mot · GV02MJ455 · 2007-10-05 00:00:00 — Verkningsfulla åtgärder för ren luft tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör agera för att återupprätta trovärdighet i det internationella arbetet för luftmiljön. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att där andra åtgärder inte vidtas eller räcker ska regeringen och statliga myndigheter vidta de åtgärder de kan för att minska överskridande av miljökvalitetsnormer för luft. begär att regeringen återkommer till med förslag om förbud mot användning av dubbdäck, med möjlighet till dispens om särskilda skäl föreligger.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att säkerställa möjligheten för statliga myndigheter och kommuner att under extrema förhållanden införa tillfälliga inskränkningar av trafiken.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa bemyndigande för myndighet att förklara ett område där miljökvalitetsnormer överskrids för åtgärdsområde, med särskilda regler. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av en ny typ av åtgärdsprogram med tydligare och skarpare föreskrifter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ökade möjligheter för enskilda och ideella miljöorganisationer att överklaga beslut eller initiera åtgärder vid underlåtelse att fatta beslut. 1 Yrkandena 3 och 4 hänvisade till TU. luft ett delat ansvar Ansvaret för att den luft invånare andas är ren är ett delat ansvar. Det påverkas av beslut som vi fattar som enskilda och företag, i kommuner, stat och internationellt. Beslut som fattas i andra länder påverkar också luften vi andas i luften har inga gränser. Ett delat ansvar riskerar att bli ingens ansvar. I värsta fall kan ansvaret bollas mellan olika parter, medan människor blir sjuka och dör. Så har varit fallet med luften i våra tätorter. I flera av våra städer har luften allt för ofta hälsovådliga halter av olika föroreningar. Enligt den senaste miljömålsuppföljningen (de Facto 2007) har den tidigare trenden mot förbättrad luftkvalitet i svenska tätorter avstannat. Halterna av partiklar (PM10), NO2 och SO2 i svenska tätorter steg mellan 2004/05 och 2005/06 och var då högre än 1999/2000. Inandningsbara partiklar bedöms vara den luftförorening som ger upphov till de största hälsoproblemen i de svenska tätorterna. Luftkvaliteten i våra städer påverkas av beslut som fattas i andra länder och på EU-nivå. anger att ambitionsnivån måste höjas i både och EU. Inom EU har man tagit fram direktiv om lägsta godtagbara miljökvaliteten på olika områden. Normer för kvävedioxid och partiklar (PM10) i utomhusluften regleras av direktiv /30/EG. Utgångspunkten har varit en annan än vad som varit brukligt i . Nivåer har fastställts utifrån befintlig kunskap om vad människan och naturen tål, utan hänsyn till tekniska och ekonomiska förhållanden. På så sätt kringgår man avvägningar mellan olika intressen på kort sikt. En fördel med ett sådant angreppssätt torde vara att den tekniska utvecklingen påskyndas, liksom användningen av den nya tekniken. Lagstiftningstekniken utvecklades i och har där visat sig vara framgångsrik. Miniminivåer för luftföroreningar enligt direktivet skall till . Det finns krav på åtgärdsprogram om nivån inte bedöms uppfyllas . Om regeringen inte lyckas visa att i praktiken kan genomföra EG:s lagstiftning riskerar vi att hamna i . I har vi införlivat normer som följer av medlemskap i genom . Miljökvalitetsnormer är rättsligt bindande nationella föreskrifter som syftar till att skydda människor mot höga halter av luftföroreningar. Tillstånd får enligt inte ges till ny verksamhet som medverkar till att en miljökvalitetsnorm överträds. Planläggning får inte medföra att en miljökvalitetsnorm överträds, enligt . Det yttersta ansvaret för att miljökvalitetsnormer inte överträds ligger på riksdag och regering. Också kommuner har ett direkt ansvar för att säkerställa att miljökvalitetsnormer uppfylls i de beslut som kommunen fattar. Om normerna överskrids kan regeringen besluta om åtgärdsprogram. Åtgärdsprogram har införts som verktyg för att uppfylla normerna. Dessa program riktar sig till kommuner och myndigheter som ska genomföra åtgärderna. Programmen ska genomföras med de verktyg som kommuner och myndigheter har till sitt förfogande. Åtgärdsprogram har fastställts för olika ämnen i , , , kommun och . Program har diskuterats eller är på gång i flera andra städer, t.ex. , , , , , , och . Åtgärdsprogrammen sägs vara bindande för kommuner och myndigheter. Verkligheten är dock en annan. Åtgärdsprogrammet för är äldsta och erbjuder värdefulla erfarenheter om hur det svenska systemet fungerar i praktiken. Miljökvalitetsnormen för PM10 skulle ha varit uppfyllt efter . Efter sedvanlig långbänkande fastställde staten åtgärdsprogrammet för innan, . Programmet hade fördröjts av förberedelser och förhandlingar