eunbil · GU0N2268 · 2007-04-13 00:00:00 — Rådets möte (rättsliga och inrikes frågor) Förslag till förordning om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (I) 8022/07 + ADD 1 JUSTCIV 73 CODEC 306 (ORDF:s kompromissförslag till COREPER / rådet) (bifogas) KOM (2005) 650 slutlig (KOM:s förslag till förordning) (bifogas) Fakta-PM Justitiedep 2005/06:105 Förslaget har inte tidigare behandlats vid samråd med Förslaget innehåller allmänna regler om tillämplig lag för avtalsförpliktelser. Det kan t.ex. handla om köp av varor eller tjänster. Förslaget innebär att den gällande s.k. Romkonventionen mellan medlemsstaterna omvandlas till en förordning (I), som bestämmelserna revideras i viss mån. Syftet med instrumentet är att främja den inre marknadens funktion. Förhandlingar pågår i . har ännu inte avslutat sin behandling av förslaget. Ordförandeskapet har lagt fram ett kompromissförslag beträffande femton av förordningens artiklar. Avsikten är att rådet skall träffa en överenskommelse om dessa artiklar, varefter återstoden av förordningen kommer att bli föremål för fortsatta förhandlingar i . Rättslig grund och beslutsförfarande Artikel 61 c och 67.5 EG. Medbeslutandeförfarande enligt artikel 251 EG. kan acceptera ordförandeskapets kompromissförslag. ställer sig allmänt positivt till förslaget och den inriktning förslaget till revideringar har. I huvudsak har Romkonventionen fungerat väl och försiktighet bör därför iakttas vid förändringar av reglerna. Det är viktigt att bestämmelserna är flexibla som de uppfyller kraven på förutsebarhet. Förordningens huvudregel är att parter kan avtala om vilken lag som skall vara tillämplig. För det fall att parternas avtal inte anger vilken lag som skall tillämpas avgörs frågan av förordningens bestämmelser. verkar för att få till stånd en ändring beträffande immaterialrättsliga avtal, t.ex. licensavtal. Sådana avtal är normalt territoriellt anknutna, varför det ursprungliga förslaget att knyta överlåtarens hemvist till den tillämpliga lagen framstår som mindre lämpligt. har inte fått tillräckligt stöd för ett alternativt förslag, men har fått gehör för sin ståndpunkt så långt att immaterialrättsliga avtal enligt ordförandeskapets kompromissförslag skall omfattas av förordningens huvudregel om att den karakteristiska prestationen alternativt det land som avtalet har närmast anknytning till skall styra den tillämpliga lagen. Detta innebär i praktiken samma regler som enligt Romkonventionen. verkar vidare för att transportavtal skall särregleras. Även på denna punkt förefaller ha fått gehör för sin ståndpunkt även om diskussionen inte är avslutad. Frågan omfattas därför inte av det nu aktuella kompromissförslaget. Det återstår alltjämt förhandlingar om flera av förordningens artiklar. I de delar där ordförandeskapet nu har lagt fram ett kompromissförslag kan emellertid acceptera förslaget. har ännu inte avslutat sin första läsning av förslaget. Sannolikt kan parlamentets yttrande väntas . Ordförandeskapets förslag är bilagt. Ordförandeskapet föreslår att rådet skall träffa en överenskommelse om innehållet i de delar av förordningen som innefattas i kompromisspaketet. Vidare föreslår ordförandeskapet att förhandlingarna beträffande utestående frågor aktivt skall fortsätta i . Det kompromisspaket som det nu är fråga om innehåller 15 artiklar. Förordningens materiella tillämpningsområde anges vara avtalsrättsliga förpliktelser. Vissa former av avtal är dock uteslutna; som exempel kan nämnas avtal på familjerättens område, t.ex. om underhållsbidrag eller arv (art. 1). Förordningens bestämmelser är universella (art. 2) och skall alltså tillämpas även när de anger att tillämplig lag är lagen i ett land som inte är medlem i EU. Huvudregeln är att parterna fritt kan avtala om tillämplig lag (art. 3), men för det fall parternas avtal inte innehåller någon bestämning av tillämplig lag anger förordningen vilken lag som skall tillämpas (art. 4). För ett flertal avtalstyper, t.ex. köp av varor och tjänster, införs fasta anknytningskriterier. Avtalstyper som inte uttryckligen nämns omfattas dock av motsvarande regler som enligt Romkonventionen, dvs. vilken avtalspart som skall utföra den för avtalet mest karaktäristiska prestationen och vilket land som avtalet har närmast anknytning till får avgörande betydelse för den tillämpliga lagen. Det finns en särskild bestämmelse om tillämplig lag för individuella anställningsavtal (art. 6). Enligt ordförandeskapets förslag skall en föreslagen bestämmelse om avtal som slutits av en mellanman strykas (art. 7). Frågan regleras inte heller i Romkonventionen. Vidare innehåller förordningen bestämmelser om vilken lag som skall reglera avtalets materiella giltighet (art. 9) och dess giltighet till formen (art. 10). Det finns bestämmelser om tillämplig lag vid subrogation, dvs. när en tredje part har fullgjort gäldenärens förpliktelse (art. 14), och när det förekommer flera gäldenärer (art. 15). Förordningen reglerar vilken lag som skall tillämpas vid kvittning (art. 16) och vad som gäller beträffande bevisbördans placering m.m. (art. 17). Förordningen anger vidare att s.k. renvoi är utesluten, vilket innebär att om den lag som förordningen pekar ut i sin tur hänvisar till ett annat lands lag skall sådana internationellt privaträttsliga bestämmelser inte tillämpas (art. 19). Vidare finns bestämmelser om ordre public (art. 20) och vad som gäller beträffande stater med mer än en rättsordning (art. 21). Gällande svenska regler och förslagets effekter på dessa Förordningen kommer att ersätta Romkonventionen. I viss utsträckning kommer förordningen därvid att innehålla nya eller till viss del reviderade bestämmelser. Till de för viktigaste frågorna hör lagvalsregler för konsumentavtal och för transportavtal samt frågan om lagvalsreglerna i sjölagen som bygger på en nordisk överenskommelse skall kunna fortsätta att tillämpas. Diskussionen om dessa frågor är emellertid inte avslutad och de omfattas därför inte av ordförandeskapets nu aktuella kompromissförslag.