mot · GV02U350 · 2007-10-05 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att målet för politik i måste vara fria, stabila och demokratiska stater där respekten för mänskliga rättigheter sätts i främsta rummet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om fortsatt stöd till reformvänliga grupperingar i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om civila samhällets betydelse för demokratisk utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ge stöd åt den del av det civila samhället som kan bli en konstruktiv kraft för utvecklandet av demokrati och mänskliga rättigheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett fredligt, demokratiskt och livskraftigt sida vid sida med , med säkra och erkända gränser för båda parter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ockupation och konsekvenserna av den. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om muren. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör kräva att EU i kvartetten kräver ett moratorium för alla bosättningar och ett borttagande av merparten av de vägspärrar som menligt inverkar på palestiniernas möjlighet till normalt vardagsliv. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om våldet mellan palestinier. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om parternas ansvar i konflikten IsraelPalestina. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om omvärldens ansvar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att EU måste spela en större roll. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om vikten av en lösning på konflikten, inte bara för och , utan för utvecklingen i hela regionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om shariarelaterade undantag i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett svenskt initiativ i EU om att sammankalla en allmän, internationell konferens som i ett sammanhang skulle behandla alla nu utestående frågor rörande . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att arbetet med att förverkliga Barcelonaprocessens mål måste gå vidare och intensifieras. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om interkulturella dialogen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om fokus på demokrati och mänskliga rättigheter i EU:s associeringsavtal samt mekanismer för efterlevnad. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att diplomatiska representation i stärks. är en mångfacetterad region med historia och kulturarv som går mycket långt tillbaka. I denna kommittémotion väljer vi att koncentrera oss på några få områden, såväl geografiskt som tematiskt. Vi socialdemokrater är djupt oroade över de senaste årens utveckling av situationen i , främst vad gäller tillståndet för demokratin och de mänskliga rättigheterna. Det är oacceptabelt att med religionen som ursäkt göra avsteg från demokratin och de mänskliga rättigheterna. Vi som lever i demokrati och frihet har en viktig uppgift i att genom en aktiv utrikespolitik bidra till en demokratisk utveckling och ökad respekt för de mänskliga rättigheterna i regionen. Demokrati minskar grogrunden och riskerna för terrorism, krig och väpnade konflikter och leder därmed till ökad internationell säkerhet på lång sikt. Målet för politik i regionen måste vara fria, stabila och demokratiska stater där respekten för mänskliga rättigheter sätts i främsta rummet. Delar av väst har agerat så att intrycket av en civilisationernas kamp stärkts i den muslimska världen. Inte minst gäller detta det sätt på vilket kampen mot terrorismen har förts. Det faktum att denna kamp har beskrivits som ett krig mot terrorismen har sannolikt bidragit till misstro och avståndstagande från båda sidor. Inom politisk islam finns moderata krafter. Fundamentalism måste dock fördömas. Våld är inte ett legitimt medel för att uppnå samhällsförändringar. Demokratiska principer och rättsstatens principer måste respekteras. De mänskliga rättigheterna är universella och avsteg kan inte ursäktas. Det politiska livet i den muslimska världen präglas av en auktoritär politisk kultur och regimerna uppvisar i olika grad brister när det gäller demokrati och respekt för mänskliga rättigheter. Det stora flertalet länder styrs av mer eller mindre auktoritära regimer med en koncentrerad maktelit. Dessa använder ofta polisen och säkerhetstjänsterna i repressivt syfte. Rättsväsendet är svagt och ofta kontrollerat av regimen. Förvaltningsapparaten är toppstyrd, överdimensionerad och inte sällan korrupt. Det räcker med en ytlig betraktelse av tillståndet för demokratin i den muslimska världen för att konstatera stora brister. Även om de flesta