· GU10368 · 2007-03-20 18:00:47 — Tvärtom gäller det att vi dockar ihop de här verksamheterna. Det är först då som det blir så bra som det faktiskt kan bli. Där har vi ju tidigare nått goda resultat.Hälso- och sjukvårdslagen finns i grunden. Regeringens ambitioner och, tror jag, höga ambitioner när det gäller forskningen finns också i grunden. Landstingen kan ta ansvar för det här, och staten har via de avtal som vi har möjligheter att säkerställa att det här blir framtiden också efter stopplagens avskaffande.När det gäller utvecklingen i eller i andra landsting har vi tagit bort en tvångströja som landstingen har haft. Vi gör det utifrån en föreställning - en tro, en övertygelse - om att landstingspolitikerna själva kan hantera denna verksamhet. Vi ser inga skäl till oro.Tvärtom är det så att oron vore på sin plats i en situation där svensk hälso- och sjukvård inte tillåts utvecklas utan låses av bojor i form av beslut som fattas på och som inte lämnar möjligheten för andra än de offentliga aktörerna att bidra till den utveckling som jag tror att vi alla eftersträvar.Jag tror att det är bra med flera röster i denna kör, med många blommor som blommar. På det viset tror jag att utvecklingen tar fart och att kan bibehålla och förstärka den position vi har som ett framgångsrikt land när det gäller hälso- och sjukvård.Jag tror som sagt att de mest ivriga debattörerna tar i lite när de lämnar den sakliga grunden och naturligtvis vill åstadkomma en viktig diskussion. Dock gör man det lite mot bättre vetande. Jag tror, som sagt, att flera av mina motdebattörer nu försöker veva upp sig här till en orosnivå som det inte finns någon grund för. har under en mycket mycket förträffligt klarat sig utan en stopplag. En sådan har funnits på tillfälligt besök och kommer - om landar i det beslut som jag hoppas att man landar i - att förpassas någon annanstans. Den här frågan är i hand.Den oro som uttrycks när det gäller den högre forskningen bygger på något sätt också på att det är vi som finns här som vet bäst. Men jag lever i föreställningen att det är de människor som finns ute i landstingen som är de som är bäst skickade att hantera sin verksamhet. För den skull ska staten inte frånhända sig sitt ansvar när det gäller högre utbildning och forskning. Tvärtom gäller det att vi dockar ihop de här verksamheterna. Det är först då som det blir så bra som det faktiskt kan bli. Där har vi ju tidigare nått goda resultat.Hälso- och sjukvårdslagen finns i grunden. Regeringens ambitioner och, tror jag, höga ambitioner när det gäller forskningen finns också i grunden. Landstingen kan ta ansvar för det här, och staten har via de avtal som vi har möjligheter att säkerställa att det här blir framtiden också efter stopplagens avskaffande.När det gäller utvecklingen i eller i andra landsting har vi tagit bort en tvångströja som landstingen har haft. Vi gör det utifrån en föreställning - en tro, en övertygelse - om att landstingspolitikerna själva kan hantera denna verksamhet. Vi ser inga skäl till oro.Tvärtom är det så att oron vore på sin plats i en situation där svensk hälso- och sjukvård inte tillåts utvecklas utan låses av bojor i form av beslut som fattas på och som inte lämnar möjligheten för andra än de offentliga aktörerna att bidra till den utveckling som jag tror att vi alla eftersträvar.Jag tror att det är bra med flera röster i denna kör, med många blommor som blommar. På det viset tror jag att utvecklingen tar fart och att kan bibehålla och förstärka den position vi har som ett framgångsrikt land när det gäller hälso- och sjukvård.Jag tror som sagt att de mest ivriga debattörerna tar i lite när de lämnar den sakliga grunden och naturligtvis vill åstadkomma en viktig diskussion. Dock gör man det lite mot bättre vetande. Jag tror, som sagt, att flera av mina motdebattörer nu försöker veva upp sig här till en orosnivå som det inte finns någon grund för. har under en mycket mycket förträffligt klarat sig utan en stopplag. En sådan har funnits på tillfälligt besök och kommer - om landar i det beslut som jag hoppas att man landar i - att förpassas någon annanstans. Den här frågan är i hand.Den oro som uttrycks när det gäller den högre forskningen bygger på något sätt också på att det är vi som finns här som vet bäst. Men jag lever i föreställningen att det är de människor som finns ute i landstingen som är de som är bäst skickade att hantera sin verksamhet. För den skull ska staten inte frånhända sig sitt ansvar när det gäller högre utbildning och forskning. Tvärtom gäller det att vi dockar ihop de här verksamheterna. Det är först då som det blir så bra som det faktiskt kan bli. Där har vi ju tidigare nått goda resultat.Hälso- och sjukvårdslagen finns i grunden. Regeringens ambitioner och, tror jag, höga ambitioner när det gäller forskningen finns också i grunden. Landstingen kan ta ansvar för det här, och staten har via de avtal som vi har möjligheter att säkerställa att det här blir framtiden också efter stopplagens avskaffande.När det gäller utvecklingen i eller i andra landsting har vi tagit bort en tvångströja som landstingen