mot · GV02Xmp451 · 2007-10-05 00:00:00 — Utgiftsområde 6 Försvar samt beredskap mot sårbarhet Utgångspunkten för de grönas försvarspolitik är att det svenska försvaret ska omvandlas från ett invasionsförsvar till ett fredsfrämjande insatsförsvar, i enlighet med vad har beslutat. Försvaret ska ha ett tydligt och renodlat uppdrag och det ska uppfyllas på ett kostnadseffektivt sätt. För detta ändamål krävs fortsatta omfattande omstruktureringsinsatser både inom förbandsverksamheten och inom materielförsörjningen. välkomnar utredningen av det nuvarande värnpliktssystemet. Det nuvarande systemet fungerar inte eftersom allt färre gör militärtjänst, och då kan man inte längre hävda att vi har en allmän värnplikt. Därför är det viktigt att vi tar fram ett nytt personalförsörjningssystem inom förbandsverksamheten som är anpassat till verkligheten. En möjlig variant är att personalförsörjningen tryggas genom kontraktsanställningar av soldater som behövs för internationella insatser. Detta medför att betydligt färre soldater än behöver genomgå militär grundutbildning, men att de som genomgått utbildningen i stället kan utnyttjas för såväl internationella insatser som beredskap i den nationella insatsorganisationen. Sammantaget ger detta en betydligt effektivare organisation med högre kvalitet till en lägre kostnad. Totalt bedömer vi att endast cirka 2000 soldater behöver grundutbildas inom armén, varav omkring 1000 sedan nyanställs på kontrakt för varvade internationella insatser samt vidareutbildning och beredskap på hemmaplan. Totalt kan antalet armé- och amfibieförband härigenom reduceras från 11 till 6. Inom flyget begränsas antalet JAS-plan från 100 till knappt 70 och en av dagens tre flygflottiljer läggs ned. Inom marinen avvecklas utbåtsvapnet. Personalantalet och kostnaderna inom staber, gemensamma kostnader, skolor och center bedöms kunna minskas ungefär proportionellt med . säkerställs att kan bidra till internationella insatser med 2000 soldater, officerare och specialister i ständig utlandstjänst i fredsbevarande insatser. Vi bedömer att antalet officerare i Försvarsmakten kan reduceras från dagens 9000 till cirka 6000. Kostnaderna för förbandsverksamheten, inklusive de internationella insatserna, kan reduceras eller från drygt 20 till inom loppet av 5 till . Försvarets budget för förbandsverksamheten bör kunna reduceras med detta belopp och avvecklings- och omställningskostnader hanteras av en särskild organisation, ett . stöder regeringens uttalade ambition att effektivisera försvarets materielförsörjning med stopp redan nu för vissa materielprojekt och tillsättande av en genomförandegrupp för ytterligare effektivisering, som bland annat omfattar anpassning till insatsorganisationens behov och en minskad egenutveckling av materiel. anser att utgifterna för materielförsörjningen kan reduceras något mer än vad regeringen aviserat, med totalt i nivå. Detta kan åstadkommas bland annat genom att även stoppa beslutet om uppgradering av ytterligare 30 JAS-plan och stopp för utveckling av ny ubåt. Totalt bedömer det möjligt att utan att försämra försvarseffekten minska kostnaderna för Försvarsmakten med i förhållande till nivå, vilket betyder i förhållande till 2004. Det betyder att försvarskostnaderna kan sänkas till prisnivå, motsvarande i prisnivån 2004. 4.1Försvaret har inte hängt med i utvecklingen bygger på förlegad planering5 4.5En ny myndighet för säkerhet och beredskap7 4.6Hållbar utveckling hållbar fred8 5Mot ett nytt militärt försvar9 5.2Renodling av försvarets uppgifter10 5.3Avskaffad värnplikt nytt system för personalförsörjning10 6.1Ledningsorganisation, skolor med mera13 6.3Arméns med mera dimensionering och organisation14 6.5Nya yrkeskarriärer för officerare15 6.9Inflytande och transparens i materielprocessen18 7.1Förbandsverksamhet, beredskap och fredsfrämjande truppinsatser m.m.18 7.2Materiel, anläggningar samt forskning och utveckling20 