mot · GV02So294 · 2007-10-02 00:00:00 — All kärlek är bra kärlek 11.1Sveriges roll i världen17 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en könsneutral äktenskapslagstiftning införs där alla med vigselrätt bör vara beredda att viga både samkönade och olikkönade par.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om attityder och bemötande. begär att regeringen återkommer med ett förslag om hur HBT-kompetensen generellt kan tillförsäkras inom vården. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att smittskyddslagen bör ses över. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att män som har sex med män ska kunna ge blod efter nödvändig karantän. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att mål om HBT-kunskap bör tas in i läkarnas och lärarnas examensordning.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att HomO bör tillföras medel för att kunna öka tillsynen, informera mer och på andra sätt verka för att minska diskrimineringen i skolan.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om läromedel.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att personal inom , och andra institutioner utbildas och fortbildas för att höja sin HBT-kompetens. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att könsidentitet bör omfattas av hatbrottslagstiftningen.4 begär att regeringen återkommer med förslag om hur åklagare och domare bör tillförsäkras tillfredsställande HBT-kompetens.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att HBT-kompetens bör finnas på alla brottsofferjourer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att fler särskilda brottsofferjourer för HBT-personer inrättas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om HBT-personers grundlagsskydd.5 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ökad öppenhet om våld i samkönade relationer.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att homo- och transfobin behöver minska inom socialtjänst och polis så att HBT-personer vågar anmäla misshandel inom förhållandet.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att kvinnojourer bör uppmuntras att ta emot transsexuella kvinnor och höja sin kompetens att bemöta lesbiska som blivit misshandlade av sina partner. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om skyddat boende för HBT-personer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en kompetenshöjning på HBT-området bör ske bland personalen på , på landets mödravårdscentraler och i förskolan. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ensamstående kvinnor bör ha samma rättigheter till insemination som kvinnor i parrelationer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ge i uppdrag att aktivt söka nya möjligheter för att internationella adoptioner ska bli mer än en teoretisk möjlighet för homosexuella. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tillsätta en utredning med uppgift att se över så att barn kan ha fler än två vårdnadshavare.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tillsätta en utredning med uppgift att se över intersexuellas behov. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att krav bör ställas på att de nationella idrottsförbunden redovisar hur de bekämpar homofobi och diskriminering för att få bidrag från staten.6 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om vikten av att de nationella idrottsförbunden upprättar en policy om HBT-frågor.6 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att alla tränar- och ledarutbildningar bör innehålla utbildning inom HBT-området och att all fortbildning bör innehålla moment som syftar till en kompetenshöjning inom HBT.6 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att hetslagen bör omfatta även transpersoner.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att könsuttryck bör vara en diskrimineringsgrund.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att förolämpningsregeln i 5 kap. 5 § 4 även bör skydda transpersoner.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tillsätta en utredning med uppgift att se över namnlagen.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att kravet på att transsexuella ska vara ogifta, sterila och svenska medborgare för att få genomgå en könskorrigering tas bort, utan nya krav på borttagande av könskörtlar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om transsexuellas möjligheter att spara könsceller inför en könskorrigerande operation. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om unga transpersoner och slopandet av åldersgränsen för att få behandling. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en och om HBT-personers rättigheter.7 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att och andra myndigheter som arbetar nära flyktingar bör höja sin HBT-kompetens.8 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att alla flyktingar som kommer till på grund av förföljelse för sin sexuella läggning bör garanteras ett kompetent bemötande av svenska myndigheter.8 1 Yrkandena 1, 22 och 30 hänvisade till CU. 2 Yrkandena 6 och 8 hänvisade till UbU. 3 Yrkandena 7 och 28 hänvisade till AU. 4 Yrkandena 10, 11, 15, 16, 27 och 29 hänvisade till JuU. 5 Yrkande 14 hänvisat till KU. 6 Yrkandena hänvisade till KrU. 7 Yrkande 34 hänvisat till UU. 8 Yrkandena 35 och 36 hänvisade till SfU. bestod det politiska initiativet på HBT-området i att skydda en avgränsad grupp homosexuella från diskriminering och ge dem vissa rättigheter. har flera andra identiteter, bland annat bisexuella, transpersoner och hivpositiva, inkluderats i en kraftfull rörelse med politiska, akademiska och aktivistiska grenar. Begreppen, frågorna och de politiska verktygen har förändrats, kartan ritats om, fler grupper har inkluderats och utgångspunkterna förskjutits. I stället för att prata om homosexuella används numera termen HBT, som står för homosexuella, bisexuella och transpersoner. Med transperson menas såväl transsexuella som transvestiter och alla som vill kalla sig själva för transperson. används termen HBTQ där q:et står för queer. Begreppet queer används för att analysera sexualitet, identitet och kön ur ett historiskt och maktpolitiskt perspektiv. Ur ett queerperspektiv betraktas heterosexualitet och homosexualitet inte som naturliga egenskaper hos en individ utan som sociala konstruktioner, uttryck för maktförhållanden och resultat av historiska processer. Att fokusera på i stället för på avvikelserna är att radikalt byta perspektiv. Akademiskt har detta perspektivbyte fått stor betydelse för forskningens inriktning. Förut studerades homosexuella människors livsbetingelser, skrivs avhandlingarna exempelvis om hur heterosexuellt beteende konstrueras och lärs ut i sexhandböcker från , eller hur heteronormen etableras bland flickorna i en samtida högstadieklass. Tanken att det heterosexuella beteendet är det normala, naturliga, sanna, vanliga och riktiga är alltså en konstruerad sanning som begreppet queer perforerar. Samma sak gäller den fasta sexuella identiteten, tron att människan har en fastlagd, livslång och sann sexuell inriktning. Att inta ett queerperspektiv när man arbetar politiskt med HBT-frågor har många fördelar. Sexualpolitiskt arbete handlar inte längre om att uppmärksamma och vurma för en sexuell identitet utan om att genomskåda en konstruerad struktur där några ständigt premieras framför andra. Eftersom heteronormen i vårt samhälle är så grundläggande har den blivit transparent och svår att få syn på. Därför är det en stor politisk utmaning att upptäcka förtryckande strukturer och bekämpa de diskriminerande privilegier som heterosexuella per automatik garanteras . I en värld med lika rättigheter kan alla som vill känna sig lika hemma. Vi tror att alla människor, oavsett sexuell orientering, blir lyckligare utan tvingande etiketter och trånga kategorier. När man diskuterar sexualpolitik ska man med andra ord minnas att queerrörelsen i lika hög grad även för de heterosexuellas kamp: för ett friare och mer avspänt samhälle med mindre tvingande normer, med större utrymme för varje individ att överskrida gränser och vara den man vill. Frågan om äktenskap mellan samkönade par har varit en viktig fråga . partnerskapslag, en första lösning med en egen homoorienterad lag som hakades på den riktiga lagen, håller på att ersättas av den helt könsneutrala äktenskapslagstiftning som verkar få stöd av majoritet. Frågan har utretts och remissbehandlas , men vår bedömning är att utredningens förslag är så komplett att det inte finns anledning att vänta . förespråkar en könsneutral äktenskapslagstiftning där alla äktenskap blir borgliga och den som så önskar får lägga till religiösa ceremonier efter eget val. För oss är det dock viktigare att den könsneutrala äktenskapslagstiftningen verkligen blir av, och vi kan därför tänka oss att i stället gå på utredningens förslag. Dock vänder vi oss mot att samfunden ska kunna vägra att viga samkönade par. Få av dem som vill ge vigselrätt åt homovigselvägrare är beredda att ge samma rätt till folk som av ideologiska skäl vägrar att viga exempelvis rasblandade par, judar eller funktionshindrade. Detta visar att sexualitet fortfarande har en mycket svagare ställning som diskrimineringsgrund än exempelvis