mot · GV02Sf287 · 2007-10-04 00:00:00 — 4Det nuvarande pensionssystemets grundprinciper3 4.1Myten om det demografiska hotet4 5Vänsterpartiets förslag till nytt pensionssystem8 5.4Höjd och värdesäkrad garantipension10 6Förändringar inom nuvarande pensionssystem11 6.4Överföringar från AP-fonderna till statsbudgeten14 6.5Ändrade placeringsregler i premiepensionen14 6.8Förbud för investeringar i vapenindustrin16 7Satsningar på att stärka pensionärernas ekonomi17 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör analysera pensionssystemets konsekvenser utifrån klass- och könsperspektiv. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör tillsätta en utredning om ett reformerat ATP-system. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att frånta Genomförandegruppen dess formella roll i beslutsprocesser kring pensionssystemet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ge den studiesociala utredningen i uppdrag att göra en översyn av pensionsrätten vid studier. begär att regeringen återkommer till med förslag till en aktiv balansering i enlighet med vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inga ytterligare överföringar får ske från AP-fonderna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om avgiftstak för pensionssparande. begär att regeringen återkommer med förslag om utökat utbud för Sjunde AP-fonden. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att placering av pensionspengar i vapenindustrin inte ska vara tillåtet. Välfärden i har byggts upp av de kvinnor och män som är pensionärer. Denna grupp har fått bära en tung börda till följd av de nedskärningar som gjorts i den generella välfärden. Många pensionärer känner sig nedvärderade och har svårt att få pengarna att räcka till. Även många unga tror att de kommer att få svårt att klara sig på sin pension . spekuleras de framtida pensionerna bort på börsen. är mycket kritiskt till det nuvarande pensionssystemet. Pensionsreformen genomfördes utan någon demokratisk förankring. accepterar inte de orättvisor som det inneburit för så många. För att hindra att klyftorna djupnar och för att samhället skall kunna garantera trygghet och omsorg till de äldre krävs ett nytt rättvist system som omfördelar samhällets resurser. När pensionärers villkor försämras måste någon kunna ställas till svars. Vi vill riva upp pensionsreformen och införa ett nytt pensionssystem ett reformerat ATP-system. kommer i det följande att peka på strukturella och praktiska brister i det nuvarande pensionssystemet. Vi belyser de faktorer i det nuvarande pensionssystemet som riskerar att förstärka klasskillnaderna i samhället liksom skillnader mellan kvinnor och män. Vi lämnar förslag på kraftiga förstärkningar för de sämst ställda pensionärerna genom höjd garantipension och höjt bostadstillägg. Vi föreslår att en uppräkning görs av tilläggspensionen till de tidigare ATP-pensionärer som fick sänkt pension i och med den urholkning som skedde . Vi föreslår förbättringar av systemets konstruktion vad gäller placeringsregler, hanteringen av AP-fonderna och förändrade balanseringsregler. Vi lämnar också förslag till hur ett nytt pensionssystem bör utformas. 4Det nuvarande pensionssystemets grundprinciper Det första försöket att trygga ålderdomen för dem som slutat förvärvsarbeta, antingen av ålder eller genom utslitna kroppar, gjordes då folkpensionen infördes. stod det klart att folkpensionen inte räckte till för att klara försörjningen på ålderdomen. När de högavlönade började försäkra sig mot inkomstbortfallet, något som de med lägre inkomster inte kunde göra eftersom varje krona behövdes till försörjningen för dagen, restes kravet på en inkomstrelaterad tilläggspension för alla. infördes den allmänna tilläggspensionen (ATP). 