mot · GV02Sf277 · 2007-10-04 00:00:00 — beslutade ett tillkännagivande om att det fanns skäl att nu närmare studera tillämpningen av nämnda bestämmelse i syfte att klarlägga huruvida skyddet för kvinnor och barn uppnår en godtagbar nivå. Om det visar sig att så inte är fallet borde regeringen återkomma till med förslag om lagändring. Enligt uppgift från har regeringen inte vidtagit någon som helst åtgärd med anledning av tillkännagivandet och har inte heller några aktuella planer på att vidta någon åtgärd. Regeringen bör förelägga förslag om lagändring för att komma till rätta med de fortsatta missförhållandena med avvisningsbeslut av kvinnor som misshandlats eller kränkts under den tvååriga prövotiden. Detta bör begära. 8.4Förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning Den bestämmelse om skydd på grund av välgrundad fruktan för förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning som infördes i utlänningslagen har utsatts för skarp kritik av bl.a. Det skulle ha varit en betydligt bättre lösning att bredda tolkningen av flyktingbegrepp så att det också innefattar förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning. Det är glädjande att det nu äntligen genomförts en utvidgning av flyktingbegreppet till att omfatta även förföljelse på grund av kön i enlighet med det synsätt som länge förespråkat. Men det är av avgörande betydelse om äldre rättspraxis tillåts influera tolkningen av den nya bestämmelsen. Än så länge har Migrationsöverdomstolen endast avgjort något enstaka mål på grundval av den nya bestämmelsen, och det är följaktligen för tidigt att dra några slutsatser om den nya regleringens praktiska betydelse. I propositionen har det inte gjorts något tydligt avståndstagande från denna äldre praxis. Inte heller har det i propositionen tydligt klargjorts att de riktlinjer utfärdat om könsrelaterad förföljelse skall tillämpas. Andra problem i tillämpning kan bli förföljelsebegreppet; social utstötning har inte berörts i lagstiftningen, inte heller könsdiskriminerande lagstiftning. Hur kommer riskbedömningarna att göras, hur höga beviskrav att ställas i rättstillämpningen? Förföljelse inom familjen kommer att behandlas på ett annat sätt än förföljelse från staten, att skydd inte kan ges på grund av resursbrist skall nämligen tillmätas betydelse vid bedömningen av flyktingskapsfrågan vid våld inom familjen. Detta är felaktig tillämpning av flyktingbegreppet som kommer att ställa många förföljda kvinnor utan skydd av flyktingkonventionen. Det måste göras en omfattande satsning på utbildning av föredragande och beslutsfattare vid för att den nya lagstiftningen skall få genomslag i rättstillämpningen. riktlinjer för utredning och bedömning av kvinnors skyddsbehov har tidigare mest fungerat som hyllvärmare. Sådana praktiska detaljer som att den sökande erbjuds välja ett kvinnligt offentligt biträde och att det i de fall där mannen inte känner till de övergrepp hustrun utsatts för inte får förekomma gemensamma beslut i ärendet måste alltid fungera. Enstaka missar beträffande sådana saker kan få förödande konsekvenser. Utbildningsprogrammet bör ta till vara och bygga på erfarenheter och utbildningsmaterial från föregångsländerna på området som , , m.fl. Utbildningssatsningen måste nå alla asylutredare och beslutsfattare. En omfattande utbildningssatsning med anledning av den nya lagstiftningen angående förföljelse på grund av kön och sexuell läggning i enlighet med det anförda måste därför genomföras. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det är av största vikt att regeringen, när det bildats en rättspraxis på grundval av den nya bestämmelsen, låter utvärdera tillämpningen av lagen för att konstatera om de avsedda förändringarna blivit verklighet och vilka problem som visat sig i tillämpningen. Därför bör regeringen genomföra en snar utvärdering av tillämpningen av den nya lagbestämmelsen om flyktingstatus på grund av förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Trots ändringen av utlänningslagen har och migrationsdomstolen fortsatt att utvisa homosexuella personer till länder som t.ex. (Länsrätten i , mål nr UM 225-06, avd. 11). och migrationsdomstolen använder regelmässigt rapporter om mänskliga rättigheter som beslutsunderlag i flyktingärenden. avslog Migrationsdomstolen i en asylansökan gjord av en homosexuell man från . Av UD:s rapport om framgår följande: Bristen på tolerans i det iranska samhället är långtifrån absolut: män håller varandra i händerna, de vänslas i parkerna etc. Man kan se män kyssa varandra på gatan eller se sminkade män. Det är något av en paradox i att heterosexuella personer (som, nota bene, inte är gifta) egentligen har större svårigheter med att kunna leva ut sin sexuella läggning än homosexuella. erkänner UD i rapporten att homosexuella riskerar grymma straff för homosexuella handlingar. För män gäller dödsstraff vid penetration och piskrapp för andra sexuella handlingar. För könsumgänge mellan kvinnor utdöms hundra piskrapp för vardera parten. UD menar dock att de iranska myndigheterna inte aktivt förföljer homosexuella och att de flesta homosexuella i kan undgå fara om de lever diskret och tillbakadraget. Denna motivering har legat till grund för flera beslut av regeringen. UD konstaterar vidare att de avrättningar av två homosexuella män som skedde hade sin grund i våldtäkt och mord, detta trots att har rapporterat om att den iranska regimen använder sig av andra brottsrubriceringar än de faktiska för att göra sig av med homosexuella personer. Vi kan konstatera att UD:s rapporter på flera avgörande punkter är rent felaktiga och dessutom kränkande för de HBT-personer som är tvungna att fly från sitt hemland på grund av förföljelse, misshandel och rena dödshot. Eftersom det är klarlagt att människor avrättas på grund av sin sexuella läggning i bör asylsökande homosexuella iraniers fruktan anses välgrundad så länge paragrafen om dödsstraff och kroppsbestraffning finns kvar i den iranska strafflagen. Detsamma gäller alla andra länder som avrättar och bestraffar homosexuella och bisexuella på grund av deras sexuella läggning samt transpersoner p.g.a deras könsidentitet. Utlänningslagens tillämpning i praktiken avviker från intentioner med lagen. har tidigare i ett betänkande uttalat att det aldrig kan komma i fråga att avvisa t.ex. en homosexuell person till hemlandet om han eller hon riskerar förföljelse på grund av sin sexuella läggning (bet2005/06:SfU4). anför även att det torde vara mycket svårt att bedöma om ett döljande av den sexuella läggningen utesluter risken för förföljelse. mening verkar dessvärre ha gått och migrationsdomstolen förbi. Det är av yttersta vikt att tar sitt ansvar och ger de HBT-personer som flyr hit rätt till flyktingstatus. Utlänningslagen ska tillämpas i enlighet med lagstiftarens intentioner. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Den som känner välgrundad fruktan att utsättas för allvarliga övergrepp på grund av svåra motsättningar i hemlandet skall enligt en ny bestämmelse i 4kap. 2 § utlänningslagen har rätt till uppehållstillstånd. Bestämmelsen har av domstolarna givits den tolkningen att det måste röra sig om ett individualiserat hot för att den skall vara tillämplig. Detta strider helt mot vad lagstiftaren avsåg. I propositionen ( 2004/05:170) sägs på s. 178: Härigenom täcks situationer in som enligt praxis ger uppehållstillstånd av politisk-humanitära skäl och andra skyddsrelaterade skäl som bifallits av humanitära skäl. Det kan röra sig om såväl godtyckliga som systematiska övergrepp som det till följd av maktförhållandena i landet inte finns möjlighet för den enskilde att skydda sig emot eller få rättelse för. Övergreppen behöver inte nödvändigtvis härröra från en myndighet utan kan lika väl ha begåtts av någon enskild aktör. [ ]Avsikten med den ändrade indelningen av grunderna för uppehållstillstånd är inte att inskränka möjligheten för skyddssökande att få uppehållstillstånd i förhållande