etnicitet. har mycket gjorts det för att verka för lika rättigheter. Också opinionsmässigt finns ett starkt stöd för detta. Människors attityder i vardagen är dock fortfarande väldigt olika, förhoppningsvis mest beroende på osäkerhet och okunskap om hur man bör agera. Många HBT-personer kan vittna om daglig diskriminering, okunskap och dåligt bemötande inom bland annat vård, skola och andra offentliga instanser beroende på deras sexuella läggning. Vi anser att det lämpligaste sättet att förändra detta är dels att utbilda och informera, dels att stärka möjligheterna att anmäla och få upprättelse. I den befintliga långa läkarutbildningen, följt av 1821 månaders allmäntjänstgöring och specialistutbildning, utgör undervisning i HBT-frågor högst en frivillig föreläsning på grundutbildningen. Många HBT-personer som varit patienter kan vittna om stor okunskap på vårdens alla nivåer. finns inga krav på HBT-kunskaper för att få examen. All den fortbildning som finns inom vården sker enbart på initiativ av frivilliga organisationer (som RFSL) och lokala eldsjälar. En allmän kompetenshöjning inom HBT bland gynekologerna på i har exempelvis kommit till stånd enbart för att en enda HBT-kunnig individ har ordnat kurser och seminarier. Enskilda personer har på liknande sätt fått till stånd en särskild mottagning för lesbiska och bisexuella kvinnor på samma sjukhus. Privata och lokala initiativ ska givetvis uppmuntras och stödjas, men hela ansvaret för fortbildning och information bör inte överlåtas till volontärer och eldsjälar. avgör förekomsten av frivilliga initiativ hur människor blir bemötta i sitt landsting. Patienten har ingen bättre garanti för ett kompetent bemötande än hoppet om att det finns en lokal bög eller flata som sett till att utbilda sina kollegor, som i fallet . På det här området behövs både mainstreaming och särskilda enheter i kombination. När det gäller sjukvård är specialmottagningar nödvändiga för att snabbt kunna ackumulera och sprida kompetens, som för homosexuella män i där ny kunskap på området snabbt samlas och sprids till andra mottagningar för sexuellt överförbara sjukdomar. Mycket kunskap på ett ställe rinner över så att alla lär sig lite mer och den totala kunskapsnivån ökar. Å andra sidan ska inte, som händer, alla homosexuella män i per automatik hänvisas till för att ta några prover. Det är alltså viktigt att kompetensen att möta HBT-personer finns överallt inom vården. Inom till exempel äldreomsorgen finns ingen beredskap för att möta äldre hivpositiva. Vi anser att regeringen bör återkomma med ett förslag på hur HBT-kunskap ska tillförsäkras i vården. Det är till exempel viktigt att högskoleutbildningarna höjer HBT-kompetensen hos läkare, sjuksköterskor, socionomer och psykologer och att kunskap inom HBT ingår i respektive examen. Fortbildning och kompetenshöjande insatser behöver göras inom hela vårdsektorn. Bland hivpositiva anses smittskyddslagen fortfarande vara ett problem eftersom en hivpositiv person av lagen är tvingad att informera om sin medicinska status vid varje kontakt med sjukvården och tandvården. Detta upplevs som förnedrande och leder till diskriminering och kränkning: bokade tandläkartider försvinner, mottagningar plastas in och personalen möter patienten i rymddräkter. Den diskriminering som utövas i smittskyddslagens namn är mycket svår att anmäla. har hivpositiva en plikt att upplysa en eventuell partner om sin medicinska status. Förutom att det är väldigt svårt att leva upp till lagen medför den rent praktiskt att många hivpositiva är rädda för att bli anmälda (eftersom det oftast inte finns några vittnen till eller dokumentation av sådana samtal) av sina före detta (bittra, arga, svartsjuka) partners. Denna plikt ger också den hivpositiva partnern hela ansvaret i en potentiellt smittspridande situation, medan det rimliga är att alla människor, hivnegativa som hivpositiva, har ansvar för sin egen hälsa. Lagen lägger allt ansvar på en person och friar övriga. Dessutom visar forskning att de flesta som smittar andra inte själva vet om att de bär på viruset. Lagen är alltså relativt verkningslös ur medicinsk synvinkel, dålig som ideologisk markering, och bör därför ses över. Enligt regler får män som haft sex med män inte ge blod, oavsett om detta skedde och männen därefter konstaterats vara hivnegativa. Detta är ett missriktat säkerhetstänkande. Hivsmittat blod motverkas inte genom att porta högriskgrupper på livstid utan genom strikta regler för karantän och testning. Det ankommer visserligen inte på att besluta om regler för blodgivning, men när en myndighet antar diskriminerande