mot · GU02Fi7 · 2007-05-01 00:00:00 — Det gäller exempelvis synen på den offentliga konsumtionens och produktionens andel som antas och planeras att sjunka successivt när det borde vara tvärtom. Det alternativ som lyfts fram till en tillväxt av offentlig sektor är att omdisponeringen i mycket högre utsträckning sköts genom den enskildes hushållskassa, alltså att fler välfärdstjänster helt eller delvis efterfrågas på marknaden. Men det innebär inte att tjänsterna i sig blir billigare att producera snarare visar erfarenheterna från exempelvis sjukvården det motsatta utan att fördelningen blir annorlunda. menar att ett anständigt välfärdssamhälle måste fortsätta att förbättra välfärdssektorn och definitivt inte ransonera dess tjänster efter plånbokens tjocklek. Därför behövs det betydligt fler anställda och mer resurser i offentlig sektor som avdelas dit genom statsbudgeten. Till skillnad från de avgiftsfinansierade tjänsterna, som kan växa genom ökad marknadsefterfrågan, krävs det politiska beslut för att det ekonomiska utrymmet för välfärdstjänster skall växa. En sådan nödvändig omfördelning utgör en av grundtankarna bakom jobbpaket, som presenteras i avsnitt 8.1. Förstärkningen av välfärdssektorn behöver gå utöver det nödvändigaste. Vi vill sikta på en utveckling där lärartätheten i skolorna är högre än den varit förut, där det finns tid för förebyggande arbete och inte bara vård i efterhand, och där alla som blir gamla kan känna en trygghet i att de kommer att få all hjälp de behöver. Ett modernt välfärdssamhälle behöver fler arbetstimmar i biblioteken, på fritidsgårdarna, i föreningslivet, i folkbildningen, i kulturverksamheterna och i public service-företagen. Att bygga ut den skattefinansierade välfärden handlar om att investera långsiktigt för att stärka produktionsförmågan och höja levnadsstandarden. Generellt sett förmår inte privatkapitalet att på allvar höja blicken från, i bästa fall, de närmaste årens resultatrapporter, vilket resulterar i att många samhällsekonomiskt betydelsefulla verksamheter blir eftersatta. Genom att skattefinansiera välfärdstjänsterna kan de fördelas efter behov, så att så få som möjligt underkonsumerar till exempel vård eller utbildning. Starka samhällen, där insikten om att alla människor på samma gång är ömtåliga och har en väldig potential, förutsätter ett heltäckande välfärdssystem där varje människas kunskaper och arbetsförmåga bidrar till samhällets välstånd. Avgiftsfinansieringen behöver generellt sett minska. ser det alltså som en viktig uppgift för en långsiktigt hållbar ekonomisk politik att förändra relationen mellan ökningstakten i privat och offentlig produktion och konsumtion så att den bättre passar behoven i ett modernt välfärdssamhälle. En sådan omorientering kan ske på olika sätt och i praktiken är det nödvändigt med en kombination av olika typer av åtgärder och åtaganden. Offentlig konsumtion som andel av BNP, 19502005 Källa: Nationalräkenskaperna (via ). I princip alla utvecklade industrinationer har kraftigt höjt skatterna. En komplex ekonomi blir mer samhällelig till sin karaktär, vilket driver fram krav på en förstärkt fysisk och social infrastruktur och större samordning. har de arbetande krävt mer av de resurser de tillsammans skapar. När denna trend har övergått i stagnerande eller sänkta skatter har resultatet blivit en omfördelning till de rikare skikten och en pressad situation i välfärdssektorn. Om den offentliga sektorns andel8 av BNP bara skulle tillåtas växa till samma nivå som 1981 skulle det i den offentliga sektorn ha funnits mer för att anställa fler, höja kvinnors löner och investera. Detta bortfall förklaras i stor utsträckning av förändrad beskattning.9 Det är fullt möjligt att ta in något högre skatter. Att vi skulle ha nått ett skattetak är något som ofta upprepas som ett mantra, men detta är ett historielöst och intellektuellt ohederligt påstående. Beskattning är nödvändig för de moderna välfärdssamhällenas rationella omfördelning av