rfr · GU0WRFR9 · 2007-04-04 00:00:00 — offentliga utfrågning på temat hiv/aids Ersätter tidigare utgiven rapport /07:URF4 Riksdagstryckeriet, , 2007 anordnade en offentlig utfrågning på temat hiv/aids. Utfrågningen avsåg att belysa smittsituationen ur ett internationellt, europeiskt respektive nationellt perspektiv. Vidare önskade utskottet genom utfrågningen få följande frågeställningar belysta. Hur fungerar det att leva med hiv/aids? Vilken beredskap finns det inom hälso- och sjukvården, arbetslivet, skolan m.m. för att möta denna grupp människor? Hur ser bemötandet ut? arbete mot hiv/aids baseras på den deklaration som antogs i samband med den särskilda sessionen om hiv/aids i 2001. Hivepidemin är ett globalt och gränsöverskridande framtidsproblem som inte visar några tendenser att mattas av. Konsekvenserna är katastrofala och fasansfulla för många enskilda drabbade och för samhället som helhet. Under föregående behandlade regeringens proposition 2005/06:60 Nationell strategi mot hiv/aids och vissa andra smittsamma sjukdomar. I propositionen redovisades en samlad strategi för samhällets insatser för att förebygga spridning och minska konsekvenserna av hivinfektion och andra sexuellt överförbara och blodburna sjukdomar. Ett syfte med utfrågningen, utöver de ovan redovisade, var att få en bild av hur arbetet med strategin har fortskridit. Utfrågningen ska ses som ett led i utskottets uppföljande och utvärderande verksamhet. Utskottet bedömer att vad som sades under utfrågningen är av så allmänt intresse att det bör göras tillgängligt för en vidare krets. Därför publiceras här en utskrift av utfrågningen. offentliga utfrågning på temat hiv/aids Ambassadör , ansvarig för hiv/aids-frågor Enhetschef , enheten för hivprevention Från socialutskottet deltog: (), ordförande (), vice ordförande Utfrågningen ägde rum i Förstakammarsalen. offentliga utfrågning på temat hiv/aids Ordföranden: Jag heter och är ordförande i socialutskottet. Med mig här på podiet har jag vice utskottsordföranden och kanslichef . Jag börjar med att hälsa er varmt välkomna till dagens offentliga utfrågning på temat hiv/aids. Jag säger välkomna till er som ska ge oss kunskaper och insikter och bidra med era åsikter, till socialutskottets ledamöter och personal, övriga i och åhörare här i Förstakammarsal. Välkomna säger jag också till er som följer dagens utfrågning via tvutsändning. Jag är säker på att vi kommer att få en intressant och värdefull förmiddag kring svåra och mycket angelägna frågor. arbete mot hiv/aids baseras på den deklaration som antogs i samband med den särskilda sessionen om hiv/aids i 2001. Flera av oss här i salen var med som delegater då. Vi vet att utgången verkligen inte var självklar. Efter mycket kompromissande och många upprörda inlägg var deklarationen ändå till slut i hamn. Jag tror att det var mycket viktigt. Hivepidemin är ett globalt och gränsöverskridande framtidsproblem som tyvärr inte visar några tendenser att mattas av. Konsekvenserna är katastrofala och fasansfulla för många enskilda drabbade och för samhället som helhet. Under föregående antog vi i en strategi för samhällets insatser för att förebygga spridning och minska konsekvenserna av hivinfektion och andra sexuellt överförbara sjukdomar. Kanske får vi efter dagens utfrågning en bättre bild av hur strategin har lyckats så här långt. Jag hoppas det. Jag vill också skicka med det som en fråga. Smittspridningen bland ungdomar är en annan fråga som oroar mig och Jag hoppas få svar på vilka åtgärder som planeras från regeringens sida bland annat. I övrigt har vi från socialutskottets sida tagit upp några infallsvinklar som vi hoppas få belysta. Hur ser situationen ut ur internationellt, europeiskt och nationellt perspektiv? Hur fungerar det att leva med hiv/aids? Vilken beredskap har hälso- och sjukvården, arbetslivet och skolan? Hur ser bemötandet ut? Vi hoppas få era svar på även dessa frågor. Ungefär ska vi göra en paus. Därefter blir det frågor och