regler bör kunna uttala att detta inte är acceptabelt. Skolan är en av samhällets viktigaste normskapande instanser. Skolan är också en arbetsplats för hundratusentals människor. Diskriminering på grund av eller med hänvisning till sexuell läggning tas inte på samma allvar som rasism. HBT-kunskap ingår inte i undervisningen på lärarlinjerna, och lärare får i liten utsträckning fortbildning inom området. , och presenterade på DN-debatt resultatet av en undersökning där av lärarna ansåg sig ha kompetens att förklara för unga människor frågor om homosexualitet, bisexualitet och transpersoner. ansåg sig ha fått utbildning att förklara sexuell läggning. Hälften av lärarna svarade att kränkande jargong på grund av sexuell läggning förekommer bland eleverna, och en av tio svarar att det förekommer bland skolans vuxna. De ansåg att frågan är av riksintresse och att betydande satsningar måste göras både nationellt och när det gäller utbildning och vidareutbildning. Vi i anser både att det måste bli en självklarhet med fortbildning och att elever på behöver få mer obligatorisk undervisning i HBT-frågor. Att ha HBT-kunskap behöver ingå i examensordningen. Ett liknande motionsyrkande behandlades i utbildningsutskottet (bet. 2005/6:UbU16) och avstyrktes. Man hänvisade till att det i kraven på den utexaminerade läraren ingår att motverka diskriminering och annan kränkande behandling. Det man avser är en av målformuleringarna, men vi anser att den är alldeles för otydlig. Vi menar att det trots allt är viktigt att nämna HBT-kunskap särskilt och anser därför att det antingen bör skrivas in i den fjärde målformuleringen i examensordningen för lärare alternativt komma till som ett särskilt mål. Om man inte har närmare kunskap är det svårt att motverka diskriminering. fick under förra mandatperioden igenom ett förslag om granskning av innehåll i läroböcker. fick regeringens uppdrag att analysera läroböcker i ämnena biologi/naturkunskap, historia, religionskunskap och samhällskunskap med avseende på i vilken omfattning och på vilket sätt de avviker från läroplanens värdegrund. Eventuella uttryck för diskriminering eller andra former av kränkningar på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder skall särskilt uppmärksammas. slutredovisades uppdraget genom rapporten I enlighet med skolans värdegrund? En granskning av hur etnisk tillhörighet, funktionshinder, kön, religion och sexuell läggning framställs i ett urval av läroböcker (Rapport 285). Där konstateras att läroböckerna domineras av heteronormativitet, där heterosexualitet förutsätts om inget annat anges och homo- och bisexuella endast gestaltas då det uttryckligen handlar om homo- och bisexualitet. Det är visserligen ett steg framåt från äldre läroböcker där icke-heterosexuella uttryckligen beskrivs som onormala, men det innebär fortfarande att heterosexualitet framställs som det normala och allt annat som avvikande. Vi anser inte att det är acceptabelt att skolans läroböcker befäster heteronormen och att HBT-elever osynliggörs eller framställs som avvikande! Vår förhoppning är att granskning ska vara till stöd i valet av läroböcker för lärare i de undersökta ämnena. Däremot ser vi behov av liknande granskningar i fler ämnen, till exempel svenska och hem- och konsumentkunskap. Det är inte realistiskt att tro att varje enskild lärare ska ha tid och kompetens att granska samtliga läroböcker utifrån ett HBT-perspektiv, etnicitetsperspektiv osv., och därför behövs det stöd som granskningar innebär. Detta bör ges regeringen till känna. sker ingen utbildning, fortbildning eller generell kompetenshöjning av personalen på och . Det finns ingen undervisning om HBT på , och den fortbildning som finns drivs av lokala initiativ och förekommer bara på ett fåtal arbetsplatser. Inte heller här inkluderas generellt HBT-frågor när man talar om mångfald och diskriminering. För att garantera ett bra bemötande och icke-diskriminering är det viktigt att personalen på , och andra institutioner utbildas och fortbildas för att höja sin HBT-kompetens. Ett hatbrott mot en HBT-person är ett brott som begås för att förövaren identifierar offret som homo-, bi- eller transsexuell. I lagstiftningen finns en skärpningsregel i 29 kap. 2 § 7 enligt vilken brott med motiv att kränka någon på grund av ras, hudfärg, nationalitet, etniskt ursprung, trosbekännelse eller sexuell läggning kan straffas hårdare än brott utan kränkningsmotiv. Könsidentitet omfattas däremot inte, vilket den naturligtvis bör göra. har antalet anmälningar om hatbrott mot HBT-personer ökat. Enligt som gör mätningarna om hatbrott beror ökningen delvis