mot · GV02A345 · 2007-10-03 00:00:00 — Arbetslöshetsförsäkringens roll och utveckling Den borgerliga regeringen har sedan sitt tillträde verkställt strategiska och förödande försämringar för löntagarna genom att göra arbetslöshetsförsäkringen sämre, dyrare och mer orättvis. Försämringarna har resulterat i att avgifterna för medlemskap i fackförening och a-kassa blir avsevärt högre, att arbetslöshetsförsäkringens legitimitet har urholkats, att alltfler arbetslösa får leva under ovärdiga ekonomiska villkor, samt att allt fler löntagare har fått sin inkomsttrygghet urholkad. innebär denna individuella inkomstotrygghet en kollektiv otrygghet eftersom de sänkta ersättningsnivåerna sätter en press nedåt på de lägsta lönerna och ökar behovet av privata tilläggsförsäkringar. Följden av regeringens nedskärningar och avgiftshöjningar är bland annat att 280000 personer har lämnat sin a-kassa . Med det förestående obligatoriet fruktar vi att medlemstappet kan drabba facken i stället för a-kassorna. En sådan utveckling skulle vara förödande för den svenska kollektivavtalsmodellen vars grundförutsättning är den höga fackliga anslutningsgraden. Att regeringen försämrar arbetslöshetsförsäkringen måste ses i ett större sammanhang. Tillsammans med försämringarna av arbetsrätten, skattesubventionen för hushållstjänster, sänkningen av socialavgifter för ungdomar, nedskärningarna på arbetsmarknadspolitiken och vuxenutbildningen, är det ett led i en politik som syftar till att stimulera framväxten av en otrygg låglönearbetsmarknad dit framför allt kvinnor, invandrade och unga i arbetaryrken ska vara hänvisade. Det är en cynisk och djupt orättfärdig politik som vi avvisar. har röstat emot samtliga försämringar som beslutats i och med antagandet av proposition 2006/07:15 En arbetslöshetsförsäkring för arbete och proposition 2006/07:89 Ytterligare förändringar inom arbetsmarknadspolitiken m.m. samt budgetpropositionen . avser att återställa samtliga regelförändringar och avgiftshöjningar som genomförts av den borgerliga regeringen samt genomföra förbättringar för att återupprätta legitimiteten för arbetslöshetsförsäkringen. Den viktigaste åtgärden är därför att satsa på höjt tak och höjt grundbelopp i arbetslöshetsförsäkringen och aktivitetsstödet. Bara genom kvalitetsförbättringar kan vi försvara den solidariskt skattefinansierade arbetslöshetsförsäkringen som är på väg att urholkas. 5Sätt kvaliteten i centrum6 7.2Försämrad arbetslöshetsförsäkring skapar låglönejobb10 7.3Föreslagna försämringar i budgetpropositionen för 200811 8Arbetslöshetsförsäkringens förstärkning för trovärdighet13 8.1Höjt tak och golv i arbetslöshetsförsäkring och aktivitetsstöd14 8.2Indexering, ersättningsperiod och nivåhöjning15 10.1Avgifter till fackförening och arbetslöshetskassa20 10.4Ökad byråkrati med regeringens försämringar23 10.6Obligatoriskt medlemskap i arbetslöshetskassa25 10.7Slopa inträdeskravet till a-kassan27 11Ytterligare försämringar av arbetslöshetsförsäkringen27 11.1Rätten att begränsa sitt sökande i 100 dagar27 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att grundbeloppet och den högsta dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringen och aktivitetsstödet bör höjas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör utreda frågan om indexering av högsta dagpenning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att beslut bör fattas under den kommande mandatperioden om att ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen bör vara densamma under hela ersättningsperioden om 300dagar. beslutar att arbetsvillkoret och det alternativa arbetsvillkoret i lagen om arbetslöshetsförsäkring återställs till 70 timmars arbete respektive 450timmars arbete av , med minst 45 timmars arbete . beslutar att studerandevillkoret i lagen om arbetslöshetsförsäkring ska återinföras. beslutar att den överhoppningsbara tiden i lagen om arbetslöshetsförsäkring återigen ska bli . beslutar att normalarbetstidens beräkning återställs och beräknas under en ramtid av de senaste sex månadernas arbete. beslutar att lika villkor bör gälla för alla försäkrade oavsett ålder och föräldraskap i arbetslöshetsförsäkringen. beslutar att utjämningssystemet mellan a-kassorna ska återinföras för att garantera att små kassor eller kassor med många arbetslösa medlemmar inte tvingas höja sina avgifter ytterligare. