rfr · GU0WRFR6 · 2007-01-01 00:00:00 — Vi har varit inne på det lokala perspektivet och lärt oss om lokala regler och lokal debatt. Och jag tackar för definitionerna om konsten, . Vi har också varit inne på det nationella perspektivet och den nationella debatten, lagstiftningen och gränsdragningen men också den internationella och globala utmaningen och kanske också påtryckningar, om man får säga så. Därför är det intressant att se var gränsen går . Vi har fått en tillbakablick till och med till och som också har verkan just . Jag ska därför våga sträcka mig framåt en aning också och göra en liten framåtblick. Jag är medveten om att det kanske blir spekulationer från er med allt det som vi har hört. Men det skulle ändå vara intressant att höra lite grann hur ni ser på detta om vi till exempel går fram . Var tror ni gränsen går någonstans då? Den stora utmaningen är kanske det internationella perspektivet. Jag tänker på den fråga som ställde om vad som kommer att vara tillåtet och för vem. Den stora utmaning som jag kan utläsa av det som ni säger är de påtryckningar och de utmaningar som vi får utifrån, både i ett europeiskt perspektiv, som var inne på, och ett globalt. Hur kommer det att påverka yttrandefriheten och den konstnärliga friheten både på lokal nivå och på nationell nivå ? Det skulle vara intressant att höra några inlägg från er om det. : Jag vågar nog inte göra någon säker spekulation i den riktningen. Det enda som jag kan säga om framtiden är att vad som helst kan hända. Det som jag möjligen kan förhålla mig till är den mycket större komplexiteten som du är inne på, att det är så att säga oberäkneliga samverkande faktorer som påverkar vad det blir konflikter om. Den stora förändring som jag tycker att vi kan se, och som jag också var inne på i mitt inledningsanförande, är att grupper och regeringar i muslimska länder har börjat agera internationellt för att påverka definitionen av yttrandefrihet i andra länder. Det finns till exempel förslag om en , som jag visserligen tror kommer att vara omöjlig att genomföra, men det faktum att det finns propåer i den riktningen är ett tecken i tiden så att säga. Beträffande samverkan mellan grupper så handlar det inte bara om islam, även om det största problemet är islam, och det problemet ligger enligt min uppfattning dessvärre i att regimer i länder där islam har varit den dominerande religionen är auktoritära regimer med undantaget och i viss mån som har sina egna problem. Det är alltså regimer som spelar med dessa kort och som alltså använder sig av den här typen av propåer och utspel internationellt för att vinna stöd, ett stöd som är mycket bräckligt på hemmaplan. Och det samspelar med maktspel som pågår i invandrargrupper med muslimsk bakgrund där dessvärre i väldigt hög grad i västvärlden det är män med pretentioner på att bestämma utgångspunkter, ofta med religiös maktposition, som avgör vad som ska definieras som muslimska utgångspunkter. I till exempel har man en mycket starkare diskussion än vad vi har i på den punkten, där kvinnor med muslimsk bakgrund har gått fram med en väldigt hård opposition mot detta manliga ledarskikt. Om jag har något hopp på denna punkt så är det att kvinnorevolten i den muslimska världen, som är mycket tydlig i inte minst , kommer att förändra spelplanen. Jag tycker inte att det är en hopplös utgångspunkt. Men det som jag försöker säga är att vi i det lilla avlägsna landet kommer att vara en del av detta maktspel. Då måste ändå en utgångspunkt för oss vara att försvara konstnärlig yttrandefrihet oberoende av religiös bakgrund. 