ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GV02Ju206 · 2007-09-20 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att förlägga en polishögskola till . Det behövs en polishögskola till minst! En sådan skola kan med fördel förläggas i och då i eller . Jag har , i motionstider, redovisat vad jag ser för fördelar med en polishögskola i . Vi ligger mellan och och därför passar den bra här. Vi har en högskola som med en ny polishögskola skulle kunna få det eldunderstöd som högskolan behöver. Vi har bra kommunikationer med storstadsregionerna med goda järnvägs- och flygförbindelser.
mot · GV02Ju207 · 2007-09-26 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om polisens arbete vid anmälningar om våldtäkter. Antalet våldtäkter fortsätter att öka. Utvecklingen inger stor oro. Lika stor oro kommer då man hör att fyra av fem fall läggs ned av åklagarna. behandlade drygt 3000 våldtäktsfall . Bara 630 av dessa anmälningar ledde till åtal. 1000 av anmälningarna kommer inte ens så långt som till åklagare. Det gäller att såväl polis som åklagare har tillräckliga resurser för att arbeta med fallen och få fram sådant material att det leder till en rättegång. Siffrorna oroar alltså och jag vill med denna motion väcka uppmärksamhet kring denna fråga.
mot · GV02Ju208 · 2007-09-25 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av förändrade rutiner vid transport av häktade för att minska risken för personalen. Personal vid svenska häkten har bland mycket annat till uppgift att ledsaga häktade till rättegångar. Det normala förfaringssättet är att den häktade fästs vid en personal medelst handboja. När rymningsrisken bedöms större finns en form av midjebälte som den häktades händer kan fästas vid för att försvåra för den häktade att springa om denne skulle rymma. är det inte ovanligt att misstänkta brottslingar kan vara mycket stora och tunga. Även vältränade vakter kan känna sig som små dockor hängande i händerna på sådana personer och uppfatta sig som mycket utsatta. Risken att komma till skada för den personal som fästs vid en häktad uppfattas som stor. Detta har blivit ett vanligt problem. Det kan i många fall ifrågasättas om det är rimligt att personal på häkten som helt saknar beväpning skall ha till uppgift att genomföra transporter av häktade. Regeringen bör ge ett uppdrag till lämplig nivå att komma med förslag för att sedan föreläggas i form av en propposition. Uppdraget bör lämpligen innehålla en studie av säkerhetsproblemen för personal vid landets häkten särskilt vid transporter av häktade. Syftet bör vara att kartlägga problemen samt att komma med förslag på hur dessa kan åtgärdas. Regler och rutiner bör förändras på ett sådant sätt att personal på våra häkten inte skall behöva känna sig hotade när de utför sitt arbete.
mot · GV02Ju211 · 2007-09-26 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om straff vid fortkörning. har det satts upp alltfler hastighetskameror på våra vägar. har det fått en mycket positiv effekt på hastigheterna, och olyckorna har minskat. I takt med att alltfler kameror sätts upp på alltfler vägar skapas alltfler tillfällen där en förare av misstag kör för fort. Detta kan ske på tider då risken för att skada någon annan eller skada sig själv är minimal. Med de nya hastighetsgränserna dvs. med många fler intervall ökar också riskerna för att man omedvetet kör för fort. Det finns skäl för de hastighetsgränser som gäller, men konsekvenserna av överträdelser behöver ses över. Hastighetsböter är helt i sin ordning men det som kan ifrågasättas är indraget körkort efter tre förseelser. Möjligheten att dra in körkortet vid vårdslöshet i trafik ska dock självklart kvarstå, och det kan t.ex. innebära att nuvarande gränser för hastighetsöverträdelse kan användas för det ändamålet även framöver. I används ett system motsvarande för dagsböter dvs. bötessummans storlek är baserad på inkomsten. Det innebär att straffet blir, relativt sett, lika kännbart för alla oberoende av inkomst. För att ytterligare dämpa intresset för att köra för fort kan bötessumman vara progressiv dvs. ju fler fortkörningar inom en viss rullande tid desto högre blir böterna. Ett system enligt ovan borde avskräcka de flesta från att köra för fort, men ingen ska behöva ge upp sitt arbete, eller lägga sitt företag i malpåse på grund av upprepade fortkörningar. Det straffet står inte i proportion till förseelsen, och följaktligen behövs en översyn av straffsatserna för fortkörning.