ekonomiska resurser mellan sektorer och individer. Beroende på vilken sorts välfärdsmodell man valt har också skatteuttaget varierat. En generell välfärdsmodell som den svenska förutsätter relativt höga skatter. Ett högre skatteuttag innebär inte att utrymmet för privat konsumtion generellt sett blir mindre. Under välfärdens uppbyggnadsfas ökade såväl skatteintaget som nettoreallönerna successivt. I en växande ekonomi är detta förstås fullt möjligt. Det som behövs är en relativ omfördelning från den privat kontrollerade sfären till den gemensamt styrda. I motionens avsnitt 13.2 redogör vi närmare för konkreta skattepolitik. Det gemensamma ägandet kan ses som alternativ eller komplement till omfördelning via skatter. Beskattningen blir nödvändig för att ekonomins uppdelning mellan varu- och tjänsteproduktion i hög utsträckning sammanfaller med uppdelningen mellan privat och offentligt. Som vi påpekat ovan är den borgerliga strategin för att möta denna situation, att överföra mer av de tjänster som utförs inom den gemensamma sektorn till den privata. Det innebär kraftigt försämrade möjligheter till allmän tillgång till dessa tjänster. På motsvarande sätt kan man säga att behovet av växande resurser till välfärdstjänster i gemensam regi pockar på ett förstärkt gemensamt ägande i andra verksamheter, varifrån marknadsvinsterna i högre utsträckning kan överföras till de välfärdstjänster som passar särskilt illa för marknadsutsättning. Detta är givetvis en diametralt motsatt politik till den utarmningsstrategi som regeringen följer med aviserade massiva utförsäljningar av inkomstbringande statligt ägande. Regeringen har även aviserat10 kommande lagstiftning som skall försvåra för kommuner att bedriva olika typer av verksamheter och därmed marknadsutsätta ännu större delar av det som brett betraktat är välfärdssektorn. Vi anser, bland annat mot bakgrund av det ovan anförda, att det i stället är naturligt att det offentliga ägandet ökar i omfattning och bredd. En god bostad till en rimlig kostnad är en grundläggande social rättighet och fundamentalt för ett välfärdssamhälle. beslutade den svenska att bostadsförsörjningen skulle påverkas genom politiska beslut. Fram till har detta beslut inneburit att vi haft en relativt hög standard och liten trångboddhet i . Grupper som haft det svårt att hävda sig på bostadsmarknaden har historiskt sett fått ett starkt stöd och underhållsåtgärder som förhindrat förfall och kapitalförstörelse i fastighetsbeståndet har prioriterats. När bostadsbristen var som störst visade staten sin handlingskraft genom att bygga en miljon bostäder . Balans på bostadsmarknaden uppkom och den generella boendestandarden höjdes avsevärt. Den statliga bostadspolitiken påverkar alltså utan tvekan bostadsmarknaden och människors möjligheter att välja boende. Bostadsinvesteringar som andel av BNP, 19802005 Källa: Nationalräkenskaperna (via ). Lågkonjunkturen ledde till kraftiga neddragningar av stödet till bostadsproduktionen och politiken riktade alltmer in sig på helt marknadsbaserade lösningar. Det minskade statliga engagemanget har haft negativ inverkan på nyproduktionen av bostäder, på underhållet av det redan byggda och på den sociala bostadspolitiken. Den nuvarande regeringen har försämrat förutsättningarna ytterligare. Dagens bostadspolitik saknar alla sociala ambitioner. Man har inga lösningar för hur samhället skall klara en nyproduktion av hyresrätter på en acceptabel nivå och inte heller hur en tillfredsställande omfattning av underhåll och ombyggnation i det redan byggda skall tryggas. Bristen på politiska ambitioner inom området drabbar alla som inte har mycket goda ekonomiska förutsättningar. Regeringen har avskaffat de produktionsstöd som fanns för nyproduktion av hyresrätter, man har valt att avtrappa räntebidraget utan att föreslå något nytt bostadsfinansieringssystem och för man en aggressiv kamp för utförsäljningar av allmännyttiga bostadsföretag. Åtgärderna har redan hunnit påverka hyresmarknaden