mot · GV02U234 · 2007-09-28 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att lagstiftning bör anpassas för att i ökad utsträckning möjliggöra interkommunala och interregionala förbindelser.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att fortsatt stöd bör ges till interkommunala partnerskap mellan nord och syd. 1 Yrkande 1 hänvisat till KU. EU, , världshandelsorganisationen och en lång rad andra överstatliga institutioner sätter i hög grad sin prägel . pågår emellertid en utveckling mot ökad understatlighet i form av alltfler kontakter mellan kommuner och regioner tvärs över nationsgränser. Dessa decentraliserade mellanfolkliga förbindelser påverkar i växande grad det internationella skeendet och ges ibland beteckningen utrikespolitik. Globala företeelser får allt kännbarare lokala konsekvenser växthuseffekten, kärnkraftsolyckor, valutakriser och flyktingvågor hör till sådant som sätter fysiska och finansiella avtryck i världens kommuner. En kärnkraftsolycka i kan som härdsmältan i Tjernobyl visade förorsaka radioaktiv nederbörd över och många andra städer och samhällen ända upp i inland, med påtagliga konsekvenser för såväl folkhälsa som lokalt näringsliv. Grönländska inuiter uppvisar inte sällan höga halter av miljögifter i blodet. Turbulens på börsen i slungar ut hundratusentals människor i arbetslöshet hundratals mil bort. Inget samhälle på jorden kan isolera sig från omvärlden. Men inte bara hoten utan även möjligheterna till samarbete ökar dramatiskt. Mänskligheten har aldrig varit så upp- och hopkopplad som , ett bykooperativ i ligger bara ett tangentslag bort från en rättvis-handel-grupp i . Sammanbrottet för enpartiregimer och militärdiktaturer, från till , har möjliggjort för lokala initiativ och folkrörelser att spira och odla kontakter med omvärlden på ett sätt som inte var möjligt; ett globalt civilsamhälle håller på att uppstå. Interkommunalt samarbete mellan kommuner i olika länder är inte en helt ny företeelse. Kampen för fred bidrog till att kommuner började utveckla förbindelser med varandra och 1913 bildas International Union of (), som dock inte lyckas förhindra det världskrig som nationalstaterna året därpå släpper lös över folken. Ännu en interkommunal sammanslutning växer fram och får beteckningen Fédération des Cités Unies (FMCU); även står fredskampen i fokus och utvecklas vänortsförbindelser mellan kommuner i öst och väst i skuggan av kapprustning och kärnvapenhot. Arméer och avancerade vapensystem står inte till kommunledningars förfogande och följaktligen präglas relationer mellan kommuner av samarbete och ömsesidighet snarare än av tvång och underkastelse. kommer förhållandet mellan de rika länderna i nord och den fattiga majoritetsvärlden i syd alltmer i fokus. håller 1974 en extra session om en ny ekonomisk världsordning och den s.k. får i uppdrag att ta fram en rapport, som publiceras 1980 under titeln : A Programme for Survival. Nordsyd-frågorna börjar nu också engagera den världskommunala rörelsen och 1985 möts i kommunpolitiker från en lång rad länder för att diskutera hur en rättvisare världsordning kan bli möjlig; även solidaritetsgrupper och olika folkrörelser deltar i mötet. Ett slutdokument med titeln till Rättvisa, den s.k. Kölnappellen, riktar svidande kritik mot traditionellt u-landsbistånd och framhåller betydelsen av ömsesidigt lärande i nordsyd-förbindelserna och att samarbetsprojekt därför måste utarbetas gemensamt; behovet av djupgående strukturella förändringar också i nord framhålls. Ekologiskt jordbruk, äldreomsorg och direktdemokratiskt beslutsfattande är exempel på områden där syd ofta lär nord. reser, exempelvis, en delegation från i runt till 63 tyska kommuner och berättar om de framgångsrika brasilianska försöken med deltagarbudget, där kommuninvånarna via direktdemokratiska församlingar får möjlighet att påverka utformningen av en del av kommunens budget något som lett till påtagligt ökade investeringar i fattiga och eftersatta områden. var tidigt ute med att kommunalisera en del av det statliga biståndet. Holländska kommuner har därför möjlighet att skicka såväl förtroendevalda som tjänstemän till vänorter i syd och öst, och omvänt kommer företrädare för vänorterna till för upp långa vistelser. Flertalet holländska kommuner är engagerade i denna interkommunala verksamhet. Detta förefaller ha höjt medvetandet om globala frågor och exempelvis lett till att en stor majoritet av landets kommuner och landsting gått över till rättvisemärkt kaffe. I kommuner i är det vanligt att man utser en viss kommunfullmäktigeledamot som speciellt ansvarig för nordsyd-frågor och ibland tilldelas även en tjänsteman särskilt ansvar för dessa frågor. arrangerar många belgiska kommuner kulturfestivaler, seminarier och