har haft. Vi gör det utifrån en föreställning - en tro, en övertygelse - om att landstingspolitikerna själva kan hantera denna verksamhet. Vi ser inga skäl till oro.Tvärtom är det så att oron vore på sin plats i en situation där svensk hälso- och sjukvård inte tillåts utvecklas utan låses av bojor i form av beslut som fattas på och som inte lämnar möjligheten för andra än de offentliga aktörerna att bidra till den utveckling som jag tror att vi alla eftersträvar.Jag tror att det är bra med flera röster i denna kör, med många blommor som blommar. På det viset tror jag att utvecklingen tar fart och att kan bibehålla och förstärka den position vi har som ett framgångsrikt land när det gäller hälso- och sjukvård.Jag tror som sagt att de mest ivriga debattörerna tar i lite när de lämnar den sakliga grunden och naturligtvis vill åstadkomma en viktig diskussion. Dock gör man det lite mot bättre vetande. Jag tror, som sagt, att flera av mina motdebattörer nu försöker veva upp sig här till en orosnivå som det inte finns någon grund för. har under en mycket mycket förträffligt klarat sig utan en stopplag. En sådan har funnits på tillfälligt besök och kommer - om landar i det beslut som jag hoppas att man landar i - att förpassas någon annanstans. Den här frågan är i hand.Den oro som uttrycks när det gäller den högre forskningen bygger på något sätt också på att det är vi som finns här som vet bäst. Men jag lever i föreställningen att det är de människor som finns ute i landstingen som är de som är bäst skickade att hantera sin verksamhet. För den skull ska staten inte frånhända sig sitt ansvar när det gäller högre utbildning och forskning. Tvärtom gäller det att vi dockar ihop de här verksamheterna. Det är först då som det blir så bra som det faktiskt kan bli. Där har vi ju tidigare nått goda resultat.Hälso- och sjukvårdslagen finns i grunden. Regeringens ambitioner och, tror jag, höga ambitioner när det gäller forskningen finns också i grunden. Landstingen kan ta ansvar för det här, och staten har via de avtal som vi har möjligheter att säkerställa att det här blir framtiden också efter stopplagens avskaffande.När det gäller utvecklingen i eller i andra landsting har vi tagit bort en tvångströja som landstingen har haft. Vi gör det utifrån en föreställning - en tro, en övertygelse - om att landstingspolitikerna själva kan hantera denna verksamhet. Vi ser inga skäl till oro.Tvärtom är det så att oron vore på sin plats i en situation där svensk hälso- och sjukvård inte tillåts utvecklas utan låses av bojor i form av beslut som fattas på och som inte lämnar möjligheten för andra än de offentliga aktörerna att bidra till den utveckling som jag tror att vi alla eftersträvar.Jag tror att det är bra med flera röster i denna kör, med många blommor som blommar. På det viset tror jag att utvecklingen tar fart och att kan bibehålla och förstärka den position vi har som ett framgångsrikt land när det gäller hälso- och sjukvård.Jag tror som sagt att de mest ivriga debattörerna tar i lite när de lämnar den sakliga grunden och naturligtvis vill åstadkomma en viktig diskussion. Dock gör man det lite mot bättre vetande. Socialministern och jag är överens om att det är viktigt med stora satsningar på forskning och utveckling. Jag tror att det är en helt avgörande framtidsfråga för som nation.Jag tycker dock att socialministern nonchalerar den oro som finns. Jag vet inte om han är medveten om den stora oro som finns för den kliniska forskningen i som skulle behöva utökas och förbättras, att svensk medicinsk forskning inte klarar av att hålla samma takt som man har haft tidigare. Man möter en större internationell och global konkurrens . Det märks inte minst på våra stora läkemedelsföretag. Därför är det en väldigt viktig framtidsfråga för att inte äventyra den forskning vi har på detta område utan snarare förstärka den i stället.Jag har sagt under debatten att det är märkligt att regeringen inte kan ge svar på frågan om man tycker att det är bra om den borgerliga landstingsledningen i skulle stycka av eller införa en vårdgalleria. Jag har ställt frågan, tror jag, under denna debatt. Den finns också i den skriftliga interpellation jag har ställt till socialministern. Det vore väl rimligt att man får ett svar!Men svaret på den frågan är ju lite knepigt, för säger man att det är bra att stycka av och privatisera delar av det säger man också att statsministern faktiskt for med osanning i tv-duellerna inför valet, och det kan vara problematiskt.Jag tycker inte heller att man ska säga att det är att politisera, att vi i riksdag vet bäst i de här frågorna. Det jag har hänvisat till är den oro som har påtalat om forskningens betydelse för och att forskningen och utbildningen behöver hållas ihop inför framtiden.Jag hoppas att socialministern nu kan använda sitt sista anförande till att faktiskt svara på frågan om han tycker att det är bra om man styckar upp och inför vårdgallerior.Om man hade velat garantera detta från statens sida hade du i din proposition kunnat skriva in att avtal som säkerställer detta ska finnas. Men det återfinns inte heller