mot · GV02Fö265 · 2007-10-05 00:00:00 — En möjlig väg skulle kunna vara ett personalförsörjningssystem som bygger på principen att betydligt färre personer utbildas men att deras tjänster i gengäld utnyttjas . Ett sådant system måste då bygga på frivillighet och kontraktsanställning där marknadsmässig lön utgår efter den första grundutbildningen. Ett personalförsöjningssystem byggt på detta vis kan i första hand dimensioneras utifrån behovet i de internationella insatserna. Redan vid rekryteringen ska det stå klart att utbildningen syftar till deltagande i internationella insatser. Man skulle därefter exempelvis kunna tänka sig att utbildningen inleds med en förberedande 10-veckors soldatutbildning efter vilken det finns möjlighet att hoppa av för dem som enligt egen eller Försvarsmaktens bedömning inte passar för uppgiften. Därefter kunde man skriva på ett kontrakt på exempelvis , varav är en grundutbildning i . skulle det ingå två internationella insatser på vardera , varvat med vidareutbildning och beredskapstjänst i . Det skulle sedan vara möjligt för dem som så önskar att skriva på för förlängda kontrakt , varav halva tiden i internationella insatser och andra hälften i beredskap och vidareutbildning i . Förutom dem som rekryteras och utbildas med uttrycklig inriktning mot en kontraktsanställning för internationella insatser kan det också behövas ett intag för grundutbildning av soldater endast för nationella behov i de delar av armén som inte alls eller till bara liten del efterfrågas i internationella insatser, såsom luftvärn och artilleri. Dessa ska tillsammans med dem som utbildats för och genomfört internationella insatser också fylla behovet av soldater i beredskap för den nationella insatsorganisationen. Detta behov ska de kunna fylla , först för de förband som ska ha en tillgänglighet , sedan för förbanden med lägre beredskapsgrad. För att detta ska vara möjligt bör också systemet med repetitionsutbildningar återinföras. Detta blir totalt sett billigare än det nuvarande genomströmningssystemet med stort antal utbildade värnpliktiga som endast används i den nationella insatsorganisationen . Omställningen från det gamla invasionsförsvaret till ett nytt insatsförsvar innebär mycket omfattande förändringar, på flera sätt jämförbara med att vända en Atlantångare. Det är viktigt att omställningen görs så snabbt och effektivt som det är möjligt med hänsyn till de bindningar som finns i den nuvarande strukturen. Det sätt som omställningsarbetet har bedrivits på, inom Försvarsmaktens ram, har inte övertygat. Omställningen har dragit ut och blivit mindre effektiv, uppsatta mål har i många fall inte nåtts och försvarets kostnader har minskat i alldeles för liten utsträckning. Viktiga orsaker till detta har bland annat varit otydligheter i de politiska riktlinjerna och att ÖB och Försvarsmakten har fått alltför många mål och hänsyn att arbeta med . För att uppnå en effektivare omställning bör samma metod kunna prövas som under den så kallade bankkrisen . Den innebär att Försvarsmaktens resurser framgent renodlas till att bara omfatta det som behövs i försvarets nya uppgifter. Det gäller både personal, lokaler och materiel. Det bör vara ett första steg i omställningen att identifiera och avskilja dessa resurser. Det ska sedan vara ÖB:s och Försvarsmaktens uppgift att ta till vara och utveckla dessa resurser för att så effektivt som möjligt uppfylla försvarets nya mål. Uppgiften att avveckla alla överflödiga delar av det nuvarande försvaret bör uppdras åt en separat organisation, ett . Denna ska ha som enda uppgift att så humant, effektivt och kostnadsbesparande som möjligt avveckla de delar av den nuvarande organisationen som försvaret inte längre kommer att behöva. Målet bör vara att avvecklingen genomförs inom av högst . När det gäller personal är behovet av omställning så stort att det inte är realistiskt att strikt tillämpa alla gällande arbetsmarknadsregler för hur omställningen ska gå till. I stället måste i