eunbil · GU0N2407 · 2007-05-16 00:00:00 — , Integrations- och jämställdhetsdepartementet, Konsumentenheten Rådets möte (KKR) Rubrik: Ändrat förslag till och Rådets direktiv om konsumentkreditavtal Dokument: 8660/07 CONSOM 43 CODEC 374 JUSTCIV 93 samt DS 426/07 dokument: Fakta-PM Ju-dep 2005/06FPM88 Syftet med behandlingen i rådet: Att träffa en politisk överenskommelse om direktivet i sin helhet. förslag har behandlats för samråd i , . Kommissionen lade fram ett förslag till nytt konsumentkreditdirektiv (KOM (2002) 443). Förslaget kritiserades från flera håll och lade kommissionen fram ett ändrat förslag (KOM (2005)483). Förslaget syftar till att skapa bättre förutsättningar för en inre marknad, att säkerställa en hög nivå på konsumentskyddet och att göra gemenskapslagstiftningen på området mer överskådlig. Förslaget till ett nytt konsumentkreditdirektiv bygger i huvudsak på fullharmonisering på området. Förslaget är dock inte heltäckande. På de områden direktivförslaget saknar bestämmelser, kan medlemsstaterna behålla eller besluta om nya bestämmelser. Det tyska ordförandeskapet har presenterat ett kompromissförslag (8660/07 samt DS 426/07)som skall behandlas i konkurrenskraftsrådet . Direktivförslaget innehåller bl.a. regler om informationskrav vid marknadsföring, förhandsinformation till konsumenten, ångerrätt, förtidsbetalning, kreditprövning, kontroll av kreditgivare och beräkning av den effektiva räntan. Rättslig grund och beslutsförfarande Artikel 95 i EG-fördraget, beslut fattas av Rådet med kvalificerad majoritet efter medbeslutandeförfarande med . Förslag till svensk ståndpunkt är positivt inställt till ett nytt direktiv om konsumentkrediter och stödjer i alla väsentliga delar det förslag som det tyska ordförandeskapet presenterat. Kompromissförslaget motsvarar inte i alla delar det som enligt är de bästa lösningarna. Nackdelarna med det måste vägas mot de fördelar det innebär att reglerna harmoniseras för hela den inre marknaden. Förslaget bibehåller ett starkt konsumentskydd som graden av harmonisering är relativt hög. stödjer det tyska ordförandeskapets ambition att nu slutföra förhandlingarna. har yttrat sig över förslaget , som dock skiljer sig väsentligt från det nya förslaget. Syftet med direktivförslaget är att skapa bättre förutsättningar för en inre marknad, att säkerställa en hög nivå på konsumentskyddet och att göra gemenskapslagstiftningen på området mer överskådlig. Förslaget till ett nytt konsumentkreditdirektiv bygger på fullharmonisering på området, men är inte heltäckande. På de områden direktivförslaget saknar bestämmelser, kan medlemsstaterna behålla eller besluta om nya bestämmelser. Förslaget innehåller bestämmelser om bl. - marknadsföring av konsumentkrediter - information till konsumenter före och vid ingående av ett kreditavtal, - kontokortsavtal (i begränsad omfattning) - tillgång till databaser, - kontroll av kreditgivare och kreditförmedlare, samt - beräkning av den effektiva räntan Förslaget omfattar alla krediter som ges till konsumenter, med vissa uttryckliga undantag. - hypoteks- och bostadsrättskrediter, - kreditavtal understigande eller överstigande . Gällande svenska regler och förslagets effekter på dessa Bestämmelser om konsumentkrediter finns huvudsakligen i konsumentkreditlagen (1992:830). Lagen är tvingande till förmån för konsumenterna. Eftersom direktivets syfte till stor del är att harmonisera kreditgivningen till konsumenter får förslaget stor inverkan på det svenska regelverket. På områden där det krävs full harmonisering får de nationella reglerna inte avvika från direktivets. Konsumentkreditlagens tillämpningsområde är mer omfattande än direktivförslagets, som bl.a. undantar s.k. hypoteks- och bostadsrättskrediter och krediter understigande . Medlemsstaterna kan själva välja hur de vill reglera sådan kreditgivning som faller utanför direktivets tillämpningsområde. Konsumentkreditlagen uppställer ett krav på att den effektiva räntan skall anges vid i princip all marknadsföring. Förslaget innebär inte någon skyldighet att ange den effektiva räntan i all reklam, utan innebär istället att först när det anges siffror eller räntesatser i marknadsföringen, måste den effektiva räntan tillsammans med ytterligare information lämnas. I förslaget har en särlösning införts som innebär att medlemsstaterna även fortsättningsvis kan ställa krav på att den effektiva räntan alltid skall anges när en kredit marknadsförs även om reklamen inte innehåller särskilda siffror eller räntesatser. Förslaget medför därför inte så stora förändringar för svenskt vidkommande. Enligt förslaget skall medlemsstaterna