mot · GV02Ju212 · 2007-09-26 00:00:00 — Skyldighet att bistå nödställd begär att regeringen lägger fram förslag till lag om ett straffrättsligt ansvar för underlåtenhet att bistå nödställd i enlighet med vad som anförs i motionen. Det finns i svensk rätt ingen allmän skyldighet att bistå personer som befinner sig i livsfara eller i allvarlig fara för sin hälsa. Under vissa speciella omständigheter kan den som iakttar ett pågående allvarligt brott och som har möjlighet att larma polis eller annan, men underlåter att göra det, straffas för underlåtenhet att avslöja brott. I speciallagstiftning finns också vissa skyldigheter, t.ex. att varna och larma vid brand och att stanna kvar på plats om man har haft del i uppkomsten av en trafikolycka. Jag anser att det bör införas ett straffrättsligt ansvar för den som underlåter att tillkalla hjälp eller att försöka rädda eller på annat sätt bistå en nödställd person som befinner sig i allvarlig fara för liv eller hälsa. I ringa fall skall dock inte dömas till ansvar och inte heller om ett ingripande inte kunde ske utan fara för den ingripande eller någon annan. Det är viktigt för ett fungerande rättssamhälle att människor inte får vara hur likgiltiga som helst inför andra människors väl och ve. Lagstiftningen behövs därför att det verkar som om likgiltigheten, eller intresset av att inte bli inblandad, ökar i samhället. Jag är övertygad om att en lagfäst skyldighet att bistå kommer att leda till att det blir lättare för en nödställd att få hjälp, inte bara genom en förbipasserandes försorg utan också genom att flera förbipasserande kan förmå varandra att bistå på ett aktivt sätt. I tidigare behandling av motsvarande förslag har justitieutskottet bland annat uttalat att det sannolikt finns ett stöd i det allmänna rättsmedvetandet för att straffrättsligt reglera underlåtenhet att bistå nödställd. Utskottet har också uttalat att det kan finnas ett värde i att samhället bekräftar den allmänna moraliska skyldighet som finns att hjälpa någon som befinner sig i en nödsituation. Utskottet har dock menat att svårigheter föreligger för enskilda att avgöra när de är skyldiga att ingripa samt för domstolar att utan preciseringar tillämpa en sådan lagstiftning. Jag menar att det sannolikt blir enklare att utan preciseringar tillämpa en strafflagsbestämmelse om att bistå nödställd än vad som gäller beträffande huvuddelen av befintlig svensk lagstiftning. Det blir fråga om att i efterhand bestämma händelseförloppet och vad som kan anses vara att bistå respektive att inte bistå. Den aktiva handling som eftersträvas när det gäller att bistå nödställd är av positivt slag. I stort sett varje åtgärd liten som stor som kan vidtas med detta mål i sikte leder ju till straffrihet. Den socialdemokratiska regeringen valde att inte lagstifta om skyldighet att bistå nödställd med anledning av utredningen gränser (SOU 1996:185). Alliansregeringen kan behöva komplettera denna drygt utredning. Jag tror dock att tillräckligt underlag finns för att lagstifta om skyldighet att bistå nödställd om bara viljan finns.
