rfr · GU0WRFR9 · 2007-04-04 00:00:00 — Jag tycker att själv är ett ganska bra exempel på vad som behövs. Hur många barnkliniker finns det i ? Det är inte så många. Det är klart att vi kan utbilda de kuratorer och personal som behövs där så att de kan klara av att hantera de här problemen och bilda ett nätverk där och med infektionsklinikerna, så att de kan remittera familjerna till rätt instans. Det borde inte vara ett olösligt problem för oss att se till en sådan åtgärd i samarbete med SKL och eventuella andra åtgärder, som kan behövas med anledning av en del undersökningar. Det är dock ingenting som jag vågar lova. Jag har jobbat ganska mycket internationellt. I är det sju nivåer innan man kommer ner på botten, men är inte så stort, och vi kan samarbeta. Det borde gå att göra något, tycker jag. har naturligtvis möjligheter att komma med riktlinjer och sådant, men det kanske går att göra det här enklare. Det är klart att vi måste få riktlinjer. Så till den andra frågan, som är en mycket större och mer komplicerad fråga om vad man kan göra åt sexuella beteenden, osäker sex bland unga i . Det har flera olika orsaker. En är naturligtvis att hivepidemin har blivit mer osynlig och att man faktiskt inte uppfattar klamydia som ett hot. Man tror att det är som en halsfluss. Man kan gå på penicillin, och sedan är det borta. Det är väl inte bra med halsfluss heller, men riktigt så enkelt är det inte med klamydia. Den kan vara osynlig, och den hittar man inte. Då får man inte behandling, och så kommer problemen. Det är också mycket mer smittsamt med hiv naturligtvis. En annan orsak är att det är mer komplicerat att bli vuxen i vårt samhälle än det var tidigare. Det tar , samhället är heterogent, det finns många olika värderingar och normer, informationer och synsätt hur man ska bete sig. För att navigera i det här samhället behöver unga människor en inre kompass, kan man säga, snarare än de yttre staket som fanns om vad som var rätt och fel. Det är inte så enkelt att se vad som är rätt och fel. Där spelar föräldrarna den absolut viktigaste rollen. har tagit fram ett kunskapsunderlag som visar att föräldrautbildning inte bara är viktig när barnen är små utan också när de går in i tonårsperioden. Det är viktigt att lyfta fram det. En sådan kunskap kan vara viktig även i de här sammanhangen. Men den föräldrautbildning som ges när barnen är små bör man rikta mot det vi nu vet om vikten av anknytning mellan barn och föräldrar. En god anknytning mellan barn och föräldrar är det viktigaste skyddet för barns hälsa alla kategorier. Det finns också metoder för att stärka den anknytningen och som används i BVC, förskolan och även i skolan. Det finns vetenskapligt belagda metoder för hur sexualundervisning ska bedrivas för att få bra effekt och ge ungdomar inte bara kunskap utan redskap och möjlighet att ha kontroll över sin sexualitet och både bejaka det man vill och säga nej till det man inte vill och då kunna kräva kondomanvändning. Tänk er själva när man måste säga: Jag vill att du använder kondom. Det är inte så lätt. Det är svårt att få de orden över läpparna om man inte har tränat, för att vara väldigt konkret. Vi kommer från att lyfta fram de här metoderna i en rapport som kommer att komma och som vi hoppas att kommuner och landsting och andra kan bygga sina olika lokala satsningar på. Vi har prioriterat unga vuxna när det gäller att ta fram kommunikationsstrategier. Vi har påbörjat en handlingsplan mot klamydia där vi ska titta på hur vi kan förbättra sjukvårdens sätt att arbeta, hur vi kan stärka skolans arbete och hur vi kan stärka kommunikationen mellan vuxna långsiktigt. Men jag vill inte påstå att det är en väldigt lätt utmaning. Vi kommer också att försöka följa upp hur vi lyckas med de här olika delmålen som vi ska försöka ta fram. Det är många steg på vägen till ett gott slutresultat. (): Tack för de intressanta inlägg som vi har fått ta del av . Jag har två frågor. Den första frågan vill jag ställa till och . Den andra frågan vill