· GV1022 · 2007-10-16 15:55:36 — har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att ambassadör hjältemodiga insatser ska uppmärksammas.Låt mig först säga att det är bra att svenska företrädare som ägnat sig åt att försvara de mänskliga rättigheterna uppmärksammas. Många svenska diplomater har spelat betydelsefulla roller i dessa sammanhang.Harald var en handlingskraftig ambassadör som vågade kliva ur sin strikta diplomatroll när det gagnade det som hade högst prioritet - att rädda människors liv. såg som sin personliga uppgift att försöka hjälpa nödställda människor efter statskuppen mot president 1973. Han gjorde det med ogängse metoder och med fara för sitt eget liv.Han tycks på ett tidigt stadium ha anat att det som stod för dörren i inte var ett kortvarigt militärstyre utan inledningen på en långlivad, repressiv och hårdför militärdiktatur. Genom insatser lyckades många fly till - bort från militärens och diktaturens övergrepp - men även till andra länder. Otaliga vittnesmål bekräftar detta. Mycket av det ambassadör verkade för i återspeglas i dagens svenska syn på de mänskliga rättigheterna. Regeringen agerar, såväl bilateralt som inom ramen för Europeiska unionen och , med kraft mot diktaturer och mot kränkningar av de mänskliga rättigheterna som vi genom vår flyktingpolitik sträcker en hjälpande hand åt människor som är i fara.Våra ambassader i och har deltagit i ceremonier där insatser uppmärksammats, bland annat invigningen av en park i hans namn i . På den chilenska diplomatakademin finns en plakett som hedrar minne. Den invigdes i närvaro av den förre svenske regeringschefen . På flera sätt har alltså UD och den medverkat till att bevara och hedra minne. En modern diplomat ska inte bara gå på cocktailpartyn och träffa överklassfolk. Han ska ha kontakt med folket, fackföreningar och opposition när det finns en regim som är emot folket. Han ska vara modig och engagerad i samhällsfrågor. Jag tror att det är mycket viktigt för en diplomat i dag.Orden är . Han yttrade dem efter det att han hade blivit utvisad ur som persona non grata.Innan jag går in på svaret vill jag göra en allmän reflexion kring hur tidsandan har förändrats. Det är två perspektiv. Det ena är synen på flyktingar. Vi ser alltmer flyktingströmmar som ett problem. Murar byggs och det byggs staket för att hålla folk borta. Både här och på andra håll i finns det när vi ser flyktingströmmarna från en retorik som är: Vi klarar inte mer.Den andra delen handlar om roll i världen. Jag upplever ändå att det är ett annat tonläge i den svenska rösten än när det handlade om i , , och . Jag förstår att vi lever i en annan tid och att villkoren är andra. Det är ändå två reflexioner kring tidsandan och hur den har förändrats.Harald gärningar i är väl kända. Han var bland de första ambassadörerna, om inte den första, som öppnade sin ambassad för att ge skydd åt massor av människor som förföljdes i . Det kanske var därför som öppnade sina portar där min far lyckades fly in och därefter komma ut ur landet.Han gick in i fotbollsstadion trots massiv militär runt om. Han krävde ut fångar, bland annat 54 fångar från som fängslats i . Han är direkt eller indirekt orsak till att minst 1 500 människor kunde räddas ur landet.Han har hyllats, precis som nämner. Han har fått en park uppkallad efter sig i och man har satt upp en minnesplakett i för att hedra honom. Men när han kom tillbaka hit blev han utfryst på UD. Det är tragiskt att vi behandlar en av modern tids svenska hjältar på det sättet.Det kanske är sant att har medverkat när andra nationer har hyllat den här svenske hjälten, som i och som i när statsminister var där. Men jag anser att det är dags att hyllar sin hjälte, och att vi - den och den svenska - hyllar gärning.Jag har lämnat in en motion om att eventuellt kunna sätta upp en minnesplakett i vårt land för att hedra och hans gärningar. Jag tycker att det är viktigt att diskutera de olika roller som diplomatyrket har. Det finns olika situationer som ställer väldigt olika krav. Det finns ett utrymme för den tysta diskreta diplomatin mellan olika stater. Det finns ett tilltagande utrymme för det som kallas public diplomacy av olika slag och det finns ett utrymme för den aktiva verksamheten för att hjälpa människor i nöd.Vi måste ha alla dessa kompetenser och möjligheter och vi måste kunna spela på hela det registret. Vi har en tradition i svensk utrikesförvaltning med individer som då och då, genom eget engagemang, historiens omständigheter eller annat, har hamnat i situationer då de har kommit att göra utomordentligt hjältemodiga insatser. är självfallet den allra mest kända av dessa.När vi nu diskuterar en annan person, , som var mycket publik vill jag säga att de av oss som känner utrikesförvaltningen vet att det finns åtskilliga som inte är kända och vars insatser kanske inte har varit fullt så spektakulära men som har varit väl så farliga och som har lett till att enskilda människors liv har räddats.Jag håller med om att det är