligt 3 kap. 7 § andra stycket Klagen och 3 kap. 5 § andra stycket F lagen behöver bestämmelserna i första styckena inte tillämpas i fråga om delkontrakt av vissa angivna, lägre värden. Enligt vad som uppgetts vid föredragningen är avsikten dock inte att värdet av dessa kontrakt skall undantas vid den beräkning av summan av värdena av delkontrakten som skall ske enligt första styckena. Detta bör klargöras. 3 kap. 8 § Klagen och 3 kap. 6 § Flagen Det är inte ovanligt att ett avtal formellt sluts för men, enligt en klausul i avtalet, fortsätter att gälla ytterligare en tidsperiod eller tills vidare, om inte uppsägning sker före periodens utgång. Det bör klargöras vad som enligt 3 kap. 8 § Klagen och 3 kap. 6 § F lagen gäller för denna vanligt förekommande avtalstyp. 3 kap. 9 § Klagen och 3 kap. 7 § Flagen I rubricerade paragrafer anges två alternativa metoder för beräkning av värdet av sådana varu- eller tjänstekontrakt som regelbundet återkommer eller som skall förnyas . I 3 kap. 9 § andra stycket Klagen föreskrivs att valet av beräkningsmetod inte får göras för att bestämmelserna i lagen inte skall bli tillämpliga. Någon motsvarande bestämmelse finns inte i 3 kap. 7 § Flagen. Syftet med bestämmelsen torde vara att valet av beräkningsmetod inte får styras enbart av en strävan att komma under tillämpligt tröskelvärde. När själva utgångspunkten, som här i första stycket, är ett fritt val mellan två alternativa metoder, utan angivande av någon eller några prioriterande kriterier, blir emellertid en bestämmelse som den i 3 kap. 9 § andra stycket Klagen mycket oklar till sin innebörd. Lagrådet anser att det krävs ett klargörande i denna sak och även i fråga om den bristande överensstämmelsen mellan paragraferna. 3 kap. 10 § Flagen I 3 kap. 10 § F-lagen finns en bestämmelse om bl.a. hur man beräknar värdet av ett kontrakt som avser både varor och tjänster. Lagrådet ifrågasätter om inte motsvarande bestämmelse bör gälla för den klassiska sektorn. 4 kap. Klagen och 4 kap. Flagen 4 kap. 2 § Klagen I punkten 2 i paragrafen föreslås att förhandlat förfarande med föregående annonsering får användas om det som skall upphandlas är av sådant slag eller förenat med sådana risker att det på grund av särskilda omständigheter inte går att ange något totalpris i förväg. 2006/07:128 Bilaga 14 Lagrådet kan inte se att det klart framgår av författningstexten eller författningskommentaren vad sådana risker konkret tar sikte på. Under den fortsatta beredningen av lagstiftningsärendet bör enligt Lagrådets mening närmare beskrivas vad som avses med sådana risker i detta sammanhang. 4 kap. 3 § Klagen Den föreslagna paragrafen står under underrubriken förfarande med föregående annonsering, trots att paragrafen handlar om den situationen när en myndighet får avstå från att annonsera en upphandling. Lagrådet föreslår att paragrafen flyttas in under den föreslagna underrubriken förfarande utan föregående annonsering och där placeras närmast efter föreslagna 4 kap. 7 § Klagen. 4 kap. 4 § Klagen I ett andra stycke i den föreslagna paragrafen sägs att myndigheten skall under förhandlingarna behandla samtliga anbudsgivare lika. Lagrådet kan konstatera att likabehandlingsprincipen avses gälla generellt, vilket framgår av 1 kap. 9 § Klagen. Enligt Lagrådet bör därför det föreslagna andra stycket i 4 kap. 4 § Klagen utgå. 4 kap. 5 § Klagen I den avslutande meningen i den föreslagna paragrafen sägs att Det slutliga antalet anbud skall alltid vara så stort att verklig konkurrens uppnås, under förutsättning att det finns ett tillräckligt antal lämpliga anbudssökande. Enligt Lagrådet föranleder förslaget i denna del vissa frågor. Avses någon skillnad mellan konkurrens och verklig konkurrens och i så fall vilken? Hur skiljer sig verklig konkurrens från effektiv konkurrens, dvs. det uttryckssätt som används i konkurrenslagen (1993:20)? Handlar det på nu aktuellt stadium av upphandlingen om anbudssökande eller är det snarare anbudsgivare som avses? Dessa frågor bör enligt Lagrådets uppfattning besvaras under den fortsatta beredningen av lagstiftningsärendet. 