mot · GV02A345 · 2007-10-03 00:00:00 — Trots att försämringarna drabbar de lågavlönande hårdast så är konsekvenserna kännbara även för stora grupper av högskoleutbildade. TCO är mycket kritiskt till regeringens försämringar av arbetslöshetsförsäkringen och menar i rapporten slår hårt mot välutbildade att sänkt levnadsstandard kommer att ha en negativ effekt på jobbsökandet. Men det kommer också leda till ökad rädsla för arbetslöshet bland människor som har arbete, och därmed ökad rädsla för att byta arbete. TCO menar att a-kassan därigenom försämras som omställningsförsäkring och leder till en stelare arbetsmarknad. Försämringarna i arbetslöshetsförsäkringen kommer vidare leda till att den generella välfärden urholkas eftersom fler kommer att anse sig behöva teckna tilläggsförsäkringar. 7.3Föreslagna försämringar i budgetpropositionen I regeringens budgetproposition föreslår regeringen ytterligare nedskärningar i arbetslöshetsförsäkringen genom att begränsa deltidsarbetslösa personers möjligheter att stämpla samt införa yttrligare i försäkringen. Regeringen föreslår att möjligheten att stämpla vid deltidsarbetslöshet ska begränsas från dagens . Det är en åtgärd som framför allt drabbar kvinnor. fick 47700 personer ersättning från arbetslöshetsförsäkringen på grund av deltidsarbetslöshet och 68000 personer fick ersättning från arbetslöshetsförsäkringen på grund av tillfällig timanställning (så kallad behovsanställning). Bland de tillfälligt timanställda är det många som inte kommer upp i heltid och därmed stämplar de dagar de inte får jobb. De är således att betrakta som deltidsarbetslösa. Enligt AMS månadsstatistik för var 55353 personer inskrivna som deltidsarbetslösa och 78399 personer inskrivna med tillfällig timanställning. En majoritet av de deltidsarbetslösa och behovsanställda är kvinnor. Problemet för dessa grupper är att arbetsgivarna har satt osäkra anställningar och deltidsarbete i system. De allra flesta vill jobba heltid för att kunna försörja sig. Regeringens politik innebär att ansvaret med deltidsarbetslöshet förskjuts från arbetsgivaren till den enskilde arbetstagaren. vägrar regeringen genomdriva förslaget om rätt till heltid. I kombination med att regeringen förvägrar människor försörjningsmöjligheter kommer alltfler av de deltidsarbetslösa och behovsanställda att få svårigheter att uppfylla arbetsvillkoret, kanske lämna a-kassan till följd av de förhöjda avgifterna, drabbas hårt av de sänkta ersättningsnivåerna och vid arbetslöshet stå helt utan rätt till inkomstrelaterad ersättning. Det är en cynisk politik som syftar till att pressa ner priset på kvinnors arbete och öka otryggheten i arbetslivet. Vidare föreslår regeringen i budgetpropositionen att införs i försäkringen. Det innebär att arbetslöshetsförsäkringen får totalt . Syftet är enligt regeringen att sysselsatta personer ska undvika arbetslöshetsperioder mellan jobbyte. Utöver dessa försämringar föreslår regeringen i budgetpropositionen förändrade finansieringsregler för arbetslöshetsförsäkringen. ska den förhöjda finansieringsavgiften för arbetslöshetskassorna ersättas med en arbetslöshetsavgift som motsvara av arbetslöshetskassans utbetalningar av inkomstrelaterad ersättning. Syftet är enligt regeringen att stärka drivkrafterna för arbetstagarorganisationer att vara ansvarsfulla i löneförhandlingarna. Förändringen innebär att medlemmar i a-kassor inom områden med hög arbetslöshet och hög andel visstidsanställningar som medför arbetslöshet, kommer att få betala en högre avgift än medlemmar i a-kassor inom områden med låg arbetslöshet. I en lågkonjunktur kan detta slå extra hårt mot grupper som är drabbade av hög arbetslöshet. Sammantaget syftar dessa försämringar till att öka otryggheten i arbetslivet, pressa ner de lägsta lönerna och försämra kvinnors villkor på arbetsmarknaden. Vi avvisar regeringens föreslagna försämringar med hänvisning till att de är orättvisa samt att de urholkar legitimiteten för arbetslöshetsförsäkringen. 