mot · GV02Fi276 · 2007-10-04 00:00:00 — Fler i arbete fler vägar framåt behöver ett spårbyte för ökad rättvisa, förstärkt välfärd och kloka investeringar för framtiden. Medan regeringen lagt en närsynt och oansvarig budget, som systematiskt ger mer till dem som har mest, pekar ut en radikalt annorlunda färdriktning. politik gör skillnad. Vår budget visar konkret på punkt efter punkt hur kan bli ett bättre land att leva i, för många fler. Vi vill stärka solidariteten och sammanhållningen i samhället. Det kräver en annan ekonomisk politik än den regeringen driver. Det kräver en politik som omfördelar från förmögna till fattiga, det kräver satsningar på välfärden och långsiktiga investeringar för ett hållbart samhälle. Vi lägger fram förslag för mer progressiva skatter och för satsningar som ger människor möjlighet att växa, arbeta och förkovra sig, istället för att tryckas ned eller misstänkliggöras. Den största orättvisan i är fortfarande arbetslösheten. Trots att sysselsättningen ökar har långtidsarbetslösa svårt att komma in på arbetsmarknaden. Vi befinner oss i en högkonjunktur, men antalet långtidsarbetslösa ungdomar har flerdubblats och många, särskilt ungdomar, har dåliga arbetsvillkor. Det finns ett konkret behov att satsa på utbildning, en aktiv arbetsmarknadspolitik och rehabilitering. Vi vill skapa ett rymligt arbetsliv. Människor skall känna trygghet i vardagen. Därför behöver vi bra ersättning om vi drabbas av sjukdom eller arbetslöshet. Regeringen attackerar nu de gemensamma trygghetssystem som måste finnas i ett modernt välfärdssamhälle. stärker a-kassan och stödet till människor som drabbats av sjukdomar. Vi slår vakt om kollektivavtal och vill stärka rättigheterna på arbetsplatserna. Starka fackföreningar är en garanti mot krav på sänkta löner och försämrade villkor på jobbet. För att nå jämställdhet måste makt och resurser omfördelas från män till kvinnor. Det gäller både politisk och ekonomisk makt. Jämställdhetspolitik handlar om att män skall avstå makt och privilegier som de har på grund av att de är män. Vi för en feministisk politik som syftar till att ändra maktförhållandena mellan könen. politik skapar fler arbetstillfällen, ger fler kvinnor rätten till ett heltidsarbete, pressar tillbaka deltidsarbetslösheten och skapar ett tryck för minskade löneskillnader mellan kvinnor och män. Vi satsar för att höja kvinnors löner. Med hjälp av ett viktat statsbidrag ger staten extra stöd till kommuner som höjer lönerna på ett sådant sätt att jämställdheten stärks. Skattesänkningarna urholkar den offentliga sektorn. Vi vill att välfärdssektorn skall få växa. För att höja kvaliteten i förskolan, äldreomsorgen och skolan, behöver vi anställa fler. Vi vill investera i nya bostäder och på kollektivtrafik. Skatterna skall användas för att utjämna skillnader i inkomst, för att finansiera välfärd och för att driva på miljöomställningen. Vi gör en kraftfull satsning på fler anställda i välfärden. Ett riktat sysselsättningsstöd ges till kommuner och landsting som anställer, till avtalsenliga löner, där behoven finns. Vi skapar utrymme för 150000 nya jobb . Satsningen kostar totalt 2008. Vi säger nej till försämringarna för deltidsarbetslösa och införande av i a-kassan. Vi återställer a-kassan. Unga långtidsarbetslösa som inte har gymnasieutbildning får möjlighet att skaffa en yrkesutbildning på gymnasienivå. Vi vill införa individualiserad föräldraförsäkring och säger nej till regeringens förslag om jämställdhetsbonus och vårdnadsbidrag. Klimatförändringarna kräver kraftfulla insatser i och i världen. Vi behöver minska utsläppen i luften och i havet, som vi satsar på förnybar energi. Regeringens kraftiga nedskärningar i skyddet av biologisk mångfald är ett hot mot utrotningshotade arter. Vi har som mål att satsa en procent av BNP på klimatåtgärder i budgeten 2010. Vi inrättar ett nytt klimatbistånd som skall förebygga klimatförändringar. För att minska utsläppen från trafiken satsar vi på kollektivtrafik och utbyggnad