mot · GV02U226 · 2007-10-01 00:00:00 — För att kunna nå FN:s millenniemål, som bl.a. innebär en halvering av fattigdomen , är det viktigt att och aktivt bidrar till att förverkliga målen. Institutionerna framför i ord att det är fattigdomsbekämpning som är det överordnade målet. Men dessvärre betyder det ofta samma sak som ekonomisk tillväxt i allmänhet. Ingen hänsyn tas till hur den ökade produktionen av varor och tjänster fördelas. Om Millenniemålen ska nås krävs inte bara en ökad tillväxt utan minst lika viktigt är att det finns fördelningspolitiska nycklar som verkligen ger människor möjlighet att lämna fattigdomen. Vid ett flertal tillfällen har IMF och ställt krav som direkt motverkat genomförandet av Millenniemålen. frös IMF utbetalningarna till på grund av den statsbudget som parlamentet antagit. Man tvingade dessutom att frysa utgifterna för utbildning till av BNP , trots att man skulle behöva öka utgifterna för utbildning till 4,av BNP för att uppnå Millenniemålet om att alla barn ska ha tillgång till grundskoleutbildning . menar att bör agera för att inriktningen av fattigdomsbekämpningen inom och tar hänsyn till vikten av en rättvis fördelningspolitik och att institutionernas verksamhet utvärderas i förhållande till Millenniemålen. I har man tagit fram riktlinjer för hur man kan ändra konditionaliteten. Som exempel på förändring kan nämnas ett förslag som går ut på att kontroversiella villkor som handelsliberaliseringar och privatiseringar endast får införas om de nationella aktörerna anser att de är en central del av fattigdomsstrategin och att åtgärderna gynnar de fattiga. Det skulle vara av stort värde om även kunde arbeta fram ett offentligt ställningstagande som tar sin utgångspunkt i fattiga människors perspektiv och som ligger i linje med politik för global utveckling. Regeringen bör därför utforma en svensk offentlig och skriftlig position i frågan om konditionaliteten i och som tydligt tar ställning mot detaljerade makroekonomiska krav som inte bygger på nationella fattigdomsstrategier och full parlamentarisk insyn. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.4Alternativa finansieringskällor för att utrota fattigdomen Det pågår en debatt om olika finansieringsalternativ för att få till stånd ett större resursflöde till de fattigaste länderna. Ett intressant förslag går ut på att sälja eller uppvärdera Internationella valutafondens guldreserv. Även om förslaget inte kommer till rätta med grundläggande problem med konditionalitet och fattigdomsminskning, är det ändå intressant och bör studeras vidare. G7-ländernas finansministrar uppdrog, vid mötet i , åt IMF:s chef att undersöka huruvida en försäljning av en del av IMF:s guldreserv skulle kunna användas för att finansiera skuldavskrivningar för de fattigaste länderna. Med anledning av ovanstående föreslår vi att regeringen tydligt, i den årliga skrivelsen, bör redogöra för hur regeringen förhållit sig till olika förslag gällande att finansiera multilaterala skulder till de fattiga och skuldtyngda länderna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det hot om klimatförändringar som de flesta nu erkänner finns, är ett oerhört stort globalt problem, och en verklig klimatförändring skulle i stor utsträckning drabba de fattiga människorna mest. och har med sin storlek en möjlighet att styra resurser till åtgärder som leder till att klimatmålen uppnås. Det finns en viss förståelse hos om vilka effekter en uppvärmd jord skulle få för framförallt de fattiga länderna. I rapporten change, Energy and the , DC2005-0019, säger att en klimatförändring skulle reducera vattentillgången, påverka hälsan för fattiga människor, utgöra ett stort hot mot livsmedelsförsörjningen i många länder och utgöra ett hot mot den biologiska mångfalden. Denna teoretiska insikt verkar ändå inte ha fått en praktisk betydelse. Ofta ställs den ekologiskt hållbara utvecklingen vid sidan av ekonomisk tillväxt och fattigdomsbekämpning. Detta trots att klimatförändringar och deras effekter just påverkar tillväxt och fattigdom. satsar ofta på storskaliga projekt, såsom dammbyggen, projekt för utvinning och export av fossila bränslen, pappers- och