negativt, vad gäller både tillbakadragandet av tidigare planerade nybyggnationer och planerade renoveringar av hyresrätter. Det blir allt tydligare hur möjligheterna minskar för dem med lägst inkomster att finna en god bostad till rimlig hyra. Tvärtom riskerar boende i hyreslägenheter nu att få kraftigt höjda hyror. Situationen för ungdomar och andra som inte har kapital eller önskan att efterfråga bostäder utanför hyresmarknaden blir alltmer ohållbar. Mer än hälften av befolkning bor i en kommun med bostadsbrist, och främst är det hyresbostäder som saknas. står vi inför enorma renoveringsbehov i det befintliga beståndet. Av dagens låga investeringar i ny- och ombyggnad följer att förslitningarna överstiger investeringarna, vilket ger ett sjunkande realkapital (bostadens värde). Om inte bostadsstandarden skall sjunka ytterligare och trångboddheten skall öka måste det produceras fler nya bostäder, och så många hyresrätter som måste renoveras . Annars hotar en hämmad ekonomisk tillväxt, liksom ökad segregation och minskad rörlighet på bostads- och arbetsmarknaden. En bostadspolitik som helt nedmonterat produktionsstödet och lägger om konsumtionsstödet i en riktning som ytterligare kommer att drabba dem med lägst inkomster kommer aldrig att bidra till en mångfasetterad och rättvis bostadsmarknad. Segregation och utanförskap är det enda resultat som uppnås med dagens politik. anser att bostadspolitiken skall bygga på ett statligt ansvar för ekonomiska och juridiska styrmedel och ett kommunalt ansvar för bostadsförsörjning och fysisk utveckling av bostäderna och deras närmiljöer. Staten har stora möjligheter att bidra till ökad ny- och ombyggnad, lägre boendekostnader och ökad kvalitet i boendet. På staten vilar även ett stort ansvar för lagstiftningen kring allas rätt till en god bostad, planering, ägande, allmännytta och den enskildes rätt till inflytande. Bostadspolitiken skall inte isoleras från andra politiska områden. Exempelvis finns det stora miljö- och energikonsekvenser av bostadsbyggandet, vilka är genuina samhällsangelägenheter. Bostaden är en trygghet och den oftast enskilt största utgiftsposten för hushållen. Det fulla ansvaret för denna kan aldrig fullt ut överlåtas på den fria marknaden. Vi föreslår att en ny långsiktigt hållbar bostadspolitik med början införs. Det övergripande målet är att det skall tillkomma minst 40000 lägenheter , av vilka hälften skall vara hyresrätter. bör antalet renoveringar tredubblas. Grunden i förslaget är införandet av en statlig bostadsfond med medel som utgår till fastighetsägare i form av investeringsbidrag för ny- och ombyggnation av hyresrätter. Stöden skall innehålla krav på tak för produktionskostnaden samt rimliga hyror som förhandlats fram i förväg. Vid nybyggnad och ombyggnad av bostadshus skall bästa miljöteknik användas för energiomställning och energieffektivitet i boendet. Detta skall också vara ett krav för att få ta del av förslag till bostadsfinansiering: (10 miljarder ) avsätts i en bostadsfond framåt. Fonden finansieras med medel från Riksgälden och hanteras därmed utanför statsbudgeten. Staten betalar fondens amorterings- och räntekostnader under via exempelvis (). Detta innebär alltså en rejäl samhällsinvestering. Vi menar att den är nödvändig. Bostadssituationen är för många grupper akut, som de långsiktiga behoven också är stora. Det är oansvarigt att i det läget inte ta stora och verksamma grepp för att förändra situationen. Den investeringslösning som skisserar här utgår från denna insikt och möjliggör, förutom uppnående av det övergripande volymmålet på 40000 lägenheter , också en reell möjlighet att förverkliga eftersatta sociala ambitioner med bostadspolitiken. Nedan presenteras ett räkneexempel för investeringskostnaderna. Den bygger på en räntesats på . Den aktuella räntesatsen för en 10-årig obligation låg strax under detta. Kostnaderna för satsningen blir som högst . I vårt exempel uppgår de då till . Med en ränta på skulle denna siffra bli och