· GV102 · 2007-10-23 18:17:09 — har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder dels för att lägga fram en lagrådsremiss med ny lagstiftning för att implementera Romstadgan, dels för att en lagrådsremiss ska läggas fram och om jag avser att ta hjälp av Svenska Amnestys expertis i ett sådant arbete.Jag beklagar att min ursprungliga ambition att kunna presentera ett lagförslag under innevarande år inte blir verklighet. Ambitionen att lägga fram ett förslag kvarstår dock. Arbetet fortsätter alltså, och en lagrådsremiss och proposition finns med i planeringen för vad jag vill åstadkomma . Jag kan dock inte presentera exakta tidsplaner för när dessa produkter kan läggas fram.Svenska Amnesty har i brev erbjudit biträde i arbetet med ny lagstiftning. Synpunkter från organisationer som Amnesty är självklart värdefulla i det fortsatta arbetet. och andra har också bidragit med sådana tidigare i processen. När tjänstemännen i nu ska slutföra arbetet, är dessa synpunkter en viktig del av beredningsunderlaget. Jag tackar justitieministern för svaret, även om svaret inte är det jag skulle önska mig. Det har gått undertecknade stadgan. Sedan lade utredningen straffrättsutredningen fram ett förslag till lagstiftning som då togs emot övervägande positivt av remissinstanserna. Även med den förra regeringen hade jag frågan uppe , eftersom vi tyckte att det här tog och eftersom det fortfarande inte har kommit något lagförslag. Därför såg jag det som väldigt positivt när justitieministern hade planer på att man skulle kunna lägga fram ett lagförslag under 2007.Anledningen till att det är så viktigt att implementera Romstadgan är arbetet med att få krigsförbrytare fällda. Jag förstår att det bland alla lagstiftningsåtgärder som man har att vidta på tyvärr kan hända att en sådan här fråga lite grann hamnar på efterkälken. Men inte minst med tanke på att vårt grannland av Rwandatribunalen nekades att lagföra en misstänkt krigsförbrytare eftersom saknar folkmordsbrottet vore det en skam om den hamnade i samma situation. Jag vet att vi i grund och botten har precis samma intresse av att få en bra lagstiftning på plats och också kunna ställa krigsförbrytare inför rätta.När justitieministern nu säger att det tyvärr inte kan ske , men att arbetet fortsätter och att det finns med i planeringen för vad justitieministern vill åstadkomma , blir min fråga: Kommer det att ske , 2009 eller 2010? Om det dröjer ända till slutet av mandatperioden har det gått en utredning lade fram förslag på hur vi i vår lagstiftning ska kunna leva upp till Romstadgan för att kunna döma krigsförbrytare, döma dem för folkrättsbrott, och leva upp till det som stadgan säger.För mig känns det som en katastrof om tar så på sig att komma fram med denna mycket viktiga fråga. I och med att vi ratificerat Romstadgan har vi som part dessutom skyldighet att verka för att fler stater ska implementera Romstadgan i sina nationella rättsordningar. För att vi ska kunna vara trovärdiga och aktiva i det arbetet måste därför rimligen ha agerat på ett sådant sätt att Romstadgan ordentligt implementerats i vår egen lagstiftning.Min förhoppning är att justitieministern lite tydligare ska ge åtminstone en signal om ifall det är mot slutet av mandatperioden som vi kan vänta oss ett förslag eller om vi kanske kan hoppas att det kommer . Romstadgan är en milstolpe i den internationella rättens utveckling, och deltog mycket aktivt under förhandlingarna av den.Eftersom stadgan bygger på komplementaritetsprincipen är det angeläget att staterna har straffbelagt folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. har straffbestämmelser för detta, och våra domstolar har också en mycket långtgående domsrätt. har, inte minst tillsammans med övriga EU-stater, en viktig roll att spela så att Romstadgan får genomslag i så många stater som möjligt. Dessutom pågår andra lagstiftningsprojekt som i viktiga delar i realiteten anpassar svensk lagstiftning till Romstadgan. Ett exempel på det är förslaget om slopande av preskriptionstider för vissa brott, bland annat folkmord och grova folkrättsbrott, vilket remissbehandlats.Trots detta finns det skäl att se över lagstiftningen i syfte att göra svensk lagstiftning tydligare och bringa den i bättre överensstämmelse med den internationella rättens utveckling. Skälet till att det dröjt - och jag tror att det är skälet till att den förra socialdemokratiska regeringen med stöd av och inte kom längre - är att frågan juridiskt är ganska komplicerad och kräver en del principiella överväganden som gjort att man inte lyckats prioritera den