prop · GU03110 · 2007-04-10 00:00:00 — Enligt 1 kap. 3 § tredje stycket sekretesslagen får en uppgift som omfattas av sekretess inte röjas för utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation annat än om utlämnande sker i enlighet med särskild föreskrift därom i lag eller förordning eller om uppgiften i motsvarande fall skulle få utlämnas till svensk myndighet och det enligt den utlämnande myndighetens prövning står klart att det är förenligt med svenska intressen att uppgiften lämnas till den utländska myndigheten eller den mellanfolkliga organisationen. En föreskrift om uppgiftsskyldighet i en EG-förordning är att jämställa med en föreskrift i lag eller förordning enligt 1 kap. 3 § sekretesslagen (jfr prop. 1999/2000:126 s. 160 och 283). Något behov av att i svensk lag eller förordning införa någon särskild föreskrift med anledning av den uppgiftsskyldighet som stadgas i artikel 11.1 i EASA-förordningen och i artikel 13 i förordningen om tillhandahållande av tjänster finns således inte. När det gäller de uppgiftsskyldigheter som stadgas i de båda direktiven har regeringen för avsikt att med stöd av 1 kap. 3 § tredje stycket införa en sekretessbrytande bestämmelse i luftfartsförordningen (1986:171). Den bestämmelsen bör även omfatta uppgiftslämnande i enlighet med de avtal som EU ingått med andra stater om tillämpning av direktiven. 7.9 Frågan om meddelarfrihet Regeringens bedömning: Det finns inte tillräckligt starka skäl att inskränka meddelarfriheten med anledning av de här föreslagna sekretessbestämmelserna. Promemorians bedömning: överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna har inte yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens bedömning: Den s.k. meddelarfriheten, dvs. rätten enligt 1 kap. 3 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen (TF) och 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) att lämna uppgift i vilket ämne som helst för publicering i de medier som de båda grundlagarna omfattar, är inte obegränsad. De tystnadsplikter som har företräde framför meddelarfriheten räknas upp i 16 kap. 1 § sekretesslagen. 2006/07:110 50 En redogörelse för omständigheter som kan utgöra skäl för att inskränka meddelarfriheten finns i prop. 1979/80:2 Del A s. 111 f. Sådana skäl kan t.ex. vara att en uppgift lämnats i förtroende eller att en uppgift omfattas av absolut sekretess eller i viss utsträckning att en uppgift omfattas av sekretess med ett omvänt skaderekvisit. Den nu föreslagna sekretessbestämmelsen i 4 kap. är, i likhet med övriga sekretessbestämmelser i det kapitlet, försedd med ett s.k. rakt skaderekvisit. Ingen av de tystnadsplikter som följer av sekretessbestämmelser i 4 kap. inskränker meddelarfriheten. Några särskilda skäl att göra en annan bedömning beträffande den nu förslagna bestämmelsen föreligger inte. Även den föreslagna sekretessen till skydd för rapportörer av händelser inom civil luftfart är försedd med ett rakt skaderekvisit. Det kan vidare konstateras att av de befintliga sekretessbestämmelser till skydd för anmälare, exempelvis bestämmelserna i 7 kap. 6, 7, 8, 20 och 43 §§ sekretesslagen, är det enbart den tystnadsplikt som följer av anmälarskyddet enligt 7 kap. 6 § som inskränker meddelarfriheten. Detta beror på att sistnämnda bestämmelse avser anmälan inom hälso-, sjukvårds och socialtjänstområdet, där det gäller sekretess med ett omvänt s.k. skadrekvisit och där man med vissa undantag har låtit tystnadsplikten få företräde framför meddelarfriheten. Någon sådan särskild anledning att låta den tystnadsplikt som följer av den nya bestämmelsen få företräde framför meddelarfriheten föreligger inte. Någon ändring i 16 kap. 1 § sekretesslagen föreslås således inte. 8 Konsekvenser Genomförandet av direktivet om händelserapportering kommer att öka den information som säkerhetsmyndigheterna inom den civila luftfarten, och Luftfartsstyrelsen, får tillgång till. Detta bör få positiva effekter på flygsäkerheten. Visserligen finns det ett system