av järnvägen. Åtta miljarder satsas för att minska tågförseningarna. Vi startar två storskaliga försök med klimattaxa, det vill säga avgiftsfri kollektivtrafik. satsar vi över åtta miljarder för att utveckla lokal och regional kollektivtrafik. Genom att låna till investeringar i infrastruktur i stället för att direktavskriva dem, kan staten öka järnvägsinvesteringarna med 42 miljarder . Vi investerar i havsmiljö och biologisk mångfald och etablerar ett centrum för energieffektivisering. Forskning och utveckling leder till ökad elproduktion från vindkraft och bioenergi, vilket gör det möjligt att avveckla kärnkraften. En kraftfull satsning görs för att höja garantipensionen med . gör vi en uppräkning av pensionen för ATP-pensionärerna som fått försämrad pension . Vi storsatsar på psykiatrin, genomför en tandvårdsreform och ökar tempot i arbetet med ökad tillgänglighet för funktionshindrade. Vi inför gratis receptbelagda läkemedel för barn. Resursjourer skall utvecklas för kvinnor som utsatts för mäns våld, men som också har andra problem som missbruk eller psykiska funktionshinder. Vi vill också inrätta ett nationellt resurscentrum för kvinnor i prostitution och en jämställdhetsenhet på . Studiemedlet skall höjas med . Vi avsätter pengar för att stärka arbetet med feministiskt självförsvar i skolan. En bostadsfond ger bidrag till nya billiga, energisnåla bostäder. Målet är att bygga 40000 bostäder . Minst hälften skall vara hyresrätter. Ekonomisk politik handlar om människor, om vilket typ av samhälle vi vill ha. Det är en röd tråd i budgetmotion. Jämfört med regeringen ställer vi andra frågor och ger andra svar. Vi menar att den närmast fundamentalistiska, marknadsliberala grundsynen i debatten om ekonomisk politik måste ifrågasättas. Kampen mot arbetslöshet skall vara ett överskuggande mål för den ekonomiska politiken. Vi är därför fortsatt kritiska till systemet med en fristående riksbank. Vi ifrågasätter också systemet med utgiftstak för staten, vilket motverkar offensiva välfärdssatsningar och tillåter ofinansierade skattesänkningar. Överskottsmålet för statens finanser bör ersättas med en politik för god hushållning och långsiktig hållbarhet. Vi presenterar skatteförslag som ökar statens inkomster och skapar utrymme för en nödvändig och eftersatt fördelningspolitik. Vi visar sammantaget hur de gemensamma resurserna kan användas bättre; mer rättvist och mer framtidsinriktat. Vår budget innebär i kontrast till regeringens fler i arbete och fler vägar framåt. 4.1Stark tillväxt oviss framtid9 4.2Strukturellt skifte som ännu sätter sina spår10 4.3Löner och vinster växande klyftor10 5.1Brett och hårt angrepp på den svenska arbetsmarknadsmodellen18 5.2Systematisk uttunning och privatisering av socialförsäkringssystemen21 5.3Urholkad välfärd genom skattesänkningar och privatiseringar22 5.4Bort från den svenska modellen24 5.5Blå dunster i stället för konkret politik26 5.6Ett mer sårbart Sverige28 6Modernisera välfärden satsa för framtiden29 6.1Den offentliga sektorn måste växa29 6.2Trygga jobb för välfärd, jämställdhet och hållbar tillväxt32 6.3Stärk välfärden fler jobb35 6.3.132000 fler i hälso- och sjukvården36 6.3.225 000 fler i äldreomsorgen36 6.3.313 000 fler i handikappomsorgen37 6.3.48000 fler anställda i förskolan37 6.3.55 000 fler lärare i grundskolan37 6.3.61 000 fler genuspedagoger och 1 000 fler i elevhälsan37 6.3.710000 fler i fritidshemmen38 6.3.82 000 fler socialarbetare38 6.6.2Inkomstbortfallsprincipen höga tak och starka golv44 6.6.3Socialförsäkringarna är rättigheter inte bidrag45 6.6.5Satsningar på minskade klyftor45 6.7Ett utvidgat gemensamt ägande46 7Full sysselsättning, finans- och penningpolitik47 7.1Ändrade ramverk för att uppnå full sysselsättning47 7.1.1Full sysselsättning är inte målet idag47 7.1.2Samverkande penning- och finanspolitiska ramverk50 7.1.3Regeringen närmar sig en ny definition av full sysselsättning51 7.1.4Perspektivskifte för välfärd och full sysselsättning52 7.2.2Utarmning av