diskussion. Ledamöter har möjlighet att före pausen begära ordet för att ställa en eller ett par frågor, möjligen också en följdfråga. Däremot kan man inte återkomma på frågelistan. Vi uppmanar självfallet till korta frågor och att man pekar ut vem man vill ställa den till. Vi ska inte hålla egna föredrag. Talarna kommer att lämna sina bilder till kansliet. Det som sägs här kommer att återfinnas i en liten rapport . Jag lämnar ordet till ambassadör som representerar . : Herr ordförande, ärade utskottsledamöter, ärade åhörare! Tack för inbjudan till denna viktiga utfrågning. Som hiv/aids-ambassadör inom det internationella utvecklingssamarbetet är det naturligen de internationella frågorna som jag kommer att fokusera på. Det betyder inte att jag eller vi på UD har mindre intresse för det svenska perspektivet. En av de stora utmaningarna för oss alla är att väva samman vårt eget nationella agerande och det internationella arbetet, att sprida kunskap i om varför det är så viktigt att ha hiv och aids högt på den internationella dagordningen och se hur vi bäst kan ta till vara våra svenska erfarenheter i det internationella arbetet. Jag ska först säga något om epidemins omfattning. Utskottets ordförande har redan påmint oss om det allvarliga i epidemin. Jag ska bara lägga till några siffror. Jag tar dem från , FN:s särskilda gemensamma program för kampen mot hiv/aids. Den globala epidemin växer. Små positiva tecken på framgång på vissa håll i världen uppvägs av att det går sämre på andra håll. lever ungefär 40 miljoner människor med hiv och aids. Drygt 25 miljoner människor har avlidit under de som man har känt till epidemin. Vi vet att mer än 4 miljoner nysmittas och att nästan 3 miljoner människor avlider . Det är stora siffror som är svåra att ta till sig. Om vi tittar på detta på daglig basis innebär det att nysmittas 12 000 människor i världen, avlider 8 000 människor detsamma i går, detsamma . Jag ska beröra tre olika huvudpunkter. Den första har jag delat upp i fyra centrala frågeställningar som är viktiga för det globala arbetet men som också är centrala för i vårt agerande genom Sida, vårt agerande multilateralt genom FN och andra organisationer och vårt agerande i olika institutioner, alldeles särskilt genom det svenska ordförandeskapet i genom biståndsminister . Den första frågan rör epidemins globalisering. Det som främst sågs som ett afrikanskt problem har blivit en global utmaning av stora mått. finns 25 miljoner av de 40 miljoner som lever med sjukdomen i . Vi ser hur det snabbt sprider sig till andra delar av vår värld. Det kommer närmare. I FN:s statistik över vad som är hög- eller lågprevalens, hur många som är smittade, ligger gränsen på en procent. Vi ser att såväl som har passerat den procenten. ligger på gränsen. En annan fråga är feminiseringen. Ungefär hälften av alla smittade i världen är kvinnor. I är andelen . Vi vet att i vissa delar av södra är risken för en ung tjej att bli smittad tre till fyra gånger större än för en ung kille. Det finns vissa biologiska skäl till det, men långt viktigare är frågor som ligger utanför det rent biologiska. Det är sådant som ojämlikhet, synen på sexualitet, det sexuella våldet med mera. Det är många av de frågor som vi behandlar under sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter. är mer utsatta för hiv/aids globalt och de får i högre grad ta hand om dem som drabbas. En tredje fråga är att det ser olika ut på olika ställen. Vi talar inte om en epidemi, vi talar om flera. Medan smittspridningen i framför allt sker genom oskyddat sex mellan man och kvinna ser vi att det i mer handlar om drogmissbruk och prostitution. I och är också bilden mer splittrad. Där är en viktig faktor oskyddat sex mellan män. Vi talar internationellt ofta om vikten av knowing your epidemic. Det är vad det handlar om. Det är viktigt att vi känner till hur epidemin ser ut och att vi vet hur vi ska svara upp mot den och är beredda att svara upp på olika sätt. En fjärde viktig