rfr · GV0WRFR6 · 2007-12-18 00:00:00 — Mer problematisk är emellertid bristen på egna sjuktransporthelikoptrar. Detta innebär att NBG bör sättas in tillsammans med en nation som kan tillhandahålla en sådan resurs. Så är och har för övrigt fallet varit vid tidigare insatser. Men handlingsfriheten nedgår inte oväsentligt. (Noterbart är att NBG i övrigt har mycket kvalificerade sjukvårdsresurser). Ytterligare en begränsande faktor vid insats av snabbinsatsstyrkan är bristen på strategisk transportförmåga av tyngre materiel. Här finns inga enkla lösningar och de ingångna internationella samarbetsavtalen inom detta område garanterar inte en tillgänglig kapacitet. Detta måste beaktas vid beslut om insats och vilken andel materieltunga förband som ska avdelas. Vår bedömning är att det förbandsutvecklingssystem som Försvarsmakten nu utvecklar, kan upprätthålla en långsiktig internationell förmåga över tiden motsvarande två bataljoner och tre mindre insatser. Målsättningen är att insatsorganisationens alla delar ska kunna bidra med större eller mindre enheter till den internationella förmågan. Detta ger en redundans och tydlighet i grundorganisationen. Vår bedömning är emellertid att personalförsörjningssystemet, som det nu ser ut, inte med säkerhet kommer att långsiktigt kunna tillgodose kraven på utökad internationell förmåga. Inriktningen innebär att Försvarsmakten ska kunna fördubbla sin personalförsörjning av internationella förband jämfört 2007/08:RFR6 5 ÖVERVÄGANDEN OCH SLUTSATSER med dagens läge. För att kunna klara av detta måste Försvarsmakten både öka rekryteringen och tillgängligheten av samtliga personalkategorier. Som vi i det föregående redovisat är vår bedömning att personalförsörjningen är den enskilt mest avgörande faktorn för den internationella förmågan. Personalförsörjning är en strategisk framgångsfaktor. Problemet är mycket komplicerat, och vi belyser endast några aspekter nedan. Vi erfar för övrigt att Försvarsmakten kommer att föreslå den politiska nivån åtgärder samt för övrigt vidta de åtgärder som faller inom eget ansvarsområde. Det finns flera olika behov som dimensionerar värnpliktskontingenternas storlek. Förbandsomsättning, utbildningsorganisation, rekryteringsunderlag till officerare och kontraktsanställning av soldater/sjömän, samt i någon mån beredskapsbehov, är kanske de viktigaste. Förbandsomsättning har traditionellt varit dimensionerande för det årliga utbildningsbehovet av värnpliktiga. I takt med att krigsorganisationen minskar har bilden förändrats mycket påtagligt. omfattar krigsorganisationen ca 40 000 personer exklusive hemvärn. Av dessa ingår 22 500 personer i insatsförband med beredskap upp till . Av dessa är bedömningsvis 15 000 värnpliktiga soldater/sjömän. Om dessa omsättas , erfordras ett årligt nytillskott på 3 000 personer. Resterande krigsorganisation med beredskap överstigande skulle i huvudsak kunna försörjas med soldater/sjömän som överförs från krigsförband med högre beredskap. Det är således inte den s.k. förbandsomsättningen av förband med högre beredskap som dimensionerar antalet värnpliktiga som grundutbildas i våra garnisoner. Vi betonar att resonemanget är förenklat eftersom bl.a. avgångar och tioårsregeln bör beaktas. storlek och omfattning påverkas av dels behovet av att utveckla officerarnas kompetens dels av behovet av att träna chefs- och ledarskap i alla nivåer. För att dessutom ge chefer förmåga att leda högre förband och operativa chefer att verka i en tillräckligt utvecklande miljö, torde en övningsorganisation om minst 15 000 personer krävas. (Siffran är i allra högsta grad en bedömning och beroende av bl.a. tillgång på simulatorer och virtuella miljöer). En sådan organisation kan åstadkommas genom att nyttja förband med hög beredskap och personal med kontrakt, värnpliktiga under grundutbildning samt genom internationellt samarbete. Till exempel omfattar insatsorganisationen ca 9 500 personer med upp till 30 dagars beredskap. Detta skulle kunna ske med stöd av ett repetitionsutbildningssystem inom ramen för ett kontraktssystem. Ska svenska bidrag och personal bli efterfrågade måste högre officerare ha en trovärdighet att kunna leda högre förband. Detta kan bara åstadkommas genom utbildning och träning i befattning på dessa nivåer. 