7.3Totala försvarskostnader - lång sikt21 8Försvarskostnader i budget 2008201022 9Bilaga 1 Förbandsverksamhet kostnader och personal 200723 10Bilaga 2 Armén, amfibieförband och internationella insatser förslag25 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ge direktiv till Försvarsmakten att anpassa försvaret efter den hotbild och den efterfrågan på internationella åtaganden som finns och utifrån den göra tydliga prioriteringar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att den nya myndigheten för säkerhet och beredskap bör ha till uppgift att utveckla den tvärsektoriella dimensionen av verksamheten inom och mellan alla nivåer i samhället lokalt, regionalt och centralt, offentligt och privat, över hela hotskalan. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en adekvat och effektiv krishantering kräver en stärkt tvärsektoriell samordning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om kontraktsanställning av soldater , för att säkerställa den prioriterade internationella insatsförmågan. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inrätta ett Försvarssecurum. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om inriktningen för insatsorganisationens utformning . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ambitionsnivån med 2000 män och kvinnor i internationell tjänst. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att arméns grundorganisation koncentreras till sex förband. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om frivillig mönstring för kvinnor och män. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att minska antalet JAS-plan i aktiv tjänst från 100 till knappt 70 och antalet flygflottiljer från 3 till 2. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att säga nej till regeringens beslut att uppgradera äldre JAS 39 Gripen-plan till modernaste modell. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om anskaffning av materielprojekt . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att säga nej till att bestycka våra kustkorvetter med luftvärnsrobotar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att reducera antalet ubåtar i aktiv tjänst från fyra till 2008. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ha avvecklat ubåtsvapnet helt. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att koncentrera de stridskrafterna till en huvudbas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen inte bör kunna fatta nödvändiga beslut om materielprojekt beroende på oförutsedda förutsättningar och att regeringen måste återkomma till med sådana förändringar gentemot redovisade projekt och fattade beslut. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en förbättrad redovisning till om materielförsörjningsprocessen inför kommande budgetproposition. anvisar med följande ändringar i förhållande till regeringens förslag anslagen under utgiftsområde 6 Försvar samt beredskap mot sårbarhet enligt uppställning: 6:1 Förbandsverksamhet, m.m. 6:2 Materiel och anläggningar 6:3 Forskning och teknikutveckling tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett kostnadseffektivt försvar som kostar ca mindre än dagens och uppfyller ambition om internationella åtaganden. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om förslag till investeringsplan för Försvarsmakten för 20082010 . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om bemyndigande för ramanslag 6:2 Materiel och anläggningar. 