· GU10367 · 2007-04-16 14:39:08 — har frågat om avser att uppmana och dess allierade att avbryta ockupationen av och vilka initiativ som regeringen kommer att ta för att fördöma brott mot de mänskliga rättigheterna begångna av den irakiska regimen. har frågat hur kommer att agera för att världssamfundet aktivt ska bidra till en utveckling mot fred och demokrati i . Jag väljer att besvara de två interpellationerna i ett sammanhang.FN:s säkerhetsråd antog enhälligt resolution . Denna resolution fastslog att ockupationen skulle upphöra genom att då skulle överta fullt ansvar över landet. På uppmaning av den irakiska interimsregeringen beslöts även om ett nytt mandat för den multinationella styrka som tidigare upprättats genom resolution . Själva överförandet av makten skedde . Det är sålunda inte korrekt att hävda att är ockuperat.Närvaron i av och den multinationella styrkan grundar sig alltså på den irakiska regeringens uttryckliga begäran. Dess närvaro förlängdes senast genom säkerhetsrådets resolution . Detta mandat sträcker sig fram till . Det formella irakiska övertagandet av ansvaret för säkerheten från och dess allierade har inletts men kommer att ta tid eftersom den irakiska kapaciteten är låg och utmaningarna stora.Den ser med oro på utvecklingen i , med en förvärrad säkerhetssituation och ett våld med tydliga sekteristiska förtecken. Den irakiska regeringen har ett ansvar för att garantera lag och ordning och verka för en försoningsprocess som minskar våldet och förbättrar livsbetingelserna för befolkningen. Den irakiska regeringen har också ett ansvar för att möta de humanitära behoven hos de ca 1,9 miljoner internflyktingarna i Irak.Europeiska unionen och för en regelbunden politisk dialog med den irakiska regeringen. Vi diskuterar den irakiska regeringens ansvar och prioriteringar. Där ingår även den irakiska regeringens skyldigheter att respektera och upprätthålla respekten för de mänskliga rättigheterna. Bland de frågor vi berör märks också hur det internationella samfundet kan bistå ansträngningarna för att skapa ett fredligt, demokratiskt och stabilt . Jag hade möjlighet att tala om detta med utrikesminister vid hans besök i slutet av . Jag har också vid upprepade tillfällen uppmanat den irakiska regeringen att avskaffa dödsstraffet. Det är centralt att regeringen, trots det svåra säkerhetsläget, gör sitt yttersta för att upprätthålla respekt för mänskliga rättigheter och på så vis även stärka sin egen legitimitet. Kvinnors rättigheter och deltagande i det konfliktlösande och statsbyggande arbetet är av största vikt.Regeringen är aktiv för att bidra till att öka världssamfundets engagemang för fred, demokrati och stabilitet i . Här har Europeiska unionen och FN särskilt viktiga roller. Jag välkomnar det initiativ som den irakiska regeringen tillsammans med FN har lanserat för att skapa ett internationellt partnerskap med . Initiativet, det så kallade International Compact with , ska antas vid en högnivåkonferens . Det stadfäster den irakiska regeringens vision för framtiden och lägger fast nödvändiga mål och åtgärder för de kommande fem åren. Genom Compact ges världssamfundet tillfälle att endossera de prioriteringar som den irakiska regeringen, tillsammans med det nationella parlamentet, har lagt fast. Både det politiska och finansiella internationella stödet till förutses i fortsättningen ta sin utgångspunkt i Compact. Den irakiska regeringen betonar tydligt sitt ägarskap över landets utveckling. Detta välkomnar och uppmuntrar jag. Vi, det internationella samfundet, ska stödja på vägen mot demokrati och stabilitet. Vi måste ha tålamod som vi ställer krav på den att respektera de grundläggande mänskliga rättigheterna.Genom ett bistånd från den europeiska kommissionen om till är EU en viktig partner till . verkar för ett fördjupat politiskt engagemang av EU i med stor vikt på regional dialog och förbättrad respekt för mänskliga rättigheter. Institutionsbyggande och grundläggande rättssäkerhet är avgörande. Som