mot · GV02A386 · 2007-10-04 00:00:00 — Att regeringen i sin argumentation hävdar att övergången mellan studier och arbete måste lösas på annat sätt än genom arbetslöshetsförsäkringen är inte trovärdig då det saknas konkreta förslag och medel till hur det ska lösas. Slopandet av studerandevillkoret leder också till ökade kostnader för kommunerna då många studenter som avslutat studierna, som söker jobb men ännu inte fått något, kommer att tvingas söka kommunalt försörjningsstöd då de inte har rätt till ersättningen från a-kassan. Enligt uppgifter från TCO var det ca 38 000 studenter som 2005 fick ersättning enligt studerandevillkoret. Till detta kan läggas att regeringen underlättat för tidsbegränsade anställningar som bland annat innebär att säsongsanställda drabbas hårt. Ett annat problem för de säsongsanställda är att även reglerna för a-kassan ändras. baserades deras ersättning från a-kassan på inkomster av arbete . Med de nya reglerna fördubblas tiden . Det betyder att arbetslöshetsersättningen för säsongsanställda minskar drastiskt. För en säsongsanställd med en månadslön på innebär det en sänkning av a-kassan med i arbetslöshet. Det betyder att för den som är säsongsarbetslös och som hade en månadslön på blir det inkomstminskning med . Skillnaden mellan månadslönen och ersättningen från arbetslöshetsersättningen blir . Det är oacceptabelt. föreslår att de kvalifikationsregler som gällde före regeringsskiftet återinförs. Nej till försämrad a-kassa vid deltidsarbetslöshet Regeringen föreslår kraftiga försämringar för deltidsarbetslösas möjlighet att ta del av arbetslöshetsförsäkringen. avvisar regeringen kravet på att heltidsanställning ska vara norm på den svenska arbetsmarknaden. Med det klargörs regeringens inställning att det är löntagarna som ska betala arbetsgivares ovilja att anställa på heltid. När antalet ersättningsdagar sänks från 300 till 75 vid deltidsarbetslöshet slår det särskilt hårt mot kvinnor då deltidsarbetet är mer utbrett bland kvinnor än män. Med det blir deltidsarbetet en än värre kvinnofälla än det varit tidigare då det kommer att leda till ytterligare lägre inkomster för kvinnor som i sin tur leder till lägre ersättningar i socialförsäkringssystemet och i den framtida pensionen. Vi kan med det konstatera att regeringen fortsätter på den inslagna vägen, icke jämställd arbetsmarknadspolitik. Regeringens åtgärder kommer med stor sannolikhet innebära att heltidsarbetslösheten ökar då arbetslösa som erbjuds en deltidsanställning riskerar förlora inkomster på att ta ett deltidsjobb. Det rimmar illa med regeringens uppmaning att i arbetslinjens anda ta vilket jobb som helst, om så bara ett halvtidsjobb. Jobbar man mindre än så är man ju beroende på det skärpta arbetsvillkoret överhuvudtaget inte berättigad till a-kassa. Lägg därtill att regeringen utreder förslag om obligatorisk a-kassa och vi kan konstatera att det blir allt färre som kan komma i fråga för att få ersättning från denna arbetslöshetsförsäkring. föreslår att avslår regeringens förslag om begränsning av deltidsarbetslösas möjlighet till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen. Nej till ökat antal karensdagar Regeringen inför , , i arbetslöshetsförsäkringen. Skälet sägs vara att öka incitamentet för redan sysselsatta att undvika mellanliggande arbetslöshetsperioder i samband med arbetsbyte. Resonemanget är enligt vår mening fullständigt grundlöst. Dessa karensdagar gäller ju när en person mot sin vilja blivit av med jobbet. Men om det verkligen skulle vara som regeringen underförstått menar, att många arbetslösa föredrar arbetslöshetsersättning framför arbetslön så lär ju knappast två ytterligare karensdagar få dessa att välja arbete framför ersättning från a-kassan. Regeringens förslag har inget med arbetslinjen att göra. Det handlar snarare om stärka statskassan på arbetslösas bekostnad. föreslår att avslår regeringens förslag om att införs i arbetslöshetsförsäkringen. Regeringen vill införa en arbetslöshetsavgift och med den ersätta den förhöjda finansieringsavgiften för arbetslöshetskassorna. Avgiften blir av kassornas utbetalningar av inkomstrelaterad arbetslöshetsersättning. Regeringen hymlar inte med avsikten bakom förslaget. I budgetpropositionen skriver man rakt av att det handlar om att arbetstagarorganisationerna ska vara ansvarsfulla i löneförhandlingarna. I klartext betyder detta att facken ska motverka löneökningar som kan leda till låg lönsamhet för arbetsgivarna, vilket i sin