regeringarna har ratificerat de viktigaste konventionerna om de mänskliga rättigheterna införlivas normerna sällan i vare sig lag eller praxis. Allvarliga kränkningar av de mänskliga rättigheterna förekommer i flera länder i regionen. Dödsstraff finns och tillämpas av i stort sett alla länder i regionen. (AHDR) slår fast att regionen alltjämt präglas av brister i ländernas institutionella strukturer. Dessa brister sammanfattas som tre underskott: underskott för politiska rättigheter, underskott i kunskap och underskott för kvinnors rättigheter. Rapporten beskriver som den mest ofria regionen i världen. AHDR räknar upp hinder mot friheten, såsom hinder för fri opinionsbildning, inskränkningar i organisationsrätten, bristen på fria val med flera kandidater och avsaknad av reella val av lagstiftande församlingar. Dessutom begås övergrepp mot den personliga friheten, såsom avlyssning och annan övervakning, politiskt motiverade fängslanden och övervåld. Extremisters terrordåd och misstänkta terroristers försvinnanden i fängelser är också exempel på övergrepp, liksom bristen på garantier för rättvisa rättegångar. Till allt detta kommer ekonomiska och sociala brister som leder till ofrihet som undernäring och bristen på utbildning. Kvinnor är som grupp särskilt utsatt. Frihet i hindras av odemokratiska regimer och tradition (stamtänkande som ibland kläs i religiösa termer). AHDR menar dock att det inte finns några kulturella hinder för frihet i . De pekar på att World Values Survey visar att stödet för demokrati är starkt bland befolkningarna i regionen. I den muslimska världen har ett antal grupperingar och individer, främst i den intellektuella och utbildade eliten, allt livligare diskuterat möjligheterna till samhällsreformer. Det handlar företrädesvis om kampen för kvinnans rättigheter, kampen för demokrati och kampen för de mänskliga rättigheterna. Gemensamt är att individens frihet och deklarationen om de mänskliga rättigheterna står i fokus, vilket är en brytning mot mer traditionellt kollektiva utgångspunkter. Satellitkanalerna har haft betydelse för att demokratikravet vuxit sig allt starkare i den muslimska världen. Ett rättighetstänkande på individnivå har slagit igenom i den offentliga debatten, trots motstånd. Vi socialdemokrater anser att fortsatt måste stödja denna typ av rörelser. I den första AHDR analyseras den ekonomiska utvecklingen i . Av rapporten framgår att ökningen i inkomsten per capita endast varit , en mycket långsam tillväxt och betydligt lägre än i andra regioner i världen . Arbetskraftens produktivitet är låg och sjunkande, vilket i sin tur hämmar tillväxten. Den köpkraftsjusterade inkomsten sjönk till en nivå som motsvarar en sjundedel av genomsnittet för . En av fem araber lever enligt AHDR på per dag. Arbetslösheten och den snabba befolkningstillväxten parat med det faktum att en hög andel av befolkningen i är genererar ett problem som inte kommer att försvinna utan åtgärder. Ett annat allvarligt problem för utvecklingen i som AHDR tar fasta på är den utbredda korruptionen som har blivit en institutionaliserad del av politiken och näringslivet i . har det civila samhällets betydelse för demokratisk utveckling uppmärksammats. Det civila samhället är generellt sett svagt i den muslimska världen, både till omfattning och möjlighet att påverka. Ännu så länge går det knappast att tala om ett civilt samhälle eller genuina folkrörelser i med undantag av . Censur och statlig kontroll lägger hinder i vägen, även för religiösa grupper som Muslimska . Tyvärr är dock det civila samhället i stor utsträckning kringskuret av statlig lagstiftning, kontroll och övervakning. Enligt AHDR är flera reformer nödvändiga för att stärka det arabiska civila samhället. I AHDR hävdas också att det civila samhällets begränsningar är mycket problematiskt eftersom de leder till att medborgarna i är utlämnade till det traditionella och smalare klansamhället, vilket i sin tur stärker den inverkan klanerna har i de arabiska samhällena. Efter terrorattentaten har det tillkommit nya regelsystem där säkerheten alltmer betonas. Nya NGO:er undersöks noggrant, ledare förhörs och måste i länder som redovisa alla medel de erhållit från utlandet, från vem de erhållit medel och till vilket syfte. Bland annat vill man undvika att organisationer får stöd av . Ny lagstiftning har i många arabiska länder gjort det svårare för nya NGO:er att registrera sig. I den muslimska världen har trots svårigheterna ett antal enskilda organisationer bildats som är inriktade på social välfärd, miljö eller mänskliga rättigheter. Från det civila samhället har det kommit allt starkare