mot · GV02U349 · 2007-10-03 00:00:00 — Övergrepp mot och diskriminering av personer på grund av sexuell läggning måste motarbetas och ståndpunkten främjas att alla individer skall kunna åtnjuta sina rättigheter oavsett sexuell läggning. En attitydförändring bland FN:s medlemsländer kan påskyndas genom att frågorna tas upp i olika internationella forum. I var och en av om medborgerliga och politiska respektive ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter ges det uttryck för den folkrättsligt viktiga principen om icke-diskriminering. Ett antal exempel på diskrimineringsgrunder räknas upp, däribland ras, hudfärg och religion däremot inte sexuell läggning. De diskrimineringsgrunder som anges utgör inte en uttömmande lista och därför kan även andra diskrimineringsgrunder, såsom sexuell läggning, omfattas av artikelns tillämpning. Trots att många stater, likt , gör denna tolkning finns utrymme för att tolka bort sexuell läggning som grund för diskriminering. Ett sätt att påskynda en attitydförändring skulle möjligen vara att påbörja ett arbete kring en . I globala sammanhang är det svårt att ta upp och diskutera frågor om diskriminering på grund av sexuell läggning och vikten av att skydda och respektera mänskliga rättigheter för HBT-personer. Frågan är på många håll omgärdad av religiösa och kulturella tabun, och motståndet är kompakt från en majoritet av FN:s medlemsländer. Motståndet får absolut inte hindra från att driva dessa frågor bilateralt och multilateralt. Dessutom vill vi betona att vikt läggs vid att uppmana länder där homosexualitet bestraffas med dödsstraff att avskaffa detta. I de rapporter om mänskliga rättigheter i världens länder, och som publiceras på hemsida, redovisas uppgifter om situationen för HBT-personer. Vi har förståelse för att tillgången till information varierar mellan olika länder. Vi vill dock påpeka att särskilt avsnittet kring HBT i MR-rapporterna är undermåligt och måste förbättras. Sidas handlingsplan för konkretisering av homo-, bi- och transfrågor i utvecklingssamarbetet 20072009 är en uppföljning av den studie om svensk policy kring homo, bi- och transfrågor i internationellt utvecklingssamarbete som Sida lät genomföra på uppdrag av den socialdemokratiska regeringen . Handlingsplanen skall konkretisera hur arbetet med HBT-frågor skall integreras i utvecklingssamarbetet. Det övergripande målet är att homo- och bisexuella, trans- och intersexpersoner skall kunna förbättra sina levnadsvillkor i de länder där bedriver utvecklingssamarbete. Detta innebär att i de länder där systematiskt inkluderar ett HBT-perspektiv förväntas rättighets- och fattigdomssituationen för HBT-personer förbättras. Vi socialdemokrater är mycket glada att handlingsplanen kommit till stånd. Väl medvetna om att en handlingsplan i sig inte löser situationen rörande mänskliga rättigheter för HBT-personer ser vi planen som ett viktigt steg på vägen för att lyfta upp HBT-perspektivet i svensk utrikespolitik. Vi socialdemokrater förutsätter att det till återkommer redovisningar från regeringen om hur arbetet med handlingsplanen fortlöper och hur regeringen avser att gå vidare med dessa viktiga frågor. Rättssäkerhet i kampen mot terrorism Sedan terrorattentatet har kampen mot terrorism präglat den internationella agendan. Den internationella terrorismen styrs av krafter som politiskt och medvetet hotar våra öppna samhällen, dels genom direkta dåd, dels genom hot i syfte att tvinga oss till eftergifter vad gäller öppenhet, demokrati och mänskliga rättigheter. Det kan vi aldrig acceptera. Kampen mot internationell terrorism är viktig och måste föras i ett brett internationellt samarbete. Den kräver samarbete mellan stater och internationella organisationer, där FN har en central roll. För att vår kamp skall lyckas måste den bygga på respekt för de mänskliga rättigheterna och folkrätten. Men i en ojämn kamp mot en fiende som inte skyr några medel ställs det extra hårda krav på oss som tror på demokrati och varje individs okränkbarhet. I kampen mot terrorismen måste rättssäkerheten för den enskilde individen vara tydlig. Vår gemensamma kamp mot terrorism skadas när den förs utan hänsyn till de värden den skall försvara. Den förra socialdemokratiska regeringens tydliga ställningstagande att Guantánamofängelset skall stängas är ett sådant exempel. Vi hävdar fortsatt att Guantánamofängelset strider mot internationell rätt och därför skall stängas. De s.k. terroristlistor som FN upprättade snart efter terrorattackerna i var undermåliga vad gäller rättssäkerhet. Den dåvarande socialdemokratiska regeringen