tur kan leda till arbetslöshet. Det finns mycket som kan anföras mot ett sådant resonemang, till exempel att det inte precis är branscher med höga löner som lider av hög arbetslöshet. Det är precis tvärtom. Därför är det också lågavlönade kulturarbetare, fiskare, hotell- och restauranganställda, livsmedelsarbetare som utifrån dagens arbetsmarknadssituation kommer att få de högsta avgifterna, enligt regeringens egna tabeller. I klartext handlar förslaget om arbetslöshetsavgifterna om att avgiften till a-kassan höjs för dem som jobbar i branscher med hög arbetslöshet medan de som jobbar i branscher med låg arbetslöshet får lägre avgifter. Det handlar om att straffa det kollektiv som jobbar i osäkra branscher medan man gynnar dem som är på säker mark. föreslår att avslår regeringens förslag om införande av arbetslöshetsavgifter. Regeringen föreslår neddragningar i arbetsmarknadsåtgärderna med sammantaget 13000 platser och med 7000 platser 2009 och 2010. Det motiveras med ökad efterfrågan på arbetskraft och det gynnsamma konjunkturläget. Det är sant att arbetslösheten minskar och antalet i åtgärder likaså. Men sant är också att den grupp som står längst från arbetsmarknaden inte minskar. I det läget är det oansvarigt att dra ner på åtgärdsprogrammen i sådan omfattning som regeringen föreslår. Om inte mycket aktiva åtgärder sätts in för att klara människor ur den gruppen riskeras att många aldrig kommer att ta sig tillbaka till arbetsmarknaden. föreslår att antalet neddragningar i arbetsmarknadsprogrammen begränsas till cirka 2000 platser och till 1 000 platser 2009 och 2010. Det innebär i jämförelse med regeringens förslag 11000 fler platser och 6000 fler platser 2009 och 2010. I och med regeringens kraftiga neddragning av medel till för arbetsmarknadspolitiska program, har de program som innebär stöd till nyföretagare också minskat kraftigt. I många län har man tvingats avslå alla nya ansökningar av starta-eget-bidrag och kommer bara ca 1/4 av planerat antal få starta-eget-bidrag. Studier har visat att ett stort antal nya företag kommit igång på grund av starta-eget-bidraget och att dessa också överlevt och börjat anställa ytterligare personal. förslår därför att det skjuts till så att starta-eget-bidraget kan återinföras. Trots en god konjunktur och en god arbetsmarknad är det fortfarande stora grupper av människor som inte får arbete. Det handlar om funktionshindrade, f.d. missbrukare, f.d. kriminella och långtidssjuka med flera. Socialt företagande är ett alternativ för att integrera de mest utsatta grupperna både i samhälle och i arbetsliv. Det skapar nya arbetstillfällen och ökar arbetskraftsutbudet. De sociala företagens affärsverksamhet är ett medel för att uppnå de sociala målen, och eventuella vinster återinvesteras i verksamheten. Samhällsvinsterna av det sociala företagandet är uppenbara och dokumenterade. finns det cirka 150 sociala företag i som vuxit fram oberoende av varandra och som är förankrade i de grupper vars behov de avser att lösa. De har ofta startat som projekt med stöd av intresseorganisationer eller kommuner och med starka inslag av eldsjälars engagemang. Intresset för socialt företagande är växande i men också internationellt. Goda erfarenheter finns i flera av EU:s medlemsstater. Trots detta är det sociala företagandet och dess förutsättningar okänt hos myndigheter som AMS och och hos företagsstödjande aktörer. Det innebär stora svårigheter att bygga långsiktigt hållbara företag. Dagens regelverk är ofta inte anpassade för de sociala företagen och deras medarbetare. Därför behövs insatser för information, kunskapsutveckling, samordning, kompetensutveckling och en översyn av relevanta lagar och regler med mera. har redan tidigare föreslagit att regeringen tar initiativ för att stimulera arbetsmarknadens parter att bedriva arbetsförmedling. har fyra , Ingenjörer, , och startat upp arbetsförmedling för sina medlemmar i samarbete med och Salus Ansvar. Namnet på förmedlingen är . Denna typ av initiativ bör enligt vår mening uppmuntras av staten. Vi är övertygade om att fackens lokala kännedom om sina egna medlemmar och förutsättningarna på de lokala arbetsmarknaderna ger dem goda förutsättningar för arbetsförmedlande uppgifter. Det gäller också i minst lika hög grad bland TCO- och LO-facken liksom för avtalsslutande arbetsgivarorganisationer. Mot denna bakgrund anser vi att staten, inom ramen för anslag till arbetsförmedling, ska ge ekonomiskt stöd till arbetsförmedlingar som