jag ställa till på . Vad vill regeringen göra för att förhindra smittspridning bland våra ungdomar? Den andra frågan till och handlar om det förebyggande arbetet med hiv och aids och andra sexuellt överförbara sjukdomar. Det ser så olika ut inom landstingen. Vi vet att förebyggande arbete ofta handlar om mycket aktiva eldsjälar. Vilka strategier har för att tydliggöra hiv/aids-frågorna så att man inom sätter i gång med en process som är levande och ett arbete som blir bestående? Så är det inte , och så har det inte varit. (): När man ser att kondomanvändningen bland ungdomar och den kurva som har presenterats här går åt fel håll blir jag lite fundersam och egentligen ganska förvånad. På många områden är våra ungdomar väl upplysta, duktiga och kunniga men inte på det här området. Mycket av närkontakten med våra ungdomar ligger ute i våra kommuner, och där har vi ungdomsmottagningar och fritidsgårdar, och det är där många av ungdomarna går. Många av ungdomsmottagningarna och fritidsgårdarna är stängda under den heta delen av året, , då mycket av sexuella kontakter sker. Då undrar jag vad man har för åtgärder nu för att komma till rätta med detta. Finns det något konkret och kanske något nytt? Frågan går till och i viss mån till . , : fråga om vad vi gör för att förebygga är naturligtvis i första hand en fråga till huvudmännen. Det är därför som jag nästan i varje svar har repeterat att vi har satsat ett stort antal miljoner till SKL som ska arbeta med de här frågorna på regional och lokal nivå. Som tog fram har vi gett uppdraget att ta fram underlaget för riktade insatser till barn och unga. Det uppdraget ska redovisas till departementet . Här handlar det om att vi på något sätt kan bygga hängrännor mellan de olika stuprören, att involvera skola, hälso- och sjukvård, att koppla samman gemensamma insatser för att komma till rätta med det här. , : Först frågan hur man kan få ett levande arbete i landstingen. Det är en väldigt viktig och mycket adekvat fråga. Vår stora utmaning är naturligtvis hur vi ska skapa det samarbetet. Vi är väldigt glada för den träffade överenskommelsen, som skapar ett tryck på både planering, lokalt samordnad planering med olika aktörer, eldsjälar och andra, ett ledningsansvar i landstingen för de här frågorna och på att vi tillsammans med SKL kommer överens om hur det här ska följas upp. Och vi kommer att följa upp, kan jag säga. Det är på det sättet som vi i kan försöka påverka detta och också kunna styra medlen efter de resultat som vi får. Det är svaret på den frågan. När det gäller de unga svarade jag ganska uttömmande i förra frågan. Det enda jag kan lägga till är att det finns ett uppdrag till nu att ta fram, riktlinjer kanske jag inte kan kalla dem, men en arbete. Ett problem är att den ökade belastningen gör att de inte hinner arbeta lika mycket förebyggande. Alltså ju mer klamydia, desto mindre förebyggande arbete hinner de med därför att de måsta ta hand om dem som är smittade. Men vi ska försöka komma till 2009 med en ordentlig handbok med kvalitetsregler och annat. (): Min fråga handlar om internationella engagemang när det gäller bekämpande av hiv/aids. Ett av största biståndsländer, , är intressant på flera sätt. har haft en väldigt effektiv bekämpning av hiv och aids. lyckades man minska vuxnas smitta från till någonstans . har också blivit stilbildande i för hur man kan jobba med de här frågorna. Därför är det oroande att man nu har brutit den utvecklingen. skrev i sin senaste rapport att nu framhålls som ett av de oroande exemplen på utvecklingen. Därför har jag en kort fundering som riktar sig både till och till : Vilka erfarenheter har man dragit av exemplet och hur detta eventuellt påverkar vårt internationella arbete? (): Jag vill anknyta till det här med strategin för unga. Vi har pratat mycket om ungdomar, men vi har inte pratat om att ungdomar är av två kön, flickor och pojkar, eller unga män och kvinnor. Det kom en avhandling från som visade på att ungdomar tar medvetna risker