mera. Det har visat sig vara mer komplicerat än vad också jag trodde. Jag beklagar det, men det viktiga är trots allt att vi kan arbeta i den anda som Romstadgan föreskriver att vi ska göra. Det är oerhört viktigt.Jag har inte lagt projektet åt sidan, men jag vågar faktiskt inte säga när vi kan ha ett färdigt förslag. Det blir dock inte , om jag säger så. Frågan är lite för komplicerad för att vi ska klara av det.Jag vill också säga att när det gäller krigsförbrytare och andra är det svåra inte lagstiftningen i . Det problem vi i stället har - för det finns personer även i som begått dessa brott - gäller bevisföring och utredningsverksamhet. Jag är glad att rikspolischefen inrättat en specialenhet inom polisen för utredningar om folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser; på motsvarande sätt har utsett fyra särskilda åklagare vid i Stockholm.Vi gör alltså en hel del för att kunna vara aktiva och agera. Det är inte en ursäkt för att vi inte genomfört den förändring av lagstiftningen som vi önskar, men det är i alla fall bättre än att ingenting blir gjort. Det viktiga är ju att skipa rätt och se till att de internationella regelverken bringas till handling. Där är vi faktiskt hyfsat duktiga, skulle jag vilja påstå. Jag håller med justitieministern om att det är viktigt att jobba med dessa frågor på ett brett plan. Som justitieministern sade vidtas det åtgärder också på flera andra områden. Det är ju delvis en förutsättning för att man ska kunna använda sig av lagstiftningen. Den löser dock inte problematiken i sig.Jag blir emellertid oroad när justitieministern säger att den lagstiftning vi har skulle kunna vara tillräcklig. Om vi tittar på utslaget från det fall som var aktuellt i , där Rwandatribunalen alltså nekade att lagföra en misstänkt krigsförbrytare eftersom landet saknade det folkmordsbrottet i beskrivningen, finns nämligen risken att inte heller vår lagstiftning kommer att vara tillräcklig.När man diskuterar med folk som jobbar med dessa frågor inom åklagarväsendet framkommer det att de upplever det som ett stort problem att kunna förutse hur svenska domstolar kommer att tillämpa bestämmelserna om folkrättsbrott. Vi hade en fällande dom i det så kallade Arklövmålet, men det räcker inte som intäkt för att vår lagstiftning är tillräcklig. Utredningen lade också fram flera förslag om att införa en särskild lag. Det är viktigt att även i fortsättningen se att det är grunden för att vi ska kunna uppfylla Romstadgan.Tyvärr, herr talman, har vi en värld med den här typen av brott. Om de blivit vanligare kan ibland vara svårt att avgöra, men kunskapen om brotten, den information som når över världen, visar att denna typ av brott inte utgör undantagen, utan människor i olika delar av världen utsätts faktiskt för dessa oerhört allvarliga brott. Därför är det viktigt att vi i det internationella arbetet kan ha den höga profil som haft och som vi även hade i förhandlingarna om Romstadgan. Då är det också viktigt att vi inte lämnar glipor i vår egen lagstiftning.Min förhoppning är, även om justitieministern säger att det här är komplicerat och att hon inte har lagt det åt sidan, att vi får en lagstiftning så fort som möjligt, för det har en viktig internationell effekt. Jag delar uppfattningen att den lagstiftning som vi inte fått på plats är viktig.Sverige har ännu inte infört brott som motsvarar Romstadgans brottskatalog. Det som straffbeläggs i Romstadgan faller dock i de flesta fall under befintliga straffbud, bland annat i . Folkmord är reglerat i lagen om straff för folkmord. Straffet för folkmord är fängelse i lägst fyra och högst eller livstid. Något svenskt brott mot mänskligheten finns inte. De gärningarna är i stället i huvudsak kriminaliserade genom att de faller under ett antal straffbud i , till exempel mord, grov våldtäkt, misshandel. Krigsförbrytelser är kriminaliserade enligt bestämmelsen om folkrättsbrott.Man kan säga att bristerna i dagens reglering framför allt består i att vissa gärningar inte omfattas samt att straffsatserna i många fall är väldigt låga. I den har svenska domstolar inte universell jurisdiktion, det vill säga behörighet att döma över brotten oavsett var och av vem de begåtts när det gäller vissa brott mot mänskligheten.Det har också symbolisk betydelse att vi saknar vissa uttryckliga brottsbeteckningar som just brott mot mänskligheten. Jag är den första att erkänna det. Vi har debatterat detta tidigare. Det var också skälet till att jag då framhöll att jag tycker att det är viktigt att få fram dem. Skälet till att de inte kommit är att det hela är komplicerat