8Arbetslöshetsförsäkringens förstärkning för trovärdighet Arbetslöshetsförsäkringen ska enligt ge flertalet löntagare 80procents ersättning vid arbetslöshet. Om allt färre får adekvat ersättning undergrävs försäkringens trovärdighet och de gemensamma systemen försvagas. Regeringens systemskifte inom arbetslöshetsförsäkringen innebär flera begränsningsregler som får en sådan effekt. Den maximala ersättningen som utbetalas från arbetslöshetsförsäkringen är per dag eller . Det motsvarar av en månadslön på . För högre löner än får man inte av lönen som ersättning vid arbetslöshet och är därmed att betrakta som underförsäkrad. Detta är ett stort problem. Arbetslöshetskassornas samorganisation (SO) visar att den negativa trenden med urgröpt inkomstskydd fortsätter. får endast 46procent av de arbetslösa som är anslutna till en a-kassa av sin tidigare inkomst. Det betyder att 54procent av de arbetslösa är underförsäkrade. Orsaken till denna urholkning av arbetslöshetsförsäkringen är att ersättningen inte följt löneutvecklingen och att taket i försäkringen inte har höjts . Risken för att bli arbetslös är lägst för dem med de högsta inkomsterna. Man bör minnas att vinsten med försäkringen gäller alla medborgare, i så måtto att vinsten är den trygghet man åtnjuter, också då man inte är eller blir arbetslös. innebär detta förhållande att den faktiska kostnaden för att höja taket i praktiken blir liten och avtagande ju högre man sätter taket. Att många slår i taket hotar också golven i försäkringen. Om alltfler är underförsäkrade, drivs dessa till att skaffa egna tilläggsförsäkringar, själva eller i någon kollektiv form. riskerar en sådan utveckling att urholka betalningsviljan till den gemensamma försäkringen, eftersom den inte täcker behoven för allt större grupper. Detta minskar legitimiteten för de gemensamma systemen, och de med störst behov drabbas då hårdast. Det är de med störst behov av kompletterande försäkringar som har svårast att skaffa sig sådana. I privata försäkringssystem bestäms premien av marknadsmässiga principer: den som har störst risk att bli arbetslös får den högsta premien, medan den med liten risk kommer billigare undan. Styrkan i ett gemensamt system är att riskerna istället fördelas på hela samhället. Grupper med höga löner tilläggsförsäkrar sig. Därmed uppstår en erosionsrisk för det kollektiva systemet som är både rättvist och effektivt, och riskerna övervältras helt på dem med svagast position på arbetsmarknaden. Det är därför viktigt med satsningar som stärker arbetslöshetsförsäkringens legitimitet och motverkar privata försäkringslösningar. 8.1Höjt tak och golv i arbetslöshetsförsäkring och aktivitetsstöd För att försvara den generella välfärden, inkomstbortfallsprincipen och bra löner på arbetsmarknaden måste socialförsäkringarna och arbetslöshetsförsäkringen ständigt förbättras. avser att återställa samtliga regelförändringar och nivåsänkningar i arbetslöshetsförsäkringen. Dessutom anser vi att en höjning av taket och grundbeloppet i arbetslöshetsförsäkringen är en viktig del i att slå vakt om de gemensamma systemen och löntagarnas intressen. För att så många löntagare som möjligt ska vara fullt försäkrade bör den högsta dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringen och aktivitetsstödet höjas från till per dag , och därefter från till per dag. Enligt a-kassornas samorganisation skulle en höjning av det högsta dagpenningen till per dag göra att av löntagarna får av sin tidigare lön i arbetslösersättning. Vidare avser vi att höja grundbeloppet i arbetslöshetsförsäkringen och aktivitetsstödet från dagens per dag till per dag. Finansiell effekt av att höja ersättningsgraden till för samtliga med a-kassa eller aktivitetsstöd som taket höjs till med ersättning och till 866 för dagar därefter och grundbeloppet höjs till , miljarder kronor. Källa: dnr 2007:1560. Vi avser att höja ersättningarna i arbetslöshetsförsäkringen i enlighet med förslaget ovan . Utöver höjt tak och golv i arbetslöshetsförsäkringen och