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör kompensera a-kassorna för de merkostnader som uppstått till följd av den ökade administration som försämringarna i arbetslöshetsförsäkringen har medfört. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör säkerställa att samrådsgruppen till Utredningen om obligatorisk arbetslöshetsförsäkring blir representativ och får vederbörligt inflytande. beslutar att det befintliga kvalifikationskravet för medlemskap i arbetslöshetskassa enligt 34§ lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor avskaffas. beslutar att återinföra möjligheten för arbetslösa att begränsa sitt sökande geografiskt och yrkesmässigt av en ersättningsperiod. beslutar att möjligheten till förlängning av ersättningsperioder återigen bör kunnas förlängas från 300 . beslutar att antalet dagar med aktivitetsstöd och dagar med arbetslöshetsersättning inte ska samordnas. beslutar att ett arbete för att bli godkänt som en bisyssla i arbetslöshetsförsäkringens mening ska ha utförts före arbetslöshetens inträde vid sidan om heltidsarbete. bildades arbetslöshetskassor av fackliga organisationer för att skydda sina medlemmar vid arbetslöshet. massarbetslöshet blev arbetslöshetsersättningen en viktig del av arbetsmarknadspolitiken och beslutade att ge statsbidrag till arbetslöshetskassorna. Den nya arbetslöshetsförsäkringen som började gälla 1935 var en frivillig försäkring för löntagare och finansierades med statsbidrag, arbetsgivaravgifter och medlemsavgifter. Försäkringen har alltid varit frivillig men trots det har antalet medlemmar ökat stadigt. A-kassornas samorganisation skriver i rapporten avseende förändringar av a-kassornas finansiering och medlemsavgifterna att antalet medlemmar i a-kassorna har ökat från av arbetskraften av arbetskraften . Denna trend har dock brutits genom regeringens kraftiga försämringar och avgiftshöjningar. finns det 38 fackliga a-kassor med sammanlagt 3,5 miljoner medlemmar. har en rad förändringar genomförts i arbetslöshetsförsäkringen. Den borgerliga regeringens försämringar är omfattande och innebär att man återgår till en i huvudsak avgiftsfinansierad, i stället för skattefinansierad, arbetslöshetsförsäkring. Försämringarna innebär också att man frångår inkomstbortfallsprincipen och ersätter denna med grundtrygghet till följd av kraftigt sänkta ersättningsnivåer och ökat behov av kompletterande försäkringar. Det innebär en förskjutning av ansvaret för arbetslöshet bort från samhället till den enskilda individen. De allra flesta människor är beroende av lönearbete eller någon slags ersättning från samhället för att kunna överleva. Därför är arbetslöshetsförsäkringen avgörande för villkoren i samhället, för löntagarna och för arbetslösa. Att förlägga ansvaret för arbetslöshet på individen genom att införa exkluderande villkor i försäkringen och öka avgiftsfinansiering är en politik som ytterst handlar om att försvaga löntagare genom att försämra villkoren för de arbetslösa. Arbetslöshetsförsäkringen är en omställningsförsäkring, en omställning mellan två arbeten. Försäkringen ska ge ekonomisk trygghet man söker eller utbildar sig för ett nytt arbete. man är arbetslös ska samhället ställa upp med åtgärder via arbetsförmedlingen. Arbetsförmedlingen ska främst förmedla lediga platser samt ge kompetenshöjande stöd till arbetssökande. Arbetslösa ska vara aktiva av arbetslöshet i sitt sökande. I första hand ska man erbjudas arbete. Om det inte är möjligt ska man erbjudas utbildning på ett tidigt stadium av arbetslösheten. Det är arbets- och kompetenslinjen. Det är övertygelse att arbetslösheten är