mot · GV02A405 · 2007-10-05 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om kommunernas skyldighet att ta emot flyktingar och deras anhöriga. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om uppdraget till och andra statliga myndigheter att aktivt arbeta för att få till stånd regionala överenskommelser om flyktingmottagning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över lagen om eget boende (EBO). tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av resurser till kommunerna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att skapa en individualiserad introduktion till etablering och arbete. 1 Yrkande 3 hänvisat till SfU. har ett stort ansvar att ta emot människor som befinner sig på flykt undan krig, katastrofer och förtryck. i förhållande till folkmängd tog emot 1,9asylansökningar per 1 000 invånare . Det är betydligt fler än EU-genomsnittet. Men en sant generös flyktingpolitik måste även värna om de nyanlända, ge dem bästa tänkbara möjligheter att komma in i samhället, få jobb och bostad och skapa sig ett gott liv. För att undvika underströmmar av negativa attityder bland medborgare och politiker måste politiken ha en tydlig struktur och det måste råda stor öppenhet kring dess förutsättningar och problem. Så länge vi misslyckas med dessa åtaganden kan vi inte säga att för en generös flyktingpolitik. Efter att ha minskat har antalet nyanlända flyktingar och invandrare till blivit mycket större. Ökningen är motsatt den generella trenden för länderna i . ansökte 17 530 personer om asyl i . 2006 steg antalet asylsökande till 24 300, delvis som en konsekvens av den tillfälliga lagstiftningen för prövning av verkställighetshinder. Härutöver kom många genom familjeåterföreningar, så kallad anhöriginvandring. bedömde länge att ökningen av antalet flyktingar var tillfällig. Men prognostiserar verket att 40000 personer kommer att söka asyl i och att mottagningen kommer att ligga kvar på samma höga nivå även följande år. Andelen som får uppehållstillstånd väntas dessutom öka, liksom anhöriginvandringens andel av den totala invandringen. prognos för perioden 20072010 visar ett behov av 30 00034 000 introduktionsplatser , vilket är en kraftig ökning jämfört 20012005 då behovet var 900013 000 platser . Situationen kompliceras av att mottagandet är mycket ojämnt fördelat. Ett litet antal kommuner som redan har hög invandrartäthet tar emot större delen av alla nyanlända. Ett exempel är där 3 000 flyktingar och invandrare kommunplacerades . Det motsvarar 10 mottagna per 1 000 invånare under ett enda år. Regeringen har vidtagit en del tveksamma åtgärder för att möta den uppkomna situationen. Bland annat har man infört så kallade instegsjobb, höjt den schablonersättning som kommunerna får för introduktionen något och beslutat att förlänga den särskilda ersättningen för varje mottagen flykting . Regeringen har lagt ned och överfört dess uppgifter till andra myndigheter. Dessutom har man tillsatt en utredning som ska se över och lämna förslag om ansvar, utformning och finansiering av flyktingmottagandet . Utredningsuppdraget omfattar bland annat ansvarsfördelningen mellan statliga myndigheter, kommuner och andra aktörer, den statliga ersättningen för flyktingmottagandet, individens försörjning efter uppehållstillståndet samt hur arbetslivsinriktade insatser kan kombineras med språkutbildning. Utredningen ska dock redovisas först då tiotusentals nyanlända redan kommit till . Vi menar att de vidtagna åtgärderna är helt otillräckliga och att tidsperspektivet för utredningen är orimligt i den akuta situationen. Nedläggningen av är kontraproduktiv då den medför stora organisationsförändringar, kompetensförlust och osäkerhet när antalet flyktingar ökar kraftigt och alla resurser måste utnyttjas optimalt. När lades ned övertog ansvaret för att teckna överenskommelser om flyktingmottagande med kommunerna utifrån underlag från länsstyrelserna, prognoser över det förväntade antalet nyanlända och analyser av situationen på bostads- och arbetsmarknaden i kommunerna. Men de grundläggande förutsättningarna förändrades inte. I en akut krissituation tänker man inte långsiktigt. Studier visar att många flyktingar sedan de väl fått kunskap om förhållandena på arbets- och bostadsmarknaden önskar en annan placering men upplever att de inte kan få hjälp med detta. Kommunerna har påpekat att EBO har blivit ett ovärdigt och omänskligt boende. I praktiken innebär systemet att kommunen kan säga nej till att teckna avtal om mottagningsplatser men inte ens får information när nyanlända själva väljer att söka sig dit som EBO. Till beräknas 2 500 flyktingar anlända istället för avtalade 1 000. I finns cirka 1 700 personer i EBO. I kommuner som har avtalade mottagningsplatser stått tomma. väljer alltfler nyanlända EBO, jämfört 2005. De otydliga förutsättningarna ger kommunerna stora svårigheter med att planera för en bra introduktion. När nyanlända koncentreras till storstädernas förortsområden får det kraftigt negativa konsekvenser. Segregationen förstärks och trångboddheten blir allt värre. Kommunerna