aktivitetsstödet så avser vi att höja lägsta nivån i aktivitetsstödet. Lägsta nivån i aktivitetsstödet utgår till arbetslösa som deltar i arbetsmarknadspolitiska program men som inte har uppfyllt arbetsvillkoret. ligger ersättningen på per dag vilket under en månad med blir . Det är skattepliktig inkomst. Enligt uppgift från betalades lägsta nivån på per dag ut för knappt 2,6 miljoner dagar . och uppskattar att antalet dagar kommer att minska med 40procent. En höjning med per dag till medför då en ökad utbetalning med ca . Beloppet är skattepliktigt varför kommunalskatten beräknas öka med ca . Staten betalar dessutom en ålderspensionsavgift till ålderspensionssektorn på av beloppet. (Källa: dnr 2007:1728) Vi avser att höja lägsta nivån i aktivitetsstödet från till 320kr per dag. För att inte undergräva arbetslöshetsförsäkringens legitimitet bör den högsta dagpenningen och grundbeloppet i försäkringen och aktivitetsstödet höjas i enlighet med ovanstående. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 8.2Indexering, ersättningsperiod och nivåhöjning Nuvarande regler innebär att regeringen har beslutanderätt när det gäller dagpenningens storlek. I utredningen 1996:150 varnas för att denna ordning leder till en gradvis urholkning av arbetslöshetsförsäkringen. Utredningen förespråkar en indexering av den högsta dagpenningen i förhållande till löneutvecklingen i samhället. Samma inställning har a-kassornas samorganisation. Regeringen bör på nytt utreda frågan om indexering av högsta dagpenning. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Inte heller sänkningen av taket efter 100, 200 eller är en vettig inskränkning av rätten till ersättning från försäkringen. Grundtanken bakom sänkningen av ersättningsnivåer är densamma som brukar anföras kring sökintensitet för de arbetslösa, alltså att den som får det riktigt dåligt anstränger sig mer för att få ett jobb. Vi har ovan redovisat varför detta inte är ett hållbart resonemang. Det är viktigt att så få som möjligt är underförsäkrade i en generell försäkringslösning. Dessutom menar vi att målet om aktivitet som arbetslös är viktigt. Störst chans att komma tillbaka till arbetsmarknaden har man tidigt, medan chanserna avtar ju längre arbetslösheten pågår. Det ges motsägelsefulla signaler när ersättningen är högre . För att stärka kvaliteten och legitimiteten i försäkringen avser vi däremot att i första hand höja taket de första hundra dagarna. Mot bakgrund av det som anförs bör ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen vara densamma under hela ersättningsperioden . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I likhet med det beslut som fattade fortsätter också att kräva en höjning av nivån i a-kassan till 90procent. En sådan reform stärker tryggheten och systemets karaktär av omställningsförsäkring. Det är ett anständighetskrav i ett samhälle som , där den ekonomiska utvecklingen är gynnsam, att löntagarnas välstånd stärks. arbetar vi för att skapa ekonomiskt utrymme för en nivåhöjning, även om vi i arbetet för att stärka försäkringssystemet prioriterar ovan beskrivna förslag om höjning av tak och grundbelopp. Det finns ingen långsiktigt förklarlig anledning till att nivån i arbetslöshetsförsäkringen ska vara lägre än . I och med regeringens regelförsämringar i lagen om arbetslöshetsförsäkring är det allt fler som blir utförsäkrade, inte berättigade till ersättning och/eller får en betydligt lägre ersättning. Att allt färre löntagare är berättigade till ersättning är mycket allvarligt. Det urholkar den enskildes inkomsttrygghet, men leder till att alla löntagares inkomsttrygghet hotas eftersom hela arbetslöshetsförsäkringen eroderar samt att de lägre ersättningsnivåerna sätter en press nedåt på de lägsta lönerna och ökar behovet av tilläggsförsäkringar. Regeringen har skärpt det så kallade arbetsvillkoret, dvs. kravet för att vara berättigad till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen, i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring, från 