4.1Försvaret har inte hängt med i utvecklingen bygger på förlegad planering Svenska försvarspolitiska beslut har till stor del utformats utifrån det erfarenheter. Även under det utveckling och integrering av kärnvapen på taktisk nivå inom såväl som Nato utgick svensk planering från ett invasionshot mot svenskt territorium syftande till ockupation av hela eller delar av vårt territorium. Efter det slut och den nya säkerhetspolitiska situation som uppstått, har fortfarande inte försvaret fått tillräckligt tydliga politiska direktiv om vad man bör kunna (internationella efterfrågade insatser) och vad man inte bör organisera sig för (att möta en invasion). Det militära försvaret är i sin struktur utformat för den hotbild som inte längre finns: Invasionen av svenskt territorium. Det har talats mycket om anpassning, flexibilitet och icke-militära hot. Man försöker minska utgifter och avveckla en irrelevant och dyrbar struktur. Det finns riksdagsbeslut på att försvarets huvuduppgift inte längre enbart är det territoriella försvaret och den territoriella integriteten utan också stöd till det civila samhället och internationella uppgifter med befintliga resurser. Kvarstår gör det faktum att förändringarna mer utgått ifrån vad vi redan har och hur detta kan användas. Hittillsvarande försvarspolitiska beslut har varit fortsatt osthyvlande och filande på det militära arvet. De förändringar som ändå kommit till stånd har främst haft sitt ursprung i försök till besparingar, inte i ett radikalt nytänkande baserat på ett i grunden helt förändrat säkerhetspolitiskt läge. Resultatet har blivit att det militära försvaret varken klarar av att leverera den internationella ambition som i samförstånd har slagit fast eller att ha en liten men välutbildad nationell beredskap för den händelse den säkerhetspolitiska situationen på lång sikt skulle förändras i negativ riktning. Försvarsmakten har genomgått en negativ produktivitetsutveckling för nästan samma kostnader som tidigare produceras allt mindre. anser att det nu är dags att bryta upp från det tidigare passiva osthyvlandet på befintliga resurser. I stället måste planeringen utgå från de behov och krav som 2000-talets säkerhetspolitiska situation ställer på oss som stat i ett alltmer internationaliserat samhälle. Utgångspunkten måste vara vad vi har för behov och vad det finns för önskemål om vilken roll ska spela internationellt. I stället för att snegla på kostnader och vad som finns borde det gå att diskutera svensk försvarspolitik på ett mer stimulerande och fruktbart sätt. Att välja vad vi vill ha innebär också med nödvändighet att välja bort det vi inte vill ha att prioritera. Det militära invasionshotet från annan stat är avskrivet. , som varit det enda realistiska landet varifrån ett militärt angrepp mot kunnat tänkas komma, saknar fortsatt såväl militär kapacitet som militär förmåga, ekonomi och framför allt politiska motiv och vilja att angripa andra länder militärt, detta trots den senaste tidens återtagning inom den ryska försvarsmakten. Enligt vad internationella bedömare gör gällande skulle det ta mycket att bygga upp en ny militär kapacitet så att ett angrepp av invasionskaraktär vore möjligt. En sådan utveckling tillhör ändå ett av de mest fantasifulla scenarierna. Det rimmar exempelvis illa med den ryska ambitionen att bli en pålitlig handelspartner med EU inom till exempel energiområdet. Detta innebär inte att inte utgör en säkerhetspolitisk utmaning. Miljöförstöring, korruption, MR-frågor och en snabbt sjunkande befolkningsmängd, hiv/aids och tbc utgör exempel på problem som har att möta tillsammans med andra länder i . Dessa utvecklingstendenser kan man vare sig förhindra eller möta med militära medel. Presidentvalet i blir ett lackmustest för den unga, bräckliga ryska demokratin. Hoten mot det svenska samhällets säkerhet kan inte mötas med militära medel utan måste motverkas på en lång rad andra sätt. Hit hör terrorism, miljöhot, klimatförändringar, narkotika- och drogrelaterad brottslighet, ekonomisk brottslighet, allvarligare dataintrång och sabotage med mera. Dessa hot ter sig betydligt mer konkreta än de traditionella militära hoten från andra stater mot . Att möta dessa icke-militära hot kräver i många fall ökade insatser från samhällets sida. Insatser som i många fall kommer att kosta mycket pengar. Men det står för oss helt klart att det inte är det