fråga är behovet av att satsa på förebyggande vård och behandling, men också på forskning. Vi behöver vaccinerna. Vi behöver så kallade mikrobicider. Vi tycks ha lämnat diskussionen bakom oss om det ska vara förberedande arbete eller behandling. Det är bra. Vi behöver båda. Vi inser också att vi måste bromsa smittspridningen. Då är det preventiva arbetet väldigt viktigt. Vi, Världen, måste vara beredda att tala om de svåra frågor som jag redan har varit inne lite på. Det är ett område där kan spela och spelar en föregångarroll. Vi måste också inse att kraftiga satsningar på behandling ökad medicinering ställer ytterligare krav på redan svaga hälsosystem men också på tillgången till mediciner. Min andra huvudpunkt gäller vad som har gjorts och görs internationellt. Här kan jag hålla mig väldigt kort eftersom ordföranden redan har påmint om Ungass 2001, den särskilda sessionen i ett genombrott för hiv/aids på den politiska dagordningen. var det en uppföljning av den deklarationen. Det visade sig att mycket har gjorts men också att mycket återstår att göra. Glädjande var att vi har kommit närmare varandra i vissa av de svåra politiska frågorna. Det har också skapats institutioner som är viktiga att nämna. har jag redan nämnt, FN:s gemensamma program med tio FN-organ bakom inklusive . Den globala fonden mot hiv/aids, tb och malaria är en annan sådan institution och kanske den viktigaste finansieringskällan . Jag sparar till frågestunden att tala om hur de här institutionerna fungerar. Den tredje punkten handlar om svar internationellt på epidemin. Jag har redan berört det lite, så jag sammanfattar. Vi jobbar nationellt i de drabbade länderna, vi jobbar regionalt och vi jobbar multilateralt. Vi arbetar med stöd till program. Vi arbetar med stöd till olika initiativ, och vi arbetar med att driva processer inte minst när det gäller att göra vårt arbete mer effektivt. Vi spelar i många sammanhang en ledarroll i dessa frågor. Det svenska ordförandeskapet i , som jag redan har nämnt, ger oss en unik möjlighet att spela en sådan roll . Vi kan konstatera att vi var det första landet i att utse en särskild aids-ambassadör. Vårt fokus på hiv/aids har inneburit stora ökningar när det gäller pengar och satsningar multilateralt och bilateralt. Jag återkommer gärna under frågestunden med detaljer kring det. Vi arbetar också hårt för att aids-arbetet ska integreras i såväl de drabbade ländernas egna prioriteringar, planer och budgetar som vårt eget utvecklingssamarbete. Först då hiv och aids blir en del av denna helhet kommer vi att se verkliga resultat. Det räcker inte med att integrera och mainstreama. Det gäller att också föra dagordningen framåt, att ha en strategisk plan för arbetet och identifiera frågor av strategisk betydelse frågor där insats kan innebära ett avtryck. Jag vill därför avslutningsvis nämna några områden som regeringen har identifierat för det fortsatta strategiska arbetet. Det är fem områden. Det första rör aids och säkerhet. Det andra rör kvinnornas situation. Det tredje rör den privata sektorns roll. Det fjärde rör stigma och diskriminering och det femte rör fortsatt effektivisering. Jag ska beröra de olika områdena kort. Aids och säkerhet är en stor och komplex fråga. Vi vet hur aids påverkar förhållandena för individer och familjer. Vi ser hur centrala samhällsstrukturer bryts ned. Vi ser effekten av aids i konfliktsammanhang, i postkonfliktsammanhang. Vi ser aids i det humanitära samarbetet och vi ser vikten av att ha med frågor om aids i arbetet kring fredsbevarande styrkor. Vi är något mer osäkra på hur allvarligt aids är på det övergripande planet om vi talar om säkerhet för hela nationer. Vi vet en hel del, men det behövs ytterligare forskning. Detta är en central fråga för och något som vi också driver i vårt aidsarbete. Vi diskuterade det i i UNAIDS- styrelsen utifrån erfarenheterna i DRC, , och vi ska fortsätta den diskussionen . Jag tror inte att jag behöver ägna så mycket tid åt frågan om kvinnornas