ett led i detta bidrar bland annat till EU:s gemensamma rättsstatsinsats Eujust lex som syftar till att utbilda domare, poliser och andra befattningshavare inom rättsstatsområdet. Dessutom har aktivt drivit en diskussion om hur Europeiska unionen i rådande säkerhetsläge kan arbeta med irakiska myndigheter för att stärka de mänskliga rättigheterna. En viktig komponent i relationen mellan och är också de förhandlingar som äger rum om ett handels- och samarbetsavtal med Irak.Sverige är en betydande givare till FN:s arbete med återuppbyggnad och humanitärt bistånd i och i närregionen för att underlätta mottagandet av irakiska flyktingar. önskar förbättra förutsättningarna för FN att kunna verka i landet och bidrar därför dessutom till den internationella styrka som skyddar FN:s personal. Centralt för att öka FN:s stöd till den politiska processen och återuppbyggnaden av landet är att öka säkerheten för personalen.Låt mig påminna om att EU gemensamt står för av finansieringen för FN:s återuppbyggnadsarbete i . stöder särskilt det irakiska planeringsministeriets arbete med att utarbeta strukturer för att samordna irakiska prioriteringar med internationellt stöd. Denna koordinering ökar den irakiska regeringens möjlighet att prioritera och finansiera viktiga investeringar. Den stärker också det internationella samfundets förtroende för att bidra till det irakiska samhällsbygget och en fredlig utveckling. På så sätt tar sitt ansvar för framväxten av det demokratiska . , på lördagens morgon, exploderade ytterligare en bomb i staden . Den exploderade vid en busshållplats från den för shiamuslimer heliga imamen helgedom. En sjukhuskälla angav antalet döda till minst 56. Många av offren var kvinnor och barn.Jag vill inleda med att tacka utrikesministern för svaret.Hur kunde vi hamna här, i den spiral av våld som vi nu ser i ? Hur tar vi oss ur den situation som befinner sig i? Vad kan världssamfundet göra för att underlätta detta?Jag tror att vi för att över huvud taget kunna hantera frågan måste ha förståelse för hur vi hamnade där vi hamnat. Det blev ett krig, trots att det fanns en massiv opinion mot det. Jag minns själv att jag läste att 10 miljoner människor gick ut och demonstrerade mot kriget mot . Vi samlades på olika ställen i 600 länder i världen. I gick 1 miljon människor ut. Berlusconi fick där till och med påven mot sig. I var högerledaren helt isolerad i sitt parlament. I , och fylldes gatorna med 3 miljoner demonstranter. I gick fler människor ut än självaste den dag då slut firades. I samlades den största demonstrationen i den stadens historia. Också i såg vi massiva protester mot kriget.Det folkrättsvidriga kriget utbröt , inte bara mot världssamfundets vilja utan också mot FN:s uttryckliga vilja och mot vapeninspektörernas vilja. De leddes av svensken ville ha krig till varje pris. Först var det kopplingarna till som var orsaken. Sedan handlade det om massförstörelsevapen, och sist men inte minst om oerhörda grymhet. Grym var han, . Det står bortom några som helst tvivel. Men allt annat har visat sig vara falsk propaganda.Kriget är så fruktansvärt och blev så långvarigt som vi fruktade. Lite talar för att det ska bli bättre just . har 2 miljoner människor flytt landet, främst till och . Vi har lika många på flykt i landet. 3 200 amerikanska soldater har dött och nästan 150 brittiska soldater. har mellan 61 000 och 67 000 civila dödats enligt hemsidan Body . Av dessa har nästan 35 000 dött enligt FN - 94 personer per dag.Precis som vi sade då blev det. Kriget drabbade ett folk som redan lidit mycket, ett folk som under många decennier hade förtryckts och kontrollerats av , ett folk som redan hade tvingats uthärda flera fruktansvärda krig, ett folk som på grund av omvärldens sanktioner länge hade levt i nöd och efteråt är det säkert många som undrar: Vad säger de som då hetsade till krig nu? Finns det någon gnutta självkritik? Vad säger om händelserna kring eller innehållet i de skadeståndsanspråk som finns i , offentliggjorda av den amerikanska medborgarrättsrörelsen ?För att kunna påverka den situation som befinner sig i nu måste vi också stå stadigt i hur vi ser på orsaken till att vi hamnade där vi hamnade. Jag får börja med att tacka utrikesministern för svaret.Jag har frågat utrikesministern om avser att uppmana och dess allierade att avbryta ockupationen av . Det är en naturlig fråga att ställa. Sedan den amerikanska invasionen inleddes har drygt fyra miljoner irakier drivits på flykt. Så många som 650 000 irakier kan ha mördats som en följd av ockupationen. Exakt hur många irakier som har dödats vet vi inte. Till skillnad från de utländska trupper som stupar orkar ingen längre räkna de irakier som med sina liv får betala för ekonomiska och säkerhetspolitiska intressen. Men en sak vet vi, och en sak kan vi vara säkra på: Den USA-ledda ockupationen är en av vår tids mest omfattande humanitära katastrofer.Det våld vi ser i sker inte trots den utländska närvaron utan i stor utsträckning tack vare den utländska närvaron. rapporterar att av de 1 666 bomber som sprängdes i riktades mot ockupationsmakten, mot de irakiska säkerhetsstyrkorna och mot de civila. Förtryck föder desperation - ockupation föder motstånd.Vi ser en eskalering av våldet i med en kraftigt negativ våldsspiral. Det är en utveckling som och dess allierade har det avgörande ansvaret för.Fru talman! menar att inte är ockuperat eftersom de utländska trupperna finns i landet på regeringens begäran. Formellt har alldeles rätt. Men sedan finns det också en verklighet på marken i , och den ser annorlunda ut. Visst skedde en formell maktöverföring 2004, men den reella maktöverföringen till det irakiska folket väntar vi fortfarande på.Iraks nuvarande regering skulle inte vara möjlig utan starka militära närvaro. Regeringen saknar därför i mångt och mycket legitimitet. Genom sin kraftiga militära närvaro i landet kan sätta upp tydliga ramar för vad den irakiska regeringen kan och inte kan göra. Det visar inte minst den nya oljelag som trumfat igenom. Jag tror inte att ens verkligen menar att under rådande omständigheter på allvar kan ifrågasätta den amerikanska närvaron i landet. Att då tala om den irakiska regeringens ägandeskap för landets utveckling känns i sammanhanget som oerhört verklighetsfrämmande.Enligt regeringens utrikespolitiska deklaration ska vara en röst för fred, frihet och försoning. Men frågan är hur många, om någon, irakier som hör denna svenska röst. I samma utrikespolitiska deklaration nämndes inte med ett enda ord de omfattande brott mot de mänskliga rättigheterna som regimen i är ansvarig för.I Bildts svar blir denna röst för fred, frihet och försoning ett kort stycke allmänt hållna plattityder om mänskliga rättigheter. Det är nästan så att man frågar sig om det är ett standardsvar från UD. Det enda konkreta exempel som ges där regeringen har engagerat sig är frågan om dödsstraffet i . De omfattande och grova brotten mot de mänskliga rättigheterna som utförts av de utländska trupperna - och av den egna regeringen - i form av tortyr, försvinnanden och utomrättsliga avrättningar säger man inte ett ord om.Varför är du så tyst, , om brotten mot de mänskliga rättigheterna i ? Är det det här som är den transatlantiska länken, det vill säga att blunda och tystna när och dess allierade kränker mänskliga rättigheter? Jag nämnde i mitt interpellationssvar att vi har tagit upp frågorna, inte minst i samtal som jag har haft med den irakiske utrikesministern i samband med hans besök här. Det gäller respekten för mänskliga fri- och rättigheter och också konkreta fall som kan vara aktuella.Jag återvänder till huvudfrågan. Jag vill inte göra vare sig eller orättvisan att säga att det låter som om de tycker att allt hade varit frid och fröjd om vi bara hade låtit sitta kvar i orubbat bo. Det tror jag inte riktigt att ens de tycker.Frågan infinner sig då: Fanns det en annan, en fredligare, väg till regimskifte och till förändring för demokrati, frihet och bestämmande