mot · GV02Ju213 · 2007-09-27 00:00:00 — Grovt djurplågeri och grov vanvård av djur tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av nya brottsrekvisit grovt djurplågeri och grov vanvård av djur. går följande att läsa i . Villkorlig dom och dagsböter. Det blev straffet för en 63-årig man i kommun som vanvårdat sina kor, kalvar och tjurar. Djuren utsattes för ständig stress, hunger och köld, säger djurskyddsinspektör . , djurskyddsinspektör på Falu kommun, besökte gården med köttdjur efter att en privatperson klagat till . I ladan gick sex större djur och två kalvar. De hade varken tillgång till vatten eller mat. Underlaget bestod endast av gödsel. Delvis nedtrampad i gödslet låg en död kalv. I går, efter polisanmälan, föll domen i . 63-åringen fälls, mot sitt nekande, för djurplågeri till villkorlig dom och 100 dagsböter på . Straffet inkluderar en olovlig körning som han gjorde sig skyldig till . Mannen äger inga djur. är besviken över att straffet inte blev högre: För det första är det beklagligt att det gick så innan ärendet kom upp i tingsrätten. Det är sorgligt att den här typen av ärenden inte prioriteras. Överlag utdöms för milda straff när det gäller djurskyddsrelaterade brott. De här djuren har utsatts för ständig stress, hunger och köld. Vad ska egentligen krävas för ett fängelsestraff? skärptes djurskyddslagen genom att straffskalan för vanvård av djur höjdes till . Skärpningen har enligt den information som jag har inte resulterat i att domstolarna dömer ut längre straff för brott mot djur. (Ovanstående är bara ett exempel på detta.) Hela djurbesättningar kan vanvårdas svårt och utan att det leder till någon större straffpåföljd. Frågan som bör ställas är också hur det får ta innan dom kommer. Enligt min mening krävs att nya brottsrekvisit införs, nämligen grovt djurplågeri och grov vanvård av djur. De nya rekvisiten bör vara straffsanktionerade med ett minimistraff, förslagsvis fyra månaders fängelse.
mot · GV02Ju214 · 2007-09-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av en ny strategi för hur stödet till brottsoffer ska utformas. begär att regeringen lägger fram förslag till sådan ändring i förundersökningskungörelsen (1947:948) att brottsoffrens delaktighet i rättsprocessen ökar i enlighet med vad som anförs i motionen. En viktig del av förtroendet för hur ett rättssamhälle ser ut och hur det utvecklas är hur samhället ser på och behandlar brottsoffer. Den absolut viktigaste grunden för brottsoffrens ställning är hur brott beivras och brottslingar lagförs och döms. Självfallet behövs också stöd och skydd för brottsoffret, en attitydförändring, ökad kunskap och ett utvecklat samarbete. En överslätande och förstående attityd gentemot brottsoffret kan aldrig helt ersätta det samhälleliga stöd som faktiskt uttrycks genom att rimliga straff skall följa på begångna brott. För ett bra arbete med att stärka och stödja brottsoffer behövs ett kraftfullt, rättvist, förutsägbart och pålitligt rättsväsende. På denna avgörande punkt har den socialdemokratiska politiken under framför allt varit förödande. Brottsoffren har inte bara känt sig kränkta av brottet, utan även, och kanske ännu mer, av samhällets tydliga ointresse för offret och förstående fokus på brottslingen och dennes behov och önskningar. Det är därför viktigt att dagens åtgärder blir konkreta och påtagliga och att de inte bara handlar om prat och en klapp på axeln. Vi måste i det svenska rättssamhället nu göra upp med det förflutna och ge brottsoffren och deras anhöriga ett rejält och ärligt stöd. I en strategi för att arbeta med brottsofferfrågorna måste därför ett mycket tydligt samhälleligt ställningstagande för brottsoffret och mot brottslingens gärning finnas med. I strategin måste också ett helt nytt och bejakande synsätt på ersättningar och skadestånd till brottsoffer anläggas, utan att vi för den skull behöver få en amerikaniserad skadeståndsrätt. Dessutom måste lagstiftningen utformas så att brottsoffer i större utsträckning kan påräkna andra människors stöd vid och efter brott. Jag har t.ex. i en annan motion föreslagit att underlåtenhet att bistå nödställd skall kriminaliseras. Det är viktigt att på alla sätt öka brottsoffrens känsla av trygghet, som det är angeläget att se till att de känner sig delaktiga i den aktuella rättsprocessen. är det mycket vanligt att åklagare varken träffar eller talar med målsäganden innan huvudförhandlingen äger rum. Det borde ankomma på åklagaren att ta initiativ till ett informationssamtal med målsäganden. I detta samtal borde bl.a. ingå att förklara rättsprocessen och de olika aktörernas roller. Mot den bakgrunden föreslår jag att tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av ytterligare förändringar i förundersökningskungörelsen (1947:948) i syfte att öka brottsoffrens delaktighet i rättsprocessen.