agerade med framgång både inom FN och EU för att omgärda listningen med regler och öppenhet. Det är inget lätt arbete, men nödvändigt då det är just ett öppet samhälle vi vill värna. Terroristlistning av individer är problematiskt och vi önskar att det skulle gå att finna bättre sätt att arbeta på. Men då dessa listor finns och är en aktiv del i kontrollen av internationella terrorister är det av yttersta vikt att arbetet med att förfina rättssäkerheten kring dessa fortsätter. En möjlig väg vore att införa en internationell rättslig överklagandeinstans för personer och organisationer som listats. Det skulle öka rättssäkerheten i listor som verktyg. Kampen mot terrorism har mycket kommit att handla om var individer skall lagföras och om utlämningar av misstänkta förbrytare. fick kritik från för utlämningen av två egyptier då detta gjordes mot s.k. diplomatiska försäkringar om att de inte skulle torteras. visade det sig att fångarna trots detta torterades i fängelse och under förhör. Vi socialdemokrater ställer oss mycket tveksamma till om det finns något tillfälle då utlämning med diplomatiska garantier från länder som använder sig av tortyr är befogade. Vi har också fått dokumenterade exempel på CIA-läger och CIA-flygningar av fångar till länder där förhör kan genomföras med betydligt hårdare metoder än vad som skulle vara möjligt i amerikanska fängelser, en form av tortyr på entreprenad. Vi socialdemokrater är ytterst kritiska till detta sätt att förhålla sig till internationell rätt och internationella förbud mot tortyr. Vår kritik riktar sig både mot de stater där tortyren av misstänkta terrorister de facto utförs och mot som ser mellan fingrarna med detta. I den internationella rätten slås fast att utlänningarnas personliga frihet måste respekteras. Av detta följer bl.a. krav på att det skall finnas en straffrätt och straffprocessrätt som inte diskriminerar dem och krav på att godtyckliga frihetsingrepp inte förekommer. Rätten att ge diplomatiskt skydd är en rättighet som tillkommer staten. Det är således staten som avgör om den vill ingripa eller inte till förmån för en enskild medborgare. Vi socialdemokrater kände en djup oro när statsminister uttalade att han som regeringschef inte tar upp enskilda fall av kränkningar i bilaterala samtal. Hade detta fått bli regeringens hållning hade det inneburit en stor förändring i svensk utrikespolitik. En av styrkorna i det svenska arbetet för mänskliga rättigheter har varit just att vi har kunnat kritisera såväl stater som gerillarörelser och kombinera detta med ett genuint engagemang för den enskilde som drabbas. Vi anser att det är en skyldighet att som regeringschef synliggöra om svenska medborgare utomlands eller andra länders medborgare får sina mänskliga rättigheter kränkta. 2001 fick president mycket kritik för hur han styrde landet. I skuggan av terrorattackerna i passade regimen på att fängsla kritikerna och stänga all oberoende press. 11 politiker och 10 journalister fängslades, däribland den svenska medborgaren . sitter fängslad utan rättegång och utan kontakt med omvärlden. Inskränkningarna av yttrandefrihet fortsätter i . Regeringen måste ta upp bristen på respekt för de mänskliga rättigheterna med företrädare för . och andra fängslade i motsvarande situation måste släppas eller få en rättvis rättegång enligt internationellt vedertagna rättsnormer. Den svenska medborgaren sitter i fängelse i . var medhjälpare då hennes pojkvän dödade en polisman. Det finns spekulationer om att skulle ha fått ett mildare straff om inte pojkvännen tagit sitt liv i häktet. Många socialdemokrater har deltagit i arbetet för att förmå de kaliforniska myndigheterna att tidsbestämma hennes straff, och för att hon ska få sitta av resten av sitt straff i . Hitintills har detta inte lyckats. Vi socialdemokrater tycker att det är rättsligt viktiga principer att straff tidsbestäms och att överflyttningar i möjligaste mån görs. Vi vill att regeringen framför dessa krav, även i samtal på högsta politiska nivå. FN:s nya MR-råd syftar till att främja och skydda de mänskliga rättigheterna på global nivå, och kan löpande ta sig an kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Rådet ersätter den gamla kommissionen för mänskliga rättigheter som har kritiserats hårt för bristande trovärdighet på grund av att MR-förbrytare har ingått som medlemmar. I den text som ligger till grund för det nya sägs att medlemmar som valts till rådet skall upprätthålla högsta standard när det gäller främjande och skydd av mänskliga rättigheter, tillfullo samarbeta med rådet, och bli granskade