insamlingar för att ge uppmärksamhet åt vänorter i syd; somliga bedömare menar att detta även ger positiva återverkningar på integrationsområdet. Kommuner som i visionsdokument och verksamhetsplaner tydliggör sina internationella ambitioner lyckas ofta bäst i förverkligandefasen. I åtskilliga tyska kommuner finns ett nordsyd-forum som samlar solidaritetsgrupper, kyrkor, fackföreningar och andra civilsamhälleliga organisationer; man driver opinionsbildning kring globala rättvisefrågor och brukar, exempelvis, inför kommunvalen fråga ut lokala partiföreträdare om deras globalkommunala insikter och åsikter. hör till de tyska städer som kommit längst när det gäller kommunalt nordsyd-samarbete och en särskild enhet för detta har inrättats. Ända samarbetar man framgångsrikt med sin indiska vänort kring biogasprojekt och annan grön teknik, något som i båda städerna fått positiva följder för det lokala näringslivet. Pune förmedlar i sin tur denna teknologi till sina vänorter i och nordsyd-samarbete kan således stimulera till ökade sydsyd-förbindelser och då inte sällan ge avsevärda multiplikatoreffekter. En form av kommunalt nordsyd-samarbete som ofta gett påfallande gott resultat är informations- och erfarenhetsutbyte mellan yrkesgrupper exempelvis mellan lärare, mellan sjuksköterskor eller mellan elektriker i de båda vänorterna. står miljöfrågorna högt på FN:s dagordning. Brundtlandrapporten om uthållig utveckling publiceras 1987 och äger om miljö och utveckling rum. samspelar de globala och lokala nivåerna och Riomötet får bland annat till följd att många kommuner börjar arbeta med miljöfrågor på ett mer systematiskt och förebyggande sätt. () etableras 1990 och samlar in och sprider goda exempel (best practice) på lokalt miljöarbete. ICLEI, ibland benämnd Världskommunala miljöbyrån, samordnar också globala kampanjer av typen Cities for Climate Protection, där breda koalitioner av föregångskommuner inspirerar varandra och visar omvärlden vad som faktiskt är möjligt. I många kommuner i finns en tradition av att öppet utmana den federala politiska makten i . Några av de hundratals USA-kommuner som under förklarade sig som kärnvapenfria zoner gick så långt som till att kriminalisera allt arbete med anknytning till kärnvapenproduktion. Vissa kommuner har förbjudit sina polisstyrkor att samarbeta med den federala polisen i jakten på flyktingar utan uppehållstillstånd. Och i kampen mot den sydafrikanska apartheiddiktaturen bojkottade många amerikanska kommuner både vad gäller upphandling och investeringar företag verksamma i . Något som till slut fick till följd att tvåtredjedelar av dessa lämnade och att kongressen skärpte sanktionerna mot rasistregimen. Under förspelet till Irakinvasionen gick ett antal kommuner samman med , och i spetsen i Cities for Peace och protesterade mot Bushadministrationens planer på en militär aktion utan FN-mandat; en lång rad kommuner runtom i världen anslöt sig snabbt till detta glokala fredsinitiativ. antar allt fler USA-kommuner klimatmål i nivå med Kyotoprotokollet och samarbetet mellan dessa har formaliserats i US Mayors Climate Protection Agreement, något som i sin tur inspirerat flera delstater till klimatåtaganden. Några kommuner har stämt de federala de underlättar fossilenergiprojekt utomlands, med hänvisning till att detta via växthuseffekten får negativa konsekvenser även på amerikansk hemmaplan och således kan betraktas som en fråga. I intar kommunförbundet en påtagligt hög profil i internationella frågor och kräver att få vara med i utformandet av landets utrikespolitik; exempelvis vill man få rätt att utse egna representanter i de nationella delegationer som deltar i internationella handelsförhandlingar. Det statliga biståndsorganet pumpar in betydande belopp i kommunalt biståndssamarbete och exempelvis bedriver man ett stort program för att öka medborgarinflytandet i ett antal kinesiska kommuner. I antog parlamentet en lag som ger kommuner stor frihet att knyta internationella kontakter, förutsatt att dessa är förenliga med de allmänna riktlinjer för landets omvärldsrelationer som regering och parlament lägger fast. En lag med snarlik innebörd stiftade den franska nationalförsamligen 1992 med avseende på franska regioners förbindelser med regioner i omvärlden. På ett möte i med över 3000 kommunföreträdare från hela världen slås de världskommunala organisationerna IULA och FMCU ihop till en enda organisation: United Cities and Local Governments (UCLG), emellanåt kallad Förenta kommunerna. Borgmästarna i , och väljs till presidium och ett råd och en generalförsamling inrättas. Denna nya globalkommunala organisation får sitt högkvarter i och erhåller observatörsstatus inom FN-systemet. signalerar man hög ambitionsnivå och kräver inflytande