15 åren tror jag att denna konflikt kommer att vara en central punkt på vår dagordning. : Man kan alltid spekulera. I och för sig är en ganska . Men den är ändå oförutsägbar. Om man tittar tillbaka i historien på vad som har väckt anstöt så är det sex, våld och obsceniteter. Och om man ser på utvecklingen har ribban så att säga höjts. Vi har blivit mer toleranta eller mer avtrubbade, vilket man väljer. Man kan lyfta fram ett sådant exempel som om den röda rubinen som vållade en enorm uppståndelse , i första hand i men också i andra delar av världen. En sådan bok skulle betraktas som ganska harmlös. Det skulle inte vara någon diskussion om innehållet, utan den skulle köpas. Då kan man fundera på om vi möjligen närmar oss vägs ände, det vill säga att det ändå måste finnas en gräns för hur man kan exploatera sexuallivet och våldet. Det måste finnas en gräns för hur mycket grövre det kan bli. Då kan man tänka sig att det tar slut på något sätt. Men man kan tänka sig att pendeln slår tillbaka. Men detta är spekulationer som får tas för vad de är. Det är alltså väldigt svårt att förutse. Men jag kan inte låta bli att fundera på om det finns en gräns för hur våldsamt exploaterat sexuallivet och fortplantningsorganen kan bli. (): Det som man kan reflektera lite grann över är om det kanske trots allt är så att vi i vårt avlägsna land, som du sade, har levt skyddade och fortfarande har problem själva med globaliseringen och det som kommer utifrån, alltså plats i det internationella perspektivet och så vidare. Sedan har vi den koppling som finns till religionsområdet och det politiska området, som var inne på. Vi har kanske tänkt oss de politiska påtryckningarna och det politiska inflytandet på konstarterna. Men när jag nu hör er här gäller det lika mycket religionsområdet. Och är frågan om religion och politik hör ihop på det sätt som vi kanske inte alltid talar om i . : När det gäller religion och politik kan jag inte låta bli att associera till det som sade om att han ställer sitt hopp till kvinnor som opponerar sig mot just religiösa lagar eller regler som skulle läggas på hela samhället och konsten. Men jag kan inte heller låta bli att associera till det påtryckningsförsök som gjordes på kristdemokraten från katolska kyrkans representant och från representant som handlade om att kvinnor från andra länder inte ska få komma till och få en abort utförd av graviditeten som svenska kvinnor. Detta handlar också om det nationella i förhållande till det internationella. Min association när jag läste det debattinlägg som publicerades var att vi snart förbjuder på biblioteken. Det kanske känns långsökt för en del, men det handlar om samma kontrollområde, alltså att kontrollera tankar, kvinnans frihet och att skilja på länder. Men jag ska återgå till att tala om hur det ser ut framåt i tiden. Det är möjligt att jag har en pessimistisk dag . Men det första som jag antecknade här var att jag är rädd för att det kommer att råda en väldigt stor brist på personlig integritet, att människor kommer att hängas ut mycket mer vad gäller medier och Internet. Vi ser ju att det händer mycket negativt där. Jag är rädd för en genomkommersialisering. Jag känner att vi akut måste kämpa för de konstnärliga institutionernas vara. Det står och väger . Och är, som sade, inte någon . Men jag kan känna en ganska stor oro för framtiden. Men jag är beredd att kämpa för den bättre framtiden. (): Många frågor är redan ställda, och många svar är givna. Men jag har ett par konkreta frågor som kanske framför allt rör det lokala. var inne på det internationella och det lokala. Men frågan är vad det finns för koppling och hur påverkan på det högre planet tränger ned på det nedre planet. Jag har två konkreta exempel. Jag skulle vilja ställa min fråga till och kanske . Exemplet här i har varit omskrivet. Man har på en politisk nivå påverkat genom att inte förbjuda men genom att dra undan möjligheten att uttrycka sig konstnärligt och kritisera makten. Det talades här om att offentligt stöd är viktigt. Detta kontra det kommersiella stödet på lokal och internationell nivå, hur påverkar det möjligheterna till yttrandefrihet? Det är ett annat sätt att lägga sordin på den kritik som finns mot makten. Jag har också en fråga till som var inne på acceptansen