till vad som gäller enligt nuvarande lagstiftning och praxis. Men det är just vad som skett genom att det i praxis ställts upp krav på ett individualiserat hot. Regeringen måste skyndsamt ta initiativ för en lagöversyn på denna punkt för att skyddet för människor vars liv, frihet och hälsa hotas skall bringas i överensstämmelse med vad som avsågs av lagstiftaren när den nya utlänningslagen antogs. Därför bör flyktingbegreppet i utlänningslagen vidgas till att omfatta förföljelse på grund av könsidentitet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Den som behöver skydd på grund av väpnad inre eller yttre konflikt har också rätt till skydd enligt utlänningslagen. Migrationsöverdomstolen har i en dom slagit fast att det inte råder väpnad konflikt i i utlänningslagens mening. Konflikten saknar enligt domstolen tillräcklig intensitet. Vad gäller asylsökande från krigets finns inget avgörande av Migrationsöverdomstolen, men tolkningen är densamma, ingen väpnad konflikt pågår. Denna tolkning av bestämmelsen visar att det är nödvändigt att regeringen tar initiativ till att lagstiftningen förtydligas så att det inte kan råda någon tvekan om att en situation som i dagens omfattas av definitionen av väpnad konflikt i utlänningslagen. Därför bör en översyn göras av 4kap. 2 § utlänningslagen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Mottagandet av ensamkommande flyktingbarn har varit föremål för uppmärksamhet och här har förändringar genomförts för att förbättra mottagandet. När det gäller den förändringen att kommunerna i stället för skall ansvara för mottagandet har det varit stora problem att få tillräckligt många kommuner att ställa upp. Det finns dock ett område som inte rönt så mycket uppmärksamhet och det gäller själva bedömningen av barns asylansökningar. Vi vet dock att mycket få barn får flyktingstatus, det gäller både och . Kunskapen om barnrelaterad förföljelse är bristfällig. Av central betydelse är här förutom flyktingkonventionen också . har också utfärdat riktlinjer för asylprocessen för ensamkommande barn som också innehåller vägledning beträffande barnrelaterad förföljelse. Exempel på sådan förföljelse är tvångsrekrytering av minderåriga till reguljära och icke reguljära arméer, tvångsarbete, människosmuggling för prostitution och sexuell exploatering och kvinnlig könsstympning. Det är också väsentligt att det finns personal utbildad i utredningsmetodik för barn. Det krävs t.ex. särskilda kunskaper för att kunna bedöma barns subjektiva fruktan för förföljelse. Regeringen bör uppdra åt att utarbeta särskilda riktlinjer för utredning och bedömning av barns asylskäl. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I den nya utlänningslag som trädde i kraft har det genomförts betydande förändringar av regleringen om uppehållstillstånd på skyddsskäl och humanitära grunder. Avsikten är att en större andel skall beviljas uppehållstillstånd på grund av skyddsskäl i stället för humanitära grunder. Detta är ett riktigt synsätt som ställer sig bakom. Vi är dock kritiska till den bestämmelse som i första hand ersätter humanitära skäl, nämligen 5 kap. 6 § utlänningslagen som ger möjlighet att bevilja uppehållstillstånd på grund av synnerligen ömmande omständigheter. Uttrycket synnerligen i rättsliga sammanhang är ett mycket snävt begrepp och bör därför bytas ut mot särskilt som ger möjlighet till en något mer generös bedömning. Självmordsrisk som styrkts av en specialist i psykiatri bör utgöra ett sådant särskilt skäl och utan att denna risk skall behöva vara kopplad till psykisk sjukdom. Därför bör 5 kap. 6 § första stycket 1 ges följande lydelse: Om uppehållstillstånd inte kan ges på annan grund, får tillstånd beviljas en utlänning om det vid en samlad bedömning av utlänningens situation föreligger sådana särskilt ömmande omständigheter att han eller hon bör tillåtas stanna i . Detta bör besluta. I propositionen med förslag till ny utlänningslag (2004/05:170) s. 192 sägs att något beslut om avvisning bör liksom inte fattas då det redan inför ett beslut över en ansökan om uppehållstillstånd står klart att ett avlägsnandebeslut inte skulle gå att verkställa. Denna regel fanns också i den gamla utlänningslagen, men den tillämpades inte då och tillämpas inte heller nu på ett konsekvent och förutsägbart sätt. fattas avvisningsbeslut i uppenbar strid mot förarbetsuttalandet. Det är därför nödvändigt att regeringen återkommer till med förslag där regeln förs in i lagtexten. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Bestämmelsen i 12 kap. 19 § 2 utlänningslagen, där krav uppställs att utlänningen inte kunnat åberopa verkställighetshindren tidigare eller har giltig ursäkt för att inte ha åberopat dem tidigare, står i uppenbar konflikt med artikel 3 i om de mänskliga rättigheterna. Detta botas inte genom de möjligheter har att bevilja uppehållstillstånd enligt 12 kap. 18 § utlänningslagen. Regeringen bör därför ta initiativ till en översyn av 12 kap. 19 § utlänningslagen för att bringa bestämmelsen i överensstämmelse med om de mänskliga rättigheterna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. redovisas databas med landinformation om de asylsökandes hemländer på verkets hemsida. Detta är ett stort framsteg eftersom det möjliggör en dialog mellan verket och den asylsökande om innehållet och tillförlitligheten i landinformationen. har dock ett nytt problem visat sig. Det förhåller sig nämligen så att bortser från innehållet i sin egen landinformation när det där finns uppgifter som talar för att den asylsökande borde beviljas uppehållstillstånd. Det föreligger ett trängande behov av att tjänstemän utbildas i hur landinformationen används i ärendena på ett opartiskt sätt. Regeringen bör ge i uppdrag att organisera sådana kurser. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 12§ andra stycket utlänningslagen anges att en utlänning som avvisats skall lämna landet . Tvåveckorsfristen börjar löpa som ett lagakraftägande beslut fattats. kan det dröja avsevärd tid innan beslutet når till den utlänningen. Inte sällan kan det gå innan han eller hon får kännedom om beslutet. I alla händelser är tidsfristen så kort att det är helt omöjligt också med god vilja att ordna med utresan från inom denna frist. I andra fall, t.ex. för palestinier som tidigare vistats som gästarbetare i någon av , är det omöjligt att inom denna tidrymd ordna tillstånd att resa in i det land dit avvisningen skall ske. Ofta låter det sig överhuvudtaget inte göras. Konsekvenserna av denna regel blir i nästan samtliga ärenden fullständigt orimliga. Utlänningen har ingen praktisk möjlighet att undvika att vistas illegalt i . Denna illegala vistelse kommer sedan att hållas emot henne/honom vid varje framtida ansökan om uppehållstillstånd eller besöksvisum. Murbyggandet mot omvärlden håller successivt på att övergå till ett utestängande av människor av annan etnicitet från . Det angivna lagrummet måste ändras så att det av lagtexten klart framgår att utlänningen alltid skall ha skäligt rådrum för att ordna förberedelserna för avresan. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 8.11Bortre gräns i asylprocessen Handläggningstiderna för ärenden om uppehållstillstånd har ständigt varit ett stort problem i vart fall . Det har gjorts återkommande lagändringar och vidtagits andra åtgärder för att försöka komma till rätta med problemen, men utan att några förbättringar åstadkommits fram till . De längsta godtagbara handläggningstider som regleringsbreven föreskriver har ingen som helst påverkan på verkligheten. Därför måste nu kraftfullare medel tillgripas. En bestämmelse bör införas i utlänningslagen om att den som ansökt om uppehållstillstånd och inte erhållit ett lagakraftägande avslagsbeslut från ansökan skall beviljas uppehållstillstånd om det inte finns särskilda skäl som talar däremot. Sådana särskilda skäl kan vara att den sökande själv väsentligt bidragit till tidsutdräkten eller har gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet. Detta bör ge regeringen till känna. 