ställning. Vi inser nog alla hur allvarligt detta är för kvinnorna. Kvinnorna är de värst drabbade. Det handlar om rättigheter, sexualitet och om rätten att själv välja. Det handlar om rätten att inte bli utsatt för våld. vill jag säga att det handlar mycket om ungdomar, både pojkar och flickor. Det handlar om rätten till information, utbildning, kunskap och val. När det gäller den privata sektorns roll tror vi att mycket mer kan göras. Företagen har naturligtvis en viktig roll som arbetsgivare, att vara goda arbetsgivare och ta hand om sina anställda både med förebyggande vård och med behandling. Företagen har också en viktig roll när det gäller att vara pådrivande i processer, både nationellt och internationellt. Det kan vi också ta upp på frågestunden och diskutera ytterligare. Det finns redan intressanta exempel i samarbete mellan näringslivets internationella råd i och och ett antal länder i . Stigma och diskriminering är fortfarande ett stort problem. Det är ett område som visar att hiv/aids i mångt och mycket inte är som andra sjukdomar. som är chef för brukar säga att han inte vet någon annan sjukdom där man blir utslängd från hem, familj och arbetsplats eftersom det finns så mycket stigma och diskriminering kopplat till sjukdomen. Det finns mycket exceptionalitet kring aids. Det handlar mycket om respekten för mänskliga rättigheter. Den femte punkten handlar om effektiviteten i arbetet, både inom det svenska biståndet och inom det internationella. Redan när bildades var det ett resultat av svenskt och nordiskt reformarbete. fortsätter vi under ledning, som ordförande för , att ytterligare effektivisera arbetet. Vi gör det genom att se hur vi kan få en mer effektiv styrelse och hur medlemsstaterna kan göra det bättre. Det var de fem punkterna. Att utveckla en strategi av det här slaget är inte något man kan göra ensam från regeringens sida. Det är något man måste jobba gemensamt med den offentliga sektorn, den privata sektorn, det civila samhället i bred bemärkelse. Jag möter många kolleger här från olika organisationer som vi jobbar nära med. Vi vill fortsätta att jobba nära i det här strategiarbetet också med det civila samhället. Jag ser fram emot att återkomma till vissa frågor under frågestunden. Ordföranden: säger tack till ambassadör . Jag lämnar över ordet till statsepidemiolog . : Ordförande, ärade ledamöter och åhörare! Jag är tacksam över att få vara här och presentera data från för räkning (bild 1). Jag representerar där vi sköter övervakningen av smittsamma sjukdomar i . är här tillsammans med mig. Han kommer från den virologiska avdelningen och kan mycket om hur virus ser ut och utvecklar sig under epidemin. På den här bilden ser ni att jag har skrivit cirka på alla ställen (bild 2). Hivepidemin i är inte helt lätt att följa. Vi har den ganska bra under kontroll. Siffrorna är ganska exakta, men inte helt. Jag ska strax tala om varför. På min första bild står det att jag ska berätta om hivepidemin till och med . data är tyvärr inte färdiga . Cirka 3 900 personer lever med hiv i . Totalt har vi fått rapporterat till oss cirka 7 500 personer sedan epidemin tog sin början. Av dem har ungefär 400 anmälts . Det är den enda siffra jag kommer att nämna . 1 930 har avlidit. 1 320 har avlidit av aids och ungefär 600 av andra sjukdomar. Det fattas ungefär 1 500 individer som har anmälts och inte har avlidit och inte lever med aids . Det är i allmänhet människor som har flyttat ut från landet. Vi har inte någon riktig uppfattning om var en del av dem befinner sig. Jag ska kortfattat redogöra för hur övervakningen går till. Man måste först identifiera en person som ska undersökas och tas prover på grund av att man misstänker smitta. Det finns naturligtvis ett antal individer i som ännu inte har fastnat i det ganska finmaskiga nät vi har. Anledningen till provtagningen kan vara klinisk misstanke. En person kommer med symtom som kan vara förenade med att de är smittade. Det kan vara screening. Ni vet