rfr · GV0WRFR4 · 2007-11-01 00:00:00 — Det är mot bakgrund av utvecklingen som vi ofta kan bedöma om de politiska insatser som vi gör har de effekter som vi vill att de ska ha. Vi jobbar ofta med att identifiera kunskapsluckor och självklart med att ta fram förebyggande åtgärder. (Bild 48) Som forskare har vi ofta att förhålla oss till en hel del problem i de kunskapskällor som vi har att använda. När det gäller våld mot äldre har vi som en av de viktigaste källorna offer- och trygghetsundersökningar. De är viktiga därför att de äldres egna erfarenheter kommer fram där. En stor del av mörkertalet kan synliggöras i offerundersökningar. Problemet är att en hel del av våra undersökningar bara täcker äldre fram till , vilket betyder att en hel del av det våld som sker mot de allra äldsta aldrig kommer att kunna synliggöras i offerundersökningar. Ytterligare ett problem med offerundersökningar är bortfallet. Även om vi nu ska beskriva våldet mot dem som är upp till kommer inte alla att välja att ingå i undersökningen. Slutligen har vi dessutom det som vi kallar för internt bortfall, alltså att man är med i undersökningen men undviker att svara på de mest känsliga frågorna. Och vi har hört att mycket av detta våld mot äldre kommer att hamna där. Vi har kriminalstatistik. Där finns det faktiskt möjligheter att ta fram uppgifter om våld mot äldre genom att man utnyttjar den information som finns om målsägande, men detta är inte något som tas fram rutinmässigt, utan man får göra specialanalyser. Vi har sjukhusdata där vi kan titta på det lite grövre våldet som leder till inskrivningar i patientregistret som ansvarar för. Vi har även de lyckligtvis få fall av dödligt våld som vi kan analysera. Som våldsforskare är vi ofta intresserade av det dödliga våldet som ett uttryck för utvecklingen av det allra grövsta våldet där vi har ett minimalt mörkertal. (Bild 49) Vilken bild får vi enligt dessa olika kunskapskällor? Inom genomför vi en stor nationell trygghetsundersökning. Av bilden framgår omfattningen av det våld som rapporteras av de intervjuade. Vi kan se att av hela befolkningen i åldern är det som uppger att de har utsatts för misshandel. Bland de äldre var det ytterst få som uppgav detta i undersökningen. Det är något fler som uppger att de har blivit hotade. De nivåer som vi ser i den nationella trygghetsundersökningen stämmer tämligen väl med dem som man ser i SCB:s så kallade ULF-undersökningar, alltså undersökningar av levnadsförhållanden. (Bild 50) Vi kan se att det finns ett kriminologiskt axiom som säger att utsattheten för våld minskar med ålder. Men detta är alltså något som man inte kan ta för givet när det gäller de äldre eftersom våra undersökningar bara sträcker sig fram till ungefär . Vi har väldigt lite information om de allra äldsta. Och i den här typen av offerundersökningar ser vi att de äldre framför allt rapporterar hothändelser i större utsträckning än fysiskt våld. Vi ser också något som kanske tydliggör problemen med denna typ av undersökningar, nämligen att det våld som synliggörs är det våld som sker på allmänna platser. Vi lyckas alltså inte lika bra belysa det våld som sker i nära relationer. Det kan finnas olika anledningar till det, som vi har talat om tidigare, nämligen att det självklart är känsligare att i en intervjusituation uppge att man har utsatts för den typen av våld. (Bild 50) Hur ser utvecklingen ut med de källor som vi har till vårt förfogande? Den så kallade ULF-undersökningen beskriver utvecklingen 19902005. Vi ser att utsattheten för våld för hela befolkningen ligger på och för de äldre på . Det är små förändringar . (Bild 51) Vi kan välja att titta på antalet människor som kommer in till våra sjukhus och skrivs in och som alltså hamnar i patientregistret. Detta handlar bara om den slutna vården, och där våldet är en uttrycklig orsak till behandlingen. Vi ser då att det är ungefär 100 äldre . Det är alltså fråga om ganska små tal, precis som vi hörde tidigare från . Det är något fler