eunbil · GV0N8968 · 2007-11-30 00:00:00 — samt allmän ordning och säkerhet Rådets möte (rättsliga och inrikes frågor) Rådets dagordning Dagordningspunkt 14 Förslag till och rådets direktiv om ändring av rådets direktiv /477/EEG om kontroll av förvärv och innehav av vapen Dokument: 14895/07 CRIMORG 168 MI 283 CODEC 1201 COMIX 950 ADD 1 REV 1(bifogas) dokument: Fakta-PM 2005/06:FPM110, Kommissionens ursprungliga ändringsförslag 7258/06 CRIMORG 49 MI 63 CODEC 492, m.fl. behandlad vid samråd med : Förslaget har inte tidigare behandlats vid samråd. Syftet med behandlingen Nå politisk överenskommelse om förslaget (under förutsättning att inte röstar nej till förslaget ). EG och de flesta medlemsstater däribland har undertecknat protokollet mot olaglig tillverkning av och handel med skjutvapen, delar till skjutvapen och ammunition (FN:s vapenprotokoll) . Protokollet är en bilaga till FN:s konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet. Eftersom protokollet är ett s.k. blandat avtal kräver ett genomförande av protokollet åtgärder inte bara på nationell nivå utan även på EU-nivå. För att genomföra protokollet inom gemenskapsrätten har kommissionen föreslagit ändringar i EG:s direktiv /477/EEG om kontroll av förvärv och innehav av vapen (vapendirektivet). Det handlar bl.a. om att inom direktivets tillämpningsområde definiera begreppen olaglig tillverkning av och handel med skjutvapen samt att klargöra tillämpliga påföljder och att införa krav på märkning vid tillverkning av vapen och register för att kunna spåra vapen. Förslagen har förhandlats i den sektorsövergripande gruppen för organiserad brottslighet. Parallellt har behandlat kommissionens förslag och antagit 50 ändringsförslag. För att försöka jämka samman ståndpunkter från rådet och parlamentet har informell trilog ägt rum vid fem tillfällen. Ordförandeskapet har arbetat fram ett kompromisspaket som man hoppas kunna nå en överenskommelse om i första läsningen med parlamentet. En icke blockerande minoritet har fortfarande reservationer på ett antal punkter. Rättslig grund och beslutsförfarande Artikel 95 i fördraget. Bestämmelsen hänvisar till beslutsförfarandet i artikel 251. Rådet fattar beslut med kvalificerad majoritet. Parlamentet har medbeslutanderätt. Svensk ståndpunkt har undertecknat FN:s vapenprotokoll och har för avsikt att ratificera det. stödjer därför ändringar i vapendirektivet som ligger inom ramen för vad protokollet stipulerar. Under förhandlingarnas gång har en hel del förändringar gjorts i kommissionens ursprungliga förslag, fram för allt på initiativ av . Flera av dessa ligger utanför protokollets område. Även i dessa delar kan dock acceptera ordförandeskapets förslag till ändringsdirektiv eftersom förslagen inte torde påverka svensk vapenlagstiftning i nämnvärd utsträckning. inställning lade 50 ändringsförslag. En stor del av dessa är inte ändringar av kommissionens ursprungliga förslag utan tillägg, dvs. förslag till ändringar i vapendirektivet som inte föranleds av FN:s vapenprotokoll. Efter att ha haft fem trilogmöten har ordförandeskapet lagt fram ett kompromissförslag. Parlamentet (IMCO) har förklarat att det bara har för avsikt att behandla ett kompromissförslag som rådet kan utlova har stöd av en kvalificerad majoritet i rådet. Förslaget För att genomföra FN: vapenprotokoll och förstärka åtgärder för att bekämpa organiserad brottslighet inom gemenskapsrätten föreslog kommissionen ändringar i vapendirektivet. Det ursprungliga förslaget tar sikte på följande ändringar: - förtydligande av märkningsskyldigheten vid tillverkning och import, även för vapen i statliga depåer som överförs till permanent civilt bruk; - precisering av begreppen olaglig tillverkning och handel med skjutvapen, delar av skjutvapen och ammunition (t.ex. om de inte är märkta); - förlängd tidsgräns för bevarande av register över vapen (för att kunna spåra vapen); - utmätande av lämpliga påföljder; - införande av allmänna principer för att göra vapen obrukbara. De föreslagna ändringarna tar inte upp något nytt i förhållande till direktivets allmänna innehåll utan berör tekniska aspekter. De innebär en anpassning av direktivets bestämmelser inom ramen för de nya regler som införs genom att gemenskapen ansluter sig till protokollet. Under förhandlingarnas gång har kommissionens ursprungliga förslag reviderats och kompletterats med ett antal artiklar. Det rör bl.a. tillnärmning av definitionen av vapen, ammunition m.fl. begrepp så att dessa överensstämmer med vapenprotokollets, införande av regler om kontroll av lämplighet och behov av vapen för att få inneha vapen, införande av åldersgräns för innehav av vapen samt ökade krav på tillsyn över vapenhandlare. Gällande svenska regler och förslagets effekter på dessa Vapendirektivet är ett s.k. minimidirektiv och medlemsstaterna har därför som huvudregel rätt att ha strängare bestämmelser nationellt. har, generellt sett, strängare regler än vad som följer av vapendirektivet. Till stora delar uppfyller det ändringsförslag som läggs fram avseende vapendirektivet. Preliminärt kan sägas att gällande svensk lagstiftning dock inte uppfyller förslagets krav när det gäller författningsreglerad skyldighet att märka vapen vid bl.a. tillverkning och import. Detta följer dock redan av protokollet som , vilket har framgått ovan, undertecknade . Eftersom det inte finns någon skyldighet att märka vapen är heller inte underlåtelse att märka vapen förenat med några påföljder i svensk rätt. Inte heller försök och anstiftan till sådan underlåtenhet samt försök och anstiftan till olaglig handel och olaglig tillverkning är förenat med några påföljder. Försök till införsel av vapen utan tillstånd är dock straffbart enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Ekonomiska konsekvenser I de delar direktivet behandlar saker som följer av FN:s vapenprotokoll och som kan orsaka vissa kostnader, t.ex. skyldighet att märka vapen vid tillverkning och import och att hålla register över vapen , innebär direktivet inte några kostnader utöver vad protokollet annars skulle ha orsakat. Att märka är att eftersom till stora delar redan uppfyller direktivet borde de ekonomiska konsekvenserna inte bli större än att de kan bäras av berörda myndigheter inom befintliga ramar.