av viss konst. Graffiti är inte så accepterat. Däremot är kanske gatukonst mer accepterat. Den får stå kvar trots att den kanske också är ett lagbrott. Hur kommer det sig att det är en sådan skillnad? Är det betraktarens öga som avgör, eller är det någonting annat som påverkar politiskt tryck eller någonting annat? : är en fristående grupp. Man deltog i valrörelsen. Jag har inget riktigt svar på detta. Jag tror att man ibland måste vara lite taktisk men därmed inte frånsäga sig sin yttrandefrihet. Utan att ha alla fakta på bordet ser det mer ut att vara ett inlägg i valrörelsen än en fråga om yttrandefrihet i största allmänhet. Men jag kan inte det. Det är klart att det är chockartat när bidragen drogs in så tydligt som straff. Det är inte bra. Ordförande (): Jag vill bara informera om att det man hade gjort är att man hade som kallades för Allsång mot alliansen. Det blev beslut om att om man har ett sådant politiskt innehåll får man inte bidrag. Men det är svårt att hålla koll på vad som händer i . Det är bakgrunden. : Bor man i är man ganska isolerad. måste man väl ändå säga att varje regering måste ha ett visst mått av masochism. Vi hade en socialdemokratisk regering eller så där. Den fick stå ut väldigt mycket, och med all rätt. Det är klart att man ska ge pengar till det fria kulturlivet. Hur de sedan använder pengarna är väl i så fall ett mått på hur pass stor den kulturella friheten är. Man kan till och med bli kritiserad även med de pengar man har gett. Ett stort bokförlag som gav till exempel på 70- talet ut åtminstone en diktsamling som kritiserade maktkoncentrationen inom Bonnierväldet och så vidare. Det bör finnas ett visst mått av tolerans men också ett visst mått av masochism. : För att dra en musikparallell som svar på din fråga kan man säga att och fram var jazz farlig i . Ordet hot var till och med förbjudet i fram till 19391940 . Därför kunde svenska Hotkvintetten inte spela under det namnet i radion. Censur blir i efterhand väldigt löjeväckande. Man förstår inte vad som är så farligt med det. Man skrattar lite grann. Varje tid har sina giftskåp. ligger ribban kanske inte högre men någon annanstans. Jag är fascinerad av att två lite olika fenomen, graffiti och gatukonst, juridiskt sett är exakt samma typ av olaglig handling om det görs i det offentliga rummet på icke tillåten plats. Ändå bedömer man det från sida och från stads sida som olika fenomen. Jag tror att det beror på den estetiska dimensionen, precis som att jazz en gång var farlig, hot var förbjudet, är graffitin farlig och förbjuden därför att man saknar kunskap. Man kan inte tolka och läsa den, man förstår inte vad det är för någonting. Därför är det extra viktigt att man kan vara storsint och vuxen och till exempel tillåta utställningar just för att skapa debatt. Om man inte kan ställa ut kan man inte heller debattera. Jag tror att det är viktigt att sprida kunskap. Därför är jag glad att jag har fått komma hit. Bara som en kort uppföljning: pratades det om vilka frågor som blir viktiga . Jag tror helt klart att en av de viktigaste frågorna inom de närmaste 10 15 åren kommer att vara vem som har tillträde till det offentliga rummet. befinner vi oss i en situation som vi hade innan vi hade allmän rösträtt i , det vill säga att den med stora ekonomiska medel har bra tillträde till det offentliga rummet via reklam, medan den som saknar pengar inte har något tillträde. (): Ett förtydligande till . Exemplet med och Allsång mot alliansen var bra. Det är en av de former där man styr politiskt på något. Du får en form av offentligt stöd. Det kan finnas risker i och med att man plötsligt tar bort pengarna därför att man tycker att det är fel budskap. Då är frågan: Är det bättre eller likvärdigt med ett kommersiellt stöd, sponsring och sådana saker? var också inne på detta att komma in med privata pengar och ha något slags lobbyverksamhet. Kan det finnas något politiskt i det offentliga