massafabriker, stålverk eller gruvindustri. Det är verksamheter som har stor påverkan på miljön. utlåning till projekt innebär en stor miljöpåverkan och stora förändringar för människor i lokalområdet. genomförde, tillsammans med flera frivilligorganisationer, en utvärdering av bankens verksamhet och presenterade resultatet i rapporten (). Rapporten rekommenderar att banken fasar ut utlåningen till utvinning av fossila bränslen och successivt ökar utlåningen till projekt med förnybara energikällor. Rapporten berör även ursprungsbefolkningens rättigheter att få information och möjlighet att godkänna projekten. administration hade till en början en kallsinnig inställning till rapportens rekommendationer. Kanske tack vare frivilligorganisationernas arbete har delvis tagit till sig av kritiken och i on sustainability (2005) talar man om en öppnare process, att man vill öka låneandelen som leder till miljövänligare energianvändning och vikten av lokal delaktighet i projekt. Dock berörs inte kopplingen mellan ekonomisk tillväxt och ekologiskt hållbar utveckling och hur dessa mål ska prioriteras vid en målkonflikt. Dessutom finns det en kritik från civilsamhället om att institutionernas retorik ännu inte omsatts till konkret agerande. Enligt den tyska organisationen har t.ex. satsningar på förnybara energikällor t.o.m. minskat . går av lånen till fossila energisystem, vilket är helt orimligt. Vi vet att växthuseffekten är ett av de största globala hoten mot vår värld och att det i första hand är fattiga människor som skulle drabbas hårdast. Lägg därtill att av de fattigaste människorna i världen är kvinnor, så blir frågan om att minska fossila utsläpp även en åtgärd som skulle förbättra villkoren för kvinnor. Därför anser att i och bör agera så att Kyotoprotokollet implementeras i bankens lånevillkor och att lån till utvecklingsländerna ligger i linje med klimatmålen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6.2Vatten och mänskliga rättigheter Vatten är en livsnödvändighet för människor och kan inte betraktas som vilken vara som helst på marknaden. Vatten är en gemensam resurs, liksom luften vi andas, som inte kan ha ett pris. Oavsett ekonomisk standard måste alla människor ha rätt till vatten. Distribution av vatten är ett s.k. naturligt monopol och då bör det finnas en demokratisk och gemensam styrning av denna resurs. Om vi ska leva upp till millenniemålet om en halvering av antalet fattiga , måste vattentillgångarna säkras och inte vara föremål för profitinriktade företag. Ett privat företag har inget samhällsansvar eller incitament att erbjuda fattiga människor bra och billigt vatten. De fattiga har som bekant en svag betalningsförmåga. Flertalet av alla fattiga är kvinnor, som i många utvecklingsländer har ansvar för att vatten finns tillgängligt i hemmet. Omfattande kritik har riktats mot att och ställer krav på att vattenverk och liknande ska privatiseras för att landet ska beviljas ett lån. Svar på den kritiken brukar vara att det står varje land fritt att låna pengar. Men eftersom behovet av ny infrastruktur för vattendistribution ofta är stort, blir pressen stor på lånelandet att acceptera villkoren fast man egentligen inte önskar en sådan utveckling. Här följer några exempel på politik när det gäller privatisering av vatten: Vattendistributionen i Cochabamba, , som regeringen lät hyra ut till ett dotterbolag till amerikanska efter att hotat med att ställa in 600miljoner USD i skuldavskrivningar. höjde priset på vatten så kraftigt att många fick svårt att klara utgiftshöjningen och stora protester tvingade regeringen att avbryta kontraktet. har stämt på 30miljoner USD för kontraktsbrott, ärendet hanteras av eget organ för tvistlösning, ICSID. I har och arbetat för att privata aktörer ska sköta vattendistributionen i städerna. En privatisering genom ett 10-årigt leasingavtal var på väg och krävde institutionerna att verksamheten skulle anpassas till det. skrev ett avtal med med villkor att vattenpriserna ger full kostnadstäckning och automatiskt kopplas till kursen på utländsk valuta. Efter stora protester från NGO:er, och då det visat sig att utländska vattenbolag