med fem procents ränta 6,07 miljarder. Mot dessa kostnader skall ställas de sociala vinster som följer av minskad ekonomisk stress och minskad segregation, men också de svårberäknade men uppenbara samhällsekonomiska vinsterna av att öka den geografiska rörligheten och åtgärda trängseleffekterna i storstäder och på universitetsorter. /BKN:s kostnader , 4 procents ränta, miljarder kronor -10,00 -10,40 -10,84 -11,27 -11,68 -12,08 -12,47 -12,84 -13,21 -13,56 8Trygga jobb för välfärd, jämställdhet och hållbar tillväxt Full sysselsättning är det överordnade målet med ekonomiska politik. Villkoren på arbetsmarknaden skall präglas av trygghet och goda möjligheter till inflytande och utveckling i arbetet. konkurrenskraft och välfärd skall säkras genom hög generell utbildningsnivå, god omställningsförmåga och kloka investeringar. Vår budget innehåller en rad offensiva reformförslag som leder till fler hållbara och välståndsskapande jobb inom de offentliga välfärdsverksamheterna, i miljö- och energisektorn samt i byggsektorn. 8.1Jobbsatsning för ökad välfärd Vårt enskilt största förslag som presenterades i budgetmotionen är en särskild jobbsatsning som utformas som ett riktat sysselsättningsstöd med full kompensation till kommuner och landsting. Satsningen kvarstår men flyttas fram . Vi visar på en finansiering av satsningen som överblickas i budgeten. Volymerna är växande över . Vi bedömer att 40 000 personer kan anställas i kommuner och landsting . För att behoven i den offentliga verksamheten bättre skall kunna täckas och kvaliteten förbättras behövs betydliga ytterligare satsningar, och vi tillför därför medel för ytterligare 50 000 respektive 60 000 anställda kommande år. Kostnaderna för stödet beräknas alltså på den totala, växande volymen. De budgeterade kostnaderna för minskade behov av a-kassa baseras på en utväxlingsfaktor på 0,5. Vi räknar alltså med att antalet personer som är i behov av utbetalningar från arbetslöshetsförsäkringen minskar med 20000, när 40000 nya arbetstillfällen bereds. Givetvis är det många som genom jobbsatsningen kommer att komma in på arbetsmarknaden från annan sysselsättning, exempelvis studier. Den som rör sig till en ny, offentlig anställning från en position på den reguljära arbetsmarknaden bidrar till en omsättning. Vi redovisar här de volymer som vår satsning baseras på och de beräknade effekterna på statens finanser:11 särskilda jobbsatsning, kostnader i miljarder kronor varav från öppen arbetslöshet -13,0 -30,4 -52,6 Ökade intäkter från arbetsgivaravgifter, m.m.12 Minskade kostnader för betalningar från arbetslöshetsförsäkringen Nettoeffekt på det offentliga sparandet -6,4 -15,2 -26,6 I ovanstående uppställning budgeteras alltså (1) som en skattekostnad på budgetens intäktsida, medan (2) innebär en förstärkning av de beräknade intäkterna. De minskade kostnaderna för utbetalningar från arbetslöshetsförsäkringen beräknas som ovan anförts på hälften av jobbsatsningens volym. Siffrorna i rad (3) minskar alltså de beräknade kostnaderna på utgiftsområde 13. politik syftar till att bryta med könsdiskriminerande strukturer i arbetslivet och skapa förutsättningar för både kvinnor och män att förvärvsarbeta och vara föräldrar på lika villkor. Vi bibehåller vår satsning på ett löneutjämningssystem för kommunsektorn som presenterades i budgetmotionen . Vi avsätter för att inrätta en modell med viktade statsbidrag som ekonomiskt stimulerar offentliga arbetsgivare som har framgång i att systematiskt reducera osakliga löneskillnader mellan könen. Vi avsätter 2008 och 2009 samt 2010 och 2011. Fördelningen av statsbidraget skall baseras på ett jämställdhetsindex som omfattar hela kommunsektorn. Deltidsarbete är en avgörande orsak till att kvinnor har lägre inkomster, sämre löneutveckling och sämre arbetsvillkor. Vi vill lagstifta om rätt till heltid, med deltid som en möjlighet, för att ge kvinnor samma möjligheter i arbetslivet som män. menar att en individualisering av föräldraförsäkringen är den konkreta reform som mest handgripligt skulle kunna rucka inte bara på det ojämlika uttaget av föräldraledigheten utan även på de könsorättvisor som finns på arbetsmarknaden. satsar därför på att individualisera föräldraförsäkringen. avser att återkomma med förslag på lagstiftning och organisation på diskrimineringsområdet med anledning av förslag. Oavsett framtida organisering av den verksamhet JämO bedriver anser vi att insatserna mot könsdiskriminering i arbetslivet är en högt prioriterad fråga, och att mer resurser bör avsättas för det arbetet. 