rfr · GU0W5 · 2007-05-01 00:00:00 — Hur kan vi hantera frågan för att komma vidare? , , Skärvångens bymejeri: Vi får ofta den frågan från politikerna: är problemen? Är det regelverket? Vad är det för någonting? Jag tycker att politikernas välvilja har varit stor när det gäller att försöka föra upp dessa frågor. Man frågar för att få något konkret att jobba med. Det kan jag förstå, men jag brukar alltid svara att det som är besvärligt är att komma till tals och få fram budskapen på ett bra sätt. Det behövs en kontinuerlig dialog med de småskaliga matproducenterna så att man jobbar tillsammans med problemen. Ofta handlar det inte om direkta problem utan är det just att komma till tals som är det stora problemet. När det gäller Eldrimners framtid är det tveksamt hur det ska gå. Just nu har vi statsunderstöd, och det ifrågasätts. Man vill undergräva den fantastiska möjlighet som vi småskaliga matproducenter har haft i att få jobba framåt med frågor kring själva produktionen, kunskapsfrågor och så vidare. Även kontakten med till exempel har varit perfekt tack vare att vi har haft en dialog. Då kan man komma någonstans. Jag vill påstå att samarbetet just när det gäller osttillverkning det har vi haft ganska länge har gett fantastiska resultat tack vare att vi kommer till tals och kan sätta oss ned och diskutera frågorna. Då kommer vi också fram till lösningar till slut, och det är det absolut viktigaste. : De konkreta åtgärder vi skulle behöva för att lösa det mesta av våra problem är antingen en, kan vi kalla det, oberoende konsult eller en resursperson som får alla EU-direktiv som svenska myndigheter och kan läsa dem jämsides innan alla förordningar släpps ut. Vi bör kunna ha en resursperson som kan sätta sig in i detta, läsa vad som står och försöka ta till vara alla möjligheter som finns i stället för att det hittas på en massa onödiga saker som försämrar våra förutsättningar att bedriva företag. Man måste kunna hitta möjligheter, annars får vi aldrig fart på den småskaliga verksamheten över huvud taget. Regelförenklingar behövs likaså. Vi upplever att kontrollanterna blir fler och fler. har vi kontrollant på kontrollant för vår verksamhet, och reglerna bara tilltar. Det blir mer och mer administration, och som småföretagare och oftast ensamföretagare finns det inte en möjlighet att sätta sig in i allt detta. Det finns inte en sportslig chans. Man har jämnt göra med verksamheten och med att försöka få den att gå runt. Vi skulle alltså behöva en oberoende resursperson som hjälper oss med de här bitarna och ser det hela ur ett företagarperspektiv. , : Självklart finns det förklaringar till flera av de frågor som lyftes fram här. Det kan synas väldigt konstigt att vi bara har använt . Jag vill bara kort kommentera det. Bland annat har vi också anslagit ett projekt, fas 2, för avfallshantering som uppgår till 1 miljon. , då beloppet uppgick till 10 miljoner, och vi också använde i stort sett hela detta belopp, kunde vi också använda anslaget för att täcka resekostnader till ett belopp av ungefär 2,72,8 miljoner. Genom en regleringsbrevsändring medgavs tyvärr inte detta på samma sätt som . Vi önskade få detta till stånd, och vi hade budgeterat för det. När så beslutet kom fanns inte utrymme för att starta upp andra verksamheter. Sammantaget hade vi kommit upp till samma belopp. Jag kommer tillbaka till det i min presentation. Jag vill även säga att vi har jobbat med projekt för att stödja och komma i gång med verksamheter, och vi har också gjort en extern utvärdering av hur vi kan förbättra vår samverkan med slakterier och med den småskaliga produktionen i sin helhet. Jag ber att få återkomma mer konkret även kring detta. Jag tyckte ändå det var viktigt att kunna förklara de 4,6 miljonerna relativt det som fanns i vårt regleringsbrev, som uppgick till 10 miljoner. , LRF : Jag heter och jobbar för LRF i med ett projekt som heter . Vi har kommit fram till att en svensk gris regleras av 33 regelverk och 90 informationskrav. Då kan man