samverkan med de fackliga organisationerna särskilda överenskommelser träffas. Det kan förväntas att försvaret främst kommer att vilja behålla ett större antal av de yngre medarbetarna och att många äldre officerare och andra medarbetare kommer att föras över till det nya Försvarssecurum. Uppgiften för detta kommer att bli att hitta nya vägar att tillvarata dessa personers resurser för nya uppgifter i det civila samhället. Det kan ske genom rådgivning, omskolning, vidareutbildning, arbetsförmedlingsinsatser etcetera. För avveckling av överflödiga lokaler finns betydande erfarenheter från tidigare nedläggningar, bland annat inom det statliga fastighetsbolaget . Avvecklingen av överflödig materiel gäller både befintlig materiel och beställd men ännu inte levererad materiel för vilken man gör bedömningen att den inte kommer att behövas . Uppdraget gäller då att avveckla denna materiel och omförhandla inneliggande beställningar. Det Försvarssecurum som bör bildas måste få en egen budget som täcker de omställningskostnader som beräknas uppstå . Det är en stor fördel om på det här sättet omställnings/avvecklings-kostnaderna kan urskiljas från försvarets ordinarie kostnader. I de kostnader för den nya Försvarsmakten som vi bedömer i det följande ingår alltså inga omställningskostnader utan dessa kommer under att läggas ovanpå Försvarsmaktens kostnader när man ska göra en totalbedömning av hur mycket som kan sparas olika år i förhållande till dagens försvarsanslag. I det följande skissas i grova drag hur anser att ett nytt försvar bör kunna organiseras och dimensioneras. Som utgångspunkt har vi tagit den beskrivning vi ovan gett av försvarets nya roller. De siffror över dimensionering som anges får ses som ungefärliga överslagsberäkningar till grund för en mycket grov ekonomisk kalkyl. Totalt innebär våra förslag att kostnaderna för förbandsverksamheten kan sänkas med eller 25procent från dagens 20,5 till penningvärde, och kostnaderna för materielförsörjningen ungefär lika mycket. 6.1Ledningsorganisation, skolor med mera Högkvarteret, de för Försvarsmakten gemensamma kostnaderna och skolor och centrum med mera bör kunna reduceras ungefär proportionellt mot den verksamhet de har att serva, vilket betyder en 25 procentig reducering av kostnaderna. Militärhögskolorna koncentreras till en enhet och behovet av andra skolor och särskilda centrum ses över i syfte att uppnå en så långt möjligt slimmad och kostnadseffektiv organisation. Utbildning på högre nivå (Försvarshögskolan) bör om möjligt ske i samverkan med våra nordiska grannländer. Den internationella insatsstyrkan byggs upp med hjälp av kontraktsanställd personal som ska möjliggöra snabba insatser. bör ha möjlighet att ständigt bidra med en styrka på omkring 2 000 kvinnor och män i internationella insatser. Vi har i våra räkneexempel räknat med att denna styrka ska bestå av tre personalkategorier. Kontraktsanställda soldater kan utgöra huvuddelen, cirka 1400 personer. Antalet officerare har beräknats till cirka 400 och antalet specialister till 200. De senare ska kunna hyras in vid behov. 6.3Arméns dimensionering och organisation Den internationella insatsstyrkan ska i huvudsak rekryteras från armén då sådan kompetens är den mest efterfrågade internationellt. De kontraktsanställda soldater som tjänstgör internationellt ska utgöra en viktig resurs för den nationella insatsorganisationen. Under sina hemmaperioder mellan de internationella insatserna ska de, som de vidareutbildar sig själva, utgöra en del av den nationella beredskapen med snabbare tillgänglighetskrav. Efter avslutad kontraktstjänstgöring ska de kunna kvarstå som en del av denna beredskap med både snabbare tillgänglighetskrav och i reserv (beredskapsgrad R III). Då inte alla kompetenser inom armén och amfibiestyrkorna är lika efterfrågade internationellt kommer det också att behöva grundutbildas vissa soldater inom till exempel luftvärn, artilleri och amfibiestyrkor, som sannolikt inte kommer att komma i fråga för