stödet? Finns det någon tendens i åt vilket håll det går? Vilket är bäst? Går det att säga om något är bättre än annat? Det är det som egentligen är kärnan. är bara ett exempel på att man gör ingenting men tar bort pengarna, och då försvinner det i alla fall. Då finns det inte förutsättningar att fortsätta med den politiska teatern. : Många konstarter är långsamma och behöver ha tid och pengar för att över huvud taget verka. Det är en fara, det beror på vem som har makten, offentliga institutioner, vem som har den politiska makten och hur det förvaltas. har det varit och är fortfarande åtminstone armlängds avstånd politikerna styr inte verksamheten. Men det händer . I det här fallet var det väl som drog tillbaka bidragen från den teatergruppen. Då måste, som sade, antingen ledningen eller styrelsen gå när man inte kan hålla sig borta från verksamheten. Det är en politisk styrelse för en kulturinstitution. Jag kan tänka mig att det finns fler än bara politiker i en sådan styrelse, men det är en annan fråga. En klok man i pausen talade om att det för säkerheten och för att inte bli styrd behövs flera bidragsgivare så att när den ena går över styr kan man luta sig mot en annan. Men det här är inte så lätt. Sponsorspengar till teatern är minimalt, och för de små institutionerna ute i landet är det knappast någon fråga. Vi kan jobba för det, men det tar innan intresset över huvud taget finns. Men visst, sammansatt så att inte någon kan ta över och styra. : Det är enklare att driva en kulturinstitution om det är tydligt, antingen privat eller offentlig. Då jobbar man antingen åt fursten eller för staten, och de har båda sina villkor. Har man ställt upp på de villkoren vet man vad som gäller. Det vi ser framför oss är en blandekonomi så att säga med privata och offentliga pengar. har man kanske sagt att de offentliga pengarna ska räcka till för att göra en hyfsad verksamhet och säkra lönerna för de anställda till exempel, men sedan kan man få lite grädde på moset med hjälp av sponsorer. Jag tror att vi ser en helt annan framtid kanske , där de privata pengarna betyder väldigt mycket mer och där man inte har säkrat grundvalarna för institutionen med de offentliga pengarna utan utmanar institutionerna att själva gå ut och söka mer pengar, att arbeta mer med sponsorer, med att själva dra in pengar. Är man en ambitiös institution och inte bara vill lägga sig platt och dra ned verksamheten gör man det. Man ställer upp på det. Därför har vi institutioner som är riskfyllda, och det är ett dilemma. Man måste nästan syssla med uthyrningsverksamhet, ha coffee shop, book shop, gift shop och så vidare. Det är många shoppar innan man ser det första konstverket. Jag tror att denna bild kommer att bli ännu tydligare framöver. Mitt enda förslag är: Antingen ställer man upp på det, eller så gör man sig tyst och tråkig, och då är det mycket billigare. Ordförande (): Jag överlämnar ordet till för några sammanfattande och avslutande kommentarer. : Jag hoppas att ni inte gör anspråk på fullödig sammanfattning. Jag kommer att dra några slutsatser av det vi har hört , och jag vill börja med att säga att det var för mig väldigt lärorikt att höra på de andra och deras perspektiv som bygger på personliga erfarenheter. De visar den sammansatta bilden på det här området. Jag börjar med teaterbaserade utgångspunkt. Min uppfattning är att teatern är ett av de områden där det råder en förbluffande yttrandefrihet än så länge, det vill säga att det är ett mycket intressant utspel som pågår på våra scener , att den svenska kulturpolitiken på den punkten är förbluffande framgångsrik. Om man är intresserad av teater finns det enormt mycket att välja på. Det är också en hel del udda och kontroversiell teater. Frågan är: Hur ska den form av pluralism som faktiskt finns på scenområdet garanteras ? Vi kan hålla i minnet Sunes något mer pessimistiska framtidsperspektiv på den punkten. Det finns en risk