mot · GV02Ju248 · 2007-10-01 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att den befolkningsnära polisen, näpo, kommunaliseras. Människor ska ha rätt att känna sig trygga i samhället. Det gäller såväl ekonomisk som fysisk trygghet. Det är orimligt att människor inte vågar gå ut på grund av rädsla att bli nedslagna. Det är också orimligt att pensionärsorganisationerna nödgas lägga sina träffar för att undvika faror. Känslan av otrygghet framstår då som ett ingrepp i det civila samhället. Företeelsen visar att samhället misslyckats i omvårdnaden om varandra och låtit kriminella krafter ta över. Hur detta kan uppstå kräver en analys och har förmodligen sitt ursprung i en mångfald av faktorer. Polisen står ofta som symbol för tryggheten i samhället. Allt för ofta framhålls den låga numerären poliser som grunden till människors känsla av otrygghet. Detta är dock inte hela sanningen då numerären i många orter är väsentligt högre än för något decennium sedan. Orsaken finns förmodligen att söka i såväl bristande organisation som förändrad framtoning av polisen som folkets företrädare. Svunnen är den tid då polisen var en aktiv utbildare i våra skolor. Trots talet om närpolis, med befolkningsnära uppgifter, har det ursprungliga begreppet urholkats till att endast utgöra ett namn som tilltalar beslutsfattare. Verkligheten är att mindre kommuner, i allt större utsträckning, anlitar vaktbolag för att upprätthålla rimlig ordning på gator och torg som befolkningsgrupper organiserar sig i aktionsgrupper mot våld i mer eller mindre seriösa former. Samhället har alltså misslyckats i ambitionen att ge alla människor känslan av trygghet och framför allt en reell trygghet. Polisens resurser har centraliserats, vilket innebär att huvuddelen av poliserna finns i länets största ort. Avståndet till en polis, när behov finns, kan ibland mätas i timmar som den som svarar på larmet kan finnas i en annan del av landet. Utvecklingen har inneburit att närhetsperspektivet helt har försvunnit. Lyckosamma projekt som t.ex. där illegala nätverk som langar sprit till ungdomar lagförs på ett effektivt sätt är företeelser som endast hör hemma i residensstäder trots att problemet med spritlangning är ett stort problem . Koncentrationen av poliser har inte självklart medfört en ökad trygghet på de orter där de etablerats. Polisens avtrappning av funktioner som ger folklig kontakt tillsammans med avsaknad av helhetssyn och en teknik och uniformsutveckling som signalerar militarisering och ett professionellt egenintresse (ref. från RPS etiska råd) har bidragit till utvecklingen. Tryggheten i samhället ska vara långsiktigt hållbar. Det innebär att inlärning av begreppet mitt och ditt tillsammans med övriga regler i samhället ska vara en naturlig del i uppfostran. I det arbetet har hela samhället en uppgift. Det innebär att funktioner som polis, brandkår och skola är självklara läropelare vid sidan av föräldrarna och medmänniskors civilkurage. I dagens läge saknas en bärande del i detta arbete, nämligen polisen. För att återskapa samhällsfunktionen behövs en närpolis som uppfyller begreppet såväl i ord som i handling. Samhället behöver en polis som klarar extraordinära funktioner men även de vardagliga funktionerna, vilken är den basala funktionen för vår trygghet. För att detta ska kunna uppfyllas bör närpolisen kommunaliseras. Den kan exempelvis samordnas med annan verksamhet som räddningstjänsten och därmed få liknande trygghetsfunktion som dessa hade i ett historiskt perspektiv. För att ett samhälle ska vara attraktivt och ha tillväxt fordras ett grundläggande mått av rättstrygghet. Detta förutsätter en långsiktig planering så att en gemensam värdegrund kan skapas. Om inte det synsättet är grundläggande sker en ständig upptrappning av våld som undergräver begreppet. Polisens organisation olika samhällsfunktioners viktiga samspel med det civila samhället visar att en helhetssyn i samhällsbyggandet är nödvändig för att lyckas. Statens indirekta påverkan i detta arbete måste förändras så att det ger olika bygder möjligheter och inte som underminerar tillväxten. Ofta kan det ske genom att ge kommunerna verktygen för att själva utveckla sin bygd. Detta bör ges regeringen till känna.