70 till 80 timmars arbete i minst 6månader . Regeringen har också skärpt det alternativa arbetsvillkoret från 450 timmars arbete av 6 månader, med minst 45 timmars arbete , till arbete av 6 månader och minst 50timmars arbete . Utvecklingen på arbetsmarknaden går mot allt fler tidsbegränsade anställningar. Därför borde arbetsvillkoret anpassas så att personer med svag anställningstrygghet också ska omfattas av arbetslöshetsförsäkringen. Att skärpa arbetsvillkoret är däremot ett steg i fel riktning eftersom det innebär att de visstidsanställda försätts i en ännu mer osäker ställning på arbetsmarknaden. Även om arbetsrätten förbättras på det sätt som verkar för så kommer flera grupper att ha stor rörlighet på arbetsmarknaden på grund av yrkets villkor. Detta gäller t.ex. kulturarbetare, vars möjligheter till trygga fasta anställningar är mycket små. I första hand bör givetvis kulturarbetarnas allmänna villkor förbättras, men så länge arbetsmarknaden för denna grupp ser ut som den gör måste möjligheten till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen mellan uppdragen garanteras. Att arbetsvillkoret är uppnåeligt vid halvtidsarbete är därför mycket viktigt. Skärpningen av arbetsvillkoret kommer också att drabba deltidsanställda. Med ett krav på 70 timmars arbete finns det en marginal för t.ex. sjukfrånvaro om man jobbar halvtid. Med en skärpning till 80 timmars arbete försvinner dessa marginaler, och det räcker med att vara frånvarande på grund av sjukdom för att gå miste om sin rätt till ersättning. Det drabbar också deltidsanställda som jobbar inom sektorer där man har lägre normalarbetstid än , där en tjänst på per definition inte räcker för att uppfylla arbetsvillkoret. Med regeringens politik får dessa människor problem att kvalificera sig för ersättning från a-kassan. Att en majoritet av dem som är deltidsanställda är lågavlönade kvinnor gör att regeringens politik också i denna del slår orimligt hårt mot gruppen kvinnor. Kvinnor jobbar deltid av olika skäl. Regeringen menar att helheten i politiken kommer att göra det mer lönsamt att gå från deltid till heltid, vilket anses gynna kvinnor särskilt. Man utgår alltså från att marginaleffekter är det enda skälet till att många kvinnor väljer att jobba deltid, vilket är en grov förenkling. Regeringen förkastar dessutom förslaget om rätt till heltid vilket innebär att många människor även fortsättningsvis kommer att förvägras en lön som det går att leva på. Enligt SCB är ca 1 miljon människor deltidsanställda i . Regeringen bortser helt från det faktum att minst 260000 personer av dessa är deltidsarbetslösa, det vill säga de önskar och kan jobba heltid, men arbetsgivaren erbjuder bara deltid. Av dessa är drygt 170000 kvinnor, nästan samtliga LO-medlemmar med låga löner. Regeringens skärpning av arbetsvillkoret bidrar därmed även i denna del till att fördjupa redan existerande strukturella orättvisor på arbetsmarknaden. Inspektionen för arbetslöshetsförsäkring har i rapporten 2007:8 Effekter av förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen studerat effekterna och kommit fram till följande: De som har påverkats mest av höjningen av antal timmar är enligt arbetslöshetskassorna yngre sökande som är nytillträdda på arbetsmarknaden, deltidsarbetande (framför allt kvinnor), så kallade timanställda vikarier samt de som beviljats halv sjukersättning från . (s.3). Mot bakgrund av det som anförs bör arbetsvillkoret och det alternativa arbetsvillkoret i lagen om arbetslöshetsförsäkring återställas till 70 timmars arbete respektive 450 timmars arbete av 6 månader, med minst 45 timmars arbete . Detta bör besluta. Regeringen har vidare avskaffat studerandevillkoret i 18 § lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring. Studerandevillkoret gav arbetssökande personer, som inte var medlemmar i någon a-kassa, rätt till grundbeloppet i arbetslöshetsförsäkringen under förutsättning att de varit inskrivna på arbetsförmedlingen under minst efter avslutade heltidsstudier