på en ökad anmälningsbenägenhet och delvis på en faktisk ökning av brotten. Hatbrotten är den strukturella homofobins mest handgripliga praktik. Enligt , kriminolog som forskat om hatbrott mot HBT-personer, är den största arenan arbetsplatsen eller skolan (), sedan kommer allmän plats () och därefter hemmet, offentliga transporter, krogen och sist parker där män möts (). Hatbrott mot HBT-personer handlar alltså inte om killar som knackar bög, alltså slår ner bögar på platser där bögar möts. Mer typiska hatbrott är snarare mobbning, spott och sabotage på arbetsplatsen, sprayfärg på ytterdörren, glåpord från grannarna, sexualisering av lesbiska kvinnor på krogen och misshandel utanför gayställen. Synen på förövarna är viktig för att förstå hatbrottens natur. och andra forskare inom området betonar att det inte, med få några få undantag, handlar om enskilda galningar utan om en struktur av förakt och fördomar. Det finns en bredd och systematik i hatbrotten som gör att man inte kan förklara dem med de individuella förövarnas homofobi. Våldsverkaren i nazistuniform hör till undantagen, istället framträder granntanten, arbetskamraterna eller killgänget som går förbi en krogkö som de vanligaste förövarna. Hatbrotten mot HBT-personer är ett strukturellt fenomen. Brotten kan även betecknas som budskapsbrott, det vill säga att de riktas mot många fler än det enskilda offret. Brotten är också instrumentella på så sätt att de syftar till att inskränka människors beteende och valfrihet, vilket också lyckas: Studier visar att människor som varit utsatta för hatbrott blir mindre öppna och mer rädda efteråt. Att hatbrotten har ett budskap och är instrumentella brott gör att de har en djupare träffyta på demokratin än andra brott. Eller rättare sagt: Det faktum att offret varit just homosexuell har i många fall räknats som en förmildrande omständighet när förövaren ställts inför rätta. Detta gäller fall av misshandel, dråp och mord där förövaren fått eller trott att han fått en sexuell invit av offret. har det räckt med en blick eller farhågan om en kommande invit eller bara känslan av att offrets homosexualitet i sig skulle innebära en sexuell invit. Straffskärpningsregeln blir en straffmildringsregel i samma stund som ett homosexuellt närmande i praktiken utgör en juridiskt förmildrande omständighet på det våldsbrott det utlöser. Det finns flera rättsfall där homosexuella inviter setts som förmildrande omständigheter när domstolarna ska bestämma brottsrubricering och strafflängd. Det mest kända är kanske mordet på ishockeyspelaren 1995. råkade ragga på fel kille, en 19-årig nazist, och dödades med 64 knivhugg. Förövaren dömdes för dråp och inte mord för dessa 64 knivhugg, eftersom brottet hade föregåtts av ett raggningsförsök, enligt en allvarlig provokation där offret genom sitt beteende försatt förövaren i ett tillstånd av okontrollerat ursinne. För att helt eliminera hatbrotten mot HBT-personer krävs en attitydförändring. Den dag då det enbart är pinsamt att begrunda, irritera sig och gå igång på sina medmänniskors högst privata kärleksliv och val av partner har vi inga hatbrott riktade mot HBT-personer. Vi anser därför att åklagare och domare behöver höja sin HBT-kompetens. HBT-kompetens behöver finnas på alla brottsofferjourer. Som ett första steg mot detta anser vi dock att fler särskilda brottsofferjourer för HBT-personer behöver inrättas, för att nå fördjupade erfarenheter och höjd kunskapsnivå. HBT-personer måste våga börja anmäla brott de utsätts för i större utsträckning och behöver vara helt säkra på att bli väl bemötta. Vi anser också att HomO behöver få mer pengar dels för att stärka sin informationsroll, dels för att driva fler diskrimineringsmål i domstol. Vi anser också att HBT-personer bör ha samma skydd i grundlagens andra kapitel som personer som missgynnas därför att de med hänsyn till ras, hudfärg eller etniskt ursprung tillhör en minoritet. Våld förekommer också mellan samkönade par, men får inte samma uppmärksamhet som mäns våld mot kvinnor. ligger internationellt långt efter i både kunskap och stöd åt utsatta våldsoffer. En ny omfångsundersökning visar att av dem som lever i en samkönad parrelation utsätts för våld av något slag. Partnermisshandel har stora likheter med mäns våld mot kvinnor. Det är samma process av nedbrytning, förödmjukelse och sexuellt, fysiskt och psykiskt våld. Samhällets syn på våldet är dock annorlunda. Dessa brott räknas inte som kvinnofridskränkning även om all misshandel är olaglig och våldet ses inte som lika allvarligt. Det faktum att parterna är av samma kön misstolkas som att de är jämbördiga.