av olika slag i än den som har beträtts? Kanske, kanske inte. Men att låta sitta kvar i orubbat bo med fortsatta sanktioner kan inte ha varit någon lösning.Luciano Astudillo ställde den synnerligen relevanta frågan: Hur kunde vi hamna här? Han tar sin utgångspunkt i de inledande månaderna 2003. Jag tror att det är att göra det hela alldeles för enkelt för sig. sade att förtryck föder desperation och våld. Det tror jag är alldeles rätt. Men det har varit förtryck i ända sedan denna stat upprättades. Det har varit förtryck av en minoritet i olika former, i detta fall en auktoritär, av en gruppering dominerad, regim som med mycket stort våld och mycket stor brutalitet har förtryckt grupperingar som ansett sig vara antingen i majoritet - shiamuslimer - eller i minoritet med rätten att kräva respekt för sina rättigheter - kurderna. Delar av det vi ser är att den tryckkokare som blev av brutalt förtryck har detonerat.Shiamuslimerna känner sig fortfarande förtryckta, trots att de är i majoritet efter de demokratiska valen. De fruktar att det kommer tillbaka en sunnidiktatur. Mycket av det etniskt drivna våld vi ser, inte minst i , handlar till stor del om detta. Sunnimuslimerna känner sig då förtryckta, potentiellt av den shiamajoritet som demokratin nu låter komma till uttryck i det nya , och de tillgriper våld av den anledningen. Framför allt efter bombattentatet i Samarra' har vi en situation där det sekteristiska våldet blir alltmer dominerande. Hur tar vi oss ur det? Det måste komma till en historisk, en politisk, en konstitutionell kompromiss mellan de olika ledande grupperingarna i . Shiamuslimerna måste acceptera som den dominerande befolkningsgruppen att det är så. Men i detta ingår också att de fullt ut måste respektera de rättigheter som andra grupperingar har. De som företräder de olika sunnimuslimska grupperingarna måste inse att det icke längre är de som har rätten att styra, ställa och förtrycka på det sätt som vissa av dem, dock inte alls alla, har gjort . Kurderna måste få sina rättigheter respekterade.Det här är inte alls enkelt. Det kommer att ta sin tid. säger att man kan ifrågasätta om den irakiska regeringen är så stark och kan säga ifrån i alla frågor. Så är det alldeles säkert. Betänk att här skulle bildas en regering i ett land som i grunden var förstört av en diktator - jag lägger gärna till sanktionerna - och med politiker som inte hade rätt att syssla med politik under hela hans levnad, eller som levt i exil, i premiärminister fall i . Det är klart att det tar sin tid innan detta blir en fungerande regering av samma styrka, handlingskraft och reformvilja som den har diskuterat och demonstrerat med anledning av dagens vårproposition.Med detta ville jag ge några bidrag till debatten. Jag kan inledningsvis retoriskt ställa frågan till : Vilka andra länder som utövar förtryck kan utrikesministern tänka sig är värda att bomba till demokrati och frihet? Men jag avstår från det.Det mesta är prat när svarar. Det är prat, prat. Det är inte en gnutta självkritik. Med det personliga ansvar som han som tidigare statsminister och utrikesminister ändå har finns det inte en gnutta kritik mot våra vänner på andra sidan för de misstag som också de ibland då och då kan begå.I ett historiskt perspektiv tror jag att den tid vi lever i, med den utrikespolitik vi har, kommer att få historikerna att resa ögonbrynen lite och tänka: Vad var detta för tid egentligen?Jag tycker personligen att vi med vid rodret har mist trovärdighet, inte minst vad gäller situationen i . Det är ett historiskt brott mot den stolta tradition haft på det här området. Det är ändå klädsamt att inser att läget i landet nu är allvarligt.Det finns väldigt få positiva tecken. För bara sedan kunde Röda Korset presentera en ny rapport om det enorma lidandet, som ständigt blir värre.Bara i går kunde vi läsa att lämnar regeringen. Han har stöd av en fjärdedel av parlamentet. Syftet från hans sida är uppenbart, och det är att öka pressen på för att de