kontraktsanställning för internationella insatser. Dessa soldater ska också efter sin grundutbildning ingå i den nationella beredskapen med snabbare tillgänglighetskrav och på i beredskapen i reserv (beredskapsgrad RIII). Eftersom betydligt färre soldater än kommer att grundutbildas kommer de också efter utbildningen och eventuell internationell tjänstgöring att behöva ingå i den . Därmed tillgodogörs det kapital som lagts ned i utbildningen av dem. För att underhålla kompetensen bör också repetitionsutbildningar återinföras. I bilaga 2 har vi i ett räkneexempel beräknat en tänkbar dimensionering för armén, amfibieförbanden och de internationella insatserna. Vi tänker oss i detta exempel att 3000 personer tas in för en första förberedande soldatutbildning . Redan vid rekryteringen till denna bör det göras klart att utbildningen syftar till att en stor del av dem ska vidareutbildas till och kunna delta i internationella insatser. Denna utbildning ska fungera som en första urskiljare där soldater som själva eller av Försvarsmakten inte bedöms lämpliga att fortsätta kan sorteras ut. Vi har sedan räknat med att 2000 soldater fortsätter i en ettårig grundutbildning och att 1000 av dessa går vidare i kontraktsanställning till varvade internationella insatser och vidareutbildning/nationell beredskap i . De övriga 1000 som fått grundutbildning kan utgöras dels av soldater som utbildats i vapenslag som inte är så internationellt efterfrågade, dels av soldater som själva eller av Försvarsmakten framfört starka invändningar mot fortsatt kontraktsanställning i internationella insatser. Vi har slutligen räknat med att cirka 500 av dem som genomfört en första kontraktsanställning för internationella insatser kommer att önska förlängning med ytterligare ett till . Totalt kan detta innebära att knappt 4 800 soldater kommer att befinna sig i olika stadier av utbildning eller tjänst i hemlandet jämfört med kanske 70008000 värnpliktiga i grundutbildning . Trots det väsentligt lägre antalet kan dessa prestera en avsevärt högre nytta till följd av den större erfarenhet och skicklighet de hinner förvärva och att denna erfarenhet kan utnyttjas av Försvarsmakten under en väsentligt . består armén av 10 förband, vartill kommer Amfibieregementet som organisatoriskt ingår i marinen. Dessa 11 förband bör kunna krympas till 6förband med i genomsnitt 800 soldater i olika stadier av utbildning eller tjänst i . har förordat att ersätta den allmänna värnplikten med en frivillig värntjänst för både kvinnor och män. Det ställer hårda krav på försvaret att erbjuda en adekvat och relevant utbildning som lockar ungdomar i den grad som behövs för att fylla organisationens behov. Försvarsmakten skulle behöva bevisa att det är en viktig och intressant verksamhet som bedrivs. Det vore helt nödvändigt att försvarets roll moderniserades i den meningen att man utbildar och tränar för att möta hot som ungdomar uppfattar är reella och att man utför uppgifter som bidrar till en mer fredlig värld. Ett förslag är att samtliga ungdomar som har fyllt får information om Försvarsmakten och den utbildning som erbjuds, och uppmanas göra en första uttagningsomgång genom en Internetbaserad enkät, ungefär på samma sätt som . Därefter kallas de som anses lämpliga och vill själva till mönstring, så att rätt personer tas ut till den utbildning som man sedan kontrakteras för att genomgå. I bilaga 2 skisserar vi ett räkneexempel på personaldimensionering och kostnader för ett sådant system. 