påtryckningar för ökad yttrande- och föreningsfrihet, ökad representation och deltagande i samhällets beslutsfattande och mot diskriminerande behandling av kvinnor i lag och praxis. Det finns dock också skäl att vara vaksam på hur det civila samhället utvecklas. Flera av de NGO:er som verkar i är islamiska, i vissa fall fundamentalistiska. I utgör det muslimska en mycket stor del av det civila samhället, vilket också gäller för Hamas och Hizbollah i respektive . Dessa rörelser vinner stöd eftersom de driver skolor, sjukvård och annan social service i och på de pale-stinska områden där staten inte klarar detta. En utmaning för oss ligger i att se till att man ger stöd åt den del av det civila samhället som kan bli en konstruktiv kraft för utvecklandet av demokrati och mänskliga rättigheter i den muslimska världen. Vi socialdemokrater vill se ett fredligt, demokratiskt och livskraftigt sida vid sida med , med säkra och erkända gränser för båda parter. kan det tyckas längre bort än tidigare, men därför är det också viktigare än någonsin att såväl parterna i konflikten som omvärlden agerar för en hållbar fred i en av världens svåraste konflikter. av ockupation och krig Det innebar att förlorade nuvarande , , och delar av och . fick 1922 i uppdrag av att förvalta som ett brittiskt mandat. I mandattexten ingick den s.k. Balfourdeklarationen som pekade ut som ett nationellt hem för det judiska folket. Under den brittiska mandattiden tog den judiska invandringen till fart, vilket ledde till konflikter mellan araber och judar. I ett försök att stävja oroligheterna försökte britterna begränsa den judiska invandringen. Situationen blev så allvarlig att FN ombads ta över frågan. Resolution 181 innebar att en judisk stat av yta och en arabisk stat på resterande del skulle bildas. De palestinska araberna och arabstaterna ville dock inte godta delningsresolutionen. Ett inbördeskrig bröt ut som den judiska sidan gick segrande ur. anfölls direkt efteråt av , , , , och . Striderna utföll till fördel och erövrade av det område som enligt skulle utgöra den palestinska staten. Kriget var på flera sätt en katastrof för palestinierna och innebar bl.a. att närmare två tredjedelar, eller 725000, av de palestinska araberna blev flyktingar. Det krig som sedan utbröt var också en militär framgång för israelerna. Syriska , , , och erövrades . och är alltsedan dess ockuperat. utbröt ett spontant folkligt uppror mot den israeliska ockupationsmakten på och . Tiotusentals civila, inklusive kvinnor och barn, deltog i upproret. Intifadan utvecklades från ett icke-våldsuppror till ett uppror präglat av självmordsbomber och organiserade attacker. En bidragande orsak till den ökande spänningen i de ockuperade områdena var det ständigt ökande antalet judiska bosättare. 1991 inleddes en internationell fredskonferens om i . Ett genombrott i förhandlingarna kom i . Parterna accepterade i princip en fred baserad på FN:s resolution 242. Av central vikt var också att palestinierna erkände existensberättigande och att erkände PLO som den legitima representanten för det palestinska folket. Ett palestinskt självstyre skulle upprättas och förband sig att genomföra en reträtt från de ockuperade områdena. Självstyret inleddes med autonomi för och för staden . PLO-ledaren lät inrätta en nationell palestinsk myndighet, som försågs med en polisstyrka. Åren 19941999 ingicks ytterligare israelisk-palestinska avtal, vilka stegvis utökade det palestinska självstyret. Fredsprocessen led ett avbräck när mördades av en judisk högerextremist. Under regeringstid 19961999 drevs en mer aggressiv politik och fredsprocessen stagnerade. Enligt många var detta den tändande gnistan till den andra palestinska intifadan. Åren 20002003 präglades av en spiral av ömsesidigt våld med palestinska självmordsattacker och militära angrepp från . De israeliska offensiverna innebar bl.a. att de palestinska städerna återockuperats och infrastruktur förstörts. påbörjade bygget av muren. Mellanösternkvartetten , , och offentliggjorde den s.k. Färdplanen för fred. Färdplanens slutmål är en framförhandlad tvåstatslösning, där en oberoende, livskraftig och demokratisk palestinsk stat ska upprättas och existera sida vid sida, i fred och säkerhet, med . Färdplanens mål ska uppnås genom att parterna parallellt vidtar en serie åtgärder. måste t.ex. upphöra med all bosättningsaktivitet och dra sig tillbaka från palestinska områden. Palestinierna måste bl.a. verka för ett slut på terroristdåden och fortsätta det interna reformarbetet. Utvecklingen sedan färdplanen presenterades har dock inte lett till några avgörande genombrott i