tänka sig att när man jobbar som vi gör, i glesbygd med de avstånd och de problem som är, är det inte så väldigt lätt att komma i gång med slakteriverksamheten. är ju slaktade djur en nödvändighet för att man ska kunna jobba med förädlingsdelen. Det är ju inte slakten i sig som ger mervärdet, utan det är ju att förädla och få fram de speciella produkter vi pratar om när det gäller hantverksmässig produktion. Vi jobbar alltså aktivt för att få ned den här regel- och blanketthysterin som har kommit på något konstigt sätt. Den växer i stället för att minska. Jag har jobbat med det här och alltså varit med länge, och har man hört att nu måste vi förenkla reglerna och hitta nya system för att jobba vidare med småskaligheten. Men har den bördan inte minskat utan bara ökat . Vi måste arbeta med regeldelarna för att vi ska kunna få en levande landsbygd och jobba med livsmedel. finns en annan liten hake vi måste få en föryngring av företagarna och nå flera för att vi ska kunna fortsätta och nå målen. , Förbundet : Vi i Småbrukarna har jobbat med den här slakterifrågan ända , och vi är inte i mål . Vad är det som måste göras för att vi ska få i gång gårdsslakt i ? Vi har ju gjort studieresor till andra EU-länder, till exempel och . Där är det med svenska ögon sett inga problem att etablera gårdsslakterier och utveckla chark. Vad är det då som skiljer oss åt? Vi är ju alla medlemmar i , och det är samma regelverk som gäller. Varför går det bra i de här länderna och inte i ? Vi kan titta på lite olika saker och börja med godkännande av lokaler. I kostar det ingenting. I handlar det om en stämpelavgift på . I är den ordinarie avgiften , nu tillfälligt nedsatt till tack vare det bidrag har fått. Man hade även ett helt annat system när det gällde att ta ut avgifter för besiktningar. Där räknar man kostnaden per djur medan man i räknar . Systemet med timmar gör det så dyrt för små gårdsslakterier att det över huvud taget inte är möjligt att etablera någon verksamhet. Vad kostar det då? Vi har några exempel från studieresan . Det var förresten Eldrimner som arrangerade den. Även personal från var med och kunde konstatera hur det fungerade i andra länder. Jag hoppas att man tog med sig en del hem. På ett ställe kunde det till exempel kosta per djur att utföra köttbesiktningen och omhändertagandet av slaktavfall. Detta är någonting som vi måste ta efter, och vi har fört en dialog med till exempel om godkännandeavgiften för lokaler. Jag vet att var positiv till att ta bort den, men sedan fick vi svaret från att våra jurister har tittat på det här, och vi kan inte göra så. Vi har ju trott att det var EU-reglerna som satte upp hinder, men det är alltså svenska regler som förhindrar en utveckling av gårdsslakten. Jag tycker att ni politiker ska ta ansvar för att dessa regler tas bort. De flesta av er i alliansen som sitter här var för ett EU-medlemskap, och då kan vi väl bli medlemmar fullt ut och anpassa oss till . Svårare än så är det inte att få bort dessa avgifter och få fart på gårdsslakten. Vi såg också en helt annan attityd från myndigheterna i de länder vi besökte. Man hade en positiv inställning och var inriktad på att lösa problem. Man var inte så upphäktad på reglerna utan såg man att något fungerade praktiskt så var det okej. Man satsade till exempel väldigt mycket på kvalitet och hävdade att man inte kan göra kvalitetsprodukter av ett stressat djur. På de här gårdsslakterierna var det därför tillåtet att avliva djuret ute i hagen eller vid ladugården för att sedan transportera det till slakteriet. Besiktning av levande djur, som man enligt EU ska ha, förekom sällan därnere, utan man svarade att veterinären har en sådan kännedom om min besättning, så det räcker om vi ringer och säger till. Myndigheterna hade alltså en helt annan attityd, och den efterlyser jag här i också. Jag ser inte som någon motståndare till den här utvecklingen, men jag tycker att ni måste peka med hela handen och vara tydliga med vad ni vill. Jag tror att det finns