mellan olika parter. Fördelen var att åtgärderna skulle vara förankrade bland alla parter. Åtgärderna skulle vara genomförda . Det finns flera problem med programmet. Programmet är så allmänt hållet och vagt att det erbjuder goda möjligheter till olika tolkningar eller till klagomål om oklarhet. Ingen myndighet har utsetts för att följa upp programmet och rapportera ifall åtgärder vidtagits eller inte, eller föreslå andra åtgärder om så behövs för att klara normerna. Det finns inget sanktionssystem mot aktörer som inte följer programmet. klarar inte miljökvalitetsnormen för partiklar eller kväveoxider. Dygnsmedelvärdet får överskridas . Enligt en färsk rapport från stadsrevision överskreds dygnsmedelvärdet 3680 gånger vid ett 20-tal gator i . Dygnsmedelvärdet för kväveoxider får överskridas . överskreds dygnsmedelvärdet 2093 gånger vid , och . Stadsrevisionens rapport ger exempel på åtgärd som staden inte genomfört enligt åtgärdsprogrammet. Ett utlåtande från konstaterar utförligare att flera av de åtgärder som ingick i regeringens fastställda åtgärdsprogram har inte genomförts i (tjänsteutlåtande ). I stället för att genomföra åtgärderna från åtgärdsprogrammet har man valt att experimentera med andra tänkbara lösningar, experiment som emellertid inte fallit väl ut. Oavsett avsikten har effekten varit att förhala genomförandet av verksamma åtgärder. Andra källor ger vid handen att beslut fattas gång på gång i direkt strid med åtgärdsprogrammet. Vid bedömning av nya verksamheter händer det att man tillstyrker verksamheter som leder till ökade utsläpp där normerna överskrids, med hänvisning till att de tillkommande utsläppen är marginella. Stadsrevisionens rapport hänvisar dock till att nationella beslut försvårar det kommunala arbetet. Man skriver att otydligheten från den nationella nivån har med stor sannolikhet bidragit till fördröjningen med att vidta åtgärder. I andra sammanhang har staden påpekat att vissa åtgärder kostar pengar och argumenterat för att staten bör kompensera kommunen för merkostnaderna eftersom staten i EU har medverkat till att normerna blivit bindande för kommunen. Staten påpekar å sin sida att kommunen inte genomfört alla åtgärder som man kan och enligt åtgärdsprogrammet skall göra. Åtgärderna skickas således fram och tillbaka som en het potatis ingen till ta ansvar för. drabbas invånarnas hälsa. EU:s program () uppskattar att de minsta partiklarna (PM2.5, partiklar mindre är ) orsakar 350000 förtida dödsfall i (EU25). En motsvarande beräkning för pekar på ca 5000 extra dödsfall orsakade av partklar i luften. WHO har stått för expertisen när det gäller hälsoeffekterna. Forskningsresultaten, särskilt en omfattande epidemiologisk studie som tagits fram i , visar att hälsorisken till följd av partiklar är mycket allvarlig. Såväl avgaser från förbränning som däck är källa till de partiklar som i några svenska storstäder överstiger EU:s miljökvalitetsnorm för desamma. De nuvarande halterna behöver sänkas med för att komma under gränsvärdet. Bristande genomförande av åtgärder för att klara miljökvalitetsnormer undergräver trovärdighet i miljöfrågor internationellt. Det motarbetar den nya regeringens uttalade mål att vara aktivt pådrivande i det internationella miljöarbetet, särskilt på EU-nivå. Detta är inte förenligt med arv eller intressen. Regeringen bör agera på luftområdet för att upprätthålla trovärdighet i det internationella miljöarbetet. Som medlemsland i EU måste se till att de miljökvalitetsnormer som följer av EG-rätten uppfylls i praktiken. Vi ska också se till att vi har en lagstiftning som fullt ut genomför normerna. Det har vi inte . Här följer några förslag för ett mer ändamålsenligt regelverk och genomförande. Staten som yttersta garant Regeringen och myndigheter bör fatta beslut som ger kommunerna ökade möjligheter att vidta lokala åtgärder, t.ex. större frihet att använda parkeringsföreskrifter för att uppnå miljökvalitetsnormer. Men om åtgärderna inte räcker, eller om kommunerna inte kan eller vill ta det ansvaret, bör staten agera som den yttersta garanten för att våra internationella åtaganden i . Risken för att staten skall agera torde stimulera det kommunala arbetet. Där andra åtgärder inte vidtas eller räcker måste dock regeringen och statliga myndigheter vidta de åtgärder som de kan för att klara luftkvaliteten. har visat att mindre användning av dubbdäck är den bästa åtgärden om man vill få bättre luft i tätorter. Landshövdingen i har i ett brev till infrastrukturministern föreslagit en förlängning av det nuvarande dubbdäcksförbudet från i . har dock avvisat förslaget. Det går inte att ha olika regler i olika kommuner, menar man. Dubbdäcksanvändningen bör regleras centralt och vara lika över hela landet, enligt . Verket vill, i likhet med () och i stället ha en speciell