ska sätta upp en tidtabell för att lämna sina insatser och åtaganden i Irak.Vi har å andra sidan Bush, som begär ytterligare pengar från kongressen, 100 miljarder, för att bekosta kriget både i och i . Både representanthuset och senaten har sagt ja men kopplat besluten till någon form av tidsplan för en amerikansk avslutning av sitt åtagande i . Det är något som Bush förvisso inte accepterar. Bush vill skicka ytterligare trupp till . Det handlar nu om att visa den knutna näven innan man får motståndet till förhandlingsbordet.Vi har en irakisk regering i sönderfall, amerikanska trupper som i allt väsentligt har misslyckats med att upprätthålla säkerhet och stabilitet, som är enormt trött och där allt fler pekar på att det är viktigt att lämna landet . Tyvärr tror jag att vi står på randen till en fullständig balkanisering av situationen i , fast mycket värre.Carl Bildt! Helvetet är på väg att bryta loss i , för att hänvisa till en tidigare debatt om . Jag tror att de amerikanska styrkorna där tyvärr stjälper mer än hjälper. Jag tror att vi tillsammans i världssamfundet nu måste hjälpas åt att sätta press på våra vänner i så att vi med FN, under FN-flagg, kan ordna situationen där, inte minst med stöd av den irakiska befolkningen. Omfattningen när det gäller kränkningar av de mänskliga rättigheterna i är så stor att situationen förtjänar mer än de allmänt hållna plattityder som regeringen kommer med. Det här räcker inte, hörde dig tidigare målande beskriva situationen och kränkningen av mänskliga rättigheter i . Du saknar ju inte ord, och du saknar inte möjligheter att uttrycka dig. Är det kanske den politiska viljan att lyfta fram kränkningarna av mänskliga rättigheter som saknas den här gången?Samar Sa'ad ', Wassan , Zeynab Fadhil och Liqa' Qamar är namnen på de fyra irakiska kvinnor som dömdes till döden genom hängning. De har inte träffat sina advokater och inte fått se några bevis. De vet inte ens vad de är anklagade för.Dessa fyra kvinnor är bara ett exempel på godtyckliga rättsväsende. genomfördes 65 avrättningar, många efter rent farsartade rättegångar och på högst oklara grunder. Olagliga gripanden, tortyr, inhuman behandling av fångar och utomrättsliga avrättningar tillhör vardagen i dagens . När utrikesminister besökte försvarade han dessa dödsdomar. Kvinnorna var terrorister, sade han, som hade fått en rättssäker rättegång.Att utländska potentater försvarar brott mot mänskliga rättigheter i sina egna länder tillhör tyvärr inte ovanligheterna. Men det är betydligt mer uppseendeväckande att en svensk utrikesminister skriver hyllningsartiklar i den största morgontidningen till samma potentater.Den 1 mars skrev Bildt om Zebari på att vi välkomnar "en person som arbetat . för en mer demokratisk utveckling för alla delar av sitt land". Om Zebari skulle vara en demokratins förkämpe tror jag att jag och har väldigt olika definitioner av demokrati. I debattartikeln fanns det inte ett enda kommatecken om de brott mot mänskliga rättigheter som utförs av den regim som Zebari representerar. Debattartikeln är bara ytterligare ett exempel på hur regeringen har valt hyllningar när det skulle ha varit mer klädsamt med kritik av regim.Fru talman! beskrev tidigare hur är ett land i ruiner, förstört av många olika anledningar. Men han nämner inte - och det är väl talande för den här regeringens Irakpolitik - ett av de mest avgörande skälen till att situationen är så allvarlig som den är i , nämligen de amerikanska bombningarna, de omfattande amerikanska bombningarna bland annat med utarmat uran. Vi vet att det innebär att även om skulle lämna landet kommer irakier att dö i cancer och cancerrelaterade sjukdomar framöver. Det lidandet kommer att fortsätta.Carl Bildt ställde tidigare den klassiska fråga vi får från högern när det gäller : eller ? Valet är inte det. Världen är inte svart-vit. Det finns inte bara två alternativ. Det vet också mycket väl.Vi i är stolta över att vi konsekvent har lyft upp brotten mot de mänskliga rättigheterna