militära försvaret som ska tackla dessa icke-militära hot. Det ska andra myndigheter göra. Nödvändigheten att ta sig an dessa hot understryker vikten av att kraftigt reducera kostnaderna för det militära försvaret för att därmed kunna föra över pengar bland annat till att möta de reella hoten mot vårt samhälle samt att investera i förebyggande åtgärder och sårbarhetsreducerande verksamhet, både i och i omvärlden. En av de viktigaste fredsförebyggande åtgärderna kan engagera sig i är arbetet med att minska klimatförändringarna. Den globala uppvärmningens konsekvenser är en säkerhetspolitisk faktor som kommer att spela en allt viktigare roll och få stora konsekvenser . () konstaterar i sin årliga bedömning av samhällets förmåga att hantera kriser att det finns en viss förmåga att hantera allvarliga kriser inom olika sektorer, men att förmågan är bristfällig vid kriser som berör flera samhällssektorer . Krishanteringsförmågan har visserligen förbättrats , men det finns fortfarande allvarliga brister vid sektorsövergripande kriser, menar KBM och pekar bland annat på gemensam lägesuppfattning, koordinerat beslutsfattande och samordnad extern information. KBM säger att krishanteringen ofta fungerar bra inom olika verksamheter, men när man ska kommunicera och samverka över sektorsgränserna, har man inte tillräckliga verktyg eller rutiner för detta. Vidare menar myndigheten att det finns allvarliga brister i samhällets förmåga att hantera konsekvenserna av långvariga elavbrott, långvariga avbrott i de elektroniska kommunikationerna samt i förmågan att hantera attentat med farliga ämnen (CBRN-ämnen). Vidare gör KBM bedömningen att den samlade förmågan att hantera en storskalig terrorattack är bristfällig, främst med tanke på de problem sjukvården skulle ställas inför. 4.5En ny myndighet för säkerhet och beredskap anser att säkerhetsnivån i samhället är en produkt av alla aktörers stat och kommun, näringsliv, ideella organisationer och enskilda människor ansvarstagande för sin säkerhet. Ett samhälle som byggs robust och där investeringar av olika slag föregås av säkerhetsanalyser är ett samhälle som på ett bättre sätt motstår påfrestningar, var och hur de än uppstår. Ett samhälle där enskilda individer har grundläggande kunskap om hur man till exempel klarar sig vid ett längre elavbrott, och där man redan som barn får en känsla för sin egen förmåga och sitt eget ansvar, ett sådant samhälle bygger en grund för de åtgärder som det är regeringens, kommuners och myndigheters ansvar att genomföra. I budgetpropositionen aviseras att den nya myndigheten (sammanslagningen av Styrelsen för psykologiskt försvar, och ) ska inrättas . Remissomgången är avslutad och det finns anledning för partier att göra angelägna medskick till regeringen inför den redovisning över åtgärder inom politikområdet Samhällets krisberedskap som regeringen aviserar. ställer sig bakom bildandet av en ny myndighet för säkerhet och beredskap. lämnar dock mycket övrigt att önska och i grundläggande delar innebär förslagen ett steg tillbaka. Den av regeringen i proposition 2005/06:133 redovisade säkerhetsstrategin, som med stöd av samtliga partier arbetades fram i Försvarsberedningen, bör utgöra en strategisk målbild vid skapandet av den nya myndigheten. Myndigheten bör ha till uppgift att utveckla den tvärsektoriella dimensionen av verksamheten inom och mellan alla nivåer i samhället, lokalt, regionalt och centralt, offentligt och privat, över hela hotskalan. Utredningens förslag på krishanteringsområdet, bland annat synen på ansvarsprincipen och behovet av tvärsektoriell samordning, riskerar att försämra förmåga när nästa kris uppstår. En adekvat och effektiv krishantering kräver en stärkt tvärsektoriell samordning, inte tvärtom. 