drivs av kollektivavtalsslutande parter på arbetsmarknaden. Vi noterar också att regeringen nu insett att även offentlig sektor ska ha möjlighet att anställa på villkor för nystartsjobb. Därmed går regeringen med på förslag, vilket är mycket bra då det också kommer att betyda att fler kvinnor i offentlig sektor kommer att kunna anställas på samma villkor som många män i privat sektor. gör ett omfattande och bra inspektionsarbete på arbetsplatserna. Det är uppenbart att arbetar i en anda av att i samförstånd lösa arbetsmiljöproblem och inte i första hand att sätta dit arbetsgivaren och dess ansvariga fysiska företrädare. Trots att inspektörer har rätt att göra oanmälda arbetsplatsbesök anmäler de vanligen sin inspektion i förväg. Av rapporter framgår att få anmälningar leder till åtal enligt straffansvar. Att så är fallet beror enligt samstämmiga uppgifter på att det ofta är mycket svårt för åklagare att säkerställa vilken fysisk person som kan ställas till ansvar. Anledningen till det är inte bristande kompetens hos åklagarmyndigheten utan snarare att lagstiftningen är otillräcklig. Med dagens lagstiftning finns det anledning att misstänka att mindre seriösa företag kan komma undan åtal för arbetsmiljöbrott beroende på oklarheter om vem eller vilka fysiska personer som utsetts till ansvariga. På motsvarande sätt kan det vara lättare att finna de ansvariga personerna hos seriösa företag med klara och tydliga delegationsregler. Det skulle kunna betyda att medan seriösa företag får stå till svars för smärre brott mot arbetsmiljölagstiftningen kan mindre seriösa företag gå fria för betydligt allvarligare brott. Mot denna bakgrund menar att det finns anledning att pröva rimligheten i att det inte går att ställa juridiska personer till straffrättsligt ansvar för arbetsmiljöbrott. Ett stöd till det lokala arbetsmiljöarbetet genom företagshälsovård eller motsvarande resurser är av stor betydelse. Med hänsyn tagen till de stora pensionsavgångarna inom företagshälsovården och det ökade behovet av företagshälsovård som kan förutses är det viktigt att utbildningen av företagshälsovårdspersonal utvecklas både kvalitativt och kvantitativt. Redan i förra årets budgetproposition minskade regeringen sitt anslag till med . Det har bland annat inneburit att cirka 100 tjänster avvecklats på myndigheten. fortsätter regeringen på den inslagna vägen och föreslår en ytterligare neddragning med . Det är olyckligt och kommer med stor sannolikhet att innebära försämrat arbete ute på fältet. Vi föreslår att anslås för att förstärka företagshälsovårdsutbildningen för perioden 20082010 och att det finansieras genom att inte acceptera regeringens förslag till minskade anslag till . motsätter sig regeringens förslag att minska anslaget till och anslår i förhållande till regeringens förslag , varav till företagshälsovården, 2008. Regeringen anslår 2008 för särskilda jämställdhetsåtgärder. Medlen ska bland annat användas till en handlingsplan för att minska våldet mot kvinnor. Så skrev regeringen redan i förra årets budgetproposition men tvingas nu konstatera att kostnaderna huvudsakligen kommer 2008 då man ännu inte fått fram någon handlingsplan. är överens om att det behövs en handlingsplan för att motverka mäns våld mot kvinnor och vi har åsikter om hur handlingsplanen bör byggas upp. Grundkonceptet bör enligt vår mening vara att få olika delar av samhälleliga krafter att samverka. Det gäller såväl myndigheter och kommunala instanser som frivilligorganisationer. Inom rättsväsendet, det vill säga domare, nämndemän, åklagare och polisväsendet, krävs det jämställdhetsutbildningar. Inom kriminalvården måste det satsas på utvecklingsarbete och behandlingsprogram. Det behövs kompetensutveckling inom området våld i hederns namn. Det krävs en riktad satsning på information kring samkönat våld. Bland vårdpersonalen behövs det fortbildning inom genus. Det krävs forskning om hur våldsutsatta kvinnor behandlas inom vården. Det behövs också kraftigt höjda anslag till kvinnojourernas verksamhet. anser vidare att ur anslaget Särskilda jämställdhetsåtgärder ska det tillföras medel för jämställd kultur och fritid, jämställdhetsutbildning av personal i kommunerna och att det utbildas fler genuspedagoger. Därutöver föreslår vi att det inrättas ett jämställdhetsråd med ansvar för att samordna och utvärdera det jämställdhetspolitiska arbetet. föreslår att anslaget Särskilda jämställdhetsåtgärder ökas med i förhållande till regeringens anslag .