8.12Visumkrav som medel att utestänga flyktingar från och EU Visumkrav riktade mot länder där det pågår krig eller omfattande kränkningar mot mänskliga rättigheter är en viktig del av EU:s utestängningspolitik mot flyktingar och andra skyddsbehövande. Regeringen bör inom EU verka för att korta ner listan över visumpliktiga länder och för att visumkrav inte används för att stänga ute flyktingar och kortsluta . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Den praxis som tillämpar beträffande besöksvisum innebär en betydligt restriktivare hållning mot sökande från länder, från vilka det tidigare varit vanligt med s.k. avhopp. Det är dock orimligt att straffa helt andra människor på grund av att landsmän, som beviljats besöksvisum, utnyttjat sin mänskliga rättighet att söka asyl. Det är i själva verket ett indirekt angrepp på asylrätten. Det bidrar dessutom till att ge dåligt rykte internationellt när internationella gäster hindras från att delta i vetenskapliga eller andra sammankomster som arrangeras i . I förlängningen kan komma att få svårigheter att få stå som värd för den typen av arrangemang. har uttalat sig för en öppnare praxis, dock utan någon effekt. Regeringen bör utfärda tydliga riktlinjer för handläggning av ärenden som gäller besöksvisum för att den skall genomsyras av en inställning som grundas på icke-diskriminering och humanitet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. På ett område inom flyktingpolitiken har skaffat sig ett gott internationellt anseende, nämligen genom den årliga flyktingkvot som används för att i samarbete med erbjuda skydd genom vidarebosättning till personer som befinner sig i ett tredjeland och inte har tillgång till någon långsiktig lösning. Traditionellt har erbjudit sig att genom kvoten ta emot flyktingar som varit särskilt utsatta, bl.a. sjuka och handikappade flyktingar, och där flyktingkommissarien haft svårt att få fram erbjudanden om vidarebosättning. I samhällsprogrammet som sändes av gjordes en genomlysning av den nya politiken. , som representerar i dessa frågor, förklarade i programmet att tackat nej till att ta emot åtskilliga flyktingar som flyktingkommissariatet bett ta emot. använde inte hela kvoten , 1700 personer, utan tog bara ut personer. från som deltagit i flyktinguttagningarna förklarade i programmet att tidigare tog vi ut sådana som kostade massor av pengar, men tar vi sådana som inte kostar så mycket. har sju kriterier för vidarebosättning för flyktingar som befinner sig i ett tredjeland: Flyktingbarn och -ungdomar Flyktingar utan förutsättningar att integreras lokalt satsar bara på att ta ut flyktingar ur den första kategorin och med beaktande av deras integrationspotential. Detta har lett till att har lämnat avslag på många fall som presenterats av flyktingkommissariatet. bör i fortsättningen utnyttja hela den flyktingkvot som fastställt och därvid ta ut särskilt utsatta flyktingar eller flyktingar till vilka flyktingkommissarien haft svårt att få fram erbjudanden om vidarebosättning. Hänsynstaganden till flyktingarnas integrationspotential bör utmönstras som kriterium för uttagning på kvoten. Detta bör ge regeringen till känna. Ytterligare försämringar har genomförts beträffande uttagningen av familjemedlemmar till en kvotflykting. kräver man att dessa skall besöka en svensk ambassad för att ansöka om familjeåterförening även om det inte finns någon svensk ambassad i hemlandet och det är stora praktiska svårigheter och hinder att ta sig till en svensk ambassad. har kravet på att en ansökan måste inges till en svensk ambassad eftergivits i sådana situationer. Regeringen bör i kommande regleringsbrev till uppdra åt verket att återgå till tidigare praxis vad gäller krav på att ansökan om familjeåterförening måste inges via svensk beskickning. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En annan mycket allvarlig försämring som genomförts är att numera det enbart tas hänsyn till rena skyddsbehov vid uttagningar på flyktingkvoten. Detta leder i vissa fall till djupt stötande konsekvenser. Det kan t.ex. gälla en dotter i en familj som fyllt och därför blir lämnad ensam kvar i ett hemland där unga ensamstående kvinnor av kulturella skäl har en fruktansvärt svår och utsatt situation. Regeringen bör ta initiativ för att skall beredas möjlighet att ta nödvändiga mänskliga hänsyn vid uttagning av familjemedlemmar på kvoten även om de fyllt . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det orsakar allvarliga problem att budgetåret utgör strikt gräns för genomförande av kvotuttagningarna. Ofta kan det vara omöjligt att hinna genomföra det fysiska överförandet av kvotflyktingen till under budgetåret. Då blir konsekvensen att platsen på det årets kvot går förlorad. skulle föredra treåriga planeringsperioder för utnyttjande av flyktingkvoten så att ej utnyttjade platser kan överföras till nästkommande år. Regeringen bör ta initiativ till att det införs treåriga planeringsperioder för uttagningarna på flyktingkvoten. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. EU-ländernas regeringar har under både unilateralt och inom ramen för EU-samarbetet strävat efter att konstruera mekanismer för att utestänga asylsökande från EU-territoriet. Resultatet har blivit att det är i det närmaste omöjligt att ta sig till EU för att söka asyl för den som inte har möjlighet att få fram betydande penningsummor till människosmugglare. Därför har allt fler börjat diskutera möjligheten att beskickningar får utfärda visum till skyddsbehövande antingen när dessa befinner sig i hemlandet eller i tredjeland. Flera stater, både EU-medlemmar och andra, har redan infört olika varianter av denna möjlighet. har tillsammans med vid det danska centret för mänskliga rättigheter gjort en studie i detta ämne för som publicerades . De menar att de sex EU-länder som redan tillämpar systemet bör utveckla det ytterligare och delge övriga medlemsstater och forskare information om hur det fungerar. De föreslår också att de övriga medlemsstaterna inför liknande system, som dock endast kan och får utgöra ett komplement till det traditionella sättet att söka asyl. Det finns flera svåra praktiska problem med asylvisum. Några sådana är t.ex. avsaknad av en svensk ambassad i flyktingens hemland, risker för den asylsökande att besöka ambassaden, som ofta kan stå under bevakning, problem med sekretessen gentemot lokalanställd personal vid ambassaden, rädsla att berätta om sina asylskäl medan man finns kvar i sitt hemland, svårigheter att skaffa medicinsk bevisning om eventuella tortyrskador, frånvaro av möjlighet till advokathjälp m.m. Regeringen bör tillsätta en utredning med uppgift att lägga fram förslag om en procedur för utfärdande av asylvisum. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Att beröva en människa friheten är en ur integritetssynpunkt oerhört ingripande åtgärd som alltid måste vara grundad på preciserade och väl avgränsade förutsättningar och vara den absolut sista utvägen. Frihetsberövandet blir givetvis ännu mer traumatiskt för den som flytt från sitt land för att söka en i ett främmande land. Utifrån dessa utgångspunkter kan inte den nuvarande regleringen i utlänningslagen av förutsättningarna för förvar godtas. De är nämligen mycket vaga och ger stort utrymme för godtycke från tillämpande myndigheter. Det kan heller inte vara acceptabelt att det inte finns någon tidsbegränsning av förvar om det föreligger synnerliga skäl. Regeringen bör därför tillsätta en utredning med uppgift att se över utlänningslagens bestämmelser om förvar i utlänningslagens 10 kapitel utifrån de tidigare angivna utgångspunkterna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 8.17Förordnande av offentliga biträden i utlänningsärenden är det som förordnar offentligt biträde i utlänningsärenden. Det har riktats stark kritik mot hur hanterar den uppgiften från bl.a. och från Advokater utan gränser, .