1991 fick Pensionsarbetsgruppen i uppdrag av den dåvarande borgerliga regeringen att reformera pensionssystemet. hade pensionsberedningen utrett frågan med utgångspunkten att systemet inte fick förändras ideologiskt. Enligt pensionsarbetsgruppens direktiv hade ATP-systemet behov av att göras mer följsamt i förhållande till samhällsekonomin för att klara 2000-talets finansierings- och kostnadsmässiga verklighet i och med ökad medellivslängd. Direktiven underströk behovet av ett högre långsiktigt sparande. Förändringarna skall också stimulera till ökat arbete. Därmed ökar den ekonomiska tillväxt som är nödvändig bl.a. för att finansiera pensionerna. De förändringar som vidtas i det nuvarande allmänna pensionssystemet bör slutligen bidra till ett starkare samband mellan avgifter och förmåner, så att det faktiska skattetrycket sänks och arbetsutbudet ökar (dir. 1991:102). ATP-systemet var ett kollektivt system riktat till individen, framvuxet ur en av den svenska arbetarrörelsens största och viktigaste klasstrider. Som sådant skapade ATP-systemet ett kontrakt mellan generationer. Det är just ur denna aspekt det nuvarande pensionssystemet visar sina allvarligaste brister. Det nya pensionssystemet drar tillbaka ATP-systemets löfte till pensionärerna om en viss pensionsnivå och lovar i stället de förvärvsarbetande att de inte skall behöva betala mer än en viss procent av sin lön till sin framtida pension. Solidariteten mellan dagens förvärvsarbetare och pensionärer har härmed urholkats. Pensionsuppgörelsen resulterade i ett avgörande systemskifte som saknar förankring hos medborgarna. I och med detta har vi lämnat bakom oss ett stort offentligt sparande till förmån för ett privat, vi har gått från ett förmånsbaserat system till ett avgiftsbaserat och från ett helt arbetsgivaravgiftsfinansierat system till ett delvis egenavgiftsfinansierat. Det vi har att förhålla oss till är ett komplicerat, svåröverblickbart och administrativt dyrt system som missgynnar stora delar av befolkningen. är mycket kritiskt till denna utveckling, och vi reserverade oss mot principerna bakom det nya pensionssystemet. står därmed inte bakom den överenskommelse som de fyra borgerliga partierna tillsammans med Socialdemokraterna bundit sig till. Vår huvudkritik då som handlar om det nya pensionssystemets brist på förutsägbarhet och att det bidrar till ökade klyftor i samhället. Genom att säga upp det solidariska kontraktet skapar det nya systemet djupare klyftor mellan dagens gamla och dagens unga, mellan hög- och låginkomsttagare och mellan kvinnor och män. 4.1Myten om det demografiska hotet En av de vanligaste utgångspunkterna för diskussioner om framtidens välfärd är att vi står inför en demografisk utmaning. Grunden för argumentationen är att människor i lever allt längre. Det leder, i kombination med stabila eller sjunkande födelsetal och stora kullar av fyrtiotalister som börjar gå i pension, till att en större andel av befolkningen kommer att vara i en ålder då den skall försörjas av andra, och en mindre andel att befinna sig i förvärvsarbetande ålder. Efterfrågan på välfärdstjänster ökar. Det talas om en försörjningsbörda. Detta demografiska argument används allt oftare som ett osakligt skrämselverktyg för att motivera privatiseringar och nedskärningar. Att vi lever och att det finns variationer mellan storleken på olika ålderskohorter, alltså hur många som är födda , är ingen ny företeelse. Till att börja med är själva det siffermässiga problemet kraftigt överdrivet, och framställningen får olika utfall beroende på vilka antaganden man väljer att göra. Med en annan ekonomisk politik, som sätter full sysselsättning främst och som investerar i riktiga jobb inom välfärdssektorn, skulle vi dock få en helt annan bild. Självklart innebär detta också att om vi får en kris med bestående arbetslöshet på ännu högre nivå, eller andra typer av allvarliga sociala problem som kan dyka upp i spåren av den ekonomiska politik som förs, då kan vi få en snabbt växande försörjningsbörda. Det är med andra ord politiska utmaningar som vi står inför, inte demografiska, och framför allt inte av sådant slag att de