skatt i tätorter för bilar med dubbdäck. Detta avvisas i sin tur av , som menar att det inte är administrativt genomförbart. Eftersom den nuvarande situationen är ohållbar och myndigheterna dömer ut olika förslag till särlösningar för städerna återstår ett förbud mot användningen av dubbdäck. Förbudet kan behöva begränsas till bilar vars ägare bor i , åtminstone till en början. Åtskilliga länder har förbud mot eller särskilda avgifter på dubbdäck. Våtstädning som praktiserats i för att minska partikelexponeringen har inte lett till önskvärt resultat. Avgift på dubbdäcken som exempelvis i har varit mera framgångsrikt. Fortsatt användning av dubbdäck motiveras ibland med trafiksäkerhetsskäl. Dubbdäckens trafiksäkerhetseffekt är dock tveeggad. När de går på barmark (merparten av vintrarna i en stor del av landet) förlängs bromssträckan, vilket kan vara förödande vid höga hastigheter. På is har de en dokumenterat positiv effekt, men ett alternativ är lägre hastigheter eller kollektivtrafik om sådan finns tillgänglig. Trafiksäkerheten får också vägas mot annan säkerhet. Luftföroreningarna från trafiken tar livet av fler är de ca 450 personer som dör i olyckor. Barn som växer upp i trafikförorenad luft får försämrad lungkapacitet för resten av livet. Olycks- och skadestatistiken visar inte på någon förändring till följd av minskad dubbdäcksanvändning. Att i stället använda dubbfria vinterdäck samt att hålla skyltade hastighetsgränser vore ett för både hälsa och miljö mer skonsamt sätt att minska olycksriskerna vid halt vägunderlag. Eftersom det kan finnas människor som bor eller arbetar så att det helt saknas acceptabla alternativ bör det finnas en möjlighet att få dispens från dubbdäcksförbudet om det finns speciella omständigheter. Regeringen bör återkomma till med ett förslag om förbud mot användning av dubbdäck, med möjlighet till dispens om särskilda skäl föreligger. Möjlighet att reglera trafiken Möjligheten måste säkerställas för både kommuner och statliga myndigheter att under extrema förhållanden tillfälligt starkt reglera eller helt stänga av trafiken genom tättbebyggda områden på de värsta dagarna på vägar som respektive nivå ansvarar för. För kan det handla när miljökvalitetsnormerna överskrids mångfaldigt. Under sådana omständigheter och om det minskar luftutsläppen bör myndigheterna stänga av trafiken på statliga vägar även om kommunen inte agerar. Regeringen bör utse en myndighet som har uttryckligt ansvar för att följa upp åtgärdsprogrammen för miljökvalitetsnormerna. Myndigheten skall rapportera om parterna genomfört åtgärderna enligt åtgärdsprogram och om målen uppnåtts. Om målen inte uppnåtts bör myndigheten föreslå regeringen kompletteringar till åtgärdsprogrammet. Om målen inte uppnåtts på grund av att kommunerna inte vidtaget åtgärderna enligt åtgärdsprogrammet bör myndigheten redovisa vilka statliga åtgärder som kan vidtas som bidrar till måluppfyllelsen. Om det uppstår oklarheter om åtgärdsförslagens innebörd bör dessa förtydligas. Regeringen bör rapportera till vilka åtgärder som vidtagits, om normerna klarats, och vilka nya åtgärder som behövs. Miljökvalitetsnormernas rättsverkan mot enskilda behöver förtydligas och skärpas. I situationer där miljökvalitetsnormer inte uppfylls eller det finns en risk för detta bör en myndighet kunna förklara ett område som åtgärdsområde. Inom åtgärdsområdet skall det förtydligas att det inte skall vara tillåtet att vidta åtgärder eller att förändra eller påbörja en verksamhet om det leder till ytterligare belastning med de ämnen vars normer överskrids. Det skall också förtydligas att myndigheter och kommuner inom sina respektive ansvarsområden är skyldiga att förebygga att miljökvalitetsnormer överskrids samt att vidta åtgärder för att normerna skall uppnås och bibehållas. Beslut får inte medverka till att normer överskrids eller åtgärdsprogram inte följs. behöver en ny typ av åtgärdsprogram, en typ som används i flera andra länder och som har likheter med regler om åtgärdsområde. Åtgärdsprogrammen skall t.ex. kunna innehålla föreskrifter om försiktighetsmått riktade mot enskilda som är direkt bindande och syftande till att uppfylla en miljökvalitetsnorm. Åtgärdsprogrammen skall även innehålla bestämmelser om åtgärder som myndigheter och kommuner skall vidta. Föreskrifter i ett åtgärdsprogram bör kunna bryta igenom tidigare meddelade tillstånd enligt . Det bör finnas större möjligheter för enskilda och ideella miljöorganisationer att överklaga beslut om dessa beslut kan bidra till att utsläppen av ämnen där normerna överskrids ökar, om beslut strider mot åtgärdsprogrammen. Vidare bör utredas hur enskilda och ideella miljöorganisationer skall kunna initiera rättsliga åtgärder om kommun eller myndigheter underlåter att fatta beslut i enlighet med fastställt åtgärdsprogram.