att gravida kvinnor erbjuds att få ta ett hiv/aids-prov. Vi försöker undersöka alla invandrare som kommer till . Riktigt alla fastnar nog inte i vårt nät, men många gör det (bild 3). När vi har hittat en smittad person försöker vi undersöka andra som kan ha blivit smittade för att se om ytterligare personer bär på smittan. Alla anmälningspliktiga smittor anmäls enligt smittskyddslagen. Det sker både från laboratoriet och från behandlande läkare. Det är en säkerhetsåtgärd som finns i och några andra länder, men inte i alla. De anmäls till smittskyddsläkaren som sedan sköter allt det praktiska arbetet kring patienten. tar bara in siffror för att föra den övergripande Sverigestatistiken och försöker fundera kring hur vi ska gå vidare för att minska antalet fall. Hivsmittade patienter anmäls med rikskod. Det är vårt stora problem. En rikskod består av det årtal då man är född plus de fyra sista siffrorna i födelsenumret. Det betyder att vi vet hur gammal patienten är, och eftersom vi har med de fyra sista siffrorna vet vi också vilket kön patienten har. Det finns många som kan ha samma rikskod. Därför kan vi aldrig spåra en patient på individnivå. Via smittskyddet har vi kontakt med den kliniska läkare som sköter patienten. På det viset kan vi få reda på lite av det som händer, men vi kan aldrig gå in i statistiken och se var en individ befinner sig. Det är en av anledningarna till att det är cirkavärden ni får och en av anledningarna till att statistiken ofta kommer lite sent. Det är svårt att följa upp detta och få fram de exakta siffrorna. Detta är av respekt för de smittade. De ska inte känna sig utsatta. Vi tror att flera kommer till undersökning på det här viset. Hur man ska göra med detta kanske man måste diskutera . Hiv kanske inte är så stigmatiserande. Då skulle vi kunna följa upp epidemin lite bättre till både patienters och smittades fromma. Här har vi antalet hiv-anmälda i totalt . Ni ser att efter den första toppen då alla ansamlade fall anmäldes ligger det kring 400 fall. Det är där vi kommer att hamna också. 400 personer nyanmäls alltså som hivsmittade (bild 4). Här ser ni smittväg och fördelning av smittade i och utomlands (bild 5). Den mörkblå stapeln representerar dem som troligen är smittade i , den ljusblå dem som troligen är smittade utomlands. Det är uppdelat i huvudsakliga smittvägar. Det är sex mellan män, intravenöst missbruk och sex mellan man och kvinna. De här stolparna talar sitt eget tydliga språk. Sex mellan män har legat ganska stilla. Det var på väg uppåt 2005. Det är nog lite på väg uppåt fortfarande ser vi av våra preliminära siffror. I våra grannländer, framför allt i , har man fått näst intill en explosion av antalet män som har smittats via sexuella kontakter. bekymrad över utvecklingen där, med bastuklubbar i bland annat. Vi har inte sett någon explosion i , men sannolikt en liten ökning. Antalet som har smittats via intravenöst missbruk har ökat något. Det verkar som om det finns ett kluster här i där smitta sprids. Det måste vi titta lite närmare på. I stapeln Sex mellan man och kvinna har vi alla dem som kommer utomlands ifrån och är smittade. Talen varierar mycket beroende på från vilka länder vi har invandrare. Just nu har vi en stor invandring från . Där har man relativt lite hiv/aids. Det betyder att om de dominerar och vi får mindre invandring från andra länder får vi mindre heterosexuell smitta till . Det minskar inte det globala problemet, men det gör möjligen belastningen på den svenska sjukvården något mindre avseende hiv/aids. Aids har minskat. Ni ser här minskningen 19961997 (bild 6). Det här är antalet människor som har fått aids och antalet fall som har avlidit av det totala antalet smittade. Det är den antiretrovirala behandlingen som har gjort att fallen har minskat så påtagligt. Vi har fortfarande aidsfall. En del kommer direkt från gatan, bland annat från invandrarländer. Det är relativt få som insjuknar trots behandling, men det inträffar. En anledning till