under minst ett läsår. gav bestämmelsen 38000 personer, som gått från heltidsstudier till arbetslöshet, rätt till grundbeloppet i arbetslöshetsförsäkringen. Av de ersättningsberättigade 2006 var kvinnor och män. Studerandevillkoret var avsett för personer som inte uppfyllt arbetsvillkoret och som därmed inte fått fotfäste på arbetsmarknaden, men som genom studier kunnat kvalificera sig för ersättning. Bestämmelsen har funnits . Enligt Inspektionen för arbetslöshetsförsäkring som skrivit rapporten 2007:8 Effekter av förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen är det framför allt ungdomar som berörs av borttagandet av studerandevillkoret. Ersättning baserad på studerandevillkoret betalades endast ut till personer som fyllt 20år. Var tredje ungdom som fick arbetslöshetsersättning var ersättningsberättigad tack vare studerandevillkoret. Dessutom var målgruppen för studerandevillkoret mycket ung. Bland de personer som påbörjade en ersättningsperiod var ungdomar, och de flesta . I och med att studerandevillkoret avskaffas blir allt färre berättigade till ersättning vid arbetslöshet och försatta i en ekonomiskt utsatt situation direkt efter avslutade studier. är det många nyutexaminerade akademiker som har problem att få jobb. Vi befarar att den sociala snedrekryteringen till högskolan kommer att öka om deras ekonomiska situation förvärras ytterligare. Studerande bör koncentrera sig på att fullfölja studierna i stället för att oroa sig för sin försörjning och tvingas jobba extra. Borttagandet av studerandevillkoret kommer också att underminera a-kassans betydelse som omställningsförsäkring, eftersom det innebär en större ekonomisk risk att gå från jobb till utbildning. För många arbetsgivare är det ett stort problem att finna personer med rätt kompetens till utlysta tjänster. Det gäller i synnerhet små och medelstora företag. Att regeringen lägger flera förslag som försämrar möjligheten till kompetensutveckling försämrar möjligheten till god matchning och därmed framtidens jobbtillväxt. Utredningen för ungas etablering på arbetsmarknaden (SOU 2006:102) har undersökt villkoren för ungdomar med avslutad gymnasieutbildning. Man pekar på problemet att många ungdomar inte skriver in sig på arbetsförmedlingen, och att incitamenten till att göra det minskar med det avskaffade studerandevillkoret. Det är problematiskt eftersom många unga därmed kommer att bli osynliga i AMS statistik samt att de inte får ta del av samma service som ersättningsberättigade. Mot bakgrund av det som anförs bör studerandevillkoret återinföras. Detta bör besluta. Regeringen har dessutom förkortat den överhoppningsbara tiden i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring från till högst . Genom att den överhoppningsbara tiden förkortas, kommer personer som exempelvis studerar och är föräldralediga att mista sin rätt till ersättning. Även denna del i regeringens förslag kommer att missgynna kvinnor, eftersom kvinnor i genomsnitt tar ut 80procent av föräldraledigheten. Dessutom blir det problem för de människor som vårdat en nära anhörig eller de som råkat ut för en arbetsskada och har behov av rehabilitering. En förkortning av den överhoppningsbara tiden leder till att många människor blir utförsäkrade och försatta i en ekonomiskt utsatt situation. Samhället bör uppmuntra personer som är långtidsfrånvarande från arbetsmarknaden och förtidspensionärer att söka sig tillbaka till arbetslivet. För att det ska vara möjligt måste dessa människor ha en ekonomisk trygghet som de är arbetssökande och står till arbetsmarknadens förfogande. Med en relativt lång överhoppningsbar tid kan även personer med långvarig frånvaro från arbetsmarknaden bli arbetssökande och vara garanterade en ekonomisk trygghet. Mot bakgrund av det som anförs bör den överhoppningsbara tiden återigen bli . Detta bör besluta. Vidare har regeringen ändrat reglerna för normalarbetstidens beräkning vilket resulterat i att fler får en betydligt lägre ersättning. Normalarbetstiden