6.5Nya yrkeskarriärer för officerare På samma sätt måste försörjningen av yrkesofficerare till försvaret ses över och i grunden reformeras. Den insatsorganisation med huvuduppgiften internationella insatser som förordar medför att officersyrket inte längre kommer att vara ett livstidsjobb utan ett yrke som för de flesta bara innehas en begränsad period av sitt yrkesliv. Officerare med internationell erfarenhet kommer säkerligen att vara eftertraktade inom många olika yrkesområden, till exempel inom utbildning, rättsväsende och det privata näringslivet. En tidigare ÖB har uttalat att försvaret behöver maximalt 6080 JAS-plan jämfört med de 100 som finns inom den nuvarande organisationen. Även denna siffra kan, enligt vår mening, ifrågasättas. De flesta länder av storlek nöjer sig med betydligt mindre flygstridskrafter. För övervakning av territorium i fredstid och för att upprätthålla erforderlig utbildning av piloter med mera torde storleksordningen 40 plan, det vill säga 2 divisioner, vara fullt tillräckligt. Vi har dock försiktigtvis i vår ekonomiska beräkning räknat med 3 divisioner och knappt 70 plan. Det finns ingen efterfrågan på JAS 39 i internationella insatser. avvisar eventuella planer på att ställa JAS 39 till förfogande för internationella uppdrag som ISAF i . Flygvapnet består av tre flygflottiljer, F 7 , F 17 och F 21 . En av dessa, sannolikt någon av de sydsvenska, bör läggas ned, vilket ger en besparing med . Försvarets helikopterverksamhet bör finnas kvar i nuvarande utsträckning, liksom transportflyget. Tyvärr har den nya regeringen på bara bestämt sig för att Natoanpassa 31 JAS-plan till en kostnad av . Detta har fått ske utan att regeringen har kunnat påvisa något behov av planen i organisationen. Det är ännu mer anmärkningsvärt eftersom regeringen har aviserat att försvaret måste spara på materielsidan. anser att den här typen av illa dolda industristöd som uppgraderingen i praktiken innebär måste stoppas och att antalet plan minskas inom flygvapnet. Med den av oss beräknade dimensioneringen, knappt 70 plan av den senaste modellen, behövs inte detta tillskott. Behovet av marin medverkan i internationella uppdrag är mycket begränsat. Svenska minröjningsfartyg har efterfrågats och här ser vi en fortsatt möjlighet för att kunna delta. Utöver detta finns behov av territorialvattenintegritet och kontroll av svenska farvatten. Ett antal små förband med stridsbåt 90 och ett fåtal kustkorvetter räcker för denna uppgift. Det är också snabbgående resurser som kan ställas till det civila samhällets förfogande vid krissituationer. konstaterar också att inköpet av kustkorvetter var en felsatsning. Det finns nu långt gångna planer på att beväpna dessa med luftvärnsrobotar från . Det är vår åsikt att detta beslut ej bör verkställas. Försvarsmakten förväntas att fatta beslut om att lägga minröjningsfartyget i malpåse på grund av officersbrist. Detta anser vara en felaktig prioritering samt en kapitalförstöring av stora mått, dels på grund av att fartyget genomgått en större ombyggnation för en kvarts miljard kronor, dels för att det är just den här typen av kompetens som efterfrågas internationellt. Regeringen har ännu inte beslutat om att satsa på nästa generations ubåtar, men beslut väntas om att satsa pengar på konstruktionsfas för nästa generations ubåt. Detta görs trots att det inte längre finns något invasionshot mot territorium och att efterfrågan för ubåt i internationella insatser är minimal eller obefintlig. drar en konsekvens av det säkerhetspolitiska läget och föreslår att ubåtsvapnet i stället avvecklas. Ubåtsförsvaret kan inte motiveras med att man ska kunna vara övningsobjekt för den amerikanska marinen. Under alla förhållanden finns det inte några skäl till att fortsätta utvecklingen och sedermera beställa nya ubåtar, något som inom mandatperioden beräknas bli aktuellt då marinen planerar att göra beställningar på fyra nya ubåtar, av typ A 26, till en kostnad av styck. föreslår som ett första delmål att antalet ubåtar i aktiv tjänst reduceras från fyra till tre för att sedan helt avvecklas till 2010. Således säger nej till att anslå pengar till konstruktionsfas för nästa generations ubåt samt halvtidsmodifiering av ubåt av Gotlandsklass. När det gäller marinbaser bör en huvudbas vara fullt tillräcklig. välkomnar att den borgerliga regeringen i budgetpropositionen bryter tidigare tabun och vågar tala om besparingar på försvaret. Det är en god början. delar regeringens uppfattning att det går att