män än kvinnor, men det är små förändringar . (Bild 52) Slutligen ska jag ta upp det allra grövsta våldet, det som leder till döden. Det är små tal, men är det tiotolv äldre som faller offer för dödligt våld i . Även här är det små skillnader mellan män och kvinnor. Det är ungefär lika många män som kvinnor. Vi kan också titta på vad som kännetecknar dessa fall. Då får vi en bekräftelse på att det mesta av detta dödliga våld är familjerelaterat eller relaterat till bekanta. (Bild 53) Jag ska gå över till att tala om det som har varit uppe som ett våldsproblem av en helt annan magnitud. Då ser vi trygghetsdelen, alltså att äldre är mer otrygga än resten av befolkningen. Men när vi säger detta ska vi se att de skillnader som kommer fram i våra trygghetsundersökningar inte är dramatiska, utan vi ser att av den äldre befolkningen uppger att den känner stor oro över brottsligheten i samhället mot av befolkningen som helhet. (Bild 54) Större skillnader får vi om vi, precis som påtalades tidigare, tittar på andelen äldre som avhåller sig från att gå ut på grund av att de är oroliga för att utsättas för våld. Här ser vi att av de äldre känner att de är otrygga vid utevistelse mot av resten av befolkningen. Men den stora skillnaden är vad som blir konsekvensen av denna otrygghet. Unga människor uppger att de är otrygga, men de går trots allt ut, medan äldre är otrygga och stannar hemma. (Bild 55) Jag ska göra en summering. Såvitt vi kan se i de statistikkällor som vi har till vårt förfogande med sina brister verkar det inte som om våldet mot äldre ha ökat, åtminstone inte , med de reservationer som vi får göra för de brister som vi har i våra kunskapskällor. Vi kan se att oro för våld och otrygghet är mer förekommande än i resten av befolkningen, men de flesta äldre är trygga, vilket också är något som är värt att ha i åtanke. (Bild 56) Något som också har varit väldigt tydligt under denna hearing är att våld mot äldre skiljer sig från övrigt våld. Vi ser helt olika typer av våld i olika grupper i samhället. Och det som kännetecknar våldet mot äldre är att det sker i nära relationer och att det sker på institutioner. För den totala befolkningen är den stora delen dels våld i samband med yrkesutövning, dels våld i samband med nöjeslivsdeltagande och självklart våld i nära relationer. För de äldre handlar det framför allt om den sista tårtbiten. (Bild 56) Det som jag också tycker har kommit fram väldigt tydligt i hearingen är att de äldres utsatthet kännetecknas av en sårbar situation och en utsatt situation som handlar om att de ofta är beroende, och där våldet är väldigt osynligt för andra parter. Detta gör att rättsväsendet har en ganska grannlaga uppgift. De traditionella polisiära metoderna fungerar inte lika bra för denna typ av våld. Detta har också kommit fram väldigt tydligt i ett regeringsuppdrag som vi jobbar med och som handlar om våld mot personer med funktionshinder. Detta regeringsuppdrag ska vi avrapportera . Och väldigt mycket av det som vi kommer att trycka på påminner om den diskussion som vi har här . (Bild 56) , : Jag är jurist och arbetar med informationsfrågor vid . Jag vill börja med att tacka för att vi har blivit inbjudna till denna hearing. Jag kommer att ge några exempel på hur har arbetat med att synliggöra frågan om våld mot äldre och våra erfarenheter från området. Först ska jag kortfattat berätta om . Myndigheten har som övergripande mål att främja alla brottsoffers rättigheter, behov och intressen, och vår kärnverksamhet är att besluta i ärenden om statlig brottsskadeersättning, att förvalta Brottsofferfonden och fördela fondens medel till forskning och utvecklingsarbete och att vara ett i frågor som rör brottsoffren. Genom ett väl utvecklat samarbete med andra myndigheter, organisationer och ideella föreningar arbetar myndigheten aktivt med att uppmärksamma alla brottsoffers situation. Genom spridning av informationsmaterial, återkommande seminarier och konferensverksamhet liksom representation i