den gemensamma välfärden och skattekraften55 7.2.3Ett budgetförslag för kraftfulla välfärdssatsningar och en ansvarsfull finanspolitik58 7.3Ny budgetlag för långsiktiga investeringar61 8.5Mäns våld mot kvinnor67 9.1En procent av BNP till klimatåtgärder68 9.1.1Klimattaxa och ökad kollektivtrafik69 9.1.2Satsningar på energieffektivisering och hållbart byggande69 9.2Satsningar på och ekologiskt hållbar utveckling71 10.6Tabell över förslag till inkomstförändringar76 11.2Reell försämring med den borgerliga regeringens förslag80 11.3Öka välfärden med fler jobb i kommunsektorn82 11.4Hela lönen också i kommunen82 12Fördelning av utgifter i statsbudgeten83 12.1UO 1 Rikets styrelse85 12.2UO 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning85 12.3UO 3 Skatt, tull och exekution86 12.5UO 5 Internationell samverkan86 12.6UO 6 Försvar samt beredskap mot sårbarhet87 12.7UO 7 Internationellt bistånd87 12.9UO 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg88 12.10UO 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp89 12.11UO 11 Ekonomisk trygghet vid ålderdom90 12.12UO 12 Ekonomisk trygghet för familjer och barn90 12.16UO 16 Utbildning och universitetsforskning94 12.17UO 17 Kultur, medier, trossamfund och fritid94 12.18UO 18 Samhällsplanering, bostadsförsörjning, byggande samt konsumentpolitik95 12.19UO 19 Regional utveckling95 12.20UO 20 Allmän miljö- och naturvård96 12.23UO 23 Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar97 12.25UO 25 Allmänna bidrag till kommuner98 12.26UO 26 Statsskuldsräntor m.m.99 beslutar godkänna utgångspunkterna för den ekonomiska politiken i enlighet med vad som anförs i motionen (avsnitt 57 i motionen). beslutar i enlighet med vad som anförs i motionen om en jobbsatsning genom skattekreditering på budgetens inkomstsida (avsnitt 6.3 och 6.4 i motionen). begär att regeringen återkommer med förslag till hur 2223§§ budgetlagen kan ändras så att huvudprincipen för en infrastrukturinvestering sker genom lån hos i enlighet med vad som anförs i motionen (avsnitt 7.3 i motionen). tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en feministisk politik (avsnitt 8 i motionen). tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en radikal miljöpolitik (avsnitt 9 i motionen). beslutar att godkänna beräkningen av Riksgäldens nettoutlåning i enlighet med vad som anförs i motionen angående bostadsfond, höjt studiemedel samt investeringsbudget för väg- och järnvägsinvesteringar (avsnitt 6.5, 7.3 och 7.2, tabell 4 i motionen). tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om anställningsstöd, plusjobb och krediteringar med skatteanknytning (avsnitt 6.2 i motionen). tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör avbryta de pågående utförsäljningsprocesserna kring statliga bolag (avsnitt 6.7 i motionen).1 beslutar om ökade utbetalningar till ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten i enlighet med vad som anförs i motionen om ökad utbetalning av tilläggspension (avsnitt 12.11, tabell 7 och 10 i motionen).2 beslutar om förändrade inkomster för staten enligt uppställning i tabell 7 (avsnitt 10). beslutar godkänna beräkningar av statens inkomster för 20092010 (avsnitt 10, tabell 7). anvisar förändrade utgifter enligt uppställning i tabell 10 (avsnitt 12 i motionen). beslutar godkänna den preliminära fördelningen av utgifter på utgiftsområden (avsnitt 12, tabell 11 i motionen). beslutar avslå regeringens förslag till utgiftstak för staten inklusive ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten (avsnitt 4.3.3 i budgetpropositionen). beslutar avslå regeringens förslag till utgiftstak för staten inklusive ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten (avsnitt 4.3.3 i budgetpropositionen). beslutar upphäva av tidigare fattat beslut om utgiftstak för staten inklusive ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten . 1 Yrkande 8 hänvisat till NU. 2 Yrkande 9 hänvisat till SfU. 4.1Stark tillväxt oviss framtid Svensk ekonomi fortsätter på flera sätt att gå mycket bra. Även om de slutliga tillväxttalen för och prognoserna fått revideras ned något jämfört med vårpropositionen växer svensk ekonomi i god takt; 2007 och beräknat åren därefter. Det är fortsatt högre än euroområdet och , i ett läge där det har rått en stark internationell högkonjunktur. Även för det närmaste året kan tillväxtsiffrorna i antas vara höga i jämförelse med andra rika industrinationer, inte minst med tanke på att den senaste tidens finansiella oro i tycks dämpa utvecklingen där, medan den reala ekonomin i ännu inte drabbats märkbart av den turbulensen. En viss nedbromsning i tillväxttakten, liksom i produktivitetsutvecklingen, har varit väntad och innebär inte i sig en dramatisk försämring av den allmänna ekonomiska situationen. Arbetslösheten har under det föregående året fortsatt en sjunkande trend och sysselsättningen har ökat. Ännu står dock många människor utanför arbetsmarknaden av olika skäl. 229000 personer var arbetslösa , och 247000 var undersysselsatta. Anmärkningsvärt i denna situation är att regeringen själv räknar med att den öppna arbetslösheten kommer att börja stiga igen . En nyckelfråga är givetvis hur det goda ekonomiska läget skall kunna tillvaratas, och hur de växande resurserna skall kunna komma alla tillgodo och trygga en hög framtida standard. Regeringen saknar i detta avseende en fungerande politik. Den politik som presenteras i budgetpropositionen innebär tvärtom att de problem som finns parallellt med den tillfälligt goda konjunkturen, negligeras eller förvärras. Det svenska näringslivets framgångar har burits fram inom ett komplext nätverk av sociala strukturer. , välgenomtänkta investeringar och sociala reformer har varit förutsättningen för en hög produktivitetsnivå i hela ekonomin. Den svenska arbetsmarknadsmodellen har relativt den i jämförbara industrinationer varit framgångsrik i att upprätthålla hög arbetsproduktivitet, stor flexibilitet och stor innovationsförmåga såväl tekniskt som organisatoriskt i olika branscher. Utbildningspolitiken har haft som ambition att ge tillträde till större grupper och höja den allmänna kunskapsnivån i samhället, i stället för att vara en strikt sorterande mekanism. Kombinationen av en utbildningspolitik med en hög ambitionsnivå och en aktiv arbetsmarknadspolitik, har ökat den sociala rörligheten och gett en större verklig flexibilitet i arbetslivet jämfört med många andra länder. För att den ekonomiska politiken skall kunna kallas ansvarsfull, är det nödvändigt att se hur den kan bidra till fortsatta framtidsinvesteringar som kan generera en god ekonomisk utveckling, och framför allt till att inrikta tillväxten på ett sådant sätt att den allmänna välfärdsnivån i samhället höjs. Tyvärr bidrar regeringens politik i stället till ökade klyftor och en nedmontering av den svenska modellen. 4.2Strukturellt skifte som ännu sätter sina spår Svensk ekonomi och svenskt samhällsliv påverkas naturligtvis av globala utvecklingstendenser. De västerländska ekonomiernas utveckling efter kan trubbigt delas in i två faser. De dryga tre decennierna efter kriget utgjorde grovt sett en skördetid för folkliga krafter och innebar en stark ekonomisk tillväxt, ackompanjerad av en rättvisare fördelning av samhällets resurser och enorma sociala framsteg. Särskilt i systematiserades dessa framsteg i olika välfärdsmodeller med varierande men generellt sett växande samhälleligt, solidariskt ansvar. eller har de krafter som i konflikt med kapitalets företrädare tvingade fram politiska och ekonomiska förändringar, varit på reträtt i många länder. Denna process har varit sammanvävd med å ena sidan sviktande ekonomiska resultat jämfört med guldåren efter och å andra sidan växande inkomst- och förmögenhetsklyftor. Dessa politiska framsteg för kapitalägarintressena har institutionaliserats på olika sätt i olika länder. Skattepolitiken har lagts om, så att skattenivåerna planat ut eller sänkts. Välfärdssystemen har pressats eller nedmonterats i varierande