rapporterar om svårigheter att arrangera en bra skolgång för barnen. Familjeåterföreningar sker ofta utan att det finns ett tillfredställande boende. De sociala myndigheterna har svårt att arbeta med de personer som själva har fått uppehållstillstånd men som har inneboende i EBO. När en person av olika anledningar inte kan bo kvar i sitt eget boende tvingas kommunen ta ansvar för boendekostnaden. Dessutom finns gott om forskning som ger stöd för uppfattningen att EBO försvårar arbetsmarknadsinträdet, vilket är särskilt allvarligt då det råder samstämmighet om att arbete är det viktigaste villkoret för en framgångsrik integration. Forskarna vid har till exempel visat att flyktingar som flyttar till storstadskommuner tidigt efter ankomsten till försämrar sina möjligheter till sysselsättning. har också funnit att arbetsmarknadsposition i betydande utsträckning ärvs över generationer för olika invandrargrupper, vilket är ett starkt argument för ett system som ger snabbast möjliga arbetsmarknadsinträde. Vi menar att regeringens strävan att underlätta processen att teckna fler avtal om mottagningsplatser med fler frivilliga kommuner inte är tillräcklig. Så länge mottagningssystemet inte förändras i grunden kommer oförutsägbarheten och andra problem att kvarstå. Så länge kommunföreträdare kan säga ja eller nej till att skriva avtal och skicka signaler till sin befolkning om flyktingmottagning som en börda istället för ett gemensamt ansvar riskerar vi att negativa attityder uppkommer och får fäste. Migrations- och asylpolitiken är ett nationellt ansvar. Det innebär att inte bör befrias från ansvar förrän ett varaktigt boende ordnats. En del kommuner är för små för att kunna erbjuda en väl fungerande mottagning. Men finns det möjligheter för små kommuner att av ekonomiska och verksamhetsmässiga skäl gå ihop i nya regionala samverkansformer och kombinera sina möjligheter till bostäder, utbildning och arbete. Vi menar att och andra statliga myndigheter bör få i uppdrag att arbeta aktivt för att stödja sådana regionala överenskommelser. Forskare har kritiserat att bostadsmarknaden styr var flyktingar placeras när alla studier tydligt visar att det istället borde vara arbetsmarknaden som styr. bör i dialog med den enskilde och utifrån dennes yrkesbakgrund, familjesituation, utbildningsbehov, kontakter med vänner och släktingar i med mera hänvisa till fasta introduktionsplatser på den eller de bostadsorter där chansen är bäst för individen att få arbete, boende och en god introduktion. Möjligheten att välja ett eget boende kan kvarstå, men detta bör ske i dialog med och inom ramen för ett system där kommunen ges möjlighet att godkänna kvaliteten i boendet. Kommunerna bör också ges bättre förutsättningar i form av stöd, ekonomi och kunskap för att kunna ge de nyanlända en god start. Bland annat måste ersättningen för anhöriginvandrarna ses över. En stor del av denna grupp behöver introduktion med sfi och andra insatser på samma sätt som flyktinggruppen. Även ersättningen för asylsökande barns skolgång måste ses över. För dem får kommunerna schablonbelopp enligt ett system som är konstruerat utifrån en situation där de asylsökande barnen är få och går in på marginalen. Vi vill att ersättningen istället beräknas på motsvarande sätt som intrakommunal ersättning för skolplatser. En framgångsrik introduktion måste vara individualiserad och fokusera på etablering och arbete. kan en person träffa 14 handläggare och lärare innan han eller hon gått igenom introduktionen. Bristande planering och andra strukturproblem får negativa konsekvenser för både individen och samhället. Ett bonussystem för den som klarar sfi är inte någon lösning eftersom det lägger hela ansvaret på individen och skjuter strukturproblemen under mattan. Vi menar att det istället krävs en strukturförändring av introduktionen och sfi. Kommunerna bör fortsatt ha ansvaret för genomförandet av introduktionen, men fördelningen av ansvaret för introduktionsperiodens genomförande och finansiering måste tydliggöras och utformas som ett trepartsavtal mellan stat, kommun och individ. Den viktigaste förutsättningen för en framgångsrik introduktion är tidig kontakt med arbetsmarknaden. Därför måste det vara möjligt för de nyanlända att skriva in sig på arbetsförmedlingen . Undervisningen i svenska för invandrare (sfi) bör inte vara en egen skolform utan en helt integrerad del av introduktionen med en tydlig individanpassning och yrkesinriktning. Utgångspunkten måste vara att de nyanlända är attraktiv arbetskraft. Fler parter, som branschorganisationer, högskolor och , måste vara med i arbetet med att utforma introduktionsprogrammen så att dessa bättre kan skräddarsys efter arbetsmarknadens krav. För genomförandet av introduktionen får kommunerna en statlig schablonersättning som regleras i ersättningsförordningen (1990:927) och som ska täcka kostnader för försörjning, boende, sfi, kompletterande utbildning, praktik, tolkhjälp med mera under . För att möjliggöra en individualiserad introduktion anser vi att en differentierad ersättning bör införas. i (s) i (s)