mot · GV02U315 · 2007-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör verka för att FN:s och följs och illegitima ockupation fördöms. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör inta en självständig roll i Västsaharafrågan och inte anpassa sig till EU:s lojalitet mot och . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör ge aktiv hjälp till flyktingar i flyktingläger att återvända. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen i FN bör verka för att folkomröstningen ska genomföras för att bilda utgångspunkt för en stabil statsbildning i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör uppmanas upphöra med tortyr och diskriminering av saharier. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör driva på för att den illegitima muren genom rivs. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen ska medverka till att ekonomiska sanktioner införs. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör agera för att inte ska erhålla EU-bistånd så länge ockupationen av fortgår. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör erkänna som nation. När diktator insjuknade och sedan avled 1975 passade en av de spanska generalerna på att göra sig och kvitt sista koloni som han tyckte var en enda stor sandhög utan större värde att ha kvar. Föga anade han då vad som gömde sig under sanden eller att en ny kolonisatör snabbt skulle träda in i ställe, dvs. , och till en början även , som båda gjorde anspråk på territoriet. stod redan från början på den lista, som FN sammanställde 1960, över kolonier som omfattades av världsorganisationens avkolonialiseringsprogram. är landet den enda kvarvarande kolonin i . är den utövande kolonialmakten och fortfarande den formella. överlämnade 1975, Spanska , till och utan att, mot FN:s anvisningar, först tillfråga det västsahariska folket. (drog sig dock ur och avsade sig sina anspråk 1979.) hade FN med en delegation undersökt stämningsläget i den spanska kolonin. De fann att det fanns en överväldigande enighet bland saharierna i området för oberoende och mot integration med något angränsande land. Delegationen kunde också konstatera att den rörelse som hade det västsahariska folkets stöd var Polisario. Befrielserörelsen har har kämpat för landets oberoende. verkade 1974 för att det västsahariska fallet skulle behandlas av i . avkunnade domstolen att varken eller kunde göra anspråk på området, utan västsaharierna hade rätt att själva avgöra territoriets framtida status. och tog ingen hänsyn till detta utslag utan kunde med bl.a. stöd invadera landet i samband med nämnda överenskommelse med den fascistiska regimen i . Det spanska parlamentet ratificerade aldrig överenskommelsen. Även den afrikanska enhetsorganisationen tog ställning för det västsahariska folkets rätt till självbestämmande och erkände 1984 den västsahariska exilregeringen . OAU:s efterträdare, Afrikanska unionen AU, håller fast vid denna inställning. däremot lämnade OAU i protest och är den enda afrikanska stat som inte är medlem i AU. kom till , för att övervaka vapenstilleståndet mellan och Polisario. Dess uppgift var också att organisera och genomföra den folkomröstning som parterna kom överens om, som skulle ge det västsahariska folket rätten att självt besluta om landets fortsatta status. Konflikter av detta slag blir obegripliga om man inte söker bakomliggande ekonomiska drivkrafter. I detta fall finns intressanta olje- och mineraltillgångar i territoriet som både /och har intressen av. Folkomröstningen om den forna spanska och marockanska kolonins ställning skulle hållits . Detta visade sig i det närmaste omöjligt, och processen har varit en utdragen historia. Den största svårigheten har varit att upprätta kriterierna för vilka som är röstberättigade och att sedan förteckna de personerna. kommission för identifiering av röstberättigade upprättades och efter ett drygt års förberedelsearbete startade man med att identifiera potentiella röstberättigade. Arbetet gick långsamt, och försöken att medla mellan parterna var inte framgångsrika. har nämligen bedrivit en omfattande omflyttning av marockaner till , i syfte att kolonisera och manipulera ett framtida folkomröstningsresultat. 