mot · GV02Ju215 · 2007-09-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om straffansvaret för människohandel. Människohandel är ett avskyvärt brott och konsekvenserna för offren är förödande. Offren lever ofta under slaveriliknande förhållanden, som de utnyttjas, förödmjukas, skändas och t.o.m. dödas. Detta gäller naturligtvis särskilt i de fall där sexuellt utnyttjande och sexuella perversioner finns med i bilden. är det få som blivit dömda för människohandel trots att människohandel sägs vara den tredje största inkomstkällan för den internationellt organiserade brottsligheten. Den gränsöverskridande handeln med människor för exploatering är ett ökande fenomen. Här utnyttjas ofta kvinnors och barns särskilt sårbara situation. De rekryteras, transporteras och säljs för att utnyttjas i prostitution och på andra sätt. I värsta fall blir de mördade, antingen för att undanröjas eller som en del i den sexuella perversionen. I dagens lagstiftning krävs det för straffbarhet att handeln skett i direkt syfte att offret skall utnyttjas för sexuella ändamål. Jag är medveten om att det för straffrättsligt ansvar inte krävs att något utnyttjande verkligen har skett, utan att det räcker med syftet. Lika medveten är jag dock om att det i allmänhet är enklare att bevisa en handling än ett syfte. Som jag uppfattar det skall för straffbarhet syftet kunna bevisas i alla led i den kedja som utgör en organiserad människohandel. Detta beviskrav är alldeles för högt ställt. Det kan vara mycket svårt att bevisa att syftet sexuella ändamål är känt och omfattat i hela kedjan. Organisationerna som opererar inom området kan vara uppbyggda på olika sätt, och det är inte alldeles givet att alla led i kedjan känner till det verkliga eller slutliga ändamålet med människohandeln. I varje fall torde detta vara den legala utväg som advokater och klienter kommer att använda sig av vid lagföring och i domstolar. Mot den bakgrunden är det önskvärt att det subjektiva rekvisitet direkt uppsåt i 4 kap. 1 a § första stycket också skall anses föreligga när det med hänsyn till gärningsmannens faktiska koppling till och samröre med övriga led i människohandeln och till de faktiska omständigheterna i övrigt är rimligt att anta att gärningsmannen vid brottstillfället hade kunskap om att syftet med gärningen var att offret skulle utnyttjas för sexuella ändamål.
mot · GV02Ju217 · 2007-09-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att ratificerar Convention on Cybercrime och dess Additional Protocol. uppmanade i en resolution de medlemsstater som ännu inte ratificerat the Convention on Cybercrime och dess Additional Protocol att göra detta så fort som möjligt. och utsattes för en extrem cyberattack. I detta IT-angrepp slogs många datasystem ut. Det gällde och polisen, men även massmedier, telekommunikationsbolag och banker. Under junisession diskuterades cybercrime med anledning av det inträffade i . on Cybercrime daterad har skrivits på av men ännu inte ratificerats. För det internationella brottsbekämpande samarbetets skull är det viktigt att möjligt ratificerar konventionen. Jag är medveten om att det inom pågår ett arbete för att konvention om IT-relaterad brottslighet och dess tilläggsprotokoll ska kunna ratificeras . Jag anser att det är mycket angeläget att alliansregeringen till skillnad från den socialdemokratiska regeringen skyndsamt lägger fram förslag till så att även kan ratificera the Convention on Cybercrime och dess Additional Protocol. De flesta av medlemsstater har redan gjort det.
