mot · GV02A345 · 2007-10-03 00:00:00 — avvisar särlösningar i ersättningsperiodens längd för föräldrar med barn . Vi anser att arbetslöshetsförsäkringen ska vara en individuell, solidariskt skattefinansierad försäkring som bygger på inkomstbortfallsprincipen och inte innehåller särregler för ungdomar och föräldrar. Mot bakgrund av det som anförs bör möjligheten till förlängning av ersättningsperioden från 300 återinföras. Detta bör besluta. Regeringen har även beslutat att samordna antalet ersättningsdagar för aktivitetsstöd och ersättning från arbetslöshetsförsäkringen och att får uppgå till maximalt 300 . Motivet är att alla ska få samma dagar med statlig ersättning. För det första är inte arbetslöshetsförsäkringen en statlig ersättning utan en försäkring som betalas av löntagarna genom avstått löneutrymme. För det andra har arbetssökande olika behov för att kunna ta ett nytt jobb. Vissa har behov av kompetensutveckling, praktik eller omskolning, andra inte. Med regeringens logik ska även alla sjukskrivna få samma antal sjukpenningdagar oavsett sjukskrivningsorsak. Det är samhällsekonomiskt rationellt att de som har bristfällig eller inaktuell kompetens får utbildning så att de kan ta lediga jobb. Arbetsgivare vill inte främst ha fler sökande till varje ledigt jobb, utan sökande med rätt kunskaper. Att samordna ersättningsdagarna blir särskilt problematiskt när möjligheten till en ytterligare period slopas, antalet programplatser minskas mycket kraftigt och vuxenutbildningen skärs ned. Flera remissinstanser varnar för att människor kan tvingas att avbryta en utbildning för att ersättningen tar slut. Det är de längre utbildningarna som ger de bästa möjligheterna att ta lediga jobb. Arbetslinjen måste enligt även vara en kompetens- och utbildningslinje. Därför bör antalet dagar med aktivitetsstöd i en ersättningsperiod även fortsättningsvis vara överhoppningsbara. Möjligheten att samordna ersättningsdagar från arbetslöshetsförsäkringen och dagar med aktivitetsstöd ska inte genomföras. Detta bör besluta. Regeringen har även beslutat att en bisyssla, för att bli godkänd för den som söker ersättning från a-kassan, måste ha utförts i stället för dagens 6 månader. Detta ger knappast incitament för att öka antalet arbetade timmar. En bisyssla kan vid arbetslöshet vara en möjlig väg ut ur arbetslösheten. Inte minst för yrkesutövare i kultursektorn kan möjligheten att behålla en bisyssla vara helt avgörande för att kunna ta jobb inom sitt egentliga yrke. I en bransch där fasta jobb är mycket ovanliga kan en bisyssla vara en nödvändig ankarpunkt för att knyta kontakter som kan leda till mer varaktiga jobb inom det egna yrket. Att tvingas välja mellan en sådan bisyssla och ersättning från a-kassan är helt orimligt om målet är att gynna försörjning av eget arbete. Kulturarbetarna har redan drabbats hårt av försämringarna i a-kassan. Skärpta villkor för att få en bisyssla godkänd är ytterligare ett slag mot kulturarbetares möjligheter att försörja sig på eget arbete. Mot bakgrund av det som anförs bör ett arbete för att bli godkänt som en bisyssla i arbetslöshetsförsäkringens mening ha utförts före arbetslöshetens inträde vid sidan om heltidsarbete. Detta bör besluta.