med rapportering av händelser, men jämförelser med exempelvis indikerar att antalet rapporter med stor sannolikhet kommer att öka. Kostnaderna för att hantera det ökade antalet rapporter torde kunna inrymmas i myndigheternas normala budgetramar. I varje fall är detta utgångspunkten. När de nya reglerna varit i kraft kan erfarenheterna ge anledning till en annan bedömning. De nya reglerna kommer att öka skyddet för den person som rapporterar inträffade händelser. kommer att på ett lättare sätt kunna delta i det informationsutbyte mellan medlemsstaterna i EU samt kommissionen som förutsätts i direktivet om händelserapportering med hänsyn till de nya sekretessreglerna som föreslås. Genom dessa förbättras också rättsläget beträffande andra rättsakters genomförande. Luftfartsstyrelsen har påpekat att förslaget sannolikt kommer att medföra att antalet rapporter kommer att öka, vilket kan komma att kräva Prop. 2006/07:110 51 ökade resurser vilka dock är svåra att förutsäga. Luftfartsstyrelsens verksamhet betalas av flygets passagerare genom en avgift. Eventuellt behov av ytterligare resurser får tillgodoses på detta sätt genom justering av avgiften. Några extra anslag från statens sida är inte aktuella. 2006/07:110 52 9 Författningskommentarer Förslaget till lag om ändring i luftfartslagen (1957:297) 11 kap. 7 § och rubriken före 1 § I 7 § byts bara uttrycket andra händelser som berör luftfarten ut mot tillbud till sådana olyckor i enlighet med vad som föreslagits i promemorian och lagrådsremissen. Rubriken till 11 kap. kompletteras med samt rapportering av händelser för att bättre motsvara innehållet i det kommande avsnittet. 8 § och rubriken före 8 § I denna nya paragraf föreslås i första stycket att händelser inom civil luftfart skall rapporteras till behörig myndighet. Vilken myndighet som skall vara behörig får läggas fast i förordningsform. Vad som menas med händelser definieras i andra stycket. Definitionen motsvarar ungefär direktivets definition i artikel 2. Avsnittet som börjar med 8 § får en ny mellanrubrik. 9 § I paragrafen, som är ny, bemyndigas regeringen i första stycket att meddela föreskrifter om vilka personer som skall vara skyldiga att rapportera händelser. Detta bemyndigande innefattar inte något medgivande till fortsatt delegation. En upplysning om att regeringen och berörd myndighet, och då i första hand Luftfartsstyrelsen, får meddela kompletterande föreskrifter om händelserapportering lämnas i andra stycket. 10 § Direktivets bestämmelser om att personal som rapporterar händelser inte skall bli föremål för efterräkningar från arbetsgivarens sida genomförs dels genom lagen (1982:80) om anställningsskydd där det ställs upp ett krav på att en uppsägning skall vara sakligt grundad, dels genom den nya paragrafens första stycke. Den nya bestämmelsen införs efter förebild i bl.a. 22 § jämställdhetslagen (1991:433), 8 § lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av funktionshinder och 7 § lagen (1999:133) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning. Exempel på repressalier lämnas bl.a. i propositionen Lag om förbud mot diskriminering i arbetslivet av personer med funktionshinder, (prop. 1997/98:179, s. 88) där det sägs: Exempel på repressalier är att arbetstagaren får kännas vid en försämring av sina arbetsvillkor eller att en förväntad förmån uteblir. Det kan även vara fråga om försämrade arbetsuppgifter, en större arbetsbelastning, onormala krav på övertid, uteblivna förmåner eller liknande trakasseriåtgärder. 2006/07:110 53 Bestämmelsen i andra stycket innebär att den som blivit utsatt för repressalier av arbetsgivaren på grund av en rapportering av en händelse har rätt till både ekonomiskt och allmänt skadestånd (jfr avsnitt 6.2 under artikel 8). Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:712) om undersökning av olyckor I 4, 6, 7, 912 och 15 §§ ersätts ordet händelse med olycka eller tillbud i olika böjningsformer för att motverka begreppsförvirring (jfr avsnitt 5). Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 4 kap. 6 § Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 7.7, är ny. Enligt första stycket gäller sekretess i myndighets verksamhet som avser internationellt samarbete avseende tillsyn inom den civila luftfarten för uppgift som lämnats av annan stat eller mellanfolklig organisation, om det kan antas att myndighetens arbete för en säkrare civil luftfart motverkas om uppgiften röjs. Ordet tillsyn skall här inte ges en alltför snäv tolkning utan skall anses omfatta alla de fall då en myndighet har en övervakande eller styrande funktion på samma sätt som gäller för tillämpningen av 8 kap. 6 § sekretesslagen (jfr prop. 1979/80:2, Del A, s. 235 och Sekretesslagen, En kommentar, m.fl. , s. 8:14). Som framgått av avsnitt 7.7 får inte tillgång till alla uppgifter som är avsedda att utbytas inom det internationella samarbetet avseende tillsyn av civil luftfart eftersom uppgifterna i regel omfattas av en stark sekretess hos andra stater och då de i regel blir offentliga i . Om svenska myndigheter inte får tillgång till sådana uppgifter som avses utbytas inom det internationella samarbetet försvåras det svenska flygsäkerhetsarbetet och säkerhetsarbetet riskerar att uppnå lägre kvalitet än det annars skulle ha gjort. Vid tillämpning av den nya bestämmelsens skaderekvisit bör därför hänsyn bl.a. tas till vilket sekretesskydd uppgifterna har hos den stat som har lämnat uppgifterna och vilken effekt ett offentliggörande av uppgifterna kan antas ha på det framtida informationsutbytet. Sekretessen skall enligt andra stycket gälla som utrikessekretessen i 2 kap. 1 § sekretesslagen, nämligen i högst . 7 kap. 52 § Paragrafen, som är ny, har behandlats i avsnitt 7.7. Enligt första stycket skyddas uppgifter om personer som rapporterar in en händelse till Luftfartsstyrelsen. Sekretessen skall också gälla hos , och , där händelserapporter kan komma att upprättas, samt hos 2006/07:110 54 som genom direktåtkomst kommer att ha full tillgång till lagrade uppgifter hos Luftfartsstyrelsen. Sekretessen skall gälla alla uppgifter om rapportören som kan leda till att dennas identitet röjs. Själva händelsen skall däremot inte omfattas av sekretessen, såvida det inte framgår av händelsen i sig vem rapportören är. Bestämmelsen, som har utformats efter förebild i 7 kap. 43 §, innehåller ett rakt skaderekvisit vilket innebär att en presumtion för offentlighet gäller. I andra stycket anges att sekretessen gäller i högst , vilket är samma tidsbegränsning som gäller snarlika rapporter inom sjöfarten enligt 7 kap. 43 § sekretesslagen. 2006/07:110 Bilaga 1 55 Remissinstanser ombudsmän, i , Justitiekanslern, , , , , i , och Akademikers . Remissinstanser som inte inkommit med något yttrande: Flygarbetsgivarna och Föreningen . Remissvar har dessutom inkommit från och . 2006/07:110 Bilaga 2 56 Promemorians lagförslag Lag om ändring i luftfartslagen (1957:297) Härigenom föreskrivsTPF 1 FPT i fråga om luftfartslagen (1957:297)TPF 2 FPT dels att 11 kap. 7 § samt rubriken närmast före 11 kap. 1 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas fyra nya paragrafer, 11 kap. 811 §§, samt närmast före 11 kap. 8 § en ny rubrik av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 11 kap. , bärgning och undersökning av luftfartsolyckor , bärgning, undersökning av luftfartsolyckor och rapportering av händelser 7 §TPF 3 FPT Om undersökning från säkerhetssynpunkt av luftfartsolyckor och andra händelser som berör luftfarten finns bestämmelser i lagen (1990:712) om undersökning av olyckor. Om undersökning från säkerhetssynpunkt av luftfartsolyckor och andra allvarliga händelser som berör luftfarten finns bestämmelser i lagen (1990:712) om undersökning av olyckor. Rapportering av händelser m.m. 8 §TPF 4 FPT Som ett bidrag till en förbättrad flygsäkerhet skall händelser inom civil luftfart rapporteras, och rapporterna samlas in, lagras, skyddas och spridas. Med händelse inom civil luftfart avses driftsavbrott, defekt, fel eller annan onormal omständighet som har eller kan ha inverkat på flygsäkerheten men inte lett till haverier eller sådana allvarliga tillbud som regleras i lagen (1990:712) om undersökning av olyckor. TP 1 PT Jfr och rådets direktiv /42/EG av om rapportering av händelser inom civil luftfart, EUT L 167, , s. 23, Celex 32003L0042. TP 2 PT Lagen omtryckt 1986:166. TP 3 PT Senaste lydelse 1990:713. TP 4 PT upphävd 1990:713. 