för att den frihet som ändå bygger på ett stort mått av offentliga bidrag kommer att minska. En möjlighet som jag skulle vilja se diskuteras på ett annat sätt i är en mer pluralistisk bidragsstruktur där det finns fler alternativ än statsbidrag eller kommunala bidrag eller landstingsbidrag eller sponsring. Ett faktum är att sponsring som företeelse ekonomiskt sett minskar. Det gör det även i och . Det finns ett slags utopi i föreställningen att sponsringen skulle vara räddningen. genomförde en kulturpolitisk reform när man fick sin första federala kulturminister, , , nämligen att man förändrade stiftelselagstiftningen. Det blev mycket lättare för privatpersoner, och jag talar inte bara om rika personer, att skapa stiftelser med syfte att gynna så kallad Kulturförderung. Genom att skapa en större pluralism i bidragssystemet skapar man större säkerhet för framtiden. Det är inte bara majoriteter i politiska församlingar som avgör i vilken riktning det hela går, utan man bygger in en tröghetsmekanism i hur anslagsstrukturen ser ut. Jag tror att den här formen av stiftelser är en säkrare alternativ finansiering än sponsring. Från yttrandefrihetssynpunkt handlar det om att det också innebär en större grad av pluralism i anslagssystemet. tyckte jag kom med för mig väldigt lärorika perspektiv. Det skulle jag vilja knyta till den fråga som ställde om filmcensuren. Jag anser att filmcensuren måste avskaffas. Det finns ingen anledning att diskriminera just den konstarten i förhållande till alla andra. Men det är ingen tillfällighet att just den konstarten särbehandlas. Det är ingen tillfällighet att graffiti diskrimineras. Det handlar inte bara om bristen på förståelse som talar om. Det är också en klassfråga. Det handlar om att vi i den kulturella eliten avgör vad som ska vara fritt eller inte fritt. Ju folkligare och bredare en konstart är desto mer suspekt är den. När den kommer underifrån, som graffitin gör, är den a priori misstänkliggjord. Självklart borde graffitin föras in som en nyskapande faktor i konstlivet över huvud taget, och det har också gjorts försök att göra det. Det finns en konstfrämjande rörelse i som har ägnat sig åt detta. De övertalade stora reklamföretag att anslå jättelika reklamplatser åt graffitin i stället för idiotiska reklambudskap. Det blev mycket lyckat ur alla synvinklar. har också den personliga erfarenheten av de politiska riskerna i offentliga institutioner. Han har arbetat på andra sidan kölen, men värdesystemet i , jag har varit gästprofessor i , är annorlunda än i . Det får man inse. Men rubbar man svenska cirklar blir det förmodligen samma sak här. Det finns tabun även i . Vi har haft norska konstnärer som har vållat uppståndelse till exempel på . Det finns en avskiljning av det udda norska i det svenska systemet. Hur som helst tror jag att det illustrerar risken med offentliga institutioner över huvud taget. Om man rubbar på de etablerade mekanismerna är det väldigt lätt att det skapar mer eller mindre olösliga konflikter, det utlöser alla möjliga maktkonflikter i samhället. Jag vet inte om man löser det med annat än en offentlig diskussion. Det är det enda motmedlet, det vill säga att det ska vara en kostnad också för en styrelse som reagerar på det sättet. Det måste alltså finnas en beredskap i offentligheten att förhålla sig kritiskt till den typen av övergrepp. och hennes perspektiv på det globala när det gäller bibliotek illustrerar en annan sak. Jag tar mig friheten att tolka dina breda kunskaper som ett utslag av att du har varit mycket verksam i Ifla, och Ifla är inte vad som helst. Det är en av de internationella organisationer som är sant kosmopolitiska. Det är den internationella organisationen för bibliotekarier och där är en drivande faktor i att förhålla sig till yttrandefrihet i resten av världen. Det är en fantastisk resurs för den som är intresserad av yttrandefrihet att ta del av Iflas rapporter. Jag har