över dagordningen i internationella organ som och Valutafonden. Att öka kvinnors deltagande i lokalpolitiken världen över ges hög prioritet i den nya organisationens arbete. fredsmäkling är ett annat prioriterat område och UCLG försöker, exempelvis, underlätta kontakterna mellan de palestinska och israeliska kommunförbunden olösliga tvister kring bland annat vattenfrågor har i några fall förvandlats till interkommunala samarbetsprojekt. , , etableras 1791 när är monark och får inledningsvis beteckningen Konungens kabinett för den utrikes brevväxlingen. Departementets högsta tjänsteman benämns alltjämt kabinettssekreterare och stråk av aristokratisk svårtillgänglighet dröjer sig kvar inom utrikesförvaltningen. Att växla ned delar av denna till understatlig nivå till kommuner, landsting och regioner skulle kunna vara en väg mot demokratisk förnyelse. En mer decentraliserad handläggning av omvärldsrelationer skulle troligen också öka medvetenheten om globala frågor och stimulera människors vilja till engagemang samt inte minst försvåra för fördomar och främlingsfientlighet att slå rot. Globaliseringen har , huvudsakligen, medfört en tilltagande koncentration av ekonomisk och politisk makt stora företag fusioneras till megakoncerner och nationella parlament underställs överstatliga organ. Lobbyister från resursstarka särintressen spelar på ständig hemmaplan och när planen vidgas till världsdelsnivå som i EU eller världsnivå som i WTO så är företrädare för miljöintressen, fackföreningar eller småföretagsamhet mer eller mindre dömda att förlora. Dessa civilsamhälleliga företrädare kan däremot på arenor av en kommuns eller regions storlek göra sig hörda och mobilisera opinioner som lokala makthavare tvingas ta hänsyn till om de vill bli återvalda eller få sina varor sålda. Vilket slags värld vi kommer att leva i beror således i hög grad på om vi väljer att bygga den uppifrån eller nerifrån. Ett gryende glokalsamhälle av världens kommuner, folkrörelser och engagerade individer präglat av ömsesidighet och samarbete snarare än konkurrens och dominansförhållanden håller på att skapa nya arenor för demokratin . 9Svenska kommuner i världen och i EU de gröna anser att samarbete mellan kommuner och regioner i olika länder är viktigt och att det ger ett mervärde i form av ökad förståelse för andra människors levnadssätt, en kunskapsöverföring åt båda håll, förbättrade möjligheter för organisationer, skolor, företag etcetera att skapa kontakter i det andra landet för att bara ta några exempel. I minimerar dock vår lagstiftning kommunernas möjlighet att agera internationellt. När till exempel många kommuner ville bojkotta sydafrikanska varor var tvungen att först stifta en speciell Sydafrikalag. Genom EU-medlemskapet får våra kommuner/regioner allt oftare uppmaningar att tillsammans med andra kommuner/regioner delta i olika interkommunala/interregionala aktiviteter, deklarationer, upprop etcetera från rent kommunala frågor till sådant som att gemensamt försöka påverka EU eller EU:s stats- och regeringschefer. Diskussionen i fullmäktigeförsamlingarna hamnar inte alltför sällan i frågan om detta ligger inom den kommunala kompetensen eller ej och goda förslag kan falla av denna anledning trots att alla ledamöter anser den berättigad och viktig. Lagstiftningen är inte glasklar och det ter sig rent märkligt att andra länders kommuner/regioner har denna möjlighet men inte vi. I dagens globaliserade värld är denna begränsning ett problem för de kommuner/regioner som vill bedriva ett aktivt interkommunalt/interregionalt arbete. lagstiftning bör därför anpassas till den verklighet vi lever i och möjliggöra interkommunala/interregionala förbindelser av olika slag. Interkommunala relationer i form av fördjupat vänortssamarbete, benämnt kommunalt partnerskap, är något som blivit möjligt tack vare medel från det statliga . Ett sjuttiotal svenska kommuner har redan engagerat sig i detta och Kommuner och Landsting har upprättat en speciell enhet, Sala , för rådgivning och förmedling av Sidapengar. Dessa partnerskap når oftast störst framgång när förutom politiker och tjänstemän i kommunen även aktörer som föreningar, skolor, bibliotek, fackklubbar och lokalt näringsliv engagerar sig i samarbetet. Vissa projekt har av naturliga skäl varit mer framgångsrika än andra. I synnerhet om relationen inte bara baserats på möjligheten att få statliga medel utan just när många aktörer varit inblandade och starka nätverk skapats. anser att erfarenheterna av de nuvarande kommunala partnerskapen i huvudsak visat att det går att bygga upp relationer mellan kommuner i nord och syd som på ett påtagligt sätt är till nytta för båda parter och att dessa samarbeten bör ges fortsatt stöd och möjligheter att fördjupas.