2006/07:110 Bilaga 2 57 9 §TPF 5 FPT Regeringen meddelar närmare bestämmelser om vilka personer inom civil luftfart som skall vara skyldiga att rapportera händelser enligt 8 §. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar närmare bestämmelser i övrigt om rapportering m.m. av händelser. 10 §TPF 6 FPT En arbetstagare får inte sägas upp eller avskedas enbart på grund av att arbetstagaren rapporterar en händelse. Sker det ändå, skall uppsägningen eller avskedandet ogiltigförklaras, om arbetstagaren begär det. 11 §TPF 7 FPT En arbetstagare som rapporterar en händelse är inte skyldig att bara av detta skäl godta 1. några andra minskade anställningsförmåner eller försämrade arbetsvillkor, eller 2. någon annan omplacering än en sådan som kan ske inom ramen för anställningsavtalet. U Denna lag träder i kraft den dd mm 2007. TP 5 PT upphävd 1990:713. TP 6 PT upphävd 1990:713. TP 7 PT upphävd 1990:713. 2006/07:110 Bilaga 2 58 Lag om ändring i lagen (1990:712) om undersökning av olyckor Härigenom föreskrivs att 4, 6, 7, 912 och 15 §§ lagen (1990:712) om undersökning av olyckor skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 § Undersökning enligt denna lag skall göras i fråga om händelser som har inträffat i . Om en sådan händelse berör ett utländskt fartyg, får undersökning enligt denna lag dock göras endast om det finns särskilda skäl och fartyget befinner sig inom Sveriges sjöterritorium. Undersökning enligt denna lag av en händelse som berör ett svenskt fartyg eller luftfartyg skall göras även när händelsen har inträffat utomlands, om annat inte följer av en internationell överenskommelse som har biträtts av . Undersökning enligt denna lag skall göras i fråga om allvarliga händelser som har inträffat i . Om en sådan allvarlig händelse berör ett utländskt fartyg, får undersökning enligt denna lag dock göras endast om det finns särskilda skäl och fartyget befinner sig inom Sveriges sjöterritorium. Undersökning enligt denna lag av en allvarlig händelse som berör ett svenskt fartyg eller luftfartyg skall göras även när denna har inträffat utomlands, om annat inte följer av en internationell överenskommelse som har biträtts av . Vid tillämpningen av första stycket skall dock alltid iakttas de bestämmelser om medverkan vid undersökningar som finns i internationella överenskommelser som har biträtts av . 6 § Syftet med en undersökning enligt denna lag skall vara att 1. så långt som möjligt klarlägga såväl händelseförloppet och orsaken till händelsen som skador och effekter i övrigt, 2. ge underlag för beslut om åtgärder som har som mål att förebygga en upprepning av händelsen eller att begränsa effekten av liknande händelser, 3. ge underlag för en bedömning av de insatser som samhällets räddningstjänst har gjort i samband med händelsen och, om det finns skäl därtill, för förbättringar av räddningstjänsten. Syftet med en undersökning enligt denna lag skall vara att 1. så långt som möjligt klarlägga såväl händelseförloppet och orsaken till den allvarliga händelsen som skador och effekter i övrigt, 2. ge underlag för beslut om åtgärder som har som mål att förebygga en upprepning av den allvarliga händelsen eller att begränsa effekten av liknande allvarliga händelser, 3. ge underlag för en bedömning av de insatser som samhällets räddningstjänst har gjort i samband med den allvarliga händelsen och, om det finns skäl därtill, för förbättringar av räddningstjänsten. 