och att vi håller på med många olika lagstiftningsinsatser. Jag har då i någon mening tyckt att det viktigaste är att kunna konstatera att vi kan leva efter den andan, och efter det som Romstadgan säger att vi kan lagföra, samt att vi gör det på ett anständigt sätt.Alice säger att hon är orolig med tanke på vad drabbats av. Jag har inte fått några indikationer på att skulle ha samma problem, vilket vi får vara tacksamma för, och hoppas att vi inte heller ska få det. Jag litar på att vi har ett ganska bra regelverk att använda.Jag vill gärna påminna om att det är bra att och åklagarväsendet har gjort insatser för att vi bättre ska kunna använda de lagrum vi har för att lagföra människor som har begått den här typen av vidriga brott. Det är otroligt viktigt att så sker.Vi ser nu också över påföljderna för grova brott, vilket också är en viktig sak, och preskriptionstiderna för en del av de brott som Romstadgan tar upp. Förslagen är remitterade, och vi kommer att lägga fram en proposition på det.Sakta men säkert bringar vi saker i rätt ordning väntetid där uppenbarligen tidigare regeringar inte har kunnat prioritera detta. Jag vill inte ge någon exakt tid för när vi kommer fram med ett förslag. Jag delar uppfattning att det är viktigt. Det handlar om anseende. Men det är inte akut av det enkla skälet att vi kan genomföra och göra det vi måste göra.Som jag också påpekade är vi tacksamma över att det finns engagerade människor inom Amnesty och på andra håll som vill bidra i arbetet. Mina tjänstemän på departementet är mycket väl medvetna om det och har också tidigare använt den kompetens i den här typen av mycket komplicerade ärenden som bland annat mycket engagerade människor inom Amnesty besitter. Jag hoppas att vi ska kunna bringa detta till inom någon vettig tid. Jag är orolig sett till den viktiga internationella signalen. Det är inte så att jag betvivlar justitieministern när hon säger: Vi har det i andra delar av lagstiftningen, och med ett annat arbete uppfyller vi åtagandena.När man tittar på de internationella åtagandena vet vi att i länder där man inte riktigt lever upp till det använder sig av den argumentationen. Vår lagstiftning är tillräcklig. Det kräver inte att vi behöver göra ytterligare någonting, och så vidare.Vi vet att det inte alltid är så klockrent och sant. Det är också ett sätt att komma undan sina internationella åtaganden. Därför är det oerhört viktigt när man har skrivit under stadgan och åtagit sig att införa den också gör det på ett så tydligt och konkret sätt som möjligt.Det räcker inte med att säga: Vi har lite lagstiftning här, vi har lite lagstiftning där, och vi täcker nog upp det. Jag är glad över att justitieministern säger att arbetet pågår. Jag var kritisk mot den förra regeringen, även om vi samarbetade i många frågor.Detta var en sådan fråga där jag också hade debatter med den förre justitieministern där jag tyckte att det hände för lite. Det är glädjande att arbete pågår och att man också använder sig av den kunskap och expertis som finns i de olika organisationerna och bland annat i Amnesty.Där har man också ett oerhört brinnande engagemang i frågorna. Det är viktigt att vi tar vara på det i dessa väldigt specifika frågor. Till mina internationella vänner som är engagerade i frågorna framhåller jag att vi arbetar aktivt med de frågor detta berör. Det gäller inte minst för att gripa och lagföra personer som har begått krigsförbrytelser och andra allvarliga brott som är internationella i någon mening.I dagsläget har vi 25 öppna förundersökningar i om krigsförbrytelser eller annat internationellt brott. I ett av fallen har en misstänkt person underrättats. fattade ett beslut där man dömde en person för grovt folkrättsbrott.Den svenska lagstiftningen prövas och har prövats i praktiken och bestått provet. Det är viktigt att berätta det för den som känner oro eller funderar över det hela. Enligt uppgifter finns det nu skäl att kanske ytterligare titta på denna person.Vår lagstiftning har använts och visat sig kunna fungera, vilket är ytterligt bra. Vi har ett aktivt arbete med att försöka få det underlag som krävs för att lagföra andra personer.När man har det underlaget är det viktigt att man också får kunskap som man har nytta av i lagstiftningsarbetet. Jag ska inte smita ifrån frågan att vi borde få på plats en lagstiftning som är anpassad efter Romstadgan. Vi arbetar med det. Jag kan inte ge ett besked om när det kommer att ske.Jag är oerhört engagerad i dessa frågor och tycker att de är viktiga. Det är komplexiteten som försenar arbetet, men vi fortsätter det.