ett samhällsproblem som kräver gemensamma lösningar. Arbetslöshetsförsäkringen är en gemensam samhällelig försäkring mot att desperation uppstår hos den som förlorar arbetet så att den enskildes otrygghet övergår till lönedumpning och därmed en ständig, gemensam otrygghet. Det är en del av den generella välfärden och en grundförutsättning för en välfungerande arbetsmarknad. Därför ska arbetslöshetsförsäkringen vara solidariskt skattefinansierad och garantera de allra flesta löntagare inkomstrelaterad ersättning vid arbetslöshet. För att värna om arbetslöshetsförsäkringen som en facklig fråga ska den administreras av de fackliga a-kassorna och inte bli en socialförsäkring som administreras av . Den borgerliga regeringen hävdar att det ska löna sig att arbeta och utgår därmed ifrån att det lönar sig att vara arbetslös. Det visar på en stor okunskap och/eller ignorans inför vanliga människors livsvillkor. Att vara arbetslös innebär en enorm ekonomisk stress, minskat självförtroende och i värsta fall social isolering. Att regeringen har gjort det ännu mer stigmatiserat att vara arbetslös och förlägger ansvaret för arbetslösheten på individen är omänskligt och ovärdigt. Det stora problemet är varken arbetslöshetsförsäkringen, löntagarna eller de arbetslösa, utan bristen på arbetstillfällen. Den svenska arbetslösheten är låg i jämförelse med andra EU-länder, men alldeles för hög för att det ska betraktas som något annat än det största samhällsproblemet . Trots de stora behoven i samhället erbjuds inte arbetstillfällen i tillräcklig omfattning, och det utförda arbetet är mycket ojämlikt fördelat. Det är dock inte arbetsmarknadspolitikens, utan den ekonomiska politikens uppgift att lösa problemet med arbetslösheten. verkar för att full sysselsättning ska bli det övergripande målet för den ekonomiska politiken. Men när människor ändå drabbas av arbetslöshet ska det finnas en väl fungerande arbetslöshetsförsäkring och en aktiv arbetsmarknadspolitik som erbjuder utbildning och stöd till arbetssökande. 5Sätt kvaliteten i centrum Regeringens politik fokuserar helt på så kallad sökintensitet alltså kvantiteten jobbansökningar som den enskilde producerar. Den underliggande tanken med denna ensidiga fokusering som dock sällan redovisas öppet är att det egentligen finns jobb till alla arbetslösa, problemet är att de är för dåliga på att söka jobb. Det leder vidare till slutsatsen att de arbetslösa ska pressas att söka fler jobb om de får större incitament, alltså sämre villkor, t.ex. i form av sämre arbetslöshetsersättning. Detta är ett villospår som bortser från arbetsmarknadens faktiska funktionssätt. LO har med hjälp av arbetskraftsundersökningarna () visat en bild av arbetsmarknaden som ett slags kö, vilket ger en mer realistisk bild av den faktiska sökprocessen , D.; Vem ansvarar för arbetslösheten (LO 2005). fanns i snitt 44000 jobb att söka. Man kan dela upp dem som sökte dessa jobb i tre grupper. Först de som hade jobb men sökte andra. Dessa är de som är mest attraktiva för arbetsgivarna. De utgjorde 5,2sökande per ledigt arbetstillfälle. I andra ledet de öppet arbetslösa som utgjorde 4,9sökande per ledigt arbetstillfälle. I tredje ledet exempelvis studerande som står utanför arbetsmarknaden men vill ha jobb om fler blir lediga. I snitt fanns alltså 13arbetssökande per ledigt arbetstillfälle . Bakom den kön kommer de som varit sjuka . man att en ökad sökaktivitet gör att alla arbetssökande söker tio jobb kommer varje arbetsgivare att få 130 ansökningar per jobb. Arbetsgivarna kommer att få över 5 miljoner ansökningshandlingar. Det är inget som varje enskild arbetsgivare med vakanser är intresserad av. Som LO konstaterar vidare: Det elaka i denna process är att ju bättre de attraktiva arbetssökande är på att söka arbete, desto mer minskar sannolikheten för dem som har liten eller medelstor möjlighet att få arbete. Vad det handlar om i första hand om man vill göra något åt arbetslösheten är att skapa fler