pekar ut behovet av privatiseringar och nedskärningar. Snarare är det tvärtom så att den demografiska förändringen manar oss till att inte gripas av panik, men väl planera för att fler än behöver arbeta inom äldreomsorgen, och troligen även inom sjukvården, samt att vi behöver större investeringar i ombyggnation av bostäder, omvårdnadsteknik, m.m. Det pekar fram mot att offentlig sektor behöver växa, inte skäras ned. Den viktigaste garanten för goda välfärds- och pensionsvillkor är en politik för full sysselsättning kombinerad med en framsynt samhällelig investeringspolitik. Därför är det av yttersta vikt att de överskott som genereras används till produktiva investeringar som kan ge avkastning . Det som hänt med det svenska pensionssystemet är resultatet av vad en överdriven eller missriktad debatt med inslag av mytbildning kring befolkningsutvecklingen kan leda till. Samma sak riskerar nu att hända med hela socialförsäkringssystemet. Vi diskuterar detta i en särskild motion. Bärande princip i det pensionssystem som infördes är den så kallade livsinkomstprincipen. Denna sägs ge goda möjligheter för enskilda att påverka storleken på pensionen genom ökade förvärvsinkomster. Detta är ytterst missvisande med tanke på att alla tillgängliga fakta visar på att män och kvinnor inte har samma möjligheter att öka förvärvsinkomsterna . menar att det nuvarande pensionssystemet i sin konstruktion diskriminerar kvinnor som grupp och skapar ökade klyftor mellan pensionärer. En annan grundläggande tanke med pensionsreformen var att den skulle medföra rakare rör i systemet. Det innebar att en tydligare koppling mellan arbete, avgift och pension skulle vara gällande. Detta skulle göra systemet mer följsamt med samhällsekonomin och därmed mer lättöverskådligt. Dessa rör visade sig dock snart enbart bli raka för medel- och höginkomsttagare som dessutom kan arbeta med bibehållen lön . För låginkomsttagaren leder rören snarare raka vägen in i en grundpension och för den vanlige löntagaren finns härmed inte mycket kvar av den standardtrygghet som utlovas i socialförsäkringarna. Eftersom den inkomstrelaterade pensionen i det nya systemet utgör en så liten del av den totala pensionen ofta mindre än hälften av slutlönen har dörren öppnats för privata pensionsförsäkringar. Detta riskerar i sig att öka klassklyftorna inom pensionärskollektivet, och legitimiteten för det offentliga systemet riskerar att urholkas. De uppenbara förlorarna är de som inte har råd med privata försäkringar. Detta system gynnar höginkomsttagare i förhållande till låginkomsttagare. menar att dessa raka rör bör ersättas av ett mer omfördelande system. Avgifter över tak bidrar till de fördelningspolitiska inslagen i ett pensionssystem och är en del av det samhällskontrakt som binder samman medborgarna. Pensionssystemet bör åter finansieras via skatter och arbetsgivaravgifter på hela lönesumman och inte via avdragsgilla egenavgifter upp till tak. Det nuvarande pensionssystemet är konstruerat för att motivera arbetstagare att arbeta längre och därigenom få högre pension. Avsikten är att den som går i pension tidigt inte skall få ut mer i pension under sin återstående levnad än den som går i pension sent. För att systemet skall vara hållbart krävs att det finns tillräckligt många förvärvsarbetare i förhållande till antalet pensionärer. Problemet är bara att människor med låga löner, arbetsuppgifter som sliter ut kropp och själ och med stor andel dubbelarbete sällan orkar arbeta ens till 65år. Den genomsnittliga pensionsåldern bland LO-arbetare är och för medlemmar ligger den . av alla LO-anslutna arbetar fram till . Enligt den senaste undersökningen, som gjordes 2004, är av de LO-anslutna förtidspensionerade, vilket kan jämföras av tjänstemännen i samma åldersgrupp. Härmed förblir möjligheten för en metallarbetare eller en undersköterska att höja pensionen genom ytterligare års förvärvsarbete efter pensionsåldern enbart teoretisk. De