personal längre ned i verket som kanske inte är riktigt lika positiva. Vi behöver alltså klara, politiska signaler om vi ska få fart på den småskaliga slakten. Vi har också det som tog upp förut angående uttalande: Vi är inte brevbärare längre. Hur ska vi klara en djurhållning i hela landet, särskilt uppe i inland och ute i glesbygderna? Ordföranden: märkte alla att det blev väldigt långa och komplicerade frågeställningar och svar. Det är därför svårt att hinna med alla. Det är fem frågeställare kvar. Jag kommer att släppa in två till, och då har jag även tagit hänsyn till att olika partier ska få ställa frågor. Jag antecknar övriga så att ni finns med. Ni kommer inte att ramla bort, utan ni får väga in frågan under nästa pass eller ha den kvar till det samlande slutet. släpper jag in från och därefter för korta och koncisa frågor. (): Jag vill fråga om det som var inne på. När man passerar händer ju något. Jag tänker på alla charkuterier och gårdsslakterier, och jag är ganska ofta i . Det var mycket bra att du tog upp detta och vittnade om hur det faktiskt kan gå till i ett annat EU-land som inte är så olikt . Det var likadant när jag köpte ost på en gård i . Det var alldeles fantastiskt, men jag tror inte att det hade gått i . Min fråga handlar alltså om just det som tog upp: Vad kan vi lära av övriga ? De brukar väl inte dö i livsmedelsförgiftningar mer än vad vi gör? Några svar har jag fått. Jag tycker att det var väldigt engagerat, och vi måste ta till oss detta. (): Jag hade egentligen också en fråga om lagstiftning och regelförändringar. Jag har lyssnat på svaren vi har fått här och som jag tolkar det är det problem med att komma till tals, som sa. Dialogen med myndigheterna är inte så bra. pratade om att det skulle behövas en oberoende konsult som skulle kunna hjälpa till att reda ut detta. Jag känner att det är läge för attitydförändringar från myndigheternas sida, men det är det ju svårt att lagstifta om. Men jag skulle vilja ställa en fråga till både och som ni kanske kan svara på sedan. Hur är attityden till och dialogen om det småskaliga? Kan man förbättra den ytterligare, eftersom det är det man efterlyser mer än direkt lagstiftning? Jag har också en fråga till Eldrimner. Är det risk för att man tappar bort den hantverksmässiga kunskapen? Du har haft någon utbildning. Hur ser ni när det gäller det? Ordföranden: från och uppfattade jag som ett medskick till den fortsatta diskussionen. Har jag uppfattat det rätt, ? (): Egentligen är det ju myndigheterna som ska svara, för vi vet ju hur småskaligheten kan fungera i andra länder. Det kanske inte ges tid att svara , men vi kommer naturligtvis att följa frågan. Ordföranden: Då är det ett medskick. kan ha med det i själva föredragningen sedan. Då går ordet till Eldrimner. : Kunskaper om småskalig, hantverksmässig förädling är väldigt viktiga. För det första är det väldigt viktigt att ta vara på de traditioner vi har och bevara dem till sista litern. Vi har jobbat en hel del, bland annat med ett speciellt projekt, Söka gammalt skapa nytt, där vi tittar på gamla förädlingstraditioner och hur man kan lyfta dem till en förädling för den moderna män- Det vi har gjort i skulle vi vilja göra i hela landet. Det är just nu det ska göras om det ska vara möjligt. För det andra är det också väldigt viktigt att man har den speciella kunskapen. Vi pratar om andra länder, och vi har lärt oss otroligt mycket av till exempel när det gäller att göra ost. När vi började gjorde man en vit och en brun getost i . har man ett brett sortiment tack vare allt vi har lärt oss. Vi har även börjat titta på våra andra traditionella ostar och fått ett brett eget sortiment. Man skulle kunna göra på samma sätt på charkuterisidan om man bara löste den otroligt viktiga slaktfrågan. Det finns alltså otroligt mycket spännande att göra, och det kan bli ett väldigt rikt ! Ordföranden: Det var en bra avslutning! Då går ordet till från i . , i : Ärade ordförande, ledamöter och åhörare! Jag ber att få tacka