mot · GV02So5 · 2007-10-02 00:00:00 — Regeringens förslag: skall inte få placera ett barn i ett sådant enskilt hem som vid upprepade tillfällen tar emot barn för tillfällig vård och fostran (jourhem) om inte förhållandena i det enskilda hemmet och förutsättningarna för vård i det är utredda av en socialnämnd. Om det inte finns särskilda skäl skall ett barn få vårdas i ett jourhem efter det att socialnämndens utredning enligt 11 kap. 2 § socialtjänstlagen (2001:453) om ingripande till barnets skydd eller stöd avslutats. befogenhet att vid länsrätt ansöka om flyttningsförbud skall inte utökas till att avse även barn som vårdas i jourhem. Precis som avstyrker förslaget om en två månaders tidsgräns. Vi menar också att det saknas bevis för att det skulle vara skadligt om ett barn börjar rota sig i en familj och sedan är tvunget att flytta. Det krävs mer forskning kring hur detta påverkar barn i stort. Att stressa fram en flytt på grund av en tidsgräns och kanske då till ett ställe som inte passar barnet är inte heller förenligt med barnets bästa, anser vi. Dessutom, som det påpekas i utredningen till en chans är det svårt för många kommuner att rekrytera bra familjehem. Vi är inte emot en bortre tidsgräns generellt men i detta läge med brist på familjehem och utan strategi för hur antalet familjehem ska öka tycker vi inte att det verkar bra, särskilt inte för barnen men inte heller för del. anser, såsom Kommuner och Landsting också påpekar i sitt remissyttrande, att det bör klargöras att det är socialnämnden i jourhemskommunen som ska ansvara för utredningen av jourhemmet då det är vanligt att flera kommuner använder sig av samma jourhem. Detta bör tydliggöras. Insatser för barn som har både sociala och psykiatriska problem Regeringens bedömning: En förutsättning för att pojkar och flickor som har både psykiatriska och sociala problem skall få insatser av god kvalitet är ett förbättrat samarbete mellan den sociala barn- och ungdomsvården och barn- och ungdomspsykiatrin. En nödvändig förutsättning för ett sådant samarbete är att tillgängligheten till barn- och ungdomspsykiatrin förbättras. Regeringen avser därför att förstärka vårdgarantin inom barn- och ungdomspsykiatrin. Att föreslå en vårdgaranti kommer inte att lösa några av de större problemen. Om det inte finns tillräckligt med personal med adekvat utbildning, gör inte en vårdgaranti någon större skillnad för den enskilde. Tillgängligheten ökar om det finns fler platser på barn- och ungdomspsykiatriska kliniker, om det finns psykosocial kompetens inom primärvården, om ungdomsmottagningarna kan erbjuda psykosocial kompetens och om det finns fler skolkuratorer och psykologer i skolan. Det är en förutsättning för att pojkar och flickor som har både sociala och psykiatriska problem ska få den hjälp de behöver. tycker att det från regeringens sida saknas en helhetssyn på problemet och förslag på åtgärder. Det krävs en större övergripande plan för hur barn och unga som har både sociala och psykiatriska problem ska få den hjälp de behöver för att fungera i samhället. Detta kräver ett gott och smidigt samarbete mellan olika institutioner såsom , , barn- och ungdomspsykiatrin (både den öppna och den slutna verksamheten), socialtjänst- och handikappnämnderna runt om i landet m.fl. Ett sätt att överbrygga problemen är att gå vidare med det förslag som den sociala barn- och ungdomsvårdskommittén lade fram om försök med fem samordnade verksamheter. Kommittén föreslår att bidrag ges till kommuner och landsting som gemensamt skapar och bedriver verksamhet med kvalificerad vård för barn som både har sociala och psykiatriska problem. De menar att en sådan verksamhet kräver både dygnsvård och öppenvård och ska bedrivas med stöd av både socialtjänstlagen och hälso- och sjukvårdslagen. Det krävs ett utbyte av kunskaper och kompetenser, förenat med ett uttalat gemensamt ansvar för att lösa dessa svåra problem för de berörda barnen. Som kommittén skriver: En tvärprofessionell och samordnad vård är nödvändig för att behov av samtidiga sociala och psykiatriska insatser skall kunna tillgodoses. Vi menar att det är ett intressant förslag som är väl värt att pröva och som skulle generera en del av den metodutveckling som så väl behövs för barn som har både sociala och psykiatriska behov. Regeringen bör återkomma med förslag om hur detta ska kunna ske. Regeringens bedömning: Behovet av ett nationellt riskbarnscentrum bör övervägas först när erfarenheterna från arbetet med utredningar avseende barn som avlidit i anledning av brott, nationellt utvecklingscentrum för tidiga insatser till barn och unga samt de s.k. barnahusens verksamhet sammanställts. anser att ett nationellt riskbarnscentrum bör inrättas med målgruppen barn och ungdomar som är, eller misstänkts vara, utsatta för övergrepp. Brott mot barn är svåra att handlägga och många myndigheter involveras i arbetet, vilket skapar samordningsproblem. Det är stora problem med att förena vård- och omsorgsstrategier med rättsvårdande insatser. Frågan om ett nationellt riskbarnscentrum är utrett , bland annat redan i SOU 2001:72 och av . Vi menar att initiativ till ett sådant centrum inte behöver invänta utredningen avseende barn som avlidit i anledning av brott eller att de s.k. barnahusens verksamhet följts upp, då dessa inte är direkt avhängiga varandra. Självklart finns det kopplingar men vi ser inte att det finns några starka skäl till att ytterligare fördröja inrättandet av ett nationellt riskbarnscentrum utan detta bör ske . Inlåsning under nattvila av ungdomar som dömts till sluten ungdomsvård Regeringens bedömning: Den som vårdas med stöd av lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård bör inte få hållas inlåst i sitt bostadsrum eller i en bostadsenhet under dygnsvilan. är i likhet med flera remissinstanser tveksamt till det förslag som (SiS) ursprungligen har framfört, att den intagne i anslutning till dygnsvilan får hållas inlåst i sitt bostadsrum eller i en bostadsenhet. Vi förstår dock behovet som SiS påtalar, dels kring de ungas säkerhet, dels personalens. Dock kräver detta att det utreds närmare. Vi ser ändå att problemet måste hanteras och menar ett sätt att öka säkerheten inom den slutna ungdomsvården vore att öka antalet personal . Fler vuxna kan öka säkerheten och förhindra bråk, trakasserier och övergrepp. En samordnad utveckling av den sociala tillsynen För att inte återigen riskera att situationen såsom den för i återupprepas krävs det nytänkande och metoder för att säkra att barn och ungdomar inte riskerar att falla mellan stolarna hos m.fl. Tryggheten för de barn och unga som behöver samhällets hjälp, stöd och skydd behöver säkerställas och tilliten till kommunerna att familjer får den hjälp de behöver förbättras. behöver kunskapen för kommunerna och om kommunerna för länsstyrelsernas del också förbättras så att de som behöver samhällets stöd verkligen får det. En väg att göra det skulle kunna vara att kommunerna ska vara skyldiga att redovisa för länsstyrelserna antal anmälningar till och antal öppna utredningar samt utredningar som läggs ned utan åtgärd och anledningen till detta. Hur detta ska genomföras och att finna andra metoder bör länsstyrelserna gemensamt få i uppdrag att utveckla.