att det skulle kunna inträffa är om vi får resistent hivvirus som börjar spridas i . har gett mig den här bilden (bild 7). Han följer data i ett stort europeiskt samarbete avseende hur många patienter som är nysmittade med resistent virus. Sprider sig resistent virus i landet? har legat på . Det är internationellt sett en låg siffra. Totalt har man ett medeltal på i . Inte alla svenska isolat är undersökta, men av dem som har undersökts det är ganska många är det ingen av de nysmittade i som har anmälts med resistent virus. Det får vi se som en av de positiva nyheterna. Vi kan diskutera varför . Jag vill avsluta med en bild som visar den obehagligaste delen i detta (bild 8). Det är en bild som inte rör hiv/aids. Det är en bild av hur antalet anmälda klamydiafall i har utvecklats . Det här är från tiden innan hiv/aids började sprida sig ordentligt. Sedan kom skräcken för smitta, och vi tror att nedgången i antalet fall beror på att ungdomar av rädsla för att smittas med hiv/aids undvek oskyddat sex. Sedan har antiretroviral behandling kommit. Vi har slutat att bråka så mycket om hiv/aids. Det och kanske mycket annat, som jag hoppas att kommer att tala mer om sedan, kan förklara ökningen. Den är kraftig och fortsätter 2006. av alla ungdomar mellan rapporteras smittade med klamydia . Hiv är ofta symtomfritt. Det är en heterosexuell smitta som inte smittar varje gång ju fler kontakter man har och ju oftare man har dem och dessutom har andra infektioner, desto större är risken. Ur svenskt perspektiv är den viktigaste uppgiften att få ungdomar att ta ansvar för sitt eget sexuella beteende och sin egen reproduktiva hälsa. Ordföranden: tackar dig för genomgången. Jag ger ordet till , som representerar och jobbar som enhetschef på enheten för hivprevention. : Jag vill också tacka för att socialutskottet har beslutat sig för att ta upp frågan och att jag får tillfälle att påminna om den nationella strategi för att förebygga hiv/aids och andra smittsamma sjukdomar som beslutades av /06 (bild 9). Det beslutet innebar att fick ta över ansvaret för det förebyggande arbetet mot hiv och andra sexuellt överförbara sjukdomar och även fick ett bredare mandat än vad hade haft tidigare att samordna och följa upp arbetet. inrättade den hivpreventiva enheten där jag är chef. Jag visar här de övergripande målen för strategin för att påminna om dem. Jag vill också visa de lite mer operativa delmålen, och vi tycker att det är bra att de finns formulerade (bild 10). Jag visar dem för att de är mål som går att följa upp. Det är två övergripande mätbara delmål. Sedan finns det ett resultatmål som handlar om frågan om att tidigare erbjuda test och rådgivning både för flyktingar och för den stora skaran anhöriginvandrare. Det är där vi upptäcker många av de heterosexuellt smittade . är det av de nyanlända flyktingarna som gör sådana test eller genomgår hälsoundersökningar. Det är inte så lätt att nå dem. I propositionen räknas ett antal befolkningsgrupper upp som speciellt utsatta för risk och där det förebyggande arbetet ska bedrivas (bild 11). Propositionen understryker också behovet av stöd för hivsmittade och hivsmittades familjer. Med den långa listan av grupper kan alla förstå att vi måste nå många fler resultatmål än de som redan finns formulerade. Strategin påtalar då behovet av att utveckla handlingsplanens mål och att göra uppföljningar, att jobba målinriktat. Jag återkommer till hur vi försöker utveckla detta. Propositionen handlar alltså om psykosocialt stöd till hivsmittade, som jag uppfattar som dagens huvudtema, men den har sin tonvikt på det förebyggande arbetet, preventionen. I det förebyggande arbetet är det viktigt att människor som lever med hiv blir mer synliga. Det är ett stort problem att medierna fokuserar på hiv bara i andra länder, även om det är otroligt viktigt att göra det av de skäl tog upp. Många människor, framför allt unga, uppfattar inte att det är ett problem längre. Det som inte syns i medierna finns inte.