viktigt att vi på olika sätt tydliggör denna roll och högtidlighåller minnet av dem som har gjort dessa insatser.Luciano Astudillo gjorde vissa reflexioner angående hur tidsandan har förändrats. Tidsandan och tidsförhållandena har förändrats. Vi kan gå tillbaka till den situation när vi hade både militärkuppen i och det så kallade smutsiga kriget i . Då kom vi att ta emot ett relativt stort antal politiska flyktingar från den södra delen av . Om vi tittar på det i dagens perspektiv var det antal vi tog emot egentligen mycket litet. Vi talar om ett enstaka tusental personer som kom till vårt land.Under senare år, från kriget på , talar vi om mer än 100 000 människor. När det gäller kan vi komma att närma oss siffror som ligger i samma storleksordning.Vi lever nu i då kraven på flyktingmottagande, integration och att hjälpa människor dessvärre är större på grund av utvecklingen än vad de var då. Det vi gjorde då var viktigt. Det kom också att bli betydelsefulla länkar mellan vårt samhälle och det chilenska samhället, och i det här fallet också det argentinska samhället för huvuddelen av dem som flyttade tillbaka efter det att demokratin hade återinförts i dessa länder men också för dem som stannade kvar och kom att göra betydelsefulla insatser i svenskt samhällsliv - också, som illustreras, som ledamöter av denna kammare.Jag uppskattar interpellationen och möjligheten att som utrikesminister säga det som jag har sagt. Jag noterar att vi ska högtidlighålla dessa minnen. Det handlar just om , men även om andra.Jag noterar också informationen om den motion som har väckts i . stod ändå ut. Han visade civilkurage när det verkligen behövdes. Jag är inte helt säker på att jag vill hålla med utrikesministern i hans beskrivning att är en av många. I den aktuella - jag vet inte om utrikesministern har haft möjlighet att se den - skildras många gärningar som visar på ett personligt civilkurage och ett mod som jag anser bör uppmärksammas och hyllas så som andra länder har gjort.Jag har forskat lite kring kunskapen kring . Jag skickade en fråga till vår utredningstjänst här i . De gick igenom samma böcker som när det gällde rapporten I enlighet med skolans värdegrund som togs fram 2006. Inte i någon av de sex historieböckerna fanns ens i registret.Om man inte ens nämner människor och deras historiska gärningar försvinner naturligtvis minnet av dem och av vad de gjorde.Fru talman! Det absolut viktigaste att stryka under är att det ligger en stark symbolik i att hedra just . Genom att hedra hans minne och uppmärksamma hans gärningar hyllar vi också oss själva, vårt land och de värderingar som vi står upp för som öppenhet inför omvärlden och att i alla lägen försvara mänskliga rättigheter oavsett vem som kränker dem. Vi hävdar också demokratin som styrelseskick. När vi hedrar hedrar vi minnet av allt det. Det är allt det som har gjort mig så stolt över att vara svensk.Det är bakgrunden till den här interpellationen.Avslutningsvis vill jag göra en kort reflexion. Jag ska inte förlänga debatten i onödan.Det kanske viktigaste och tydligaste budskap som lämnade efter sig är att diplomater måste våga och ha rätt att agera odiplomatiskt. När mänskliga rättigheter kränks och när liv hotas ska man agera utifrån principer som kanske är större än diplomatin i sig. Det anses just nu vara ganska självklara värden efter , och . var först ensam, utan stöd ens härifrån, men därefter genomförde han med stöd av den något som vi tar för självklart . Det är just det som jag tycker är värt att hedra. Jag har svårt att inte instämma i nästan allt som har sagt. Jag ska bara göra en randanmärkning, och då är vi alldeles vid sidan av diskussionen om insatser. Vi ska ha följande klart för oss. När man går tillbaka till historieböckerna och inte finner namn förvånar det mig dessvärre föga. Kunskapen om vår samtidshistoria är relativt usel, oavsett om detta handlar om historieböcker eller någonting annat. Vi har vid ett antal olika tillfällen haft individer och kunnat agera med viss djärvhet för mänskliga rättigheter och demokrati. ska man vara medveten om att det finns andra tillfällen då det har varit annorlunda. Jag kommer själv ihåg plågsamheten när vägrades tillträde över huvud taget till den svenska ambassaden i därför att det ansågs vara farligt att ta ställning för en person som hade talat för en förändring av det sovjetiska styrelseskicket. Låt oss därför hedra dem som stod upp för de värderingar som är våra. Men låt oss inte göra detta på ett sådant sätt att vi säger att vi alltid har agerat på det sätt som vi borde ha gjort. Samtidshistorien ska också ha sina självkritiska inslag. Jag säger detta alls icke i polemik mot . Jag skulle tro att vi skulle vara ense också om den saken om vi hade tid att diskutera. Jag vill bara tacka utrikesministern för detta samtal och ber honom titta särskilt på motionen och kanske på något sätt hitta ett sätt att här i hedra minne. Jag tror att det nu efter är tid att göra det. Jag lovar att läsa motionen.