fredsförhandlingarna. Bosättningarna, självmordsattentaten och vedergällningarna har i stället fortsatt. antog riktlinjer för fortsatt utbyggnad av en separationsbarriär mot . Det är inte mur över hela barriärens sträckning, men vi väljer att kalla den för mur genomgående i texten. Murens sträckning skulle nu till vissa delar inkludera palestinskt område och delvis på ockuperad mark. påbörjades, under ledning, utrymningar av och fyra mindre bosättningar på och avslutades militärstyre i . Områdets folkrättsliga status förblev oklar. På fortsatte den israeliska ockupationen och det begränsade palestinska självstyret. Vid ett möte i i utlyste och den palestinske presidenten , var för sig, ett informellt eldupphör mellan israeler och palestinier. Detta till trots fortsatte våldet med terrordåd från bl.a. Hamas och Islamiska jihad. Även Hizbollah har angripit som svarat militärt. Fredsförhandlingarna har fokuserat på tre centrala tvistefrågor: status, flyktingfrågan och gränserna. Fokus i tvisten om status är för muslimer och Tempelhöjden för judar. Här tros ruinerna från judendomens heligaste tempel finnas. Ovanpå dessa står islams tredje heligaste byggnad, . Enligt ska vara en internationellt administrerad stad, delad mellan och den palestinska staten. annekterade stadens västra del 1949 och tog kontroll över östra , där står, under sexdagarskriget . Kriget som följde på inrättandet av staten 1948 resulterade i att hundratusentals palestinier flydde eller tvingades bort från sina hem i det tidigare mandatområdet . Efter krigets slut antogs en FN-resolution som erkände palestiniernas rätt till att återvända till sina hem, men israelisk lag förbjuder dem att göra detta. Över 3,7 miljoner palestinier finns registrerade hos . Israeliska förhandlare har motsatt sig att palestinska flyktingar skall få återvända till . De anser att en sådan omfattande inflyttning av palestinier skulle utgöra ett hot mot som judisk stat. anser att dess säkerhetsbehov kräver en närvaro i strategiskt viktiga delar av . Säkerhetsaspekten är också argumentet bakom muren som säger sig bygga för att söka skydda sina medborgare mot terroristattacker från palestinskt område. Enligt går av dragningen innanför den gröna linjen. Den socialdemokratiska regeringen har tidigare lämnat en inlaga till om muren. Den nuvarande regeringen bör fortsätta att driva frågan om att muren strider mot folkrätten. hölls val till den palestinska lagstiftande församlingen. Hamas vann då en stor seger och fick egen majoritet i parlamentet med 74 av parlamentets totalt 132 platser. Det finns i de palestinska områdena ett stort stöd för att göra motstånd mot den israeliska ockupationen. Många palestinier tolkade också uttåg ur som en framgång för Hamas våldsmetoder. Dessutom råder en utbredd besvikelse över att president och inte förmått leva upp till förväntningarna på en drägligare tillvaro i de palestinska områdena. Hamas sociala verksamhet har bidragit till bilden av att organisationen förmår förbättra vardagen för palestinierna. Stödet för Hamas var också resultatet av missnöje med den omfattande korruptionen inom och den palestinska myndigheten och misslyckandet att skapa respekt för lag och ordning i de palestinska områdena. Men det är viktigt att påpeka att det finns stora skillnader mellan dessa organisationer. Hamas långsiktiga mål är att utplåna staten och bilda en islamistisk stat på och . Det palestinska parlamentsvalet gick lugnt till och hade ett högt valdeltagande, kanske var detta det mest demokratiska val som genomförts i i modern tid. Hamas vann valet och bildade regering. Vi socialdemokrater stödde vår samarbetspartner i valrörelsen, men respekterade valutgången. präglades av oroligheter mellan anhängare till och Hamas. Omvärlden, exempelvis EU och , reagerade på Hamas valseger bl.a. genom att införa en frysning av biståndet till den palestinska myndigheten till dess att Hamasregeringen uppfyllde tre villkor: erkänna staten , upphöra med våldshandlingar och respektera tidigare ingångna avtal med . enades och Hamas om att bilda en samlingsregering, den s.k. Meckaöverenskommelsen, och tillträdde en sådan samlingsregering men våldet och problemen gick inte att överbrygga. Vi socialdemokrater krävde att omvärlden skulle avbryta biståndsbojkotten och inleda normala relationer med hela samlingsregeringen. De krav som ställdes på den palestinska regeringen var inte orimliga . Men processen för att nå det målet skulle ha underlättats om steg framåt möttes av uppmuntran och stöd samt om motsvarande krav ställts också på israelerna. En palestinsk regering som säger sig respektera tidigare ingångna avtal med