mot · GV02Ju218 · 2007-09-27 00:00:00 — Åklagar- och polismyndigheternas roller inom djurskyddsarbetet tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av en översyn av åklagar- och polismyndigheternas roller inom djurskyddsarbetet. har viktiga genomlysningar gjorts av den statliga administrationen av djurskyddspolitiken. Det finns dock en kedja kvar i djurskyddsarbetet som behöver genomlysas, och det är åklagar- och polismyndigheternas roller. För att utreda djurrättsrelaterad brottslighet krävs specialkompetens, inte minst kring hur brotten skall dokumenteras. finns det inga särskilda åklagare som har i uppgift att hantera brott mot djur. Det kan jämföras med miljöområdet, där det finns särskilda specialutbildade åklagare på åklagarkamrarna som har i uppgift att handlägga dessa. Enligt min mening är det viktigt att åklagar- och polismyndigheternas roller inom djurskyddsarbetet genomlyses, på motsvarande sätt som tidigare skett inom den statliga administrationen av djurskyddspolitiken. Det är viktigt att åklagar- och polismyndigheterna ges den utbildning och de resurser som krävs för att hantera den djurrelaterade brottsligheten.
mot · GV02Ju219 · 2007-09-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att brottmålsdomar som rör djurplågeri eller brott mot djurskyddslagen med automatik ska skickas till . Enligt förordningen (1997:176) om underrättelse till om domar i vissa brottsmål ska domstolar skicka kopior på de domar där någon dömts för djurplågeri alternativt brott mot djurskyddslagen. Med tanke på att har i uppdrag att följa och utvärdera tillämpningen av djurskyddslagen samt att vägleda övriga kontrollmyndigheter bör myndigheten även ha tillgång till ogillande domar. Utan dessa kan myndigheten rimligen inte skaffa sig någon heltäckande bild av hur djurskyddslagen tillämpas. Myndighetens roll att effektivt vägleda andra myndigheter försvåras också. Enligt min mening är det därför angeläget att med automatik även får kopior på ogillande domar.
mot · GV02Ju220 · 2007-09-26 00:00:00 — Tjuvar som vägrar avslöja tjuvgömman tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om straff för brottslingar som inte avslöjar var de gömt tjuvgodset. Det finns brottslingar som genom rån kommit över stora summor pengar eller värdesaker och blir fällda för dessa brott. De kanske till och med erkänner brotten, men utan att avslöja var de har gömt bytet. För dessa brottslingar bör gälla att strafftiden är avtjänad först när de avslöjat sina gömställen. Sålunda skall de kunna dömas till ett tidsbegränsat straff, villkorat till att bytet återfinns, men om inte gömstället avslöjas skall straffet automatiskt förlängas med exempelvis i taget.
mot · GV02Ju221 · 2007-09-28 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en skärpning av ordningslagen vid upprepade otillåtna demonstrationer. Att demonstrera är en grundlagsfäst rättighet i en rättsstat som . Dock hålls marscher och demonstrationer runt om i för vilka arrangörerna inte bryr sig om att söka demonstrationstillstånd. Detta görs ofta med avsikt. Arrangörerna vill för det första inte riskera att inte få genomföra marschen eller demonstrationen som de planerar. För det andra vill de undvika bråk och motdemonstranter med den negativa publicitet som det medför. Så sent om genomfördes provokativa demonstrationer av (Nsf) i , och för vilka samtliga saknades tillstånd. Ytterlighetsgrupper som dessa, både på höger- och vänsterkanten, har satt i system att tyst och snabbt inta en publik plats som ett torg, hålla ett anförande för att sedan lika snabbt försvinna från platsen till nästa. Vid i stort sett varje tillfälle anmäls de otillåtna demonstrationerna till polisen och ärendena går vidare till myndigheter och åklagare. Tyvärr saknar dessa i många fall ingående kunskap om hur ytterlighetsgrupperna är organiserade och hur deras verksamhet styrs. Brotten rubriceras i regel som förseelse mot ordningslagen där straffen är ringa såsom dagsböter. Brotten behandlas också separat för sig vid varje enskilt tillfälle. För att stävja beteendemönstret med upprepat otillåtna demonstrationer finns det all anledning att se över och skärpa straffen för detta. I ordningslagen 2 kap. 29 § om straff m.m. införs lämpligen: Den som uppsåtligen upprepar eller medvetet främjar brott mot första stycket punkten 1 dömes för grovt brott till fängelse .