grad. Införandet av olika typer av oberoende organ, och i inte minst EU-systemet, har begränsat manöverutrymmet för politiska beslut. Utvecklingen har inneburit en situation där arbetskraften pressats globalt, som utvecklingen i ett långsiktigt perspektiv är destruktiv och ohållbar, också för vinster i det privata näringslivet som helhet. Klyftorna har vuxit. kunde, tack vare en stark välfärdsmodell och en aktiv arbetsmarknadspolitik, på ett förhållandevis skonsamt sätt klara de ekonomiska chocker som ledde till massarbetslöshet och allvarlig stagnation i många andra västländer. inleddes bland annat avregleringar på valutamarknaden som ett led i en medveten politisk förändring av den svenska ekonomin. En EG-anpassning genomfördes i det tysta. Med normpolitikens införande inleddes en ny era i svensk ekonomisk politik ett systemskifte som intensifierades när den dåvarande borgerliga regeringen åren 19911994 genom sin nyliberalt inspirerade politik lyckades försätta svensk ekonomi i fritt fall och generera massarbetslöshet. De tvångströjor som den ekonomiska politiken försågs med i systemskiftet sitter ännu kvar. Regeringen stramar nu åt dem ännu hårdare. Utslagsgivande för det strukturella skiftet i samband med 90-talskrisen är framför allt att full sysselsättning utmönstrades som målet med den ekonomiska politiken för att ersättas med ett koncept om jämviktsarbetslösheten i samklang med den neoklassiska nationalekonomins beskrivning av verkligheten. 4.3Löner och vinster växande klyftor Strukturskiftet i den ekonomiska politiken sammanhänger med en kraftig förändring vad gäller resursfördelningen i samhället. Löneökningarna har varit beskedliga, trots en god eller mycket god produktivitetstillväxt . Årlig produktivitetsutveckling, procent Källa: SCB och . I har den genomsnittliga årliga löneökningstakten varit för arbetare och för tjänstemän; lägre under andra halvan av perioden. Regeringen konstaterade själv i den ekonomiska vårpropositionen 2007 att lönerna har ökat i måttlig takt . Detta är en mer allmän och långsiktig trend som har lett till att den andel av den samlade produktionen som går till vinster är mycket hög i ett historiskt perspektiv, medan löneandelen är låg.1 Diagrammet från LO:s konjunkturrapport, Ekonomiska utsikter . Källor: SCB och LO:s beräkningar. Löneökningarna har varit mycket ojämnt fördelade. Lönegapen har vidgats . Det är skillnaderna mellan olika yrkesgrupper som ökat och främst har skillnaden mellan tjänstemannayrken och arbetare vidgats. De manliga höglönegrupperna har dragit ifrån. Löntagarna har fått reallönehöjningar , men har till exempel lönegapet mellan arbetare och tjänstemän vidgats , från 1996 till 2006. Skillnad i månadslön 19732006, manliga privatanställda tjänstemän inom industrin mot kommunalanställda kvinnor, penningvärde Källa: SCB, Genomsnittliga månadslöner 19732006 för heltidsanställda. var första gången som lönerna ökade lika mycket för arbetare och tjänstemän räknat i procent (2,8). Lönerna för anställda i privat respektive offentlig sektor ökade också lika mycket i procent (2,8). Räknat i kronor ökade dock lönerna för arbetare med och för tjänstemän med , i privat sektor mot i offentlig sektor.3 Ännu mer dramatisk är utvecklingen i de allra översta skikten. har direktörernas löner ökat med , fem gånger mer än löneökningarna för en genomsnittlig industriarbetare. Hos direktörerna i de hundra största företagen låg kapitalinkomsterna på i genomsnitt 6,5 miljoner kronor.4 Inkomstutvecklingen för tre grupper inom makteliten, antal industriarbetarlöner Bilden från LO: Makteliten gör som de brukar, 2007. Det (finans- och) penningpolitiska ramverket bidrar genom sin konstruktion till vidgade skillnader i fördelningen mellan arbete och kapital. Löneökningar hanteras som samhällsekonomiska problem, till skillnad från växande vinstandelar. När man från fackligt håll gjort ansträngningar för att i årets avtalsrörelse höja lägstalönerna lite grann och bekämpa kvinnors strukturellt