4.6Hållbar utveckling hållbar fred Om man vidgar horisonten utanför omedelbara närområde, finner man att de stora hoten mot framtida fred och stabilitet i grunden är konflikter som bottnar i fattigdom, underutveckling och kamp om ekologiskt utrymme. Inte heller dessa kan i grunden lösas med militära medel utan måste bekämpas med helt andra metoder som rättvis handel, utvecklingsbistånd, konfliktförebyggande arbete och strävan mot att tillförsäkra alla länder ett rättvist miljöutrymme. En säker värld kan bara långsiktigt byggas på detta sätt. Därför är det viktigt att dessa faktorer tas i beaktande när man gör internationella fredsinsatser. En hållbar och stabil fred görs inte bara genom militära medel. Som världen ser ut finns det tyvärr behov av internationella militära insatser under FN-mandat. Behoven omfattar allt från minröjning till så kallad fredsfrämjande insatser för att skilja kombattanter och skydda civilbefolkning. De militära konflikter som förekommer i världen handlar till allra största delen om inbördes stridigheter i olika länder. I dessa konflikter har , som enskild nation och i samverkan med andra länder, ett ansvar för att stävja militära konflikter och skapa förutsättningar för fred. 5Mot ett nytt militärt försvar Mot bakgrund av det säkerhetspolitiska läget ser vi medverkan i internationellt fredsfrämjande arbete som den främsta uppgiften för det militära försvaret under överblickbar framtid. Andra viktiga uppgifter är att bistå det civila samhället med befintliga resurser vid svåra påfrestningar samt att upprätthålla en viss grundläggande militär kompetens om det säkerhetspolitiska läget åter skulle försämras och militära hot riktas mot . Det internationella fredsfrämjande arbetet, under FN-mandat, ska vara huvuduppgiften för Försvarsmakten. Det är då viktigt att Försvarsmakten organiseras så att dessa uppgifter kan skötas på ett effektivt sätt. Eftersom behov av insatser ofta uppstår i akuta situationer, är det nödvändigt att ha styrkor som är beredda att rycka ut med kort varsel. Det är också viktigt att identifiera vilken typ av resurser som kan förväntas bli mest efterfrågad i framtida fredsfrämjande operationer. Då bara kommer att vara ett av många länder som bidrar med resurser i sådana operationer, bör vi också försöka att tillsammans med andra länder göra en rimlig arbetsfördelning, där olika länder inriktar sig på att bidra med olika typer av kompetenser. Det är knappast kostnadseffektivt att ska kunna bidra med alla typer av militära resurser; i stället framstår det som rimligt att vi förutom ett allmänmilitärt basutbud koncentrerar våra specialinsatser till vissa områden där inriktar sig på att vidmakthålla en särskild kompetens. förordar huvudsakligen arméstridskrafter för internationella insatser. Denna kompetens är efterfrågad och har både en lång tradition och ett mycket gott renommé inom detta område. Försvarets uppgift att bistå det civila samhället i bör också kunna förtydligas och utvecklas. Mest naturligt är insatser inom olika former av räddningsverksamhet vid olyckor och naturkatastrofer, till exempel med personal, helikoptrar, båtar, räddnings- och ingenjörsutrustning. Det måste dock vara fortsatt tydligt att militär personal aldrig kan komma i fråga för insatser som kan leda till konfrontation och våld mot civila. Försvarsmakten ska upprätthålla en viss grundläggande kompetens som beredskap för att kunna bygga upp sina resurser vid ett eventuellt försämrat säkerhetspolitiskt läge med militära hot riktade direkt mot . Den internationella insatsorganisation som förordar skapar naturligtvis också kompetenser och erfarenheter som är till nytta i ett sådant läge. Vi anser det viktigt att närmare analysera den praktiska innebörden av en sådan kompetensbevarande uppgift. Det finns en risk för att en sådan uppgift tolkas alltför vitt och okritiskt, att det skulle framstå som nödvändigt att upprätthålla en omfattande och dyrbar specialkapacitet inom ett stort antal områden. Vilka områden som är viktiga att behålla och på vilken kapacitet och nivå det ska vara, måste noggrant analyseras utifrån tänkbara framtida hot. Det är därvid viktigt att beakta hur det kan ta för sådana hot att uppstå, hur lång förvarningstid kan beräknas få och hur det tar att åter bygga upp relevant kompetens och kapacitet. 