ska numera beräknas på den genomsnittliga arbetstiden under en ramtid av , i stället som . Denna del i regeringens politik slår hårt mot deltidsarbetande och visstidsanställda. I praktiken innebär det att tiden för att kvalificera sig för full inkomstrelaterad försäkring fördubblas. För personer som endast är anställda 6 månader innebär det att man bara får hälften så hög ersättning som innan försämringarna trädde i kraft. Liksom flera andra delar i förslaget kommer denna regeländring att öka redan existerande strukturella orättvisor på arbetsmarknaden, genom att den främst kommer att drabba kvinnor, unga och utlandsfödda. Mot bakgrund av det som anförs bör normalarbetstidens beräkning återställas och beräknas under en ramtid av de senaste 6 månadernas arbete. Detta bör besluta. Arbetslöshetsförsäkringen ska enligt vara en individuell försäkring, liksom sjukförsäkringen och pensionsförsäkringen, och ersätta inkomstbortfall vid arbetslöshet. Regeringen har däremot frångått denna princip och infört differentierade ersättningar till föräldrar, ungdomar och föräldrar i olika åldrar. Regeringens politik slår hårt mot barnen till de arbetslösa, och ännu fler barn kommer att växa upp i fattigdom. Regeringen har i och med proposition 2006/07:118 En jobbgaranti för ungdomar infört differentierade ersättningar beroende på ålder i arbetslöshetsförsäkringen. Med de nya reglerna är personer endast berättigade till ersättning på under hälften så som övriga försäkrade, trots att man betalar samma avgifter till a-kassan och omfattas av samma regler för att uppfylla arbetsvillkor och medlemsvillkor som personer över 25år. menar att det är att betrakta som diskriminering. Att införa godtyckliga åldersgränser och särregler för föräldrar underminerar därför hela idén med försäkringen. Risken är uppenbar att alltfler kommer att välja bort medlemskap i a-kassa . Det urholkar ungas inkomstbortfallsskydd och riskerar att pressa ned reservationslönerna. finns ingen lagstiftning mot diskriminering på grund av ålder. Men har som EU-land åtagit sig att införa ett förbud mot åldersdiskriminering i arbetslivet. Den parlamentariskt sammansatta (SOU 2006:22) har föreslagit att ett åldersdiskrimineringsförbud ska gälla även för arbetsmarknadspolitisk verksamhet. Att införa en särreglering för unga i arbetslöshetsförsäkringen går stick i stäv med utredningens förslag. Vidare har regeringen infört särregler för föräldrar med barn när det gäller ersättningsperiodens längd och ersättningsnivåer. Dessutom har regeringen infört differentierade ersättningar för föräldrar i olika åldrar. Är man och har barn ska får man högre ersättning är föräldrar som är . Detta är en ytterst byråkratisk och orättvis utformning av arbetslöshetsförsäkringen som urholkar dess trovärdighet. Särreglerna för föräldrar innebär ett systemskifte inom arbetslöshetsförsäkringen och överensstämmer inte med övriga socialförsäkringar som är individuella. avvisar alla särregler för föräldrar och anser att det måste vara möjligt för alla individer att leva ett värdigt liv med ersättningen från arbetslöshetsförsäkringen oavsett om man har barn eller inte. Mot bakgrund av det som anförs bör lika villkor gälla oavsett ålder och föräldraskap i arbetslöshetsförsäkringen. Detta bör besluta. Regeringen har gjort arbetslöshetsförsäkringen betydligt sämre för alltfler löntagare och arbetslösa, men även avsevärt dyrare för den enskilde. Inriktningen vad gäller egenavgifter till arbetslöshetsförsäkringen har en orättvis fördelningsprofil. Det kommer också att leda till växande klyftor mellan fattiga och rika när det gäller möjligheten att köpa kompletterande försäkringsskydd mot arbetslöshet. Politiken kommer vidare att försvaga fackföreningarna och därmed försvaga möjligheterna för löntagarna att tillvarata sina intressen och rättigheter. Politiken urholkar slutligen legitimiteten för arbetslöshetsförsäkringen och därmed för den generella välfärden. 10.1Avgifter till fackförening och arbetslöshetskassa