för att i har fått komma hit till den här utfrågningen. Det tycker vi är mycket roligt. Jag har blivit utvald att föra vår talan och berätta lite om vår verksamhet och hur vi ser på småföretagande i livsmedelsproduktionen. Jag heter alltså . Jag jobbar med husdjursrådgivning och som projektledare, och jag har även jobbat en del med småskalig slakt och förädling. Jag har också jobbat en hel del med ekologiskt kött som verksamhetsledare i föreningen , ekologiska köttproducenter, och det är en bra övning för att få insikt i problemen för småskaligheten när det gäller till exempel kött. Jag tänkte använda tiden till att berätta om tre exempel kring småskalig slakt som jag har kännedom om och har jobbat med. Jag vill också försöka belysa förutsättningarna för och svårigheterna med och vad det finns för önskemål från samhällets sida för att förenkla. har vi en kraftig utveckling mot storskalighet i lantbruket. Bland annat slakten och förädlingsindustrin internationaliseras. Vi hörde att största slakteri nu har utländska ägare och att man kan garantera avsättning. Det är uppenbart att många producenter oroar sig över möjligheten att slakta över huvud taget, att det ska finns ett slakteri som kan ta emot deras djur. Det är en av anledningarna till att jag har jobbat med småskaliga slaktprojekt. Konsumtionen av kött ökar, men den svenska andelen av köttproduktionen för att tillfredsställa den går ned. Den är nu ganska låg jämfört med , då vi producerade det som svenskarna behövde och ville äta. Svenska konsumenter efterfrågar nämligen svenskproducerat och lokalproducerat och även ekologiskt kött. Vi har en stark internationell trend när det gäller lokala varumärken, småskalighet och även ekologiskt. Den trenden är stark i hela världen, inte bara i EU, utan även i andra länder. i varit duktiga på ekologiska produkter, men det är många som springer om oss i den utvecklingen . Vad ville då företagarna som ville satsa på detta? De måste höja sin lönsamhet och hade att välja mellan att bygga ut och bli storskaliga inom lantbruksproduktionen eller att satsa på att förädla och följa med varan ända ut till konsumenten för att ta hem pengarna den vägen. har ofta utvecklats ur lantbruksföretag på landsbygden. Där finns en paradox: Småskalig förädling kräver ofta lite större volymer av primärproduktionen. Alternativet är att man skapar samarbetsprojekt, och för de företag vi har jobbat med var det så att kunderna fanns. Man hade utvecklat en marknad, men man hade produktionen i mellanleden. Där sviktade det. Och man ville försöka ta tag i den situationen med egen kraft, eftersom de storskaliga lösningarna inte var tillräckligt bra. Vad gjorde vi då för att lära oss om detta? Vi gjorde en resa utomlands, som de andra vi har hört om. Det finns en hel del att lära. Vi åkte till och fann väldigt mycket kunskap, kompetens och väldigt intressanta företag, bland annat dessa 8 000 slakteriföretag, även om de förvisso minskar även i . Det finns ett tryck från den storskaliga handeln som gör att även de får det tuffare och tuffare att klara sig. Där är det väl snarare marknaden än myndigheterna som är problemet, skulle jag tro. Men varför har de då lyckats? Det handlar mycket om traditioner. Det finns en lång tradition att hylla mattradition och småskalighet i dessa länder, medan vi i har en industritradition. Storskalig, teknisk industri är intressant. Mat ska vara billig. Det är liksom utgångspunkten. Vi fann också att regelverket är detsamma, men från myndigheternas och kontrollmyndighetens sida har man en helt annan attityd. Man känner sina företag. Man litar på dem. De är mästare. De har fått ett certifikat på att de kan det här. Då litar man på det och gör kanske stickprov. Det finns ett förtroende för småskaliga livsmedelsproducenter som kanske saknas här ibland från myndigheters sida. Man är snarare misstrogen, tror jag, från många myndigheters sida. Eller så kanske det är dålig kunskap det bottnar i. Attityden är alltså viktig. Vi åkte också runt