stora förlorarna på dagens pensionssystem är LO-arbetare och kvinnor som grupp. Kvinnor får i genomsnitt lägre offentlig pension, det vill säga tilläggspension och garantipension, från det offentliga systemet än män i det nya pensionssystemet. Naturligtvis finns det också kvinnor som gynnas i det nuvarande systemet; de som inte föder barn och därmed inte går ner i arbetstid, de som inte utbildar sig till bibliotekarier, sjuksköterskor och förskollärare, de som inte har förslitande arbetsuppgifter utan som kan arbeta heltid till med bibehållen hög lön. De blir vinnarna i det stora pensionsspelet. Men kvinnor som grupp förlorar stort. Kvinnor får generellt sett lägre pension till följd av att deras arbetslivsmönster skiljer sig från männens. Kvinnor utför mer obetalt arbete och har därför mindre utrymme för lönearbete. Kvinnor arbetar oftare än män deltid och betalar därmed för sin egen arbetstidsförkortning med lägre lön och pension. Situationen försvåras även av den lönediskriminering på grund av kön som genomsyrar arbetsmarknaden. Kvinnor missgynnas också pensionsmässigt genom barnafödande, vilket bl.a. ofta medför reducerad arbetstid och sämre karriärmöjligheter. Det är också så att kvinnor i offentlig sektor har högre sjukskrivningstal än andra grupper, vilket också påverkar pensionen. Genom pensionsreformen får kvinnor bära ekonomiska konsekvenser av strukturella problem som vi ännu inte lyckats lösa gemensamt. I den jämställdhetsbilaga som lämnades till budgetpropositionen finns en redogörelse för tid och sysselsättning, lön och inkomst samt utfallet av socialförsäkringsersättningarna, allt uppdelat utifrån kön. Där kan man bl.a. läsa: Lön och företagarinkomst är den största inkomstkällan för både kvinnor och män. Den är också grunden för ersättning från socialförsäkringen, arbetslöshetsförsäkringen och framtida pensioner. Löneskillnader på arbetsmarknaden återspeglas därför även i dessa system. Oavlönat arbete ger ingen inkomst eller pensionsrätt, men bidrar till hushållets välfärd. 2006/08:1, bilaga 4.) Fördelningen av betalt och obetalt arbete mellan kvinnor och män har en ömsesidig påverkan på så sätt att omfattningen av det obetalda arbetet påverkar omfattningen av det betalda arbetet och tvärtom. Enkelt uttryckt skulle man alltså kunna säga att det nuvarande pensionssystemet befäster och konserverar den underordning och den lönediskriminering som dagens arbetsmarknad utsätter kvinnor för. Det nya pensionssystemet är uppbyggt efter mäns sätt att organisera sitt arbete och därmed anpassat efter ett manligt arbetslivsmönster. Förutsättningen för att kvinnor skall kunna få en pension som är möjlig att leva på är att hela samhället förändras i grunden. Män måste avstå lön och utföra en större del av det obetalda arbetet. Kvinnors löner måste höjas och arbetsvillkoren förbättras. En generell arbetstidsförkortning och en individualiserad föräldraförsäkring är angelägna tillvägagångssätt för att uppnå ett mer jämlikt arbetslivsmönster. anser emellertid att behovet av genomgripande åtgärder för att undvika framtida orättvisor mellan män och kvinnor inom ramen för pensionssystemet är skriande stort. Mot denna bakgrund bör regeringen analysera pensionssystemets konsekvenser ur köns- och klassperspektiv. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I budgetpropositionen (prop. 2006/07:1) lämnade regeringen förslag om slopad särskild löneskatt för personer . Syftet handlar om att göra det mer attraktivt för arbetsgivare att behålla och anställa äldre arbetskraft. Tanken är också att den sänkta lönebikostnaden skall öka utrymmet för företagen att göra anpassningar som kan behövas för äldre arbetskraft. Denna möjlighet att förlänga arbetslivet och därmed förstärka pensionen ytterligare är som vi ovan tydliggjort inte tillgänglig för alla. Det är ett förslag som ytterligare förstärker klasskillnaderna och som avvisar. Regeringen genomförde vidare i och med