spara pengar inom område 6:2 Materiel och anläggningar. Regeringen gör rätt som beslutat att inte delta i studier och utveckling av Lätt attackrobot (MRCM) samt avbryta projektet , Mina, Sensor (TMS) och att inte utveckla nästa generations ytstridsfartyg. Ett korrekt beslut är också att inte förbandssätta RBS 23 BAMSE. Givetvis ska försvaret ha tillgång till moderna försvarsmateriel för att uppfylla sina uppgifter på ett professionellt sätt. Materielen måste också successivt förnyas för att kunna följa med i den tekniska utvecklingen. Detta betyder dock inte att försvaret behöver ett så omfattande materielprogram som ligger till grund för dimensioneringen av dagens materielanslag och beställningar. Med avskaffade eller kraftigt bantade ambitioner inom områden som till exempel ubåtsvapen och framtida ytstridsfartyg kan flera av nu pågående eller planerade vapenprogram slopas eller bantas kraftigt. Vidare anser att regeringen bör ompröva följande materielprojekt medan tid är: Splitterskyddad enhetsplattform (SEP), halvtidsmodifiering av ubåt av Gotlandsklass, luftvärnsrobot till korvett av Visbyklass samt konstruktionsfas Nästa generations ubåt (NGU). Detta kommer att få konsekvenser för den svenska försvarsindustrin. Det är dock inte rimligt att upprätthålla dyra försvarsbeställningar bara för att hålla i gång en överdimensionerad svensk försvarsindustri. Denna måste i fortsättningen klara sig helt på egna meriter på kontrakt den kan ta hem hos både den svenska och godkända utländska försvarsmakter. Sannolikt kommer detta att leda till en betydande bantning av försvarsindustrin och också en fortsatt utveckling mot sammanslagning och samverkan med utländska samarbetspartner. Inför fortsatta övervägningar om materielförsörjningen bör den danska modellen studeras, som innebär att man köper modernt materiel när den behövs, men kanske inte alltid den absolut mest avancerade, på den europeiska marknaden. 6.9Inflytande och transparens i materielprocessen har under en lång följd av år och slagit fast behovet av bättre redovisning, större transparens och reell möjlighet för att fatta formella beslut om större materielprojekt. Regeringen till exempel skriver i budgetpropositionen på följande sätt: Regeringen föreslår att godkänner att regeringen får besluta om utveckling och anskaffning av nedan angivna materielsystem och i övrigt får fatta nödvändiga beslut beroende på oförutsedda förändrade förutsättningar: Stridsledningssystem (GC2F) Taktisk obemannad flygfarkost (TUAV). måste markera kraftfullt mot försök till sådana gummiparagrafer. Det kan inte bli fråga om att regeringen kan fatta nödvändiga beslut om materielprojekt beroende på oförutsedda förutsättningar. Regeringen måste återkomma till med sådana förändringar gentemot redan redovisade projekt och fattade beslut. Vidare måste regeringen återkomma till med en beskrivning av pågående och genomfört arbete när det gäller en bättre redovisning av materielförsörjningsprocessen, i enlighet med återkommande beslut . Regeringen ska för redovisa hur man avser att förbättra redovisningen till budgetpropositionen . Med den ovan angivna inriktningen som grund har vi försökt att göra en mycket grov överslagsberäkning över kostnaderna för en reformerad försvarsmakt. Anslaget till det militära försvaret uppgår 2007 till . I statsbudgeten kan man i stort sett bara se att detta fördelar sig med på anslaget Förbandsverksamhet, beredskap och fredsfrämjande truppinsatser m.m. samt med på anslagen Materiel, anläggningar samt Forskning och teknikutveckling. I det följande diskuteras dessa delar var för sig. 7.1Förbandsverksamhet, beredskap och fredsfrämjande truppinsatser m.m. Hur förbandsanslaget fördelar sig på förband framgår av Försvarsmaktens internbudget, bilaga 1. Av denna framgår totalkostnaden, personalkostnaden samt antalet militära och civila årsarbetskrafter för varje förband, skola, etcetera Med ledning av detta gör vi i det följande en mycket grov ekonomisk bedömning av hur stor