olika referensgrupper bidrar myndigheten både till att göra möjligheten till brottsskadeersättning känd och till att sprida nyvunnen kunskap inom det i fortfarande relativt unga viktimologiska forskningsfältet. Myndighetens breda kontaktytor ger också signaler om var det är önskvärt att komplettera kunskapsbilden. Ett sådant område är förekomsten, omfattningen och omhändertagandet av äldre personer som utsätts för våld. Brottsskadeersättning är myndighetens största och mest resurskrävande verksamhet. Den som har varit utsatt för ett brott och inte får sitt skadestånd från gärningsmannen och som inte heller kan få någon försäkringsersättning kan vända sig till för att erhålla statlig brottsskadeersättning. För att få sådan ersättning krävs att ett brott begåtts och att brottet är polisanmält. Denna ersättning kan utgå trots att det inte finns någon känd gärningsman om sökanden visar att det föreligger övervägande sannolikhet för att ett brott har förövats mot sökanden. Brottsskadeersättningen täcker främst personskador och ersättning för kränkning, medan sakskador i normalfallet inte ersätts. Sakskador ersätts uteslutande om det är en person på rymmen från en kriminalvårdsanstalt, häkte, LVM- eller LVU-hem som har orsakat skadan. Undantagsvis kan man ändå få ersättning för sakskador enligt 4 § brottsskadelagen. Då krävs att den skadelidandes förmåga att försörja sig allvarligt har äventyrats eller att ersättningen framstår som särskilt angelägen. Här åsyftar man i första hand brott mot äldre, såsom väskryckning eller tillgrepp från en äldre person i samband med ett post- eller bankbesök. Ett annat exempel är när en eller ett par personer under någon förevändning tränger sig in hos en åldring och där tillgriper kontanter. Här har man som åldring alltså en något större möjlighet att få den sakskada som inträffar ersatt. Naturligtvis har äldre brottsoffer samma goda möjligheter som andra brottsoffer att få ersättning för personskador och att få eventuella kränkningsersättningar som kan komma i fråga. kom det in totalt nästan 11 000 ansökningar om brottsskadeersättning. Av dessa 11 000 var 565 från personer som är eller äldre, alltså . Äldre personer kommer alltså i åtnjutande av denna ekonomiska kompensation som brottsskadeersättningen utgör. Men Brottsoffermyndigheten har också mer aktivt arbetat för att ta fram ny kunskap inom området våld mot äldre. startade myndigheten med delfinansiering från en omfångsundersökning som presenterades 2001. Den har ni hört talas här . Enkätundersökningens hela namn är Ofrid? Våld mot äldre kvinnor och män - en omfångsundersökning i kommun. Den författades av socionomen och psykoterapeuten . Denna undersökning riktades till 1 500 män och kvinnor som var eller äldre och bosatta i kommun. Svarsfrekvensen var hög, , vilket innebär att av kommuns befolkning i detta aktuella åldersspann har besvarat frågorna. Svarandena var bosatta i hela kommun, alltså både i stad och på landsbygden, och därför torde den spegla den övriga befolkningen i relativt väl. Bland resultaten kan nämnas att av kvinnorna och av männen uppger att de har blivit utsatta för någon typ av våld eller övergrepp från det att de har fyllt . Jag kan också nämna att sjukdom, funktionshinder och hög ålder ökar risken för våld eller övergrepp mot kvinnor, medan det för män är den egna alkoholberusningen som verkar öka risken för våld eller övergrepp mest. Generellt sett är konsekvenserna av brottsutsatthet större och allvarligare för kvinnor än för män. Det är också få av de personer som har rapporterat att de har blivit utsatta för våld som har fått någon hjälp eller har sökt någon hjälp. Även om det har gått denna undersökning genomfördes finns det goda skäl att anta att siffrorna fortfarande rätt väl speglar dagens verklighet. Hela undersökningen hittar man i fulltext på webbplats under publikationer. Myndigheten har även genom Brottsofferfonden möjlighet att medverka till att en ökad kunskap på området kommer till stånd. Brottsofferfonden