mot · GV02So243 · 2007-10-01 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utvärdera och kartlägga förekomsten av psykokirurgi. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utvärdera följderna för de personer vilka genomgick lobotomering då detta var en accepterad behandling. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utreda förutsättningarna för en ekonomisk ersättning till dem som genomgått lobotomering. Den medicinska historien präglas till största delen av landvinningar som inneburit förbättrad hälsa, minskat lidande och förlängt liv. Men även experimentella behandlingsmetoder där etiken kan ha åsidosatts för önskan att lösa komplexa problem har förekommit. I grunden kan det också anas en syn på människor som individer vilka kan ges olika värde beroende på etnicitet, kön och hälsa. En sådan behandlingsform, som tack och lov var kortvarig, är lobotomi, eller psykokirurgi. Lobotomin var främst förekommande , då även tvångssteriliseringar och rasbiologi var förekommande. I en licentiatavhandling från surgical offensives against mental disorder. Psychosurgery in 19441958 konstateras det att 4500 människor lobotomerades i . Av de 4500 var kvinnor och män. Den vanligaste diagnosen var schizofreni . Lobotomering innebar att nervbanor i hjärnan skars av i syfte att dämpa bl.a. aggressivitet och starka tvångsmässiga beteenden. Många av de kvinnor som lobotomerades hade både en psykisk sjukdom och ett begåvningshandikapp. Detta visar på den tidens bedömningar, vilka sannolikt skulle vara helt andra . Resultaten var ifrågasatta redan då ingreppen genomfördes, eftersom dödligheten var hög och de flesta patienter fick en förändrad personlighet. Dödligheten var för att alltefter metodens utveckling gå ner till utslaget över hela tidsperioden. Förekomsten av lobotomi varierar över landet. De två nordliga mentalsjukhusen, och , stod för av alla lobotomeringar som det fanns sjukhus som inte utförde några lobotomeringar överhuvudtaget. 1954 hade de flesta upphört att utföra lobotomeringar, men utfördes en regelrätt lobotomi. förekommer psykokirurgi i begränsad omfattning på patienter med svår kronisk ångest, där annan medicinsk behandling misslyckats. Det kan säkert finnas goda skäl till att psykokirurgi föreslås vid svåra kroniska ångesttillstånd, men mot bakgrund av att biverkningar kan uppstå och att ingreppet inte är okontroversiellt i medicinska kretsar bör också dagens ingrepp utvärderas. I dessa fall handlar det dessutom om patienter som befinner sig i en mycket utsatt och svår situation. () bör i samarbete med utvärdera och kartlägga förekomsten av psykokirurgi. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. har motionerat i om behovet av att utreda och kartlägga omfattningen av lobotomering under framförallt samt utreda förutsättningarna för en ersättning till de drabbade. Det är mycket bekymmersamt att utskottet bara avvisar dessa krav utan att argumentera i sak med hänvisning till gamla beslut. Behovet av en utredning och kartläggning av omfattningen bygger på studier som gjorts i och som visar att även barn lobotomerades. Det får anses vara anmärkningsvärt även med den tidens mått mätt. Det finns enligt vår mening ett behov av kunskap om hur många som faktiskt drabbades, vilka konsekvenserna blev och hur dessa människors liv ter sig . En sådan utredning genomfördes i . Det resulterade i att de lobotomerade medgavs ersättning. En sådan utredning bör tillsättas även i . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Ett par patientgrupper har fått ersättning av staten för de medicinska insatser som gjorts utifrån den tidens normer och kunskap. Det är personer vilka tvångssteriliserats och senast de som drabbats av skador på grund av läkemedlet neurosedyn. anser att regeringen bör utreda förutsättningarna för motsvarande ersättning till de som drabbats av skador på grund av lobotomering. Vi är väl medvetna om att behandling genomfördes inom ramen för den rådande kunskapen och med det huvudsakliga syftet att ge bot och lindring. Men med tanke på de höga dödstalen och bieffekterna borde man även ha iakttagit större försiktighet. Mot den bakgrunden bör regeringen utreda förutsättningarna för ekonomisk ersättning till de som lobotomerats. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.