mot · GV02So574 · 2007-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utarbeta en evidensbaserad handlingsplan mot oönskade graviditeter. Det är dags att inse att har misslyckats med sitt abortförebyggande arbete. Flera andra länder uppvisar en betydligt bättre utveckling än vårt land. Enligt helårsstatistik är det endast tre EU-länder som har högre aborttal (antal aborter/1000 kvinnor) än : , och . Enligt rapporten har ett aborttal på 20,2 aborter per 1000 kvinnor i åldrarna ; de andra ländernas aborttal är 37,2, 29,0 respektive 26,7. De nämnda f.d. har dessutom sjunkande aborttal, vilket sannolikt innebär att de redovisade siffrorna () var lägre 2005. Det svenska, ur europeiskt perspektiv, mycket höga aborttalet tangerar det rekordhöga aborttalet , då aborttalet översteg 20 aborter per 1000 kvinnor. Aborttalet är därmed ungefär lika högt som 1975 då abortlagen infördes. Då utfördes 20,3 aborter per 1000 kvinnor. avslutas var fjärde känd graviditet med en provocerad abort i . slutade 25,6 av 100 graviditeter i abort, vilket är högre än vid abortlagens tillkomst 1975 (23,8) och bara bråkdelar under de högsta siffrorna då av graviditeterna slutade i abort. Bland tonåringar slutar, enligt , av alla graviditeter med abort. Detta är den överlägset högsta siffran i hela EU. Enligt 2003 och statistik från är andelen i de efterföljande länderna: , , , , och . Övriga EU-länder ligger . Halvårsstatistiken visar på ytterligare ökningar i det svenska aborttalet bland tonåringarna. har också generellt höga aborttal bland barn jämfört med övriga . utfördes 281 aborter på barn och 255 aborter . utfördes 181 aborter på barn i hela övriga , att jämföra med 270 aborter i . Minskningen av aborter i den yngsta åldersgruppen, , uppvägs av kraftiga höjningar av aborter för 15- och 16-åringar . Bland 15-åringarna steg antalet aborter per 1000 kvinnor från 10,6 till 11,2 och för 16-åringar från 19,6 till 21,3. Abortförebyggande arbete i och När lagen om fri abort infördes var det parallellt med att verksamheten för att förebygga oönskade graviditeter gavs hög prioritet. har vi kvar lagen om fri abort, men det abortförebyggande arbetet motsvarar inte vad som en gång utlovades. Allt ansvar för att förebygga oönskade graviditeter och aborter ligger på landstingsnivå. Efter omfördelning av ansvarsområden mellan och , tycks det inte finnas någon myndighet med ett nationellt ansvar för abortprevention. Den Handlingsplan för prevention av oönskade graviditeter för perioden 20022007 som utarbetade antogs inte av den föregående regeringen. som uppvisar de högsta aborttalen bland tonåringar, uppvisar Norgetvärtom de lägsta aborttalen sedan landet införde fri abort. Till hjälp för det abortpreventiva arbetet har Helsedepartementet utarbetat Handlingsplan for forebygging av uönsket svangeskap og abort 20042008. Denna handlingsplan skiljer sig avsevärt från förslag, då den norska för in ett etiskt livsbejakande perspektiv och har ett uttalat mål att minska antalet aborter och oönskade graviditeter. Detta har givit resultat. hade fler tonårsaborter än . har de norska tonårsaborterna minskat och de svenska ökat . Detta borde leda till eftertanke, inte minst mot bakgrund av de beslut den svenska tidigare fattat: Det är angeläget att antalet aborter ligger på en låg nivå. Det är viktigt att analysera förändringar i aborttalen i stort och i olika delar av landet samt sambandet mellan förändringar i aborttal och förebyggande insatser. betänkande 1997/98:SoU2; Det är mycket angeläget att antalet aborter minskar. För att åstadkomma en minskning måste arbetet med att stärka och förbättra de förebyggande insatserna fortsätta. betänkande 1998/99:SoU10; Det är angeläget att antalet aborter, särskilt tonårsaborterna, minskas. betänkande 2004/05:SoU10. Att det inte finns en övergripande handlingsplan och ett nationellt uppdrag för abortprevention ligger också i bjärt kontrast med dessa beslut. Det krävs självklart ett nationellt uppdrag för att implementera dessa beslut. Att bara upprepa dessa beslut, utan att också fatta beslut om ett nationellt ansvar och en nationell handlingsplan kring problematiken, känns som ett allvarligt svek från sida. Det abortförebyggande arbetet i , inte minst bland landets tonåringar, är långt ifrån tillfredsställande. ökade antalet tonårsaborter med , enligt . uppgick antalet till 6941 tonårsaborter av det totala antalet 34978. 1995 var motsvarande siffror 4195 av 31433. av alla aborter, eller cirka 12000, genomförs av kvinnor som gjort minst en abort tidigare. Inom STI-området har ett omfattande preventivt arbete, men ändå minskar inte antalet som drabbas av sexuellt överförda infektioner. Inte heller antalet aborter minskar. Därför behöver detta preventiva arbete utvärderas och förebyggande insatser tas fram som verkligen fungerar. Det kan också vara viktigt att, som gjort, föra in etiska spörsmål. Abortförebyggande och STI-preventivt arbete Det finns en samsyn om att antalet aborter bör minska. har haft ett mycket omfattande preventivt arbete, men resultaten är nedslående. När så gott som alla länder i EU redovisar aborttal som antingen är avsevärt lägre eller minskande, ökar antalet aborter i , både bland tonåringar och totalt. Ett av skälen för att lansera receptfria akut-p-piller var att antalet tonårsaborter skulle sjunka. Det blev tvärtom. Vi har tvingats konstatera en klamydiaepidemi och rekordhöga nivåer av flera olika sexuellt överförda sjukdomar, vilket tyder på att också det preventiva arbetet är i kris. Allvarligt är också att en jämförelse över län, med den senast tillgängliga statistiken, visar att det enda län som aldrig subventionerat akut-p-piller, , inte har mer tonårsaborter än rikssnittet som knappast något annat län har en lägre klamydiafrekvens. Det är märkligt att inte subventioneringen av akut-p-piller ifrågasätts mer. Det är angeläget att en utredning görs av vilka abortförebyggande och STI-preventiva insatser som fungerar och vilka som inte gjort det. I förordning (2001:309) med instruktion för gavs till uppgift att främja hälsa och förebygga sjukdomar och skador. Särskild vikt skall fästas vid insatser för de grupper som är utsatta för de största hälsoriskerna. Målområde 8 i Statens folkhälsoinstituts uppdrag (bl.a. preciserat i proposition 2002/03:35 Mål för folkhälsan) har beteckningen Trygg och säker sexualitet och en god reproduktiv hälsa. Men på nationell nivå bedrivs inga konkreta abortpreventiva projekt eller projekt för att minimera uppkomsten av oönskade graviditeter. En nationell handlingsplan liknande den i och byggd på vetenskap, beprövad erfarenhet och evidensbaserade metoder som har visat sig verkningsfulla i de länder där de tillämpats måste utarbetas . Detta bör ges regeringen till känna.