budgetpropositionen en sänkning av beräkningsunderlaget för hur stor del av antagandeinkomsten för personer som uppbär sjuk- och aktivitetsersättning som skall vara pensionsgrundande till . Detta är en politik som leder till att fattiga människor blir ännu fattigare när de blir äldre. Även med gällande regler innebär en nedsatt arbetsförmåga och förtidspension vid exempelvis att personen kommer att få lägre ålderspension. Med den borgerliga regeringens förslag om att sänka antagandeinkomsten försämras den framtida pensionen för samma person ytterligare jämfört med de regler som gäller . avvisar detta och återställer beräkningsunderlaget för antagandeinkomsten till . Vi preciserar detta närmare i vår motion angående utgiftsområde 10. 5Vänsterpartiets förslag till nytt pensionssystem genomförde på uppdrag av en opinionsundersökning om svenskarnas tilltro till pensionssystemet. Undersökningen visar att av folket i inte tror att pensionen kommer att räcka till när de blir gamla. En stor majoritet av kvinnorna, 63procent, tror inte att de kommer att klara sig på pensionen. Men även en majoritet av männen, , tror inte att pengarna räcker. Det är i åldersgruppen som osäkerheten är störst, där svarar av de svarande att de inte tror att de kommer att klara sig på sin framtida pension. av LO-medlemmarna tror att de kommer att klara sig på pensionen. av samtliga tillfrågade tycker att det är dåligt att de måste placera en del av pensionen på börsen och att pensionens storlek därmed blir beroende av utfallet på placeringarna. tycker att det är bra att placera en del av pensionen på börsen. menar att denna oro är befogad och måste tas på allvar. Problemet är att det inte går att lappa och laga i nuvarande system eftersom det är felkonstruerat från början. Därför krävs det att vi gör om systemet från grunden. Det föreslår är ett reformerat ATP-system. Syftet med ett allmänt och obligatoriskt pensionssystem är att det skall ge trygghet på ålderdomen efter att den förvärvsaktiva delen av livet är över. Förutsättningar för detta kan ställas upp på följande sätt: Det skall vara förutsägbart så att man vet vad man kommer att få i pension, och så att man vet att man får det som utlovats. Det skall vara omfördelande över livscykeln, mellan könen och mellan klasserna. Det skall vara solidariskt finansierat via skatter och sociala avgifter. Det skall finnas en buffert i systemet så att en jämn utveckling i systemet kan uppnås. Det skall vara ett offentligt system utan spekulationsinslag eller privata delar. Det skall vara nationalekonomiskt stabilt. Det skall vara hållbart för individen. Nuvarande pensionssystem uppfyller endast ett av ovanstående krav, nämligen att det är nationalekonomiskt stabilt. I övrigt svarar det över huvud taget inte upp mot nödvändiga förutsättningar för att skapa trygghet på ålderdomen. Det går inte att förutse hur stor pensionen kommer att bli på grund av de omfattande spekulationsinslagen i systemet. Dessutom har pensionslöftet brutits och pensionernas storlek gjorts beroende av hur mycket avgifter som betalas in till systemet. Nuvarande pensionssystem är inte heller solidariskt finansierat utan bygger på de inkomstrelaterade avgifter som betalas in till systemet där endast en del går till det generella systemet. Det bygger delvis på egenavgifter och dessutom på en buffert för att slippa ojämnt uttag av avgifter, till exempel när antalet pensionärer är stort och arbetslösheten och sjukskrivningarna höga eller när nativiteten och invandringen är låg. Det innehåller därtill fullständigt oacceptabla spekulationsinslag där stora delar av pensionen går att spekulera bort på börsen. Det är vidare inte omfördelande eftersom klasskillnaderna ju förstärks i och med det nya systemet. Den som haft förslitande arbetsuppgifter och inte orkar arbeta till pensionsåldern därför att kroppen är slut, får sämre pension än den som har kroppsligt enklare arbetsuppgifter och därför orkar arbeta till