och på att den gamla synen lever kvar på mäns och kvinnors sexualitet. Flickor förväntas ta ett större ansvar och ges ett större ansvar i de här frågorna. Vi vet också att en del arenor, som ungdomsmottagningar, har kontakt med flickor men inte med pojkar. Jag skulle vilja veta hur man arbetar med strategin. Vi måste naturligtvis få både flickor och pojkar att ta ett ansvar. I första hand måste pojkarna ta ett betydligt större ansvar än vad de gör . Det har inte varit uppe. Frågan är riktad till . Sedan har jag en kort fråga till . Vi var förut inne på hur olika barnen blir behandlade i olika delar av av smittskyddsläkarna och hur olika riktlinjerna är. Hur kan man stärka barnperspektivet och ha en bra smittskyddslag? Har du några funderingar där? , UD: Precis som frågeställaren säger brukar vi lyfta fram och som goda exempel. Varför det har gått så bra i har att göra med att vi där har sett mycket av den öppenhet som vi har talat om . Vi har sett en president som har vågat tala om de svåra frågorna. Vi har sett ökade insatser för ökad jämlikhet, ökad förståelse för sexualitet och sexuella frågor och också i anslutning till det männens och pojkarnas roll, synen på mansrollen. Allt det här har det varit en mycket öppen diskussion om i , och vi har sett positiva effekter vad gäller hiv/aidsutvecklingen. I den senaste , som för övrigt kom , säger att det finns risk för att vi ser ett trendbrott här, och det är förstås djupt oroande. Vi vet inte riktigt vad det trendbrottet beror på, men om det beror på minskad öppenhet och en större trångsynthet att diskutera de svåra frågorna, en mindre öppenhet för kondomanvändning och det finns tecken på det, då blir det förstås, och kanske redan är, en viktig del i vår politiska dialog med . Då lyfter vi fram den frågan, driver den och backar inte från den. Jag kan lova utskottet att vi agerar så. Jag vill säga en sak till som jag missade förut, det är möjligt att jag inte får ordet mer. Det gäller dialogen med . En annan fråga som ofta kommer upp i anslutning till är att man har haft inreserestriktioner för hiv/aids-smittade. Det har varit en besvärlig bit i diskussionen och debatten. Här kan jag informera utskottet och alla om att tillsammans med sina kolleger från och alldeles sände ett brev till utrikesminister där man välkomnade vissa positiva steg i den här frågan, som president redovisade , på världsaidsdagen. Man säger att detta var positiva steg, gå ett steg längre och ta bort restriktionerna helt! Det är ytterligare ett exempel på att vi i dialog med lyfter de lite svårare frågorna. , : Exemplet och orsak och verkan är det väldigt svårt för mig att uttala mig om. Men det som jag ändå kan tycka att det här visar, så långt jag kan bedöma det, är vikten av kontinuitet i alla insatser som görs. Det är en av grundbultarna i Ungass, och på det sättet vill vi arbeta vidare. , : Frågeställaren har naturligtvis helt rätt. Ge- nusfrågorna är centrala i både hiv/aids-frågan och vid bekämpning av klamydia och även kanske i abortfrågan, ja, all sexuell hälsa givetvis. Det vi vet är att kommunikationsstrategier måste vara genusbaserade. Vi måste titta på hur man kommunicerar med flickor och pojkar på rätt sätt. De är styrda av de normer och värderingar och den socialisationsprocess som finns i samhället. Vi vet att sexualundervisning måste vara genusbaserad. krävs från vår sida ett starkare stöd för metodutveckling inom det här området, tycker jag. Sedan vill jag betona att just bedriver de ideella organisationerna ett väldigt stort utåtriktat arbete. Det är därför som , RFSL Ungdom och hela RFSL bedriver ett aktivt utåtriktat arbete ganska brett i . , : Det är en ganska svår fråga. Smittskyddslagen är svår, och ibland undrar man om alla har läst den ordentligt. Men i den nya smittskyddslagen har man lagt in barnperspektivet. Det förs fram i andra stycket, där det står att insatser inom smittskyddet ska vara av god kvalitet och att den som är verksam inom smittskyddet ska ha kompetens och erfarenhet