i för att leta. Det måste ju finnas företag som har lyckats även i vid sidan av Eldrimner, och , som är föregångare på det här området. Vi besökte tre företag i . Vi besökte till exempel Österö fårfarm, som är ett litet fårslakteri. De byggde ett eget slakteri för att det i lades ned. De har kombinerat sin lammköttsproduktion och förädling med att även ha upplevelser och att sälja skinnen, hantverket och hela kittet, så att säga. De har gjort ett fantastiskt jobb och tjänar pengar på det. Vi besökte Mostorp, ett exempel på storskalig nötköttsproduktion. Man börjar med att slakta köttet och säljer i butiker i hela . De har också lyckats ganska bra. Det är en ganska stor gård i botten, och det finns lite bättre förutsättningar när det gäller riskkapital. De har mycket fina produkter, och de utvecklar sig. De samarbetar också med den här Gudmundsgården. en tysk som har flyttat till och gör fantastiska charkprodukter som han säljer. Han föder upp egna grisar på råg, konstigt nog, slaktar på ett stort slakteri och tar sedan tillbaka och förädlar. Folk köar för att få handla. Han har gått ihop med Mostorp, och de samverkar om en butik också. Vi fick väldigt mycket inspiration från de här företagen, som var otroligt framgångsrika. Vi såg att det går att lyckas i . Vad vi lärde oss gällande framgångsfaktorer är att man måste ha en hög kompetens och vara tusenkonstnär. Det är driftiga entreprenörer. Man måste vara envis, gå mot strömmen och våga. Man måste ha tillgång till riskkapital. Stabil ekonomi i basproduktionen är viktigt. Det är viktigt att ha ett stabilt lantbruksföretag i grunden så att man kan vara någorlunda trygg ekonomiskt. Förmåga att kommunicera med myndigheter och samarbetspartner är också viktigt. Det handlar väldigt mycket om kommunikation. Det handlar vidare om duktiga medarbetare. Ofta sliter man ut familjen först, och sedan anställer man. Man måste också vara en bra arbetsledare och en bra arbetsgivare. Det är inga små krav som ställs på en sådan här egen företagare, en liten, småskalig livsmedelsproducent. Vi jobbar med några aktuella projekt. Jag tänkte nämna de tre företagare som är inne i den här processen att försöka satsa på ett eget slakteri. Ta- vastboda skärgårdsslakteri är ett exempel. Det stod klart, efter en väldigt snabb process, , då de började slakta lamm. Det är fyra delägare i det här projektet. Det är en lantbrukare, en djurhållare, en slaktare och en riskkapitalist, en hemflyttad företagsledare som har lite kapital som han kan sätta in i verksamheten. De kombinerar de kompetenser som behövs, och deras affärsidé är att ta sig an skärgårdsslakten. I skärgården har det verkligen saknats ett slakteri. Det i lades ned. Man får köra långa vägar. Den här bristen på slakteri har nästan omöjliggjort djurhållning i . har man slakteriet, och det är fantastiskt. Att det har kommit till stånd så snabbt tror jag beror på den här samverkan. Man behöver kanske vara fyra stycken för att dra i det här. Närheten till storstaden och det unika läget är en viktig del av affärsidén. Sedan har vi andra pågående projekt som vi har jobbat med. Det är Åby gårdsbutik, som har styck- och charkanläggning och där man är lite orolig för Uppsalaslakteriet, om de ska lägga ned. Vad gör man då? Då måste företagaren bygga. Han har hållit på länge, och har vuxit ur sina lokaler. Det som är intressant med hans företag är att han har en fantastisk utveckling. Försäljningen har ökat , och det fortsätter . Han har god efterfrågan. Han har byggt ut sin djurproduktion. Han slaktar gris, nöt och lamm från egen gård. Det finns egentligen ingen begränsning i försäljningen. Begränsningen ligger i lokaler och resurser. Hans svårighet är att ha tid med företagsutveckling och att skaffa riskkapital. Det är tufft, och han är inte framme . Han har fått förädlingsstöd men det räcker inte riktigt Han är på gång. Sedan är också kompetensutveckling mycket viktigt i hans företag. Han måste ha medarbetare med hög kompetens. Ett annat exempel är Skebo