i . Vi gjorde det när var allierad med . Vi gjorde det när han hamnade i konflikt med . Vi fortsätter att göra det med den regim som sitter i . Frågan är om hela borgerligheten kan säga att de haft samma konsekventa linje när det gäller . Det har snarare varit så att man har följt konjunkturen i förhållandet mellan och Washington.Jag vill avsluta med att fråga Bildt om den okritiska syn på ockupationen som han börjar bli tämligen ensam om: Börjar det inte kännas väldigt ensamt, , att så oreserverat stödja den amerikanska ockupationen? Jag begärde ordet när frågade och om de hade föredragit status quo, där hade suttit kvar som diktator. var lite inne på det i sitt anförande. undandrog sig den debatten - han tyckte kanske att den var lite för låg. Jag kan förstå lite grann, men någonstans tycker jag inte att utrikesministern skulle slippa undan att naglas fast med den typen av argumentation i en så här viktig fråga när man försöker hantera det här som en seriös debatt genom att ställa sina motståndare till svars. Trots att i sitt anförande mycket tydligt konstaterar att diktatur är någonting som han i mycket starka ordalag fördömer - jag kommer inte ihåg det exakta ordvalet - försöker smeta ned och med det gäller den här taktiken att agera är det viktigt att ta vid där beskriver hur konjunkturen för stödet för har skilt sig . har stött både med vapen och med ekonomi och politiskt i angreppskrig mot , ett krig som man nu själv - förbjude - kanske kommer att försöka återuppta. Där , deras tidigare följeslagare, inte riktigt rådde på den iranska krigsmakten kommer den amerikanska krigsmakten att försöka ta över och starta ytterligare en kedja med våld där civila, oskyldiga människor drabbas.När jag säger detta vill jag understryka att jag inte stöder den iranska regimen. Jag stöder inte att den iranska regimen skaffar sig kärnvapen. För att förekomma att utrikesministern försöker påstå detta om mig vill jag säga att jag är mycket kritisk både till den iranska regimens hållning när det gäller mänskliga rättigheter och demokrati och till att man har ett kärnprogram som eventuellt kan syfta till att man skaffar sig kärnvapen. Inom parentes kan jag säga att jag är lika kritisk mot det israeliska kärnvapenprogrammet. Det kan väl vara viktigt att nämna det för att få lite balans i den här debatten.Min fråga till utrikesministern är den som avstod från att ställa: Vilka fler regimer ska bomba? Jag är inte medveten om att har bombat några regimer eller avser att bomba några regimer. Den typen av torgdebatter tror jag att vi ska föra på torget, och kan gärna delta i den, men det är inte värdigt en diskussion som denna.Världen består inte alltid av de val som vi vill att den ska göra. Den fråga vi måste ställa är: Hade det varit bättre eller sämre om hade suttit kvar? Jag säger inte att eller ville ha kvar . Det har jag inte sagt. Men det är kanske som var det reella alternativet. Är det bättre eller sämre ? Jag vet inte, men vi ska ha respekt och en viss ödmjukhet inför en komplicerad historisk verklighet.Nu har diktaturen i fallit. Det var en diktatur som utvecklade till brutal fulländning men som har rötter ända tillbaka till det att sattes upp . Det har utlöst spänningar mellan olika befolkningsgrupper som byggts upp . Vi hade alla önskat att detta hade gått att lösa på ett mera fredligt sätt. Jag är personligen övertygad om att det fanns steg i politiken som kunde ha utformats på ett långt bättre sätt än vad som har varit fallet och som möjligen - åtminstone förhoppningsvis - hade gett en lugnare och stabilare utveckling, även om man förstås aldrig kan vara säker.Luciano Astudillo säger att han nu ser risken för en balkanisering av situationen. Jag kan hålla med om det. Det kan inte uteslutas. Vi ska erinra oss att och sattes upp ur spillrorna av det sönderfallande osmanska imperiet och med samma mångnationella mosaik som det har visat sig svårt att infoga i den moderna nationalstaten, som vissa uppfattar som en tvångströja.