8.3Demokrati och trygghet i arbetslivet Vi värnar om kollektivavtalsmodellen och de fackliga organisationernas möjligheter att företräda löntagarna i arbetslivet. Vi återställer den av regeringen slopade avdragsrätten för medlemskap i facket. Vi vill öka de anställdas trygghet och inflytande i arbetslivet och förstärka anställningsskyddet på flera punkter. Vi ser särskilt allvarligt på den urholkning av anställningstryggheten som de allt vanligare visstidsanställningarna utgör, och som regeringen vill göra än värre med sitt förslag om utökad rätt till tidsbegränsade anställningar. Vi vill begränsa de otrygga anställningarna genom att införa en allmän visstidsanställning som efter sammanlagt 12 månaders anställning övergår till tillsvidareanställning och vikariat som efter sammanlagt 24 månaders anställning övergår till tillsvidareanställning. Arbetsmarknadspolitikens roll är att underlätta strukturomvandling i arbets- och näringsliv, förbättra matchningen på arbetsmarknaden och minska avståndet till jobb för dem som står långt bort från arbetsmarknaden. Vi menar att arbetsmarknadsläget motiverar intensifierade satsningar på arbetsmarknadsutbildning och riktade anställningsstöd till dem som har särskilda svårigheter att hitta arbete. Arbetsmarknadsutbildningen bör uppgå till 15000 månadsplatser och utbildningen bör utgå från det som är arbetsmarknadspolitiskt motiverat. Även med högre sysselsättningsgrad kommer det att behövas särskilda insatser för långtidsarbetslösa. Vi avser därför att behålla plusjobben, anställningsstöden och utbildningsvikariaten som skattekrediteringar på inkomstsidan. Vi vill också återinföra programmet Gröna jobb för långtidsarbetslösa och utöka antalet platser till 6000, av vilka en tredjedel skall reserveras för unga långtidsarbetslösa. Vi vill utöka arbetsförmedlingens samarbetspartner till att förutom också omfatta och . Funktionshindrade och personer med nedsatt arbetskapacitet skall beredas goda möjligheter att delta i arbetslivet genom lönebidrag och . Invandrades alltför höga arbetslöshetstal måste bemötas med både insatser mot diskriminering och riktade åtgärder för att stärka invandrades möjligheter att delta i arbetslivet på lika villkor. Bland annat vill vi satsa på förbättrad sfi-undervisning som kan kombineras med anställningsstöd och bättre möjligheter att få yrkeskunskaper och examina översatta och värderade. Kulturarbetarna är en speciellt utsatt grupp som drabbats av förändringarna i a-kassan mer än många andra. För att skapa större trygghet på deras arbetsmarknad har tidigare inrättats allianser inom olika områden, vilka ger kulturarbetare ekonomiskt stöd mellan uppdragen. och Dansalliansen är redan igångsatta. Musikeralliansen är under upprättande. Vi vill gå vidare och även inrätta en bildkonstnärsallians. behöver rejäla resurstillskott för att kunna erbjuda bättre service till såväl arbetssökande som arbetsgivare. Om den förestående omorganisationen av AMV skall ha förutsättningar att leda till förbättringar i arbetsförmedlingens arbete krävs ytterligare extra anslag till myndigheten. 