slakteri, trädgård och orangeri. Det ligger ute i . Det är en lantbrukare som har utvecklat detta ganska snabbt. Han har köpt en konferensanläggning där ute. Han har också haft problem med slakten inne i . Det har inte fungerat. Han har haft marknaden klar. Han har dels sin egen konferensanläggning, där han kan sälja köttet, dels andra kunder. Men det är som sagt mellanleden han måste lösa på sin gård. Hans styrka är ju att han har en unik affärsidé med en ekologisk produktion genom hela kedjan. Han har verkligen satsat på miljövänlig produktion, på att minimera transporter och på att uppnå kretslopp på den här gården. Han kommer att sätta spaden i jorden , och han kommer också att utveckla en trädgårdsanläggning och sådana saker. Hans svårighet är att det saknas tid, och också riskkapital. Framför allt upplever han myndighetskontakterna som otroligt tidsödande och jobbiga. Han måste valla delegationer från en massa olika verk och kommuner runt på sitt företag och lägga väldigt mycket tid på det. Han har väntat på bygglov för att det är krångel. De flesta i trakten vill, men sedan är det en som inte vill att han ska bygga slakteri. Då är det ett tricksande för att komma i gång. är det väldigt nära, och han har i alla fall fått sitt bygglov. Sedan ska jag bara nämna att vi inom HS har varit med i andra projekt. Vi har Skärgårdssmak och Livsväx, och vi håller på att försöka bygga upp ett resurscentrum för lokala livsmedelsproducenter i och . För att sammanfatta svårigheterna och flaskhalsarna för att komma i gång med de här småskaliga företagen, till exempel köttföretagen, är det svårt, när man söker mervärden med lokalproducerat och ekologiskt, att kombinera med de stora kanalerna. De stora slakterierna har väldigt svårt att hantera särhållningen. Det kostar helt enkelt för mycket att anlita dem. Det behövs småskaligt vid sidan av det storskaliga. Handel och förädlingsindustri, Ica och även Coop, som vi sade, är jätteintresserade av lokala produkter, men det är ganska svårt att komma in där med sina små flöden. Det är ofta för lite varor och väldigt höga krav. Man måste ha allt möjligt. Det vet , som har kört runt och sålt till butiker. Det är inte helt lätt att komma in där även om båda parter vill. Distribution och logistik är knepigt att lösa för landsbygdsföretag och småskaliga företag. Det är väldigt mycket arbetstimmar, och mycket av tiden går åt till administration och byråkrati. Ni har ju hört goda exempel på det här. Det måste förenklas. Sedan har man också likviditeten i starten. Man får börja betala avgifter innan man har fått in en krona på sina produkter, och det är väldigt tufft. Man skulle behöva anstånd med att betala alla sina avgifter eller så skulle man ta bort dem. En svårighet är att de här småskaliga företagen aldrig bygger upp en bra ekonomi. De bygger inte upp eget kapital. Ekonomin är för svag . Då kan de inte växa. Så vad kan samhället göra? Vi skulle önska att det var färre myndigheter som var involverade. En företagare ska inte behöva prata med fem myndighe- ter och ta del av fem lagstiftningspaket. Man måste ha mellanhänder eller någon som, så att säga, hjälper företagaren att ta sig igenom den här muren. Det skulle kanske också bidra till lika tolkning. Ofta kan man få en myndighet som säger: Så här får du inte göra. Och så kommer det en annan myndighetsperson och säger: Det som han sade är fel. Det är något annat som gäller. Så får det ju bara inte vara. Sedan har vi punkt tre, handböcker. Att göra en handbok i småskalig slakt är nog bra. Jag tror att det kan vara ett sätt att hjälpa den som behöver ha lagstiftningen förenklad för sig. Sedan handlar det om förbättrad attityd hos myndigheterna. Det är väldigt viktigt, och där handlar det ju om personerna. Men den här attitydförändringen måste komma uppifrån. Man måste lyfta livsmedelsföretagens status, och man måste ha ett förtroende för dem. Beträffande det där med att anställa finns det ett motstånd hos ensamföretagare mot att bli arbetsgivare.