genererar genom att dömda gärningsmän förpliktas att betala en avgift till fonden. Brottsofferfonden beviljar bland annat medel till olika forskningsprojekt och utvecklingsprojekt. Generellt sett vid fördelningen av medel gäller att de verksamheter och projekt som bäst främjar brottsoffer ska beviljas bidrag. Därtill har myndigheten under en rad år haft i uppdrag att särskilt prioritera projekt som har haft en inriktning mot utsatta kvinnor, barn och ungdomar samt offer för brott med rasistiska, främlingsfientliga, antisemitiska, islamofobiska eller homofobiska inslag. ska däremot projekt där samverkan ingår som en viktig del prioriteras. Brottsofferfonden önskar därför att det inkommer ansökningar om projekt, exempelvis om brott mot äldre, där samverkan ingår som en viktig beståndsdel. Vi hörde att representanten från Brå, , poängterade vikten av att samverka när det gäller våld mot kvinnor. Och här har vi alltså ytterligare ett incitament att söka projektmedel för projekt som har just med samverkan att göra. Ett projekt med anknytning till dagens tema som har erhållit medel från Brottsofferfonden är professor undersökning Utsatthet för våld och otrygghet bland äldre. Ett av resultaten från den här undersökningen indikerar att paradoxen att äldre är den grupp i samhället som har den lägsta utsattheten för brott men upplever den starkaste rädslan inte med nödvändighet stämmer. Undersökningen indikerar i stället att unga människor oroar sig ungefär lika mycket för att bli utsatta för brott som äldre. Däremot svarar fler äldre personer att de inte vill gå ut efter mörkrets inbrott, vilket har tolkats som att oron är väldigt stor och dessutom att denna oro skulle vara irrationell eftersom risken att utsättas för brott är låg. Den här oron kan dock ha sina naturliga förklaringar, vilket vi delvis har varit inne på tidigare, nämligen att den allmänna sårbarheten är högre för äldre personer genom exempelvis försämrad syn, hörsel och ekonomisk ställning. Dessutom riskerar brottsutsattheten för en äldre person att leda till allvarligare skador och följder än för en ung person. Slutligen är det också tänkbart att äldre personer inte har samma stora intresse som yngre personer att röra sig ute . Utifrån dessa observationer kan det tolkas som ett tecken på rationalitet snarare än irrationalitet att äldre personer är ovilliga att gå ut efter mörkrets inbrott. Inom ramen för verksamhetsområde att vara ett arrangerade myndigheten tillsammans med och en viktimologisk forskarkonferens som lockade ett fyrtiotal forskare och doktorander. denna konferens var våld mot äldre, och en av föreläsarna var professor som vi har hört här . ordnar dessutom temadagar. Och vid vissa av dessa temadagar har frågan om våld mot äldre berörts, exempelvis av socionomen och psykoterapeuten , alltså författaren till , och professor , vars undersökning jag också refererade till, som har föreläst på dessa temadagar. Och vid 2008 kommer , som vi hörde talas om tidigare och som snart kommer att disputera på en avhandling med titeln elder abuse: Witnesses perspectives, att föreläsa. Detta var några korta inblickar i hur försöker sprida kunskap och intresse för frågan om våld mot äldre. Myndigheten arbetar aktivt för att alla brottsoffergrupper ska uppmärksammas och för att varje brottsoffer ska få det stöd och den hjälp som han eller hon behöver. bevakar noga utvecklingen på detta område och välkomnar därför särskilt det initiativ som socialutskottet har tagit. Avslutningsvis vill jag rikta en uppmaning till försöksverksamheter, pilotprojekt, utbildningsverksamheter och forskare i landet inom detta område att söka medel från Brottsofferfonden så att kunskapen om, bemötandet, vården och omhändertagandet av äldre personer som utsätts för våld kan förbättras. , : Tack för inbjudan. Jag ska göra en allmän kommentar, nämligen att jag tycker att det är glädjande att se att ni verkar ha ett tvärsektoriellt perspektiv på det problem som vi ska tala om . Det är