pensionsåldern och kanske längre än så. Det är inte heller omfördelande mellan könen utan missgynnar kvinnor som grupp. Det är konstruerat för att passa en önskedröm där kvinnor och män har lika lön för lika arbete och förvärvsarbetar i lika stor utsträckning och delar helt på föräldraförsäkring och vård av barn. Det bygger på att arbetet inte skulle slita ut människor och tvinga dem till förtidspension. Det bygger på att städerskans arbete lönemässigt skulle värderas lika som kontorschefens, vars golv hon skurar. Den önskedrömmen stämmer illa med den verklighet vi lever . Pensionssystemet måste ta ansvar för de skillnader i lön, arbetsvillkor och arbetstid som finns på arbetsmarknaden som inte arbetsmarknadspolitiken tagit ansvar för. Därför bör ATP-systemets regel om att de 15 bästa av i arbetslivet skall bestämma nivån på pensionen återinföras. Med tanke på att medellivslängden ökar för både kvinnor och män hade det kunnat tyckas naturligt att i stället förlänga antalet pensionsgrundande år, men med hänsyn till den höga ungdomsarbetslöshet som råder skulle det leda till sämre pensioner för den gruppen. Genom att antalet pensionsgrundande år inte utökas, blir det heller inte nödvändigt med den kompensation för barnår, pensionsrätt för studier och plikttjänstgöring som krävs i nuvarande system. Pensionssystemet skall finansieras via skatter och sociala avgifter. tas på lönesumman ut i pensionsavgifter. Av dessa går till fördelningssystemet, det vill säga inkomstpensionen, och till spekulation, det vill säga till premiepensionen. alternativ till pensionssystem finansieras fullt ut via skatter och sociala avgifter. Vi vill att hela avgiften på skall gå till inkomstpensionen och därmed in i fördelningssystemet. Pensionspengarna skall inte kunna spekuleras bort på börsen. Därför bör premiepensionen avskaffas och de medel som finns hos () i stället föras över till Sjunde AP-fonden. Det innebär att all avkastning i fortsättningen blir lika för var och en. De som redan har placerat sina pengar måste naturligtvis få ut sin premiepension vid pensioneringen. Därför bör Sjunde AP-fonden bli den AP-fond som skall användas för viktiga samhällsinvesteringar. 5.4Höjd och värdesäkrad garantipension Alla har rätt till en värdig ålderdom och att få sin ekonomiska trygghet säkrad. Politikerna måste ta tillbaka ansvaret för att garantera detta. Den beskattade garantipensionen skall enligt vårt förslag finnas kvar men höjas och värdesäkras. Garantipensionen är värdesäkrad genom att den räknas upp med prisbasbeloppet, det vill säga en prisindexering. Inkomstpensionen är följsamhetsindexerad vilket innebär att den räknas upp med de generella lönehöjningarna avräknat . I förlängningen skulle följsamhetsindex troligen ge sämre genomsnittligt utfall än prisindexeringen. Därför menar vi att prisindexeringen bör behållas, men att nivån på garantipensionen måste ses över så att den säkrar individens ekonomiska standard. I ATP-systemet fanns möjligheten att höja pensionstillskottet när levnadsnivån för de pensionärer som har de lägsta pensionerna sjönk. Att kontinuerligt se över nivån på garantipensionen skulle få motsvarande funktion. På vilket sätt pensionerna räknas upp är av största vikt för dem som är beroende av pensionen för sin överlevnad. ATP-systemet var värdesäkrat på samma sätt som garantipensionen är . Det innebar att en pensionär skulle vara skyddad för höjningar i levnadsomkostnader genom att pensionen räknades upp med basbeloppet. Genom att regeringen sätter inflationsbekämpning före full sysselsättning, höjs basbeloppet endast marginellt . I basbeloppet ingår dessutom inte heller alla de utgifter som en pensionär har. anser att inkomstpensionen bör knytas till de förvärvsaktivas löner. Solidariteten mellan dagens pensionärer och förvärvsarbetare måste återupprättas. Detta bör göras genom att inkomstpensionen värdesäkras gentemot reallöneutvecklingen förslagsvis genom följsamhetsindex.