lägre löneläge, har , , regeringen och andra bedömare ryckt ut för att tala om vikten av återhållsamhet och räntehöjningar som motverkar en överhettning av ekonomin. Det är intressant att kraftiga höjningar av priset på fastigheter, särskilt dyra villor och centralt placerade bostadsrätter i storstäderna, inte alls har väckt samma sorts oro. Än mindre de mycket kraftiga löneökningar som de bäst avlönade har unnat sig själva. Regeringen refererar i finansplanen till relativt höga löneavtal och skriver: Genom att de reformer som regeringen föreslår i denna budgetproposition i hög grad är långsiktigt finansierade minskar risken för att åtgärderna skall bidra till att öka inflationstrycket. Men denna långsiktiga finansiering sker genom en stor resursöverföring från dem med små resurser till dem med stora. Valet av perspektiv och problemformulering i det här fallet fördelningspolitik och långsiktiga effekter för den ekonomiska strukturen kontra bedömd inflationsrisk är karakteristiskt för regeringens syn på den ekonomiska politiken. Vid presentationen av budgeten var finansministern ännu tydligare med sin problemformulering och med motiveringen av politiken:5 Vi vill fortsätta att reformera arbetsmarknaden. Avtalsrörelsen gav löneökningar som dämpar sysselsättningsökningen . Vill vi komma tillbaka till full sysselsättning måste vi genomföra ytterligare åtgärder. [] Det är därför vi föreslår en närmare koppling mellan arbetslösheten i en viss kassa och de avgifter som utgår. [] Hur ska en höjd a-kassa och försämrad försäkringsmässighet i försäkringen bidra till att nästa avtalsrörelse leder till att vi får en bättre fungerande lönebildning som är mer förenlig med prisstabilitet och full sysselsättning? Regeringen ser med andra ord de fackliga låglönesatsningarna som ett ekonomiskt problem och vidtar därför åtgärder för att trycka ned dessa krav, som de grupper i samhället som fått mycket stora löneökningar och byggt upp stora förmögenheter, stimuleras ytterligare med regeringens politik. Ett strukturellt problem är alltså att de förment opolitiska ramverken för den ekonomiska politiken underlättar och underbygger just en sådan politik. Det krävs ett grundligt perspektivskifte i svensk politik. Strukturella och långvariga inkomstskillnader innebär inte bara årliga skillnader i konsumtionsutrymme och livsmöjligheter mellan människor, utan omvandlas också till förmögenheter och påverkar hela samhällsutvecklingen och ekonomins funktionssätt. Utöver ökade inkomstskillnader har de som haft förmögenheter fått se dessa växa i värde; det gäller framför allt aktier och bostäder. Betraktar man de svenska hushållen som en helhet har förmögenhetsutvecklingen varit formidabel i rad. växte hushållens finansiella nettoförmögenhet med , eller drygt 11 procent.6 Nordea rapporterade att hushållssektorns nettoförmögenhet vuxit med 1200 miljarder kronor.7 Men ordet hushållen döljer det faktum att förmögenheten är mycket ojämnt fördelad. Enligt SCB:s senaste totalsammanställning av förmögenheten var den genomsnittliga nettoförmögenheten för invånare , medan medianen var . En tredjedel av hushållen hade en mycket låg eller till och med negativ förmögenhet, som den mest förmögna tiondelen av hushållen ägde motsvarande av den samlade nettoförmögenheten. Kvinnors förmögenheter uppgick till av männens.8 Ägandet av fastigheter och aktier är mer skevt fördelat än annat. Den rikaste tiondelen av hushållen stod för motsvarande av hushållens aktieägande.9 Ungefär en femtedel av befolkningen har ett ägande i börsnoterade aktier. Av dessa personer står den tiondel som äger mest aktier färre än tvåhundra tusen personer för av det sammanlagda ägandet av börsnoterade aktier.10 Den här typen av statistik kommer att vara svårare att sammanställa , eftersom regeringen beslutat att informationen inte skall tas in när förmögenhetsskatten avskaffas. Den starka utvecklingen på aktiemarknaden är i sig en indikation på förändringar i maktförhållandena i den reala ekonomin.