icke bara en fråga för rättsväsendet. Och det har vi nog känt till , men verkar det som att vi rör oss i den riktningen i samverkan också. Jag jobbar som tillförordnad enhetschef på på något som kallas Polisavdelningen. Där jobbar vi hårt och intensivt med att utveckla polisens kärnverksamhet när det gäller metodval, systemstöd och så vidare. Jag har med mig en kamrat från polismyndigheten i , Hans Ekerbring. Han får presentera sig själv närmare om . Vi hade tänkt att jag skulle tala i , och sedan talar Hans i i rättvisans namn. Det har redan talats mycket om statistik. Jag ska göra en kort upprepning. När det gäller utsatthet för brott utsätts en fjärdedel av befolkningen för brott. Var tionde person i befolkningen i samma ålderskategori utsätts för brott mot person. (Bild 58) Inför mitt anförande här bad jag via min handläggare att ta fram särskild statistik när det gäller våld mot äldre. Och utan att på något sätt marginalisera problemet, det vill jag verkligen betona, vill jag som tjänsteman försöka placera in problemet så att det får en adekvat inramning. På bilden framgår det av tabellen att de stora volymerna handlar om misshandel mot kvinnor, misshandel mot män och personrån. Längst till höger framgår det totala antalet anmälda brott till polisen. Antalet fall av misshandel mot kvinnor är omkring 26 500. Antalet anmälda brott mot äldre är 701. Det motsvarar av den totala volymen. Utan att det blir någon sifferexercis ser ni ändå att det inte är fråga om tvåsiffriga tal. (Bild 59) När det gäller temat trygghet och otrygghet ser vi via undersökningar och uppgifter som vi har fått från Brå att ungefär tre fjärdedelar av den vuxna befolkningen känner sig ganska eller mycket trygga när de går ut ensamma sent i sitt eget bostadsområde. Ju äldre en person är, desto mer oroad över brottsligheten i samhället är man trots, som vi har hört, att äldre är utsatta för brott i ringa omfattning och att utevistelsen i brottsfrekventa miljöer, och då menar jag restauranger, kollektivtrafik och så vidare, i stort sett har upphört . (Bild 60) Unga oroar sig mer för våldsbrott, medan äldre tenderar att oroa sig mer för tillgreppsbrott, alltså till exempel inbrott. Hur jobbar då polisen mot brott när det gäller äldre? Inför detta anförande har vi ringt runt till alla polismyndigheter. Och samtliga uppger att detta arbete är prioriterat inom samtliga polismyndigheter. Vi har också fått signaler om att denna typ av brottslighet varierar stort . Därför bevakar man brottsutvecklingen intensivt. Polisens bild av brott mot äldre stämmer faktiskt väldigt väl med den bild som presenterades i den nationella trygghetsundersökningen 2006, det vill säga att våld är mycket ovanligt, i varje fall den anmälda och rapporterade brottsligheten på området. Men tillgreppsbrotten dominerar när det gäller brott mot äldre. Eftersom i alla fall den anmälda våldsbrottsligheten är mycket ovanlig riktas de flesta av polisens åtgärder mot tillgreppsbrott som drabbar äldre. (Bild 61) Polisen har byggt upp ett arbetssätt som bygger på att man jobbar mycket med underrättelseverksamhet. Vi kallar det internt för polisens underrättelsemodell, och den håller vi nu på att genomföra hos samtliga myndigheter. Det innebär kortfattat att det finns en analysenhet som sitter på det som vi kallar för kriminalunderrättelsetjänsten. Denna analysenhet har till uppgift att följa brottsutvecklingen i varje länsmyndighet. Sedan finns det en liknande funktion nationellt. När denna kriminalunderrättelsetjänst sitter och analyserar och tittar på brottsutvecklingen prioriterar den naturligtvis brott mot äldre, som jag har nämnt. (Bild 62) Jag ska säga något om vad man konkret gör. Då vill jag först säga att fokus i detta arbete kanske inte bör ligga på den repressiva sidan. Fokus i detta arbete från rättsväsendets och samhällets sida måste ligga på det brottsförebyggande området. Här har vi jobbat väldigt mycket med att utveckla samarbetet med olika aktörer inom samhället. Polisen ingår