arbetstillfällen. Arbetslöshet är inte en individuell fråga, utan en fråga om politiska och ekonomiska prioriteringar och vägval. Redan av detta skäl är det feltänkt att göra en stark koppling mellan arbetslöshetsförsäkringen, arbetsutbudet och arbetslösheten såvida man inte har för avsikt att skapa större otrygghet på arbetsmarknaden. Vi vill till skillnad från regeringen öka kvaliteten i sökprocessen och möjligheten att över huvud taget få ett tryggt arbete med lön som går att leva på. Arbetsförmedlingens främsta uppgift är platsförmedling finns det fler lediga platser blir anvisningarna naturligtvis fler. Här kan det finnas olika förutsättningar bl.a. beroende på konjunkturläge, strukturomvandling och regional tillväxt. Ansökningar om arbete kan också tas emot olika beroende på arbetsgivares inställning till olika grupper, det kan gälla unga eller äldre, invandrade, kvinnor i fertil ålder m.fl. Det är viktigt att hanteringen av arbetslöshetsförsäkringen är korrekt och rättssäker, men det är ändå inte denna hantering som avgör läget på arbetsmarknaden. På olika områden kan vi konstatera bristande kvalitet i hanteringen av försäkringens bestämmelser vilket i sin tur är en spegling av bristande kvalitet i sökprocessen. Att alltfler arbetslösa ska slänga i väg fler ansökningar förbättrar inte arbetsmarknadens funktionssätt. Den viktigaste kontrollfunktionen i försäkringen är att anvisa lediga jobb som faktiskt är lämpliga för den arbetssökande och inte krav på viss mängd sökta jobb. Förutsättningarna för matchning har försämrats avsevärt i och med att regeringen avskaffat möjligheten att begränsa sitt sökande yrkesmässigt och geografiskt de första hundra dagarna av arbetslöshet. Dessutom har regeringen avskaffat skyldigheten för arbetsgivare att anmäla lediga arbetstillfällen till den offentliga arbetsförmedlingen. Men den ensidiga fokuseringen på sökintensitet leder också till att arbetsgivare får svårare att hantera de inkomna ansökningarna och att anställa rätt person. Lediga jobb kommer också att gå förmedlingen förbi, eftersom arbetsgivarna vill undvika störtfloder av ointressanta ansökningar. Kraven på hög sökaktivitet utan seriös matchning är också demoraliserande för de arbetssökande. Personer som får fler avslag får inte ökad motivation i sitt arbetssökande. Det är viktigt att sökprocessen går ut på att söka rätt jobb, på rätt sätt och i rätt tid. Här kan arbetsförmedlingens personal innebära ett viktigt stöd om de får rätt uppdrag med tillräckliga resurser. Personalen ska ha en dialog med den arbetssökande. Den individuella handlingsplanen är här ett viktigt instrument. Den arbetssökandes egna mål är centralt liksom hur dessa mål ska uppnås. Planen ska vara individuell för att vara aktiv. När det gäller personer med låg sökaktivitet är det viktigt att öka kunskapen om dessa grupper och orsaken till deras beteende. Det är viktigt med motivations- och proaktiva åtgärder. Det kan inte vara ett mål i sig att fler ska avstängas från a-kassan. Tvärtom bör målet vara att färre ska bli utförsäkrade genom en aktiv sökprocess med hög kvalitet. Arbetslöshetsförsäkringen möjliggör strukturomvandling på arbetsmarknaden. Så länge arbetslöshetsförsäkringen har fungerat har den fackliga rörelsen inte varit inriktad på att rädda jobben utan i stället varit mer positiv till strukturomvandling i ekonomin. Med en väl fungerande arbetslöshetsförsäkring känner sig fler trygga att byta jobb oftare eller gå från jobb till utbildning. Rörligheten på arbetsmarknaden och det livslånga lärandet är en viktig del av den framtida arbetsmarknaden. I motsats till högern som vill skapa fler låglönejobb med otrygga arbetsvillkor, vill vi stimulera fler högproduktiva jobb där människor kan utvecklas och känna värdighet i sitt arbete. Det förutsätter fler utbildningsmöjligheter och trygga människor som har möjlighet att förändra sin livssituation. En generell och generös arbetslöshetsförsäkring som garanterar alla löntagare trygghet vid arbetslöshet