2006/07:110 Bilaga 2 59 7 § Den myndighet som gör en undersökning enligt denna lag skall, i den mån det är praktiskt genomförbart, underrätta dem som kan vara berörda av händelsen och ge dem tillfälle att yttra sig. Dessa har rätt att närvara vid undersökning på olycksplatsen och vid utredningsarbetet i övrigt, om det kan ske utan men för utredningen. Den myndighet som gör en undersökning enligt denna lag skall, i den mån det är praktiskt genomförbart, underrätta dem som kan vara berörda av den allvarliga händelsen och ge dem tillfälle att yttra sig. Dessa har rätt att närvara vid undersökning på olycksplatsen och vid utredningsarbetet i övrigt, om det kan ske utan men för utredningen. 9 § Den myndighet som gör en undersökning enligt denna lag får hålla förhör med den som antas kunna ge upplysningar av betydelse för utredningen. Myndigheten får också granska handlingar eller föremål som kan antas vara av sådan betydelse. Om utredningen inte kan fullföljas på annat sätt, får den myndighet som gör undersökningen begära att polismyndigheten lämnar den hjälp som behövs vid utredningen. För polismyndighetens utredning gäller bestämmelserna om förundersökning i 23 kap. i tillämpliga delar. Den myndighet som gör undersökningen har rätt att få tillträde till platsen för händelsen. Om tillträde vägras, får polismyndigheten lämna den hjälp som behövs. Den myndighet som gör undersökningen har rätt att få tillträde till platsen för den allvarliga händelsen. Om tillträde vägras, får polismyndigheten lämna den hjälp som behövs. 10 § Den myndighet som gör undersökningen får begära att vittnen eller sakkunniga hörs vid domstol eller att någon föreläggs att tillhandahålla handlingar eller föremål. En sådan begäran skall göras hos den tingsrätt inom vars område händelsen har inträffat eller den berörda personen vistas. Rätten skall hålla förhör eller meddela föreläggande, om laga hinder inte möter. Därvid gäller bestämmelserna om bevisupptagning utom huvudförhandling. Den myndighet som gör undersökningen får begära att vittnen eller sakkunniga hörs vid domstol eller att någon föreläggs att tillhandahålla handlingar eller föremål. En sådan begäran skall göras hos den tingsrätt inom vars område den allvarliga händelsen har inträffat eller den berörda personen vistas. Rätten skall hålla förhör eller meddela föreläggande, om laga hinder inte möter. Därvid gäller bestämmelserna om bevisupptagning utom huvudförhandling. 11 § Om det har inträffat en olycka eller en annan händelse som undersöks enligt denna lag, får Om det har inträffat en olycka eller en annan allvarlig händelse som undersöks enligt denna lag, Prop. 2006/07:110 Bilaga 2 60 egendom som kan antas vara av betydelse för undersökningen inte rubbas utan tillstånd av polismyndigheten eller den myndighet som undersöker händelsen. får egendom som kan antas vara av betydelse för undersökningen inte rubbas utan tillstånd av polismyndigheten eller den myndighet som undersöker den allvarliga händelsen. Detta gäller inte, om egendomen rubbas för att rädda människoliv eller om det i övrigt finns synnerliga skäl därtill. 12 § Den som har tagit till vara egendom som avses i 11 § första stycket skall genast anmäla det till polismyndigheten eller den myndighet som undersöker olyckan. Detsamma gäller den som, efter en händelse som berör luftfarten, sjöfarten eller spårtrafiken och som undersöks enligt denna lag, har tagit till vara egendom som har transporterats med det luftfartyg, fartyg eller spårfordon som berörs av händelsen eller egendom som hör till luftfartyget, fartyget, spårfordonet eller till den spåranläggning som berörs av händelsen. Om det behövs, får myndigheten ta hand om egendomen. Den som har tagit till vara egendom som avses i 11 § första stycket skall genast anmäla det till polismyndigheten eller den myndighet som undersöker olyckan. Detsamma gäller den som, efter en allvarlig händelse som berör luftfarten, sjöfarten eller spårtrafiken och som undersöks enligt denna lag, har tagit till vara egendom som har transporterats med det luftfartyg, fartyg eller spårfordon som berörs av den allvarliga händelsen eller egendom som hör till luftfartyget, fartyget, spårfordonet eller till den spåranläggning som berörs av den allvarliga händelsen. Om det behövs, får myndigheten ta hand om egendomen. 