se till att kreditgivare och, i förekommande fall, kreditförmedlare förser konsumenten med information som är nödvändig för att jämföra olika erbjudanden i syfte att konsumenten skall kunna fatta ett informerat beslut huruvida konsumenten skall ingå kreditavtalet. Vidare innebär förslaget mer detaljerade krav på förhandsinformation. De svenska reglerna kan behöva ändras. Skyldighet att bedöma konsumenternas kreditvärdighet Enligt svensk rätt skall kreditgivaren innan ett kreditavtal ingås göra en kreditprövning. Någon sådan behöver dock inte göras om näringsidkaren på grund av sin kännedom om konsumenten eller andra omständigheter har anledning att utgå från att konsumenten har ekonomiska förutsättningar att fullgöra vad han eller hon åtar sig. Enligt förslaget skall en kreditprövning alltid göras. Den svenska regeln kommer därför att behöva ändras. Enligt kreditupplysningslagen skall den person som en kreditupplysning avser kostnadsfritt sändas ett meddelande om att kreditupplysning har lämnats ut. Enligt förslaget skall kreditgivaren, om kreditansökan avslås efter sökning i en databas, utan dröjsmål och kostnadsfritt informera konsumenten om resultatet av sökningen och om vilka uppgifter i databasen som tagits fram, såvida inte tillhandahållandet av sådan information är förbjudet enligt annan gemenskapslagstiftning eller strider mot allmän ordning eller allmän säkerhet. Medlemsstaterna skall säkerställa att kreditgivare från andra medlemsstater bereds tillgång till databaser avseende kreditupplysning på icke-diskriminerande villkor. Någon ändring behöver sannolikt inte göras av de svenska reglerna. Kreditavtal med obestämd löptid Konsumentkreditlagen saknar bestämmelser om uppsägning av kreditavtal med obestämd löptid. Förslaget innebär att konsumenten inte kan åläggas en längre uppsägningstid än en månad och att näringsidkaren måste säga upp avtalet med två månaders varsel. Kreditgivaren får också häva avtalet om det föreligger objektivt motiverade skäl och detta avtalats. Kompletterande bestämmelser kommer att behöva införas i konsumentkreditlagen. Någon generell ångerrätt finns inte i konsumentkreditlagen. Förslaget innebär att konsumenten alltid kommer att ha en ångerfrist . Utnyttjar konsumenten sin ångerrätt skall han eller hon betala det lånade beloppet, räntan och eventuella avgifter som näringsidkaren fått betala till det allmänna. Konsumentkreditlagen måste kompletteras med en bestämmelse om ångerrätt om förslaget går igenom. Konsumentkreditlagen innehåller bestämmelser om rätt för konsumenten att förtidsbetala en skuld. Förslaget har ändrats under det tyska ordförandeskapet och den medlemsstatslösning som innebar en möjlighet att införa ett tröskelvärde under vilket kreditgivaren inte har rätt till ersättning vid förtidsinlösning, har tagits bort. Istället har ett fast tröskelvärde på införts med innebörd att kreditgivaren inte kan få ersättning vid förtidslösen när det förtidslösta beloppet inte överstiger . Vissa ändringar kommer att behöva att göras i svensk lag. Beräkning av den effektiva räntan I konsumentkreditlagen anges att den effektiva räntan är det sammanlagda beloppet av de kostnader konsumenten skall betala för krediten. Genom förslaget införs harmoniserade regler om hur den effektiva räntan skall beräknas och en kommitté kan vid behov inrättas för att utarbeta vidare bestämmelser. Detta för att uppnå ett effektivt jämförelseinstrument av kostnaden för krediter. Förslaget kan leda till att beräkningsgrunderna för den effektiva räntan kommer att behöva ändras i svensk lag. Kontroll av kreditgivare och kreditförmedlare Banker och kreditmarknadsföretag är i registrerade och står under tillsyn av . För andra kreditgivare som ger krediter till konsumenter är tillsynsmyndighet. Förslaget innebär att medlemsstaterna skall säkerställa att kontroll av kreditgivare sker samt se till att kreditförmedlare vid sin marknadsföring lever upp till vissa informationskrav och att de inte tar emot någon ersättning från konsumenterna om inte vissa kriterier är uppfyllda. Motsvarande regler om kreditförmedlare saknas i svensk rätt. Sanktion och prövning utanför domstol Enligt förslaget får medlemsstaterna själva fastställa vilka sanktioner som skall tillämpas vid överträdelser av direktivets bestämmelser. Det skall också finnas alternativa tvistelösningsförfaranden vid sidan av domstolar för att lösa konsumenttvister som gäller kreditavtal. Några ändringar kommer inte att behöva göras i det svenska regelverket. Förslaget bedöms inte medföra några kostnadsökningar. För det fall sådana uppstår skall de rymmas inom befintlig budget.