till exempel i alla dessa lokala brottsförebyggande råd som finns. Det finns 260280 lokala Brå numera som ingår som en stabil aktör och kanske den viktigaste. När det gäller våld kan jag också säga att det har varit en negativ utveckling. Där har vi jobbat hårt och intensivt, och gör det fortfarande, för att vända denna utveckling åt rätt håll. Där har vi av naturliga skäl särskilt prioriterat våld utomhus. När det gäller brott i nära relationer, som har nämnts här tidigare, vill jag också tala om att vi på nu driver ett stort projekt om brott i nära relationer. Det är ett projekt som har en styrgrupp, och den styrgruppen leds av rikspolischefen. Det är naturligtvis en signalverkan både mot samhället och in mot organisationen. I denna samverkansform som har skapats ingår i styrgruppen också många andra generaldirektörer från etcetera. Och där hoppas vi att vi ska få ett stort genomslag. Dessutom driver vi ett pågående arbete där det gäller att ta fram en nationell brottsofferstrategi som naturligtvis kommer att ha bäring på det här. Vi driver också simultant ett arbete med att ta fram en nationell brottsförebyggande strategi. Jag vill också tillägga att vi har särskilt utsedda utredare när det gäller den repressiva delen. Som vi har hört är det här svårutreda brott. Det handlar ofta om seriebrottslighet, det handlar ofta om att vi får uppgifter väldigt sent in i systemet och ska agera därefter. Hans Ekerbring: Jag heter och jobbar som polisens tjänsteman i det lokala brottsförebyggande rådet i . Där jobbar jag tillsammans med som är kommunens samordnare. Vi jobbar alltså två personer på heltid med det brottsförebyggande arbetet där. Bakgrunden till att jag är här och ska prata lite grann om Våga leva livet är just trygghetsmätningar som har skett tidigare, äldres otrygghet och också naturligtvis ett antal händelser som sker där äldre människor råkar illa ut och blir drabbad av elände. Vi från det lokala brottsförebyggande rådet tog kontakt med . Vi fick ett antal studenter där att göra ett examensarbete på det här området. Hur ska vi kunna göra det lite mer tryggt för våra äldre? De är oroliga. Vi sade att grunden för det hela är att det ska vara positivt. Det ska komma ut positiva budskap. Vi ska inte skrämmas, utan vi ska lämna positiva vibbar här. Det skulle ske i form av en studiecirkel. För att vi skulle nå ut riktigt bra hade vi träffar med pensionärsorganisationerna för att höra om det fanns ett behov av detta. Dessutom ville vi att alla de olika studieförbunden skulle komma med. På det sättet har vi jobbat. Vi lade upp studiecirkeln i fem olika sektioner. Det är meningen att man ska stanna filmen och prata lite grann efter varje del. Det handlade om detta, som någon tog upp, att det ringer på dörren. Hur hanterar vi det på ett positivt sätt? Hur hanterar vi våra pengar när vi är ute? Vi har ett avsnitt som handlar om grannsamverkan och ett avsnitt som handlar om hur vi ska agera om olyckan är framme och om det händer någonting. Där har SOS Alarm en väldigt stor del i det hela tillsammans med brandförsvaret. Med en filmsnutt , som ni för övrigt har fått och kan titta på vid tillfälle, försöker vi göra detta på ett positivt sätt. Vi vill trycka på att samarbetet med studieförbunden och att få ut folkrörelsearbetet är jätteviktigt. Och det är inte bara det här man pratar om när man träffas i de här cirklarna, utan det blir mycket annat klokt sagt också. (Bild 63) : Jag vill tacka för att vi har fått komma hit. Det har varit oerhört lärorikt att lyssna på det som har sagts . Precis som tidigare talare har sagt handlar det här om att det finns olika dimensioner när det gäller våld mot äldre. Det vi på har sysslat med när det gäller de äldre handlar enbart om våld inom vård och omsorg. roll i det sammanhanget är normerande. Vi har gett ut ett antal föreskrifter om kvalitetsarbete och anmälningsskyldighet. Det gäller både och hälso- och sjukvården. När det gäller lex pågår det ett arbete med att revidera den föreskriften.