4 kap. 7 § 4 Klagen och 4 kap. 2 § 11 Flagen I förslagen talas det om varor som anskaffas från konkursförvaltare eller likvidator. Rätteligen bör det vara från ett konkursbo eller från ett företag i likvidation. Lagrådet förordar därför att författningstexten justeras i enlighet med vad som sagts. 2006/07:128 Bilaga 14 4 kap. 2 § 9 och 10 Flagen I de angivna punkterna föreslås dels att en upphandlande enhet får tilldela ett kontrakt utan föregående annonsering, om kontraktet grundar sig på ett ramavtal som upphandlats enligt denna lag, dels att en upphandlande enhet får möjlighet att anskaffa varor genom att utnyttja särskilt förmånliga erbjudanden som gäller , när priset ligger betydligt under det normala marknadspriset. Dessa bestämmelser har inga motsvarigheter i K lagen. Enligt Lagrådets mening bör under den fortsatta beredningen av lagstiftningsärendet klargöras om detta är avsedda skillnader och i så fall varför det förhåller sig på angivet sätt. I annat fall bör en komplettering ske för den klassiska sektorn. 5 kap. Klagen och 5 kap. Flagen Allmänt om bestämmelserna om ramavtal Bestämmelser om ramavtal har tagits in i båda lagarna. I Klagen anges att en upphandlande myndighet får ingå ramavtal (1 §) och att en sådan myndighet inte får använda ett ramavtal på ett otillbörligt sätt (5 §). Motsvarande bestämmelser har tagits in i Flagen (1 och 2 §§). Dessutom innehåller Klagen bestämmelser om tilldelning av kontrakt (3 §), ramavtalets löptid (4 §) samt vad som gäller när ramavtal slutits med endast en leverantör (6 §) respektive när ramavtal slutits med flera leverantörer (79 §§). Bestämmelserna avspeglar det faktum att regleringen om ramavtal är mera detaljerad i Kdirektivet än i Fdirektivet. Kdirektivets bestämmelser om ramavtal syftar till att säkerställa att användningen av ramavtal inte begränsar konkurrensen. Fråga uppkommer då om de principer som Kdirektivets bestämmelser i detta avseende ger uttryck för också gäller inom Fdirektivets tillämpningsområde eller om F direktivet ger utrymme för en större handlingsfrihet vid upphandling med hjälp av ramavtal. slutbetänkande Nya upphandlingsregler 2 (SOU 2006:28), som bl.a. behandlar ramavtal och särskilt frågan om ramavtal skall kunna överprövas, bereds inom . Med hänsyn till att ramavtal redan i stor utsträckning används över hela upphandlingsområdet, således även inom Ksektorn, trots att inte innehåller några bestämmelser om ramavtal för den sektorn, vill Lagrådet inte motsätta sig att bestämmelserna i de nya direktiven nu genomförs, även om ett antal frågor återstår att lösa, bland dem frågan om användning av ramavtal vid upphandling under tröskelvärdena. I det fortsatta beredningsarbetet måste dock, enligt Lagrådets mening, klargöras i vilken utsträckning de principer som de mer detaljerade 2006/07:128 Bilaga 14 bestämmelserna i ger uttryck för också gäller vid upphandling med hjälp av ramavtal inom Fsektorerna. I övrigt har Lagrådet följande synpunkter på de föreslagna bestämmelserna om ramavtal. 5 kap. 2 § Klagen I paragrafen anges att en upphandlande myndighet som avser att sluta ett ramavtal skall vidta de åtgärder som följer av bestämmelserna i denna lag fram till tilldelningen av kontrakt som grundar sig på ramavtalet samt att valet av parter i ramavtalet skall ske med tillämpning av de tilldelningsgrunder som anges i 12 kap. 1och 2 §§. Bestämmelsen innehåller inte någon handlingsregel eller information utöver vad som framgår av övriga bestämmelser. Enligt Lagrådets mening bör paragrafen därför utgå. 5 kap. 3 § Klagen Enligt Lagrådets mening bör hänvisning ske även till 6 §. 