5.2Renodling av försvarets uppgifter För att försvaret effektivt ska kunna uppfylla sina nya åtaganden är det viktigt att Försvarsmakten får ett tydligt och renodlat uppdrag att uppfylla dessa på ett kostnadseffektivt sätt. Det innebär att andra typer av hänsyn måste definieras mer tydligt och i vissa fall förändras kraftigt jämfört med . Några sådana hänsyn, som ofta är motstridiga, är regionalpolitik, hänsyn till försvarsindustrin, värnplikten och personalförsörjning. Försvarets organisation och lokalisering måste framför allt bestämmas utifrån vad som är effektivt från militär synpunkt. I många fall bör det leda till en koncentration av verksamheten med färre lokaliseringar än . Det kommer att leda till nedläggningar av förband på vissa orter. Detsamma gäller hänsynen till försvarsindustrin. Det är inte rimligt att upprätthåller en överdimensionerad militär verksamhet bara för att kunna förse en del av vår försvarsindustri med order. Försvarets materielbeställningar ska främst dimensioneras utifrån vad som behövs för att klara de operativa, främst internationella, uppgifterna och för att upprätthålla en grundläggande kompetens inom vissa snävt definierade områden av särskild betydelse om det strategiska läget allvarligt skulle försämras . Sedd mot denna bakgrund är den svenska försvarsindustrin överdimensionerad. De delar av industrin som vill överleva måste göra detta på sina egna meriter. 5.3Avskaffad värnplikt nytt system för personalförsörjning välkomnar regeringens kommande utredning av värnpliktssystemet och hur vi ska personalförsörja försvaret. Det är inte längre möjligt att upprätthålla illusionen av den allmänna värnplikten när en allt mindre del av männen gör militärtjänst. har antalet som gör värnplikten minskat kraftigt. Av en årskull på cirka 46000 unga män som mönstrar gör kanske endast cirka 8000 sin militärtjänst. Detta system är inte längre ändamålsenligt och mycket ineffektivt. Som försvarsmakten själv skriver i sina planeringsunderlag1 har det huvudsakliga syftet med förbandsutbildningen i praktiken blivit att generera en tillräckligt stor volym av grundutbildade värnpliktiga, som kan utgöra bas för frivillig rekrytering till internationell tjänst. De flesta värnpliktiga har efter grundutbildning inte genomfört någon form av kompletterings- eller repetitionsutbildning och har inte heller tjänstgjort i någon mission. Huvuddelen av dem som genomfört värnplikten kommer därmed aldrig att användas efter utryckningen. Detta förhållande är särskilt tydligt inom armén. Mot 70008 000 nyutbildade värnpliktiga står ett totalt behov av krigsplacerade i den nationella insatsorganisationen av storleksordningen 2500030000 soldater i cirka 25 insatsförband. Av dessa är dock endast insatsförband motsvarande cirka 40005000 soldater beredskapssatta med tillgänglighetskrav (beredskapsgrad R10, R30, R90 och R360). Övriga är beredskapssatta i beredskapsgraden RIII, vilket betyder att de ligger i reserv för att vid behov på kunna skapa och vidmakthålla insatsförmåga med högre tillgänglighetskrav. Konsekvensen av detta blir att en nyutbildad årskull värnpliktiga mer än väl täcker hela den nationella insatsorganisationens behov av beredskapssatta förband med tillgänglighet . Redan året efter kan de ersättas av den då utbildade årskullen. Fram växer bilden av ett genomströmningssystem, som innebär ett stort slöseri med utbildningsresurser och därmed kan ifrågasättas av såväl effektskäl för Försvarsmakten som av etiska skäl för den värnpliktige. På vägen mot en avskaffad pliktlag bör frivillighet vara ledstjärnan. Vad som kommer i stället för den allmänna värnplikten hoppas vi att en parlamentarisk utredning ska lägga fram.