i propositionen. Därför är vi oroliga, och vi kommer att fortsätta att vara oroliga tills regeringen har gett tydliga besked på denna punkt. Socialministern och jag är överens om att det är viktigt med stora satsningar på forskning och utveckling. Jag tror att det är en helt avgörande framtidsfråga för som nation.Jag tycker dock att socialministern nonchalerar den oro som finns. Jag vet inte om han är medveten om den stora oro som finns för den kliniska forskningen i som skulle behöva utökas och förbättras, att svensk medicinsk forskning inte klarar av att hålla samma takt som man har haft tidigare. Man möter en större internationell och global konkurrens . Det märks inte minst på våra stora läkemedelsföretag. Därför är det en väldigt viktig framtidsfråga för att inte äventyra den forskning vi har på detta område utan snarare förstärka den i stället.Jag har sagt under debatten att det är märkligt att regeringen inte kan ge svar på frågan om man tycker att det är bra om den borgerliga landstingsledningen i skulle stycka av eller införa en vårdgalleria. Jag har ställt frågan, tror jag, under denna debatt. Den finns också i den skriftliga interpellation jag har ställt till socialministern. Det vore väl rimligt att man får ett svar!Men svaret på den frågan är ju lite knepigt, för säger man att det är bra att stycka av och privatisera delar av det säger man också att statsministern faktiskt for med osanning i tv-duellerna inför valet, och det kan vara problematiskt.Jag tycker inte heller att man ska säga att det är att politisera, att vi i riksdag vet bäst i de här frågorna. Det jag har hänvisat till är den oro som har påtalat om forskningens betydelse för och att forskningen och utbildningen behöver hållas ihop inför framtiden.Jag hoppas att socialministern nu kan använda sitt sista anförande till att faktiskt svara på frågan om han tycker att det är bra om man styckar upp och inför vårdgallerior.Om man hade velat garantera detta från statens sida hade du i din proposition kunnat skriva in att avtal som säkerställer detta ska finnas. Men det återfinns inte heller i propositionen. Därför är vi oroliga, och vi kommer att fortsätta att vara oroliga tills regeringen har gett tydliga besked på denna punkt. beskriver här hur möjligen har halkat efter lite grann och inte har haft samma utveckling som de mest framgångsrika länderna när det gäller den kliniska forskningen. Det är förbluffande att det har skett under det att stopplagen har funnits på plats! Det är naturligtvis inte den avgörande faktorn, och det inser vi båda två.Är det bra eller dåligt om man i , i , i eller någon annanstans gör si eller så? Jag tycker att det är bra om de landstingen får beslutandemakten själva. Sedan finns det vissa centrala värden som det slås vakt om i bland annat hälso- och sjukvårdslagen och som är grunder för den svenska sjukvårdspolitiken. Det handlar bland annat om att vård är någonting som man får efter behov eller som ges efter behov, och att vården finansieras gemensamt. Vilken driftsformen är är en mindre viktig fråga.Det är däremot väldigt viktigt att säkerställa att forskningen har goda möjligheter för framtiden. I de samtal som jag har fört med personer som företräder har man inte uttryckt någon oro på just detta område. Stopplagen är inte någonting som äventyrar deras verksamhet, utan det är helt andra saker. Därför gör regeringen ett nytt avstamp genom en utredning och senare också med en forskningsproposition som sammantaget kommer att ta ett helhetsgrepp på detta område.Jag tror inte att eller andra behöver vara oroliga i avvaktan . Framtiden kommer att ge lugnande besked om att detta var ett överdrivet tonläge. beskriver här hur möjligen har halkat efter lite grann och inte har haft samma utveckling som de mest framgångsrika länderna när det gäller den kliniska forskningen. Det är förbluffande att det har skett under det att stopplagen har funnits på plats! Det är naturligtvis inte den avgörande faktorn, och det inser vi båda två.Är det bra eller dåligt om man i , i , i eller någon annanstans gör si eller så? Jag tycker att det är bra om de landstingen får beslutandemakten själva. Sedan finns det vissa centrala värden som det slås vakt om i bland annat hälso- och sjukvårdslagen och som är grunder för den svenska sjukvårdspolitiken. Det handlar bland annat om att vård är någonting som man får efter behov eller som ges efter behov, och att vården finansieras gemensamt. Vilken driftsformen är är en mindre viktig fråga.Det är däremot väldigt viktigt att säkerställa att forskningen har goda möjligheter för framtiden. I de samtal som jag har fört med personer som företräder har man inte uttryckt någon oro på just detta område. Stopplagen är inte någonting som äventyrar deras verksamhet, utan det är helt andra saker. Därför gör regeringen ett nytt avstamp genom en utredning och senare också med en forskningsproposition som sammantaget kommer att ta ett helhetsgrepp på detta område.Jag tror inte att eller andra behöver vara oroliga i avvaktan . Framtiden kommer att ge lugnande besked om att detta var ett överdrivet tonläge.