5 kap. 5 § Klagen och 5 kap. 2 § Flagen Paragraferna, som inte är helt likalydande, ger uttryck för att en upphandlande myndighet/enhet inte får använda ramavtal på ett otillbörligt sätt eller så att konkurrensen hämmas. Detta får anses följa redan av de grundläggande principerna för den reglerade upphandlingen. Det kan, enligt Lagrådets mening, vara missledande att ange detta här, eftersom inte samma sak upprepas i de bestämmelser som reglerar andra upphandlingsförfaranden. Bestämmelserna bör därför utgå. 5 kap. 6 § respektive 79 §§ Klagen I 5 kap. 6 § Klagen, som motsvarar artikel 32.3 i Kdirektivet, behandlas situationen att ett ramavtal sluts med endast en leverantör. Enligt paragrafens första stycke skall i sådant fall kontrakt som bygger på ramavtalet tilldelas enligt villkoren i ramavtalet. Detta torde innebära att avvikelser från ramavtalet i princip inte är tillåtna när sådana enskilda kontrakt (avrop) utformas. Av paragrafens andra stycke framgår emellertid att den upphandlande myndigheten skriftligen får samråda med leverantören och vid behov uppmana denne att komplettera sitt anbud. Detta antyder att viss precisering av ramavtalets villkor är tillåten också i dessa fall. Det bör kommenteras i vilken utsträckning detta får ske. följande paragraferna (79 §§) i kapitlet, som motsvarar artikel Kdirektivet, framgår att i fall då ramavtal slutits med flera leverantörer i enlighet med bestämmelserna i 7 §, får tilldelning av kontrakt som grundar sig på ramavtalet ske antingen genom tillämpning 2006/07:128 Bilaga 14 av villkoren i ramavtalet utan förnyad inbjudan att lämna anbud (8 §) eller genom att parterna inbjuds att på nytt lämna anbud på grundval av de villkor som anges i ramavtalet (9 §). Vid en jämförelse mellan 6 § och 79 §§ samt motsvarande bestämmelser i direktivet förefaller det som en större grad av frihet att fylla ut ramavtalet föreligger i det fall då ramavtal slutits med flera leverantörer enligt bestämmelserna i 7 § än när ramavtal enligt 6 § ingåtts med endast en leverantör. Detta förhållande bör belysas i författningskommentaren. Bestämmelserna i 6 § gäller när ramavtal sluts med en leverantör. Om ramavtal sluts enligt 79 §§ skall leverantörerna vara minst tre. Det bör klargöras vad som gäller om en upphandlande myndighet vill sluta ramavtal med två leverantörer. 6 kap. Klagen och 6 kap. Flagen I 6 kap. finns bestämmelser om tekniska specifikationer och särskilda kontraktsvillkor i förfrågningsunderlag och andra kontraktshandlingar. Tekniska specifikationer definieras i bilaga VI punkt 1 till Kdirektivet och i bilaga XXI punkt 1 till Fdirektivet. I gällande rätt återges de tekniska specifikationerna i förordningen (1998:78) om tekniska specifikationer vid offentlig upphandling. Enligt vad som har uppgetts vid föredragningen inför Lagrådet kommer denna förordning att ersättas med en ny, som anknyter till de nu gällande direktiven. 6 kap.1 § Klagen och 6 kap. 1 § Flagen Andra styckena är i stort sett ett återgivande av direktiven, art 23.1 Kdir. resp. 34.1 F-dir. (Den upphandlande myndigheten bör då det är möjligt fastställa tekniska specifikationer för att ta hänsyn till kriterier avseende tillgänglighet för funktionshindrade eller formgivning med tanke på samtliga användares behov.) Innebörden av meningens sista led och motsvarande lagtext i förslaget är, enligt Lagrådets mening, oklar och bör Vidare bör det klargöras hur de här aktuella bestämmelserna förhåller sig till kraven på t.ex. handikappsanpassning i den nationella normgivning som reglerar byggande. Vad som föreskrivs i tredje styckena om att de tekniska specifikationerna skall tillåta anbudsgivare att delta på lika villkor, m.m. torde följa redan av generella bestämmelser i 1 kap. 9 § Klagen och 1 kap. 24 § Flagen. Tredje styckena bör därför utgå. 6 kap. 2 6 §§ Klagen och 6 kap. 2 6 §§ Flagen I dessa paragrafer regleras innehållet i tekniska specifikationer. Paragraferna är utformade på samma sätt som art. 23.3 och 23.8 i K direktivet samt art. 34.3 och 34.8 i Fdirektivet. bör regleringen förenklas. En första fråga är emellertid om det inte, som ett inledande, allmänt gällande led i 6 kap. 2 §, bör finnas en hänvisning till de tekniska 2006/07:128 Bilaga 14 specifikationer som kommer att definieras i den särskilda förordningen. Direktiven synes vara utformade på detta sätt. Förslagsvis kan lagtexten inledas enligt följande. De tekniska specifikationerna skall, om inte 3 5 §§ tillämpas, vara utformade som en hänvisning till de tekniska specifikationer som definieras i förordningen (2007:000) om tekniska specifikationer vid upphandling eller till, i turordning Enligt 6 kap. 2 § första stycket 3 får hänvisning i fråga om teknisk specifikation ske till gemensamma tekniska specifikationer. Vad som avses med detta uttryck bör redovisas. Enligt 6 kap. 2 § andra stycket får en hänvisning till någon av de standarder som anges i första stycket alternativt ske till något som är likvärdigt med vad som anges i den aktuella punkten. Lagrådet förordar att andra stycket utformas på ett sätt som är mera brukligt i lagstiftningssammanhang, t.ex. enligt följande. En hänvisning enligt första stycket kan också ske till något som är likvärdigt med vad som anges i respektive punkt. Vidare föreslår Lagrådet att bestämmelserna i 3 och 4 §§ sammanförs i en paragraf enligt följande. De tekniska specifikationerna får anges som prestanda eller funktionskrav. I dessa krav kan miljöegenskaper ingå. Kraven skall vara utformade så att föremålet för upphandlingen klart framgår. En upphandlande enhet får medge att leverantören genom hänvisning till tekniska specifikationer enligt 2 § visar att prestanda eller funktionskrav enligt första stycket är uppfyllda. De tekniska specifikationerna får anges genom en hänvisning till 2 § i fråga om vissa egenskaper och till de prestanda- eller funktionsvillkor som anges i första stycket i fråga om andra egenskaper. Det kan emellertid ifrågasättas om bestämmelserna i 6 kap. 4 §, motsvarande andra stycket i Lagrådets förslag, är nödvändiga. Detta med tanke på bestämmelserna i 6 kap. 8 § i de båda lagarna, av vilka följer att en upphandlande enhet inte får förkasta ett anbud av den anledningen att anbudsgivaren på lämpligt sätt visar att han uppfyllt prestanda- eller funktionskrav enbart genom hänvisning till sådana tekniska specifikationer enligt 2 §. Enligt 6 kap. 3 § i de båda lagarna får de tekniska specifikationerna anges som prestanda- eller funktionskrav. I dessa krav kan miljöegenskaper ingå. Den språkliga utformningen a v bestämmelsen leder tanken till att kraven endast avser den vara som skall levereras. Art. 23.3 b Kdirektivet och 34.3 b Fdirektivet kan emellertid tolkas så att t.ex. miljörelaterade krav kan ställas också på tillverkningsprocessen. Enligt Lagrådets mening bör ett klargörande ske på denna punkt. 2006/07:128 Bilaga 14 6 kap. 8 § Klagen och 6 kap. 8 § Flagen I paragraferna ges anbudsgivaren möjlighet att visa att han uppfyller av den upphandlande enheten angivna prestanda- eller funktionskrav genom hänvisning till tekniska specifikationer enligt 6 kap. 2 § första styckena 1 Någon motsvarighet till 2 § första stycket 6, som avser bl.a. annan svensk standard än sådan som avses i 6 kap. 2 § första styckena 1, finns dock inte i 8 §. Detta förefaller svårförståeligt, bl.a. med tanke på att punkten 6 innefattas i hänvisningen i 6 kap. 4 §. Ett klargörande bör ske. 6 kap. 10 § Klagen och 6 kap. 10 § Flagen Lagrådet förordar att organ som är etablerade i ett EES-land. ersätts med som är erkända i ett EES-land.. 6 kap. 14 § Klagen och 6 kap. 15 § Flagen Bestämmelserna i tredje styckena i de båda paragraferna