mot · GV02Ju222 · 2007-09-27 00:00:00 — Översyn av lagen om rättshjälp tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en översyn av lagen om rättshjälp. Lagen om rättshjälp är en social skyddslagstiftning som syftar till att finansiera rättslig hjälp för personer som inte har ekonomiska förutsättningar att få hjälp på annat sätt. Rätten till rättshjälp förutsätter numera att man inte har en försäkring med rättsskydd som täcker det rättsliga ärendet. Den är också begränsad när det gäller sådant skadestånd som kan betalas ur till exempel en ansvarsförsäkring. Den som beviljas rättshjälp skall själv bidra till kostnaderna genom att betala en rättshjälpsavgift som bestäms till en procentuell andel av kostnaderna för hjälpen. Den som förlorar ett mål i en domstol får i regel betala sina egna rättshjälpskostnader (dvs. rådgivnings- och rättshjälpsavgift) och motpartens kostnader, även om han/hon har rättshjälp. Lagen om rättshjälp infördes och innebar en väsentlig försämring i förhållande till tidigare regler. Framför allt visar erfarenheterna att dagens regler för statlig rättshjälp gjort det väsentligt svårare för personer med små ekonomiska resurser, särskilt när de hamnar i en konflikt med en starkare motpart med mer resurser. Ett av problemen med lagen är den regel som säger att den som hamnar i konflikt i första hand ska utnyttja rättshjälpsdelen i sin hemförsäkring. Detta innebär bl.a. att självrisken i försäkringen avgör storleken på den ekonomiska risk (insats) den enskilde måste kalkylera med inför en eventuell rättstvist. En konsekvens av begränsningen av rätten till rättshjälp är att en person som förlorar en tvist i tingsrätten tvingas ta en orimligt stor risk vid ett överklagande. innebär nuvarande regler att en motpart som har större ekonomiska resurser rent taktiskt kan tvinga fram förlikning med en ekonomiskt svagare part genom att överklaga, eftersom den part som vunnit i tingsrätten annars tvingas ta en orimligt stor risk att förlora i högre instans, eftersom den som förlorar ett mål i en domstol måste betala sina egna rättshjälpskostnader (dvs. rådgivnings- och rättshjälpsavgift) och motpartens kostnader, även om vederbörande beviljats rättshjälp. Utöver konsekvenserna av rätthjälpslagens utformning har de nuvarande ersättningsreglerna inneburit en allvarlig försämring av rekryteringen av jurister till advokatyrket, och därmed också en väsentlig försämring för behövande att anlita kvalificerad juridisk hjälp inom rättshjälpens ram. Möjligheten för advokater att inom ramen för den nuvarande timkostnadsnormen anställa biträdande jurister är små, och medför att en växande andel av juristerna väljer andra karriärer än advokatyrkets. Långsiktigt innebär den försämrade rekryteringen till advokatyrket risker för rättssäkerheten. Framför allt är det särskilt ekonomiskt utsatta som drabbas. Jag anser att det finns skäl att göra en översyn av lagen om rättshjälp, inklusive normerna för ersättning till jurister/advokater som åtar sig den viktiga uppgiften att upprätthålla rättssäkerheten inom ramen för rättshjälpen.