inte var beredda att investera några stora summor i projektet, ändrades planerna till en kortare utleasning. NGO:er i menar att det går att förbättra vattendistributionen genom reformer som inte innebär orimliga kostnadsökningar för de fattiga eller att driften överlåts till transnationella bolag. ställde krav på att privatisera det statliga vattenkraftbolaget. Förslaget kritiserades hårt av landets NGO:er. Parlamentet hade tidigare beslutat om ett moratorium för vattenprivatiseringar tills ett nationellt regelverk kunde vara på plats. Till slut drog tillbaka det specifika kravet på utförsäljning av bolaget, men begärde att privatiseringsprocessen ska fortsätta. har även vid ett antal andra tillfällen tryckt på för privata lösningar av vattendistribution och avloppshantering. fanns den typen av krav med som del i bl.a. avtal med , , , , och . Den förra har via sin representant i och röstat för de lånevillkor som ställs på utvecklingsländerna. Inte har röstat emot ett vattenprojekt som ska privatiseras. bör i och agera för att privatiseringar inom vattensektorn inte ska vara ett krav för att beviljas lån. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. har goda erfarenheter av att erbjuda hela befolkningen vatten av god kvalitet till ett lågt pris. skulle med den kompetens landet besitter kunna dela med sig av sitt kunnande. stödde de baltiska staternas arbete med att bygga upp vattendistribution. Det är en erfarenhet bör sprida till övriga delar av världen. Regeringen bör ge Sida i uppdrag att utarbeta en strategi för att kunna dela med sig av erfarenhet och kunnande om att driva vattenverk och vattendistribution i offentlig regi. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. När en stor damm byggs får det stora sociala konsekvenser. Människor som bor där dammreservoaren ska anläggas måste flytta och dammen byggs ofta där förutsättningarna för jordbruk, fiske och boskapsskötsel är som bäst. Ersättningarna till dem som tvingas flytta är dåliga och det förekommer även förföljelser av ursprungsbefolkningen i samband med dammbyggen. Stora dammar i tropiska och subtropiska områden spelar tyvärr en stor roll när det gäller att generera och sprida sjukdomar. I byggnadsskedet börjar problemen då inflyttade byggnadsarbetare kan föra med sig nya sjukdomar till området. När dammarna är färdigbyggda leder den stillastående vattensamlingen till fler insekter, sniglar och andra djur som tjänar som värdar för olika vattenlevande parasiter. Även miljökonsekvenserna är omfattande vid stora dammbyggen. Sambanden mellan älven och dess omkringliggande ekosystem bryts för alltid av ett dammbygge. Bygget leder till ändrad vattentemperatur och vattenkemi samt att näringsrikt sediment samlas i reservoaren. Så här skriver på sin hemsida: Innan Aswan-dammen i Nilens övre lopp i byggdes, förde floden med sig närmare 124miljoner ton sediment till havet och lämnade runt 10miljoner ton längs floddalen som var av en avgörande betydelse för ett framgångsrikt jordbruk i . stannar av sedimenten kvar i dammen. Resultatet av detta är en nedgång i produktivitet i det egyptiska jordbruket och bönderna blir tvungna att ersätta den naturliga näringen från med konstgödsel. Andra miljöeffekter är att djurlivet dränks och fördrivs, fisklivet försämras och det viktiga kustnära fisket påverkas negativt. Omvandlingen av en flod till en sjö bidrar även till stor påverkan på växthuseffekten. Det sistnämnda beror på att förmultningen av växtlighet frigör metangas om syrehalten i bottenvattnet är låg. Trots de sociala och miljömässiga konsekvenserna av dammbyggen fortsätter och att stödja projekten med lån. Detta är ännu mera märkligt med tanke på att och () 1997 tillsatte en utredning (World Commission on Dams, WCD) som levererade sin slutrapport . Slutsatserna i rapporten är att de flesta dammar producerat mindre el eller vatten för bevattningsändamål än beräknat, som påverkan på människor och miljö i dammarnas omgivning varit mycket större än man uppskattat. Rapporten pekade även på att många stora dammbyggen inte är ekonomiskt lönsamma trots att de miljömässiga och sociala kostnaderna sällan är medräknade i