synes sakna direkt koppling till bestämmelserna om granskning av onormalt låga anbud i 12 kap. 3 § i respektive lag och kan utgå. 6 kap. 15 § Klagen och 6 kap. 16 § Flagen I paragraferna föreskrivs att en upphandlande myndighet får ställa upp särskilda krav på hur ett kontrakt skall fullgöras, varvid miljömässiga och sociala krav särskilt nämns. Enligt Lagrådets mening har dessa bestämmelser ett sådant samband med bestämmelserna om tekniska specifikationer samt prestanda- och funktionskrav i inledningen av 6 kap. i de båda lagarna att en samordning bör övervägas. 7 kap. Klagen och 7 kap. Flagen 7 kap. 1 § Klagen och 7 kap. 1 § Flagen Enligt de föreslagna paragraferna skall den upphandlande i regel offentliggöra sina upphandlingar genom annonsering. Vidare skall en upphandlande för publicering sända en sådan annons till officiella publikationer, dvs. ett organ inom kommissionen. I förevarande kapitel anges omväxlande byrån och kommissionen som mottagare av annonser och meddelanden, utan att det klart framgår vilka skillnader som är avsedd. Detta bör klargöras. När i tiden, mera exakt, annonseringen skall ske synes inte framgå av vare sig lagtext eller författningskommentar. Detta bör klargöras under den fortsatta beredningen av lagstiftningsärendet. Enligt Lagrådets mening kan det vidare ifrågasättas om paragraferna i sin helhet bör ges lagform eller om det mesta av innehållet hör hemma i en förordning. Detta är för övrigt en fråga som kan ställas beträffande innehållet i flera av de föreslagna paragraferna i 7 kap. 2006/07:128 Bilaga 14 dock att bestämmelser med delvis likartat innehåll som i föreslagna 1 § redan finns i 1 kap. 7 § och 8 § första stycket . 7 kap. 2 § Klagen och 7 kap. 3 § Flagen De föreslagna paragraferna innehåller företrädesvis bestämmelser om hur en upphandlande kan få förkorta vissa tidsfrister vid efterföljande, förhandsannonserade upphandlingar (jfr 8 kap. 4 § Klagen). Enligt 7 kap. 2 § första stycket Klagen kan en upphandlande myndighet i en annons lämna information enligt andra stycket om de kontrakt eller ramavtal som myndigheten avser att tilldela under de närmast följande tolv månaderna (förhandsannonsering). Av andra stycket samma paragraf framgår att informationen skall lämnas 1.när det gäller varor, om det sammanlagda värdet av kontrakten eller ramavtalen, under förutsättning att värdet uppgår till för varje sådant varuområde som avses i 3 § första stycket, 2.när det gäller tjänster, om det sammanlagda värdet av kontrakten eller ramavtalen, under förutsättning att värdet uppgår till för varje enskild tjänstekategori enligt 3 § andra stycket, och 3.när det gäller byggentreprenader, om entreprenadens huvudsakliga art och omfattning, under förutsättning att värdet av entreprenaden uppgår till minst 5 278 Enligt tredje stycket skall värdena bestämmas på det sätt som enligt 3 kap. Klagen gäller för beräkning av värdet av offentliga kontrakt. Förhandsannonsering är enligt fjärde stycket obligatorisk för tillämpning av bestämmelserna om förkortning av tidsfrister i 8 kap. 4 § Klagen. Det framgår av femte stycket samma paragraf att bestämmelserna om förhandsannonsering inte gäller upphandlingar som genomförs med tillämpning av förhandlat förfarande utan föregående annonsering enligt 4 kap. 3, 6, 7, 8 eller 9 § Klagen. I 7 kap. 3 § Flagen finns motsvarande bestämmelser. De föreslagna paragraferna föranleder ett antal frågor. En första fråga är om endast upphandlande organ med upphandlingar som uppgår till minst de angivna beloppsgränserna har möjlighet att genom förhandsannonsering förkorta vissa tidsfrister i upphandlingsförfarandet. Står ingen sådan möjlighet öppen i fråga om upphandlingar under de angivna värdena? En annan fråga är varför första stycket innehåller en fakultativ och andra stycket en obligatorisk regel (kan resp. skall).