· GU10314 · 2007-03-20 19:58:14 — har frågat statsrådet vilka åtgärder hon avser att vidta för att säkerställa