som är lämplig för uppgiften. Det står också att när åtgärder rör barn ska särskilt beaktas vad hänsyn till barnets bästa kräver. Det finns alltså i den nya smittskyddslagen skrivningar som gör att man faktiskt kan hänvisa till att barn bör behandlas på barnklinik. Finn (): Tack, expertpanelen, för en informativ förmiddag. Jag har en fråga och möjligen en följdfråga beroende på svaret. Jag får rikta frågan i första hand till , och även forskare får gärna svara om de känner sig manade. Det handlar om mediciner. De viktiga bromsmediciner som vi får leva med i avvaktan på vaccin kommer rätt använda att vara livräddande i många fall, som vi har hört. Däremot fel använda är de för enskilda individer katastrofala, med biverkningar och i större perspektiv också riskabla för utveckling av resistens. Då ser jag med bekymmer på att dokumentation av läkemedel för de grupper som vi har talat om, till exempel kvinnor i , barn och äldre, saknas i väsentliga stycken helt och hållet. Dessutom är det så att i den hemska ligan av förfalskade läkemedel leder snart sådana här mediciner, vilket är ett problem. Jag undrar varför man som politiker i debatten inte hör någonting från experthåll kring detta. Det är min fråga. (): Jag har fått svar på en hel del av mina frågeställningar, men jag har en fråga som gäller bemötandet inom vården. Jag har själv en bakgrund inom vården och är väldigt tacksam för att få den här inblicken i problemet. Min direkta enkla fråga handlar om psykiatrin. Primärvården och äldreomsorgen har nämnts, däremot inte psykiatrin. Kan man se någon skillnad i bemötandet när det gäller just det området? Jag fortsätter på samma tema. Regeringen har valt att ta bort en del möjligheter för kommunerna att utbilda vårdpersonal. Min fråga till blir: Är den information som vi har fått något som kommer att göra att man ändrar inställningen i den frågan? Sedan kan man konstatera att problemet med att bara en av fyra ungdomar väljer att använda kondom är något som är ett ansvar för allihop. Vi måste se till att tydliggöra den fara som det innebär att man beter sig på det sättet, och inte minst är mediernas roll, som nämndes tidigare, viktig. Det är inte en fråga utan ett konstaterande. Frågan var till departementet men också till om psykiatrin. (): Precis som har jag fått svar på väldigt många av mina undringar. Men det som har framkommit och som är nytt, tycker jag, är just familjens betydelse. Under de år som jag har arbetat med de här frågorna internationellt har det varit väldigt svårt att få den förra regeringen att acceptera familjens betydelse. Vi vet att i de kulturer där det är svårast med hiv/aids är familjen av stor betydelse. De som blir lämnade kvar att sköta om de barn som ofta blir föräldralösa är kanske en farmor eller mormor. Min fråga riktar sig till . Du tog upp att ett hivbesked drabbar hela familjen. Det tycker jag var oerhört viktigt att höra. Arbetar man från er sida också internationellt för att lyfta fram den frågan? Min andra fråga går till . Hur ser relationerna ut ? sade tidigare att det är viktigt att ledare säger rätt saker. Är det så att diskussionen går så att ledarna vågar hålla fram familjens betydelse i hiv/aids-frågan? (): Jag har ingen fråga utan bara en kort kommentar. Jag kom hem från . Jag har varit och tittat på vad gör där, vad delar av vårt bistånd går till, men framför allt besökte jag ett sjukhus med hivsmittade och talade med ordföranden för ett specifikt utskott för hiv. När det gäller , som varit ett exempel på någonting positivt och där de faktiskt har lyckats få hiv att minska men där det nu oroväckande ökar igen, vill jag säga att det inte bara handlar om det vanliga programmet, som man predikar världen över A, B och C utan det handlar om så väldigt mycket mer. Jag skulle vilja säga så här: Vad spelar det för roll om man har A, B, C, Abstinence, Be faithful and Condoms, när kvinnor fortfarande inte har någon som helst rätt till sin egen kropp? Det handlar om hela strukturen och