är av avgörande betydelse för ett modernt arbetsliv med stor rörlighet och värdighet. En väl fungerande arbetslöshetsförsäkring är också viktigt för att motverka inlåsning i arbetslivet. Alltför många människor vantrivs med sitt yrke och sin arbetsplats. Rädslan för arbetslöshet gör dock att många inte vågar säga upp sig, ett fenomen som kallas för inlåsning. En studie av forskaren på visar att problemet med så kallad inlåsning är omfattande i arbetslivet. Dallner har intervjuat 3500 personer varav hälften var fast anställda och övriga visstidsanställda. Resultatet visar att var tredje fast anställd inte trivs med sitt yrke eller sin arbetsplats och att av de fast anställda upplevde att de hade både fel yrke och fel arbetsplats. Detta är enligt rapporten en dubbelinlåsning. av de fast anställda var nöjda med sitt yrke och sin arbetsplats. Bland de visstidsanställda upplevde att de hade fel yrke och arbetsplats och upplevde att de hade rätt yrke och arbetsplats. Studien visar att inlåsning kan leda till sämre hälsa såsom magbesvär, olust, trötthet och håglöshet. Dubbelinlåsning är förenad med brist på kontroll, brist på utvecklingsmöjligheter, dålig arbetsmiljö och bristande stöd från chefer och arbetskamrater. Grundorsaken till inlåsning är rädslan för arbetslöshet. För att fler människor ska våga ta steget och komma till sin rätt i arbetslivet är förbättrade ekonomiska villkor för arbetslösa, full sysselsättning som överordnat mål i finanspolitiken, en utbyggnad av den offentliga sektorn och bättre ekonomiska villkor för studenter helt avgörande. Att öka rörligheten i arbetslivet och förhindra inlåsning är hälsobefrämjande men också av stor betydelse för ekonomiska utveckling. Regeringen beräknar att de kraftiga nedskärningarna i arbetslöshetsförsäkringen ska medföra en besparing på anslaget 22:2 Bidrag till arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd på utgiftsområde 13 i statens budget med sammanlagt 9, 2007 och 2008 jämfört med (Budgetproposition utgiftsområde 13 s. 88). Besparingarna följer av regelförändringar, sänkta ersättningsnivåer, besparingar på aktivitetsstödet till följd av nedskärningar på arbetsmarknadspolitiska program etc. har röstat emot samtliga försämringar som beslutats i och med antagandet av proposition 2006/07:15 En arbetslöshetsförsäkring för arbete och proposition 2006/07:89 Ytterligare förändringar inom arbetsmarknadspolitiken m.m. samt proposition 2006/07:118 En jobbgaranti för ungdomar. Regeringen har sänkt högsta dagpenning i arbetslöshetsförsäkringen till 680kr per dag eller . Det motsvarar av en lön på . Arbetslösa som har högre inkomster än detta är underförsäkrade. Vidare har regeringen sänkt ersättningsnivåerna i arbetslöshetsförsäkringen. Mellan dag 1 och 200 är ersättningen och mellan dag 201 och 300 är ersättningen numera 70procent. Regeringen har också beslutat att arbetslöshetsersättning ska utgå under maximalt . Därefter ska arbetslösa medverka i den så kallade jobb- och utvecklingsgarantin. Efter dag 301 ska endast en 65-procentig ersättning betalas ut. De sänkta ersättningsnivåerna är ett slags bestraffning av långtidsarbetslösa som redan är en av de mest utsatta grupperna på arbetsmarknaden. Följden av regeringens försämringar är att arbetslösa har fått en väsentligt försämrad levnadsstandard. Genomsnittslönen för LO-kvinnor uppgår till före skatt . LO-kvinnor med genomsnittslön förlorar inte på det sänkta ersättningstaket de första hundra dagarna, men förlorar däremot som en konsekvens av den sänkta ersättningsnivån till 70procent jämfört med regler. Vidare förlorar hon efter 300 dagars arbetslöshet, jämfört med regler. Efter 1,5 års arbetslöshet () förlorar hon totalt jämfört med regler. (dnr 2007:1532). Genomsnittslönen för LO-män uppgår till före skatt . Den manliga LO-medlemmen med genomsnittslön förlorar som en följd av det sänkta ersättningstaket. Han förlorar inte på sänkt ersättningstak till , men däremot på sänkningen till . Om han är arbetslös () förlorar han totalt jämfört med regler. Män och kvinnor med genomsnittslön inom TCO och förlorar totalt på det sänkta ersättningstaket de första hundra dagarna och därefter förlorar TCO-kvinnor men inte TCO-män, Sacokvinnor och -män, på de sänkta ersättningsnivåerna. (dnr 2007:1532). 