8.5A-kassa för trygghet i förändring En solidariskt skattefinansierad arbetslöshetsförsäkring som ger löntagarna inkomsttrygghet vid arbetslöshet är en central del i den gemensamma välfärden och för en väl fungerande arbetsmarknad. Vi avser att återställa regeringens samtliga försämringar av a-kassan. För att återupprätta legitimiteten i arbetslöshetsförsäkringen vill vi också höja den högsta dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringen och aktivitetsstödet per dag , därefter till per dag. Från höjs grundbeloppet från dagens 320 till per dag. Ersättningsnivån i aktivitetsstödet höjs på motsvarande sätt. Förebyggande arbetsmiljöarbete för att motverka ohälsa och olycksfall i arbetslivet är centralt. Arbetsmiljöfrågor är dessutom i hög grad jämställdhetsfrågor, eftersom de arbetsplatser och yrken som är kvinnodominerade genererar mer arbetsrelaterad ohälsa. vill stärka och utveckla arbetsmiljöarbetet och ge och skyddsombuden mer resurser och bättre verktyg i deras arbete. Vi anser också att en nollvision för dödsfall i arbetslivet bör uppställas. avvisade regeringens omotiverade nedläggning av () i budgetpropositionen . Nedläggningen innebär en förskingring av kunskaper och en viktig informationskälla för såväl arbetsmarknadens parter som myndigheter och beslutsfattare. anser att de resurser som förfogat över även bör avsättas till arbetslivsforskning och informationsinsatser om forskningsfältet. Vi avser att återkomma med konkreta förslag på hur denna verksamhet skall organiseras i höstbudgetmotionen. Temperaturen på jorden blir högre. Den snabba temperaturökningen innebär stora påfrestningar på ekosystemen. Att minska utsläppen av växthusgaser är den största utmaningen mänskligheten har ställts inför. Vi har ännu möjlighet att påverka hur stora effekterna av klimatförändringarna blir och hur snabbt de kommer. Utifrån nya forskningsrapporter som presenterats av FN anser att och EU måste minska utsläppen med jämfört med nivå. Det är en viktig signal att , som är ett av de länder som står för de största utsläppen per person, tar ansvar och visar att det är möjligt att minska utsläppen utan försämrad levnadsstandard. För att uppnå klimatmålet behövs många olika åtgärder. Sternrapporten, The Economics of Climate Change , pekar på att det för att stabilisera den internationella nivån av växthusgaser på 500550 ppm koldioxidekvivalenter krävs åtgärder motsvarande av den globala bruttonationalprodukten (BNP). anser att det är rimligt att som ett rikt land strävar mot att av vår nationella BNP avsätts som en klimatförsäkring för framtiden. Vi föreslår i den här motionen flera omfattande åtgärder som leder mot detta mål. Vi avser att återkomma med ett förslag i höstbudgeten med närmare beskrivning av vad anser skall ingå i sådana klimatåtgärder. är initiativtagare till klimatinvesteringsprogrammet (Klimp) som infördes . Programmet innebär att kommuner och andra lokala aktörer kan få bidrag till långsiktiga investeringar som minskar växthuseffekten. Enligt beräknas de åtgärder som beviljats bidrag under 20032006 minska utsläppen med . Erfarenheterna har varit mycket goda och vi motsätter oss regeringens förslag att fasa ut detta stöd till 2009. Vi fortsätter vår satsning för att stödja kommunernas framgångsrika klimatarbete genom att garantera Klimp ett årligt anslag på . Klimatförändringarna har stor inverkan på ekosystemet. Det är viktigt att förstärka kunskapen om vad dessa klimatförändringar innebär för svenska förhållanden för att om möjligt kunna förhindra att arter helt försvinner. Vi avsätter därför mer resurser till klimatforskning inom för areella näringar och samhällsbyggande (Formas). Vi är inne i en avgörande strukturomvandlingsprocess, från ett olje- och kolbaserat energisamhälle till ett samhälle som tar sin energi från sol, vind, vatten och skog, från ett samhälle som skapar miljöproblem till ett samhälle som är miljömässigt hållbart, från en industriell struktur till en globaliserad marknad för arbete, produkter och tjänster. För att föra vidare det svenska välfärdssamhället till nästa generation krävs att det påbörjas stora långsiktiga investeringar. ambition är att utveckla handlingsplanen för energiomställning en handlingsplan som visar att vi både kan avveckla kärnkraften och trygga elförsörjningen och klara högt ställda klimatmål.