samhällssystemet, tillsammans, naturligtvis, med de andra delarna där kondomen är en väldigt viktig del. Små flickor i kanske är oskuld tills de gifter sig. Man ändrade lagarna, men det är fortfarande så att de inte har någon som helst rätt att bestämma. I stället använder man sig av analsex för att man fortfarande ska vara oskuld. Det gör att kvinnor smittas ännu lättare. Man har inte någon som helst rätt att säga ifrån. Det var glädjande att höra att man kommer att börja jobba med våld i hemmet i och stifta nya lagar för de här sakerna. Där har man insett att det handlar om väldigt mycket mer än så. Där kan bidra på ett väldigt positivt sätt. , UD: Jag vill göra en kort kommentar till det sista vi hörde från : Tack för den kommentaren! Apropå att vi talar om ABC lyssnade jag på en ung kvinna från för ett litet tag sedan. För henne betydde C inte kondomer. Hon tyckte att kon- domer var väldigt viktigt, men för henne betydde C choice att ha möjlighet att välja. Det handlar i väldigt hög grad om att ge kvinnor i de här länderna möjlighet att välja att få rätten till sin egen kropp. Finn ställde en fråga om mediciner. Jag sade i min inledning förut att jag var glad att vi talar om både förebyggande och vård och behandling, och att det inte gäller ensidigt det ena eller det andra, för jag tror att båda behövs. Ökningen av behandlingsdagordningen i fattiga länder har ju visat på många av de svårigheter som förstås finns kopplade till behandlingsdagordningen. Jag är inte medicinare, så jag kan inte diskutera det här ur det perspektivet, men vad vi ser är förstås att mediciner väldigt ofta används fel. Det är feldoseringar, man delar doser, man följer inte instruktionerna, man tror att det kanske inte är så farligt att man missar någon dag och tar dubbelt och så. Väldigt mycket handlar alltså om strukturerna där också. Att ge mediciner i en fattig miljö är väldigt svårt. Vi hörde också om förfalskningar. Här gäller det inte bara förfalskningar utan också de kopior som tillverkas, alltså de kopior som görs på ett bra sätt. Men det är viktigt att kvalitetskontrollen hålls högt där och att man verkligen kan förlita sig på WHO som ett instrument för kvalitetskontroll. Det är väldigt viktigt att lyfta fram detta. , slutligen, pratade om familjen. Det finns ju väldigt många typer av familjer i olika sammanhang. Vi vet också att det inte finns så mycket familjer över huvud taget kvar i de värst drabbade länderna, för den här sjukdomen bryter sönder så mycket. Låt mig, herr ordförande, sluta med att konstatera en sak. Vi hörde från förut om äldrevården och att vi börjar bli gamla. Ett annat perspektiv på äldre människor ser vi ju i de fattiga länderna, där det är de gamla som har fått träda in igen. Vi talar mycket om barnen vi har gjort det , och jag tycker det är viktigt men låt oss inte glömma de gamla mormödrarna och farmödrarna, som återigen får träda in och spela en roll i samhället. Det finns alltså olika infallsvinklar där också. , : Till kan jag om psykiatrin säga att det egentligen bara finns ett gott exempel inom psykiatrin för oss hivpositiva i , och det är Psykhälsan i . I övrigt skulle jag vilja säga att det inte finns någon bra utveckling när det gäller psykiatrin i övriga landet och omhändertagandet av hivpositiva med problem. Det måste ses över. Psykhälsan i är det goda exemplet, men i övriga landet är det mycket dåligt ställt. , : ställde en fråga till mig, och jag utgår ifrån att det handlar om utbildningsvikariaten. Det var ju en arbetsmarknadspolitisk åtgärd som den förra regeringen hade vidtagit och inte något preventivt för att motverka eller förebygga hiv/aids ute i våra kommuner och landsting. Det här är ju huvudmännens ansvar. Jag kan bara koppla tillbaka till det jag sade i mitt anförande om pengarna till SKL. En av de punkter som jag beskrev handlar om insatser för att öka hälso- och sjukvårdens förmåga att hantera hälsofrämjande och förebyggande åtgärder relaterade till hiv/aids och andra sexuellt överförbara sjukdomar. , Röda