borde ha varit tillräckligt för en normalisering av våra relationer. Den borde följt exempel och samtalat med hela samlingsregeringen samt uppmanat EU att göra detsamma. Det kravet ställde vi socialdemokrater och vår förhoppning var givetvis att man på så sätt skulle ha underlättat för moderata krafter i arbetet för fred och utveckling, men förmodligen stärktes i stället de extremistiska krafternas positioner. tog Hamas med våld kontrollen över och kontrollerar fortfarande den delen av de palestinska områdena. President bildade en krisregering i . förklarar som fientligt territorium och anser sig med det ha rätt att ytterligare stänga ner vitala delar av infrastrukturen. Muren på ockuperat område kan inte accepteras eftersom den strider mot folkrätten. Ockupationsmakten får enligt folkrätten inte göra ändringar på det ockuperade området som inte är nödvändiga för militära säkerhetsintressen eller främjar den lokala befolkningens intressen. Murens dragning på ockuperat territorium kan inte rättfärdigas med hänvisning till vare sig säkerhetsläget eller palestiniernas intressen. Inskränkningarna i palestiniers tillgång till det stängda området mellan barriären och gräns, den s.k. gröna linjen, och deras begränsade möjligheter att passera genom barriären, strider mot rätten till fri rörlighet i internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter. Muren försvårar palestiniernas tillgång till sin jordbruksmark och till hälsovård, i strid mot den fjärde . Muren leder också till att flera andra fri- och rättigheter inskränks. Muren samt otaliga s.k. check points längs vägarna gör det också omöjligt för palestinierna att leva ett vanligt liv. Att driva ett företag eller skicka sina barn till skolan, ta sig till sjukhus eller arbete allt blir i det närmaste omöjligt genom att restiden blir absurt lång, om man ens kommer fram. har ett ansvar för sitt folks säkerhet, men murens nackdelar står inte i proportion till den säkerhet den eventuellt bidrar till. Muren är också en stark symbol för en bruten relation och hindrar på ett mycket konkret och genomgripande sätt utvecklingen av goda relationer mellan israeler och palestinier. Bosättningspolitiken går åter i fel riktning. Nya bosättningar byggs på platser som är tveksamma från säkerhetssynpunkt. Bosättningarna ökar med 5,. Bosättningsaktiviteten kan därför i sig tolkas som att muren etablerar en ny de factogräns mellan och de palestinska områdena. Regeringen bör kräva att EU i kvartetten kräver ett moratorium för alla bosättningar och ett borttagande av merparten av de vägspärrar som menligt inverkar på palestiniernas möjlighet till ett normalt vardagsliv. Murens dragning och den fortsatta bosättningsexpansionen riskerar att skära av de palestinska delarna av från . avsikt förefaller vara att stärka greppet om östra delar, vilket går stick i stäv med att stadens status och uppdelning ska avgöras i slutstatusförhandlingar. Utvecklingen i staden har direkt bäring på möjligheterna att upprätta en fullvärdig och ekonomiskt hållbar palestinsk stat och nå en hållbar och slutgiltig lösning på den israelisk-palestinska konflikten. Som den starkare parten i konflikten har ett särskilt ansvar för en lösning på konflikten med . Ytterligare krav vi ställer på är att man genast måste upphöra med att hålla inne palestinska skattemedel, upphöra med utomrättsliga avrättningar och övervåld. Likaså måste palestinierna upphöra med såväl internt våld som självmordsbombningar och andra terrorhandlingar mot israelerna. Raketbeskjutningen av civila i Sderot är ett exempel på det. Det palestinska parlamentsvalet var i sig en framgång för demokratin. Att palestinierna under så svåra förhållanden kunde hålla ett demokratiskt och fritt val borde ha uppmuntrats. I stället möttes de av sanktioner. Vi socialdemokrater stödde i valrörelsen. Det hör dock till demokratins spelregler att även oönskade kandidater kan vinna val. Givetvis blir en sådan valutgång svårare att hantera, men vi anser inte att det var konstruktivt att kritisera väljarna för det val de gjort. Självklart komplicerades situationen av att en terrorstämplad och fundamentalistiskt religiös organisation fick makten över ett splittrat och djupt sargat samhälle. Det var en svår situation att hantera för omvärlden men det fanns mer konstruktiva vägar att gå. Valresultatet föranledde bl.a. en frysning av biståndet från EU till den palestinska myndigheten. Även om humanitärt bistånd kunnat betalas ut står det klart att bojkotten inte medförde en positiv utveckling utan snarare bidrog till att förvärra den humanitära situationen och den palestinska myndighetens förfall.