15 § Regeringen får i fråga om föreskriva att kommunen skall underrätta den myndighet som avses i 5 § första stycket om en händelse som skall undersökas enligt denna lag. Regeringen får i fråga om föreskriva att kommunen skall underrätta den myndighet som avses i 5 § första stycket om en allvarlig händelse som skall undersökas enligt denna lag. U Denna lag träder i kraft den dd mm 2007. 2006/07:110 Bilaga 2 61 Lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att det i sekretesslagen (1980:100) skall införas två nya paragrafer, 4 kap. 6 § och 7 kap. 52 §, av följande lydelse. 4 kap. 6 § Sekretess gäller i verksamhet som avser internationellt samarbete avseende tillsyn av civil luftfart eller annat samarbete om flygsäkerhet för uppgift som lämnats av annan stat eller mellanfolklig organisation, om det kan antas att det varit en förutsättning för den andra statens eller den mellanfolkliga organisationens lämnande av informationen att uppgiften inte skulle röjas. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . 7 kap. 52 § Sekretess gäller hos Luftfartsstyrelsen för uppgift som lämnats av enskild i rapport om händelser inom civil luftfart enligt 11 kap. 8 § luftfartslagen (1957:297) om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider men om uppgiften röjs. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . U Denna lag träder i kraft den dd mm 2007. 2006/07:110 Bilaga 3 62 Promemorians sammanfattning I denna promemoria lämnas förslag till bestämmelser för att skall genomföra och rådets direktiv /42/EG av om rapportering av händelser inom civil luftfart. Med händelser avses i detta sammanhang sådant som inträffat och som avviker från det normala och har eller kunnat ha påverkat flygsäkerheten. Händelsen skall inte vara av så allvarligt slag att regelverket om undersökning av olyckor och allvarliga tillbud är tillämpligt. Rapporter om händelser skall lagras i särskilda databaser som skall vara tillgängliga för flygsäkerhetsmyndigheterna i . Därigenom skall de som är ansvariga för flygsäkerhetsfrågor få bättre underlag för sina beslut och åtgärder och förhoppningsvis kunna avhjälpa brister innan dessa får allvarliga konsekvenser. Ett viktigt inslag i förslagen till bestämmelser är nya bestämmelser i sekretesslagen (1980:100). Dessa nya sekretessbestämmelser blir också tillämpliga i förhållande till andra rättsakter från EU som rör civil luftfart, som därigenom kan bli genomförda på ett mera komplett sätt än vad som hunnit göras . Det gäller framför allt att sekretess skall gälla uppgifter som svenska myndigheter får tillgång till genom olika samarbeten mellan europeiska luftfartsmyndigheter och kommissionen. Om en sådan uppgift är sekretesskyddad i sitt ursprungsland skall den vara det även här. Det föreslås också ett sekretesskydd för den person som rapporterar in inträffade händelser. Hon eller han får också ett extra lagskydd rörande sin anställning. För att kunna använda ordet händelse för mindre allvarliga incidenter föreslås att begreppet allvarlig händelse används som samlingsbegrepp i lagstiftningen kring undersökning av olyckor. Genomförandet av direktiv /42/EG är försenat, varför lagförslagen bör träda i kraft . Något exakt datum för ikraftträdandet anges inte i denna promemoria. 2006/07:110 Bilaga 4 63 Händelsedirektivet 2006/07:110 Bilaga 4 64 2006/07:110 Bilaga 4 65 2006/07:110 Bilaga 4 66 2006/07:110 Bilaga 4 67 2006/07:110 Bilaga 4 68 2006/07:110 Bilaga 4 69 2006/07:110 Bilaga 4 70 2006/07:110 Bilaga 4 71 2006/07:110 Bilaga 4 72 2006/07:110 Bilaga 4 73 2006/07:110 Bilaga 4 74 2006/07:110 Bilaga 4 75 2006/07:110 Bilaga 4 76 2006/07:110 Bilaga 5 77 Kontrolldirektivet 2006/07:110 Bilaga 5 78 2006/07:110 Bilaga 5 79 2006/07:110 Bilaga 5 80 2006/07:110 Bilaga 5 81 2006/07:110 Bilaga 5 82 2006/07:110 Bilaga 5 83