5 ÖVERVÄGANDEN OCH SLUTSATSER 2007/08:RFR6 Med dagens utbildningsomgångar om 8 000 värnpliktiga (snittsiffra 20052007) är det möjligt att skapa sådana förutsättningar. Dock erfordras att utbildning av förband i högre beredskap samordnas över tiden, vilket kan vara ett problem ur resurssynvinkel. Om utbildningsomgångarna minskar ytterligare måste andra vägar sökas, t.ex. internationellt samarbete. Försvarsmakten rekryterar blivande officerare och kontraktspersonal företrädesvis ur de värnpliktiga utbildningsomgångarna. Dagens behov är att rekrytera ca 600 personer till olika officerskategorier. För att upprätthålla dagens nivå på internationella insatser (ca 1 000 personer), krävs en årlig rekrytering av den dubbla styrkan (om personal ersätts var sjätte månad). Av dessa bedöms 1 4001 500 vara soldater/sjömän. Detta behov kan minskas om registerförband används för avlösning. Registerförbanden bedöms behöva rekrytera ca 4 000 soldater/sjömän för att kunna upprätthålla beredskapen. En del av dessa kommer att ingå i rotationen av andra förband. Sammantaget handlar det emellertid om en årlig rekrytering av upp till ca 6 000 personer till Försvarsmaktens olika uppgifter. Det innebär att redan mot dagens uppgifter skulle merparten av alla värnpliktiga som genomgår grundutbildning, behöva rekryteras. Om grundutbildningsomgångarna minskar, ökar därmed kravet på större andel frivilliga, enligt ovanstående resonemang samt naturligtvis det omvända resonemanget, att större andel frivilliga möjliggör mindre grundutbildningsomgångar. Om de totala behoven ökar, t.ex. vid en ökad internationell insats upp till 2 000 personer insatta, dvs. en fördubbling mot , kommer ekvationen ovan inte att gå ihop. Slutsatsen blir att personalförsörjningssystemet måste anpassas ytterligare. Detta är en slutsats som blir tydlig även om siffrorna i beräkningarna ovan inte är exakta. De åtgärder som skulle kunna öka rekryteringen och förbättra uthålligheten i försörjningen av de internationella insatserna, bör utgå ifrån ökad tillgänglighet och ökad flexibilitet i rekryteringen. Tillgången på specialister i de internationella förbanden måste avhjälpas. En särskild specialistkarriär kan underlätta försörjningen av beredskapsförbanden. har Försvarsmakten ett mycket flexibelt rekryteringssystem. Man skulle emellertid enligt vår uppfattning öka resurserna för reservofficersrekrytering och för frivilligorganisationernas utbildning och tillhandahållande av personal. Rekryteringssäkerheten ökar med andelen frivilliga som genomgår grundutbildning, dvs. inskrivningssystemet bör utformas så att frivilliga som uppfyller kraven tas ut för militär tjänstgöring. En ökad tillgänglighet skulle i princip kunna åstadkommas genom dels ett utvecklat kontraktssystem, dels genom att officersuppgifterna omfattar en skyldighet till internationell beredskap/tjänstgöring. Kontrakten för soldater borde redan från början innehålla avtal om två till fyra insatser för den enskilde. Det skulle innebära en kontraktstid . På detta sätt minskas rekryteringsbehoven och resurserna för utbildning och övning kan reduceras. 2007/08:RFR6 5 ÖVERVÄGANDEN OCH SLUTSATSER Större utbildningsomgångar möjliggör övningar i operativa system och i högre förband, vilket utvecklar officerarnas förmågor i olika avseenden. Re- krytering underlättas till olika behov. Nackdelarna är att utbildningskostnaderna ökar med ökad volym. Behoven av infrastruktur, materiel och utbildningspersonal ökar. Mindre utbildningsomgångar riskerar det som sagts i det föregående. Det blir svårare att rekrytera officerare. Frivilligheten bland soldater/sjömän måste öka. Internationellt samarbete torde erfordras för att skapa övningsmöjligheter för officerare och annan personal. Vissa systemförändringar måste genomföras. Grundorganisationsresurser kan emellertid frigöras för andra ändamål. Inriktningen av insatsorganisationen har förändrats . Förändringarna har i princip varit små. Försvarsmaktens omorganisation enligt försvarspolitiska inriktning kommer i stort att genomföras. kommer i huvudsak att ha den omfattning och sammansättning som förutsattes i beslut , och som senare har kompletterats. I princip innebär det att insatsorganisationen omfattar hela spektrumet av kompetenser och förmågor som erfordras för samordnad insats av väpnad strid. Antalet enheter inom respektive område är emellertid få eller t.o.m. enstaka. De små volymerna innebär bl.a. att man blir mycket känslig för störningar i kompetensförsörjningen. De små volymerna innebär vidare att det kommer att bli svårt att få till stånd övningar med förband från hela det operativa spektrumet, vilket får en negativ inverkan på officerarnas förmåga att leda högre förband. förband har givits en beredskap som svarar mot operativa krav och internationella åtaganden. Sammansättningen av förband kan göras flexibelt alltefter behov. Utvecklingen går dessutom mot att alltfler delar av insatsorganisationen ska kunna användas såväl nationellt som internationellt. Fler tillgängliga insatsförband har skapats. Försvarsmakten har etablerat former för att rekrytera och träna kontraktsanställda beredskapssoldater/sjömän vid insatsförbanden. Dock innebär dagens personalförsörjningssystem vissa begränsningar. Vidare innebär personallägets utveckling under att ytterligare åtgärder bör vidtas för att tillgodose behovet. 