eunbil · GU0N2782 · 2007-09-14 00:00:00 — internationellt rättsligt samarbete (BIRS) Rådets möte (rättsliga och inrikes frågor) Initiativ presenterat av och om förslag till rambeslut om erkännande och övervakning av uppskjutna påföljder, alternativa påföljder och villkorliga påföljder Dokument: 12495/07 COPEN 124 (bifogas) 11739/07 COPEN 108 (senaste versionen av rambeslutet) (bifogas) 10891/07 COPEN 96 (frågeformulär ang. behörig myndighet) (bifogas) dokument: 5325/07 COPEN 7 (ursprungliga förslaget till rambeslut) Fakta-PM Ju-dep 2006/07FPM69 behandlad vid samråd med : behandlad i samt i och . Bakgrund och presenterade förslag till ett rambeslut om erkännande och övervakning av uppskjutna, alternativa och villkorliga påföljder mellan medlemsstaterna. Förslaget syftar till att förbättra samarbetet mellan medlemsstaterna i de fall en person dömts till en icke frihetsberövande påföljd i en medlemsstat men har sin hemvist i en annan medlemsstat. finns inget fungerande samarbete inom det här området mellan medlemsstaterna. Förhandlingar om förslaget inleddes . Medlemsstaterna är positiva till att samarbetet utvidgas till detta område men många medlemsstater ser problem med de lösningar som föreslås i rambeslutet eftersom systemen för icke frihetsberövande påföljder är mycket olika inom unionen. Vid möte nåddes samsyn common understanding, kring vissa av rambeslutets centrala frågor. Behandlingen i har sin bakgrund i att ORDF vill informera om de fortsatta förhandlingarna samt att nya förslag från ORDF kommer att diskuteras vid rådsarbetsgruppens nästa möte . ORDF nämner också att frågan om behöriga myndigheter eventuellt kommer att lyftas . Rättslig grund och beslutsförfarande Artikel 31.1 a och c i fördraget. Rambeslutet antas med enhällighet. Svensk ståndpunkt Detta är en ren informationspunkt som inte har någon anledning att ha någon synpunkt på. inställning Förslaget till rambeslut har överlämnats till för yttrande . Förslaget Syftet med rambeslutet är att öka den dömdes möjlighet till social återanpassning genom att vederbörande får verkställa påföljden där han/hon har sin hemvist. Förslaget möjliggör således för domstolarna att välja påföljd utan begränsning av var den dömde har sin hemvist, vilket främjar likabehandling av EU-medborgare. Enligt förslaget ska den stat där personen har sin hemvist vara skyldig att överta verkställigheten av den uppskjutna, alternativa eller villkorliga påföljden förutsatt att inga av de vägransgrunder som listas i förslaget åberopas. De påföljder som omfattas av förslaget är icke-frihetsberövande påföljder som i stort motsvaras av vår skyddstillsyn, dvs. att den dömde förutsätts att leva upp till vissa av myndigheterna uppställda villkor (övervakning). Även villkorlig frigivning omfattas. Rambeslutet är delvis tekniskt komplicerat med hänsyn till att den lagtekniska konstruktionen för dessa påföljder skiljer sig åt i medlemsstaterna. Vidare innehåller rambeslutet närmare bestämmelser om vilka föreskrifter som ska bli föremål för övervakning. Det kan t.ex. röra sig om föreskrift beträffande bostadsort, utbildning eller yrkesverksamhet eller förpliktelse att fullgöra samhällstjänst. Mot bakgrund av att staternas regelverk har stora skillnader finns det en möjlighet för den verkställande staten att anpassa påföljden så att den blir förenlig med den verkställande statens lagstiftning. Efter ett övertagande av verkställigheten är huvudregeln att den verkställande staten ska fatta alla följdbeslut vid den dömdes eventuella misskötsamhet med tillämpning av den statens lag. Gällande svenska regler och förslagets effekter på dessa Lagen (1978:801) om internationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet bygger bl.a. på tillträde till konvention av rörande övervakning av villkorligt dömda eller frigivna personer (övervakningskonventionen). Övervakningskonventionen har såvitt är känt, aldrig tillämpats i och har enligt uppgift sällan använts av övriga stater som ratificerat konventionen. Redan när konventionen tillträddes av bedömde lagstiftaren att dess praktiska tillämpning skulle bli förhållandevis begränsad. Inom finns en enhetlig lagstiftning som gör det möjligt att verkställa domar och beslut i brottmål i ett annat nordiskt land än domslandet. De svenska reglerna finns i lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. (nordiska verkställighetslagen). Det nordiska samarbetet bygger på ett frivilligt samarbete och präglas av stort ömsesidigt förtroende. Verkställighet av straff kan på begäran av domslandet ske i det nordiska land där den dömde är medborgare eller har sin hemvist. Domen kan också verkställas i det land där den dömde uppehåller sig om det med hänsyn till omständigheterna bedöms som lämpligast. Den dömdes samtycke till ett överförande är inget krav och ej heller innehåller det nordiska samarbetet på detta område några vägransgrunder. Genomförandet av rambeslutet kommer att kräva ny lagstiftning eftersom nuvarande lagstiftning inte omfattar det samarbete som regleras i rambeslutet. Ekonomiska konsekvenser Det är inte möjligt att närmare bedöma vilka budgetära konsekvenser förslaget kan få. Eventuella budgetära konsekvenser, såväl nationella som inom EU, ska finansieras inom befintlig budgetram.