själv haft tillfälle att vara med på konferenser och har lärt mig otroligt mycket av Iflas sammanställningar av vad som pågår runtom i världen. Jag skulle vilja säga till er riksdagsledamöter: er för en sådan organisation för att få reda på vad som pågår utanför gränser. Det är i sådana organisationer som de verkliga kunskaperna finns. : Vad finns det för anledning att förhålla sig till konst och yttrandefrihet över huvud taget? Jag pratade om i inledningen, och jag tänker Han har skrivit en essä som heter Is Nothing Sacred? Finns det något heligt? Han skriver så här: Literature is one place in any society where, within the secrecy of our own heads, we can hear voices talking about everything in every possible way. The reason for ensuring that that privileged arena is preserved is not that writers want the absolute freedom to say and do whatever they please. It is that we, all of us, readers and writers and citizens and generals and godmen, need that , unimportant-looking room. We do not need to call it sacred, but we do need to remember that it is necessary. Den moderna konsten handlar om att konstnärer skapar ett sådant här fritt område. Det är detta som skapar ilskan hos både religiösa och politiska makthavare. De vill reservera privilegiet att definiera det här rummet utifrån sina perspektiv vare sig de använder religioner eller andra ideologiska mekanismer för att göra det. Konsten är den inre plattform där var och en av oss själv kan bestämma vad som ska rymmas där inne. Läser vi som befinner oss i det här rummet samma roman eller ser på samma film eller går på samma teaterföreställning är det inte en föreställning eller en roman eller en film. Var och en av oss har sin egen teaterföreställning, film eller roman. Det är den pluralismen som det handlar om att upprätthålla. Därför är konstnärlig frihet en kärnpunkt för demokratisk utveckling. Vice ordförande (): Ärade föreläsare, kära kolleger och åhörare! Jag vill börja med att tacka för en synnerligen fin, elegant, lågmäld och på samma gång utmanande sammanfattning av dagens händelser och diskussioner. Det har varit mycket spännande att följa era tankegångar i det fria ordets och den konstnärliga frihetens tecken. Jag vill tacka er för de tankar ni delat så generöst med oss och den kunskap som har kommit oss till del. Vi har säkert alla fått nyttiga tankeställare. Tack för det! Jag skulle vilja att de sista orden som följer oss när vi går ut i solens sken blir uppmaning: Ta inte ner! Ställ inte in! De orden får vi var och en av oss bära med oss ut, var och en ut till sin vardag och sin verklighet oaktat om vi är konstnärer, publicister, skådespelare, teaterdirektörer eller till äventyrs politiker i riksdag. Ett stort och varmt tack till er alla från oss i kulturutskottet. 2004/052005/06 Transportforskning i en föränderlig värld Statens insatser för att stödja forskning och utveckling i Nationella minoriteter och minoritetsspråk offentliga seminarium om skatte- Brottsskadeersättning och skadestånd på grund av brott. Undersökning av skillnader mellan beslutad brottsskade- ersättning och av domstol sakprövat skadestånd Särskild företrädare för barn Uppföljning om tillämpningen av lagen (1999:997) om särskild företrädare för barn Förutsättningarna för småskalig livsmedelsproduktion Regeringsmakt och kontrollmakt. Statsbidrag till teater och dans En uppföljning av pris- och löneomräkningens uppföljning av det multilaterala utveck- En uppföljning av genomförandet av systemet för skydd mot grova våldsbrott gentemot sjöfarten Vår relation till den muslimska världen i EU:s grann- offentliga utfrågning om elmarknaden En utvärdering av den svenska penningpolitiken Offentlig utfrågning om en gas- ledning i fakta om projektet internationell rätt tillvägagångssätt vid tillståndsprövning uppföljning av flyttning av fordon offentliga utfrågning om trafiklösningar Offentlig utfrågning om förutsättningarna för att bedriva