7.2Försämrad arbetslöshetsförsäkring skapar låglönejobb Det finns ett starkt samband mellan ersättningar från arbetslöshetsförsäkringen och de lägsta lönerna på arbetsmarknaden. Det är därför regeringen har valt att finansiera sina skattesänkningar för de rika med försämrad a-kassa, sjukförsäkring och förtidspension. I budgetmotion 2005/06:Fi240 s. 18 står det: Högre ersättning i sjukförsäkringen gör det mer lönsamt att inte arbeta. Det driver upp lönekraven och ökar frånvaron, vilket leder till lägre sysselsättning och högre arbetslöshet. Regeringen ser detta samband mellan ersättningsnivåer i trygghetssystemen och lönenivåer, även om man i den ovan nämnda motionen inte nämner arbetslöshetsersättningen, där sambandet är ännu tydligare. Ersättningarna i arbetslöshetsförsäkringen fungerar som ett slags lönegolv för arbetslösa som söker jobb, eftersom ersättningsberättigade är skyldiga att ta jobb med lön som motsvarar 90procent av arbetslöshetsersättningen. Med regeringens politik innebär det att man som arbetslös med maximal ersättning från a-kassan om , är skyldig att ta ett jobb med lön som motsvarar av denna inkomst, dvs. Detta gäller alltså oavsett vilken tidigare inkomst man har haft. För lågavlönade är det däremot ännu värre. En kvinna med genomsnittslön för LO-kvinnor är efter 300 dagars arbetslöshet skyldig att ta ett jobb som motsvarar av en ersättning på , vilket motsvarar en heltidslön på . Om man dessutom varit deltidsanställd eller ännu mer lågavlönad innan arbetslösheten blir konsekvenserna mycket påtagliga. En person som före arbetslöshet har haft en månadslön på , får efter 300 dagars arbetslöshet 65procent vilket motsvarar . Med den ersättningen är man skyldig att acceptera jobb med en lön om för heltidsarbete. De föreslagna försämringarna kommer att sätta kraftig press på de lägsta lönerna nedåt. När alltfler inte klarar sig på ersättningen från a-kassan ökar konkurrensen om de lågavlönade jobben. Då blir fackföreningarna mer återhållsamma i sina löneanspråk och de lägsta lönerna sjunker. Det leder till lönedumpning och en förskjutning av maktbalansen på arbetsmarknaden till arbetsgivarnas fördel. I rapporten tänker alliansen vem ska arbeta mer? Alliansens metod är att med obligatorisk a-kassa och sänkta ersättningsnivåer minska fackföreningarnas styrka att hävda kollektivavtalens lägsta lönenivåer. Detta kommer att ge smittoeffekter på andra låglöneområden. Det uppstår låglönemarknader, också för vuxna, med jobb där månadslönen för heltidsarbete kan förväntas ligga . Alliansens politik ger knappast en markant ökad sysselsättning. Det uppstår i stället sannolikt starka krafter mot förändringarna på arbetsmarknaden. (2006 s.43). Avgörande för utvecklingen av en komplett låglönearbetsmarknad är dock kollektivavtalens utbredning och den fackliga anslutningsgraden. Så länge de lägsta lönerna i kollektivavtalen gäller blir det svårt att pressa lönerna nedåt. Regeringen har dock genomfört en rad försämringar som påverkar både den fackliga anslutningsgraden och kollektivavtalens utbredning, däribland försvagat anställningsskydd för visstidsanställda, privatiseringar av offentlig sektor, tillsatt utredningsdirektiv om hur fler ska få F-skattsedel och därmed varken omfattas av kollektivavtal eller arbetsrättslig skyddslagstiftning, samt hot om inskränkt konflikträtt, etc. De lägsta lönerna på arbetsmarknaden återfinns i kvinnodominerade yrken inom vård, omsorg, service och handel, där också många personer med utomeuropeisk bakgrund återfinns. Effekten av regeringens politik riskerar därmed att ytterligare öka de strukturella löneskillnaderna mellan kvinnor och män och mellan infödda och invandrade på arbetsmarknaden.