projektet. Det konstateras att uppemot 80miljoner människor har tvingats flytta på grund av dammbyggen, och så gott som i varje fall har människor fått bristfällig kompensation samt berövats sociala och mänskliga rättigheter. Rapporten talar vidare om att stora dammbyggen leder till irreversibla skador på världens näst rikaste ekosystem det strömmande vattnet. WCD:s slutsatser har stor symbolisk betydelse, då det är en oberoende partssammansatt kommission. har en nyckelroll i dammbyggandet världen över och det skulle vara rimligt om banken agerade utifrån slutsatserna i rapporten. Dessvärre har inte på allvar tagit till sig av kritiken gällande dammbyggena. Som ett första steg för att inte förvärra situationen bör alla stora dammbyggen stoppas till dess att planeringen av nya dammar stämts av mot rekommendationerna och det finns fungerande mekanismer för skadestånds- och kompensationsavtal. Det kan hända att det uppstår en ökad produktion av varor och tjänster i och med ett dammbygge, men det är inte säkert att det är en nettoökning. Stora områden drabbas av både sociala och ekologiska konsekvenser, vilket självklart påverkar tillväxten. Områden kring dammen, uppströms och nedströms, som tidigare haft en fungerande produktion upplever knappast en ökad tillväxt. är ett exempel där dammbyggen används i strävan mot ekonomisk tillväxt. bygger många dammar, vilket leder till omfattande effekter på miljö och människor. Det finns nu planer på att ska bygga 300 nya dammar i den sydvästra delen av landet. Dessa floder rinner på sin väg ut mot havet igenom ett antal länder: , , , och . Oerhört många människor är således berörda. Dammarna byggs bl.a. för att öka den ekonomiska tillväxten och exporten till väst. Men det finns omfattande kritik mot att det inte gjorts grundliga konsekvensbeskrivningar för miljö och människor. Riskerna för översvämmande områden, minskat fiske och varierande vattennivåer nedströms är några av orosmolnen. Det som kan skapa en ekonomisk tillväxt i ena vågskålen, kan lätt uppvägas av en minskad ekonomisk tillväxt i den andra vågskålen. I t.ex. finns organisationer som genom sitt praktiska arbete visat att vattentillgångarna kan brukas lokalt och vara hållbara. Utfallet av dessa försök har varit socialt, ekonomiskt och ekologiskt mer lyckade än inriktning mot att bygga s.k. river links. Dessutom diskuterar visst alternativ. Det finns ett helt kapitel (nästan 30 sidor) där olika alternativ presenteras. De är uppdelade på åtgärder som rör t.ex. jordbruk, energi och vattentillgång. Det går inte att återge alla här, men det handlar om alternativa energilösningar som sol, vind, våg eller jordvärme, hushållning med el och vatten, att utnyttja lokala tekniska lösningar, att förbättra befintliga vattensystem, återanvändning, högre effekt av befintliga energisystem m.m. En specifik lösning är inte tänkt att ersätta en hel damm, men genom en kombination av olika förslag kan man finna en hållbar lösning. Även om och tagit till sig vissa delar i har ingen riktig analys och implementering i det praktiska arbetet gjorts . Till dess att det görs bör inga lån gå till nya stora dammar. bör stödja ett upprop om ett moratorium för finansiering av nya stora dammar från till dess att World Commission on Dams riktlinjer har beaktats av och . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det är även högst rimligt att självt använder sig av (WCD) och ger myndigheter i uppdrag att beakta innehållet i rapporten. bör ge Sida och andra svenska myndigheter som upphandlar stora dammprojekt i uppdrag att följa och beakta rekommendationerna från World Commission on Dams. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6.2.3Sveriges ställningstagande måste synas I regeringens årliga skrivelse om hur har agerat i och (2004/05:54) redovisas inga som helst åsikter eller ställningstaganden som berör vattenfrågorna. Detta måste anses märkligt med tanke på att vattenfrågor blivit ett allt större diskussionsämne . Regeringen bör i nästa års skrivelse redogöra för hur har agerat när det gäller vattenfrågor som vattenprivatiseringar och dammbyggen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.