400 000 marockaner beräknas leva på västsahariskt område. bor 165 000 västsaharier i öken i läger. Omflyttningar av detta slag strider mot den fjärde , som förbjuder länder att förflytta civil befolkning in i territorier som är under militär ockupation. Processen bröt samman 1996 och huvuddelen av den civila FN-personalen drogs tillbaka. intensifierades åter arbetet genom att en rad samtal initierades mellan länderna. det året återupptog man också arbetet med identifieringen av röstberättigade. Detta var med undantag av tre stammar slutfört . De tre grupperna lyckades man inte få parterna att nå en uppgörelse om. FN presenterade en lösning kort därefter, som accepterades av Polisario och även av . Nytt läge 2003 och 2007 Kampen för ett självständigt gick in i en ny fas genom den resolution som antogs i . Därmed har säkerhetsrådet accepterat en ny syn på konflikten om och tagit ett steg bort från den plan man skapade 1991. Den nya planen kallades Fredsplan för självbestämmande för folk och lades fram av FN:s sändebud . Fredsplanen målar upp ett självständigt , delvis under marockansk överhöghet, . Detta skulle ge invandrade marockaner rätt att delta i valet mellan självständighet eller integration med . har Baker gett upp och FN är förlamat. Ett nytt, politiskt svagare, sändebud har utsetts, . Bakers förslag, som liknade det han tidigare lagt fram, förkastades först av ockupationsmakten. Enligt dem är Västsaharafrågan avslutad. har stöd av , ständig medlem av säkerhetsrådet. Att Polisario accepterade resolutionen tyder även det på en något förändrad inställning till en övergångsperiod med begränsad självständighet. Polisario påpekar i ett uttalande att målet om självständighet via en folkomröstning enligt planen fortfarande måste bibehållas. Polisario uppmanar omvärlden att öka pressen på , men visade själva en anmärkningsvärd storsinthet genom att frige 400 marockanska krigsfångar. För att blidka världssamfundet och i ett försök att rädda ansiktet har lagt fram nya förhandlingsförslag som skulle kunna utmynna i att blir en autonom region i med eget parlament och vissa befogenheter. De viktigaste samhällsfrågorna förblir dock en statlig, det vill säga marockansk, angelägenhet och Polisario har därmed förkastat förslaget och driver frågan om folkomröstning vidare. Även om folkomröstningen kan komma att genomföras är dock misstron mot vilken inverkan resultatet har på den marockanska regeringen välgrundad. Den har nämligen tidigare proklamerat att kommer att vara marockanskt oavsett utgången av en folkomröstning. lever många västsahariska flyktingar i läger i , under minst sagt knappa förhållanden. Dessa måste få hjälp att återvända till sitt land. För att genomföra en återanpassning och skapa ett nytt samhälle krävs också resurser. De som ska återvända har stora och omedelbara behov för att ges en chans att anpassa sig till ett normalt liv i hemlandet. Det behövs stöd till skolor och sjukhus. Den bör i handling tydligt visa att ger sitt stöd till ett upprätthållande av freden och att folkomröstningen slutligen genomförs på ett korrekt sätt och att därefter går en trygg och demokratisk framtid till mötes. Särskilt anmärkningsvärd är världssamfundets och tystnad om en folkrättsvidrig murbyggnad, , som tillåtits sätta upp rakt genom öken för att skydda naturtillgångar och mineralfyndigheter från att nås av saharierna. bör därför i och inom EU verka för att får stöd för ett återuppbyggnadsarbete. Det är viktigt att också agerar på lång sikt för fortsatt internationellt stöd till demilitarisering, murens rivande och minröjning samt för uppbyggnad av ett demokratiskt och självständigt . Otaliga vittnesmål finns slutligen om grova förföljelser, tortyr och godtyckliga rättsliga ingripanden från sida som pekar på att är fortsatt berett att gå långt för att hävda sin ockupation. Ett rent skräckvälde kommer fram i rapport efter rapport, men blir långt ifrån allmänt känt och kritiserat. Vare sig inhemska eller främmande journalister tillåts skildra ockupationen inifrån, något som bara dragit till sig internationell uppmärksamhet. besöktes riksdag av en kvinna som blivit brutalt misshandlad av regimen och bl.a. förlorat ett öga. Vad gäller politisk frihet hamnar i en Freedom House-mätning på en jumboplats bland världens nationer. Det som utspelas framför våra ögon i nordvästligaste hörn är ren och skär kolonialism och ett fullständigt oberättigat förtryck av ett folk som med fredliga medel försöker hävda sin rätt. Ett förtryck som begås av en ekonomiskt starkare granne och av transnationella storbolag, alltihop med EU:s både tysta och ekonomiska stöd. är ett land som erhåller EU-bistånd, vilket kraftigt måste ifrågasättas så länge denna situation fortgår. har varit tydligt mot , och var också det land som starkast tog strid i EU mot fiskeriavtalet med om västsahariskt vatten, men inställning har snarare hårdnat. SADR har erkänts av ett 80-tal stater, de flesta afrikanska. Däremot har ingen EU-stat eller annat europeiskt land erkänt . EU behärskas av i denna fråga, en f.d. kolonialmakt med stora ekonomiska och politiska intressen i nordvästra . FN har förklarat som den enda representanten för det västsahariska folket. anser att , som en minsta gest, bör ansluta sig till skaran av länder som erkänner som egen nation.