den totala förbandskostnaden kan bli för det av oss ovan skisserade försvaret. Kostnaderna avser kostnader för en fullt genomförd förbandorganisation enligt förslag. Vår bedömning är att denna organisation borde kunna vara intagen av . Kostnaderna inkluderar inga omstrukturerings- och avvecklingskostnader. Sådana kommer att uppstå , sannolikt . Dessa kostnader bör, som vi ovan föreslagit, hanteras helt utanför försvarsbudgeten i en egen avvecklingsorganisation. Tabell 1 Budget för förbandsverksamhet m.m. 2007 respektive grov bedömning av mp:s förslag till ny inriktning för försvaret, miljarder kronor Högkvarterets kostnader bör kunna bantas proportionellt mot de totala kostnaderna för Försvarsmakten, . Av kostnaderna 2007 avser omställnings- och avvecklingskostnader (särskilda pensioner etc.) ca 0,8mdkr. Sådana kostnader bör redovisas separat i en särskild budget för Försvarsomställning. Återstående ca 2,5 mdkr antas kunna bantas med en mindre organisation till ca 1,9 mdkr. Armén plus amfibieförband inom marinen omfattar 11 förband. De internationella insatserna uppgår till ca 1000 personer. Bedömningen av det nya försvaret omfattar ca 6 integrerade förband plus upp till 2000 personer i internationella insatser. Närmare grunder för kostnadsbedömningen ges i bilaga 2. Motsvarar dagens kostnader för helikopterflottilj (0,8 mdkr), F7 (1,1) och F21 (0,7). Bedömt som kostnader för 2 sjöstridsflottiljer (0,6) samt en något minskad kostnad för (0,6). Skolor och centra m.m. Antaget av nuvarande kostnad Bedömningen av det nya försvaret indikerar en årlig kostnad för förbandsverksamhet, beredskap och fredsbefrämjande truppinsatser på , eller lägre än anslag. Besparingarna jämfört med nuläget uppstår i alla delar av organisationen. I tabell 2 visas det beräknade behovet av militära årsarbetskrafter i förslag jämfört med dagsläget. Tabell 2 Militära årsarbetskrafter enligt förslag Armén, amfibieförband, internationellt Skolor och centrum m.m. Antalet officerare minskar med ungefär en tredjedel från cirka 9000 till cirka 6000 enligt förslag. Detta stämmer väl med Försvarsmaktens egen bedömning av behovet av militär personal för insatsorganisationens behov, som ligger på knappt 6000 officerare. Det nuvarande överskottet på officerare i förhållande till behovet beror på den grundläggande ineffektivitet som ligger i dagens överutbildning av värnpliktiga och sannolikt också i en otillräcklig omställning efter föregående försvarsbeslut till följd av bland annat den problematiska åldersstrukturen i officerskåren. Vårt förslag medger också att cirka 400 specialister av olika slag, med både militär och civil specialkompetens kan hyras in för främst internationella insatser men också för varvad tjänstgöring och utbildning i förbanden i . Detta har efterfrågats av Försvarsmakten för att skapa en större flexibilitet och möjlighet att tillmötesgå olika slags uppkomna behov i främst de internationella insatserna. 7.2Materiel, anläggningar samt forskning och utveckling De totala materielanslagen uppgår 2007 till inklusive forskning och utveckling, vilket är av den totala försvarsbudgeten. Även om man tar hänsyn till att redovisning och definitioner skiljer sig något åt mellan olika länder, är det en hög siffra i en internationell jämförelse. En kraftigt bidragande orsak till detta har säkerligen varit den tidigare svenska traditionen att egenutveckla en betydande del av materielen som också kommit att produceras i förhållandevis små serier. Anslaget har därför delvis haft funktionen av ett indirekt stöd till den svenska försvarsindustrin. har varit något av en gökunge i boet som under en följd av år belastat materielanslaget med stora belopp. De sista beställda JAS-planen kommer dock att levereras , vilket gör att JAS-leveransernas belastning på materielanslaget nu kommer att minska i snabb takt, från 2007 till knappt 4 miljarder , drygt 2 miljarder och därefter noll . anser det självklart att detta måste avspeglas i det totala materielanslaget.