Korset: Det är alldeles riktigt som vi har hört många säga : Hiv drabbar inte bara den som drabbas utan också familjekonstellationen runt omkring en sådan person. Det har vi sett många exempel på. Vi arbetade tidigare med den drabbade gruppen blödarsjuka, och då särskilt med ungdomar och deras familjer, och vi ser precis det som berättar om : Det är en upprepning av det som vi gick igenom då. Där kanske någon i familjen var smittad. Mamma visste om det, och pappa visste om det, men kanske visste syskonen inte om det. Tyvärr är de flesta av de barnen döda det här hände ju innan medicinerna kom. När det gäller vårt internationella arbete har vi på många sätt möjlighet att just trycka på och hjälpa till att bryta tabun i familjekonstellationer där hiv finns ofta blir hela familjerna utstötta och vi gör det i vår undervisning när det gäller samarbetet i , där vi alltid tar upp den problematiken i just utbildning med människor på arbetsplatser. Vi har ett projekt i som just bygger på att hjälpa familjer där barn blivit föräldralösa på grund av hiv och där gamla mormor eller farmor oftast är den som får ta hand om det hela. Det finns 200 fadderfamiljer där som stöds av svenska insatser. Det här är som sagt väldigt viktigt att poängtera : Oavsett hur familjekonstellationen ser ut där hiv dyker upp så blir det problem för många fler än för just den som är drabbad. Ordföranden: det någon mer som kände sig tillfrågad? Jag tror inte det. Då har vi, med bara ett par minuters överskridande, haft en alldeles fantas- tiskt intressant förmiddag, tycker jag, en nyttig förmiddag, och som har gett det vi var ute efter, nämligen att lyfta upp en svår, aktuell och viktig fråga och få den belyst av ett antal experter och insatta personer. Det har ni hjälpt oss med. Varmt tack för det! Det finns också ett antal frågor som vi nu kommer att dokumentera och följa upp. Vi har olika ansvarsområden i parlamentet, från myndigheter och regering och från olika frivilligorganisationer med flera. Jag tycker att det har känts att vi har fått en bra blandning av olika infallsvinklar , och det känns mycket bra. Vi kan också konstatera att problemen är stora, för att uttrycka sig lindrigt. Vi kan också konstatera att vi har kommit en bit på väg men att väldigt mycket återstår. Det är väl också en sammanfattning man kan göra: Ska vi nå resultaten så måste vi samverka, och vi måste samarbeta, och vi måste så långt som möjligt dra åt samma håll. Någon sade: En kan inte göra allt, och alla kan göra något, men tillsammans kan vi göra stordåd. Det kan väl vara en sammanfattning på den här hearingen. Därmed är hearingen avslutad. Ca 3900 personer lever med HIV i HIV (ca) AIDS (ca) Anmälan av positiva enligt smittskyddslagen till Rikskod: födelse år + sista fyra siffrorna i personnumret Ex 561213-5902=565902; ger ålder och kön men ingen möjlighet att göra säkra, statistiska uppföljningar på individnivå (totalt 7099) och fördelning smittade i Sex mellan man och kvinna Rapporterade AIDS- och dödsfall Smitta med resistent HIV i 2003-2006 Klamydiafall 1988-2005 Ökad smittrisk även för HIV? Regeringens proposition 2005/06:60 Nationell strategi mot hiv/aids och vissa andra smittsamma sjukdomar begränsa spridningen av hivinfektionen och andra sexuellt överförbara och blodburna begränsa konsekvenserna av dessa infektioner för samhället och den enskilde Antalet nyupptäckta fall av hivinfektion där smittöverföring skett i ska halveras - hivinfektion hos nyanlända flyktingar och anhörigmigranter ska identifieras och för övriga som vistats i högendemiskt område Kunskapen om hiv/aids och livet med sjukdomen skall förbättras i offentlig verksamhet, i arbetslivet och samhället i stort Regeringens proposition 2005/06:60 Män som har sex med män Ungdomar och unga vuxna Invandrare, flyktingar och asylsökande speciellt från högendemiska områden Resenärer, speciellt till/från högendemiska områden Personer som utsätts för prostitution Stöd till hivpositiva och till hivpositiva familjer