under den generella periodiskt återkommande granskningsmekanismen, under sin medlemskapsperiod. De 47 medlemmarna i rådet väljs individuellt genom en absolut majoritet i generalförsamlingen. Om rådets medlemmar misslyckas med att upprätthålla höga normer beträffande mänskliga rättigheter, kan de avstängas genom två tredjedels majoritet vid omröstning bland medlemmarna i generalförsamlingen som är närvarande vid mötet. Vi socialdemokrater bejakar övergången till ett MR-råd. Vi vill att ger sitt stöd till rådets arbete, men vill också betona att rådets arbetsformer är en kompromiss. Det faktum att kan ta sig så långt som till slutomröstning för att vara en av medlemmarna i rådet är mycket oroande och pekar på de problem som rådets konstruktion har. Men valdes bort, vilket i sin tur pekar på att det finns mekanismer för granskning som är starkare än i den gamla kommittén för mänskliga rättigheter. Vi vill i detta sammanhang också tydliggöra att det socialdemokratiska partiet anser att specialrapportörer är ytterst viktiga för arbetet. Vi förutsätter att även framgent arbetar för att bevara specialrapportörerna. Dessutom vill vi betona att vi ser det som nödvändigt att hitta former för NGO:ers deltagande i . International Criminal Court (ICC) bygger på följande: Det internationella samfundet har ett gemensamt ansvar för kränkningar av mänskliga rättigheter. Den enskilde individen ansvarar för sina handlingar. Lydnadsplikt utesluter inte ansvar för brott. Ställning som stats- eller regeringschef friar inte från straffansvar. Domstolens stadga, Romstadgan för den , antogs och trädde i kraft . är över 100 stater parter till Romstadgan. Många större stater däribland , , och står dock fortfarande utanför samarbetet. är den enda stat som aktivt motarbetat ICC. För att öka legitimiteten och för att intensifiera arbetet är det viktigt att fler stater tar aktiv del i ICC:s arbete. har ett viktigt ansvar i att förmå fler stater att ansluta sig till Romstadgan. ICC kan döma över brotten folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. Dessa brott existerade folkrättsligt redan före Romstadgans tillkomst. Dock har definitionerna av brotten utvecklats och konkretiserats i och med Romstadgan; t.ex. är det explicit angivet att sexuellt våld kan utgöra brott. ICC kan som strängaste straff utdöma fängelse på livstid. Dödsstraff kan inte utdömas. Brottsofferfonden har inrättats för att säkerställa att brottsoffer får en rättvis behandling vid rättegångar och att de får möjlighet till skadestånd. Ersättning kan erhållas för medicinsk vård, fysiska och psykiska skador samt sakskador. Ersättning kan ges direkt till den enskilde eller till ett kollektiv. I de fall då den dömde inte har medel att betala skadestånd kan fonden utbetala ersättning från sina egna medel. Fonden får gåvor från stater, internationella organisationer och enskilda. är en av givarna till . För oss socialdemokrater är det viktigt, både för att ge domstolen möjlighet att arbeta effektivt och för att visa vårt stöd till dess viktiga arbete. För oss socialdemokrater är möjligheten att inom ramen för den internationella rättsordningen utkräva individuellt ansvar för brott mot de mänskliga rättigheterna ett avgörande framsteg. Folkrätten handlar om reglerna för hur stater och andra internationella aktörer får och inte får agera gentemot varandra. Folkrätten är således den ram inom vilken den internationella politiken förs. Både sedvanerätten och traktaträtten förändras genom staternas praxis och genom nya uppfattningar om hur konventionerna skall tolkas. De mänskliga rättigheterna är en central del av folkrätten och av breda synsätt på internationell fred och säkerhet. FN:s arbete för de mänskliga rättigheterna hämmades tidigare av en obalanserad fokusering på stadgans principer om icke-inblandning och nationell suveränitet. Successivt har dock fokus förskjutits från staters och regimers suveränitet och rättigheter till individers säkerhet och rättigheter. I slutsatserna från världstoppmötet slog FN:s medlemsstater fast att varje stat har ansvar för att skydda sin befolkning från folkmord, krigsbrott, etnisk rensning och brott mot mänskligheten. Skrivningarna om skyldigheten att skydda i slutsatserna från toppmötet kommer att göra det möjligt för världssamfundet att i många situationer agera mer kraftfullt än tidigare, men ändå i linje med folkrätten. Således måste verka för att FN i fortsättningen ingriper, med våld om så krävs, när det finns risk för folkmord, massvåldtäkter, folkfördrivning eller motsvarande och där staten inte skyddar sina medborgare.