5 ÖVERVÄGANDEN OCH SLUTSATSER 2007/08:RFR6 5.4.2 Slutsatser internationell förmåga Försvarsmakten har ökat den internationella ambitionen såväl kvantitativt som kvalitativt enligt inriktning. Försvarsmakten ser de internationella uppgifterna som de som i nuvarande omvärldsläge tydligast ställer krav på Försvarsmaktens omedelbara förmåga till väpnad strid. Kapacitetsutvecklingen av internationell förmåga motsvarar väl identifierade behov på kortare och . De förband med hög beredskap som anmäls till olika internationella styrkeregister uppfyller den kvantitativa inriktningen av den internationella förmågan. Insatser kan ske med flexibelt och tillfälligt sammansatta militära resurser. En multinationell snabbinsatsstyrka under svensk ledning, (), kommer att vara insatsberedd , med vissa begränsningar. Vår bedömning är att () kommer att svara mot inriktning om en multinationell snabbinsatsstyrka med beredskap och förmåga till insats fr.o.m. . Ledning och stöd till samt genomförande av den internationella insatsverksamheten håller kvalitetsmässigt en god nivå. Vid en långvarig insats av förband upp till den angivna maximala nivån, två bataljonsinsatser och tre mindre insatser, kommer personalförsörjningen att vara begränsande för uthålligheten. Ytterligare åtgärder i personalförsörjningssystemet erfordras för att förbättra och säkerställa tillförseln av kompetent personal till de internationella förbanden vid en sådan insats. Tillgängligheten av officerare och kontraktsanställd personal måste öka. Försvarsmakten har kompetent ledningspersonal med internationell erfarenhet, om än i begränsat antal för att kunna besätta högre befattningar. Kostnaderna för internationella insatser ökar i takt med volym och kvalitet. Ett sätt att begränsa kostnadsökningarna är att minska antalet mindre insatser till förmån för färre stora insatser. Ett annat sätt är att reformera kontraktssystemet och genom bl.a. längre kontraktstid kunna minska utbildningskostnaderna. Internationella övningar är en förutsättning för att Försvarsmakten ska kunna fortsätta att utveckla stridsteknik, taktik, metoder och, inte minst, förmåga att fortsatt verka i en internationell miljö. Det är därför viktigt att vidmakthålla de internationella övningarna på samma nivå som eller högre och inom ett brett spektrum av övningstyper. Former bör utvecklas för internationellt övningsdeltagande för att säkerställa att övningar med högre förband kan genomföras i ett operativt system. Utvecklingen av den internationella förmågan ställer stora krav på Försvarsmaktens utformning och verksamhet. Sammantaget torde kraven på internationell förmåga vara dimensionerande för personalförsörjning, förbandsutbildning, interoperabilitet, tillgänglighet, transporter m.m. Detta innebär direkt och indirekt att all verksamhet i garnisonerna är dimensionerade av kraven på internationell förmåga. Framgångsfaktorer är emellertid personalförsörjning, internationella övningar och, naturligtvis, att kostnaderna kan kontrolleras. 2004/052005/06 Transportforskning i en föränderlig värld Statens insatser för att stödja forskning och utveckling i Nationella minoriteter och minoritetsspråk offentliga seminarium om skatte- Brottsskadeersättning och skadestånd på grund av brott. Undersökning av skillnader mellan beslutad brottsskade- ersättning och av domstol sakprövat skadestånd Särskild företrädare för barn Uppföljning om tillämpningen av lagen (1999:997) om särskild företrädare för barn Förutsättningarna för småskalig livsmedelsproduktion Regeringsmakt och kontrollmakt. Statsbidrag till teater och dans En uppföljning av pris- och löneomräkningens uppföljning av det multilaterala utveck- En uppföljning av genomförandet av systemet för skydd mot grova våldsbrott gentemot sjöfarten Vår relation till den muslimska världen i EU:s grann- offentliga utfrågning om elmarknaden En utvärdering av den svenska penningpolitiken Offentlig utfrågning om en gas- ledning i fakta om projektet internationell rätt tillvägagångssätt vid tillståndsprövning uppföljning av flyttning av fordon offentliga utfrågning om trafiklösningar Offentlig utfrågning om förutsättningarna för att bedriva Offentlig utfrågning på temat Var går gränsen för den deltagande i EU:s biståndspolitik Uppföljning av kvittningsregeln för nystartade företag Inventering av skatteforskare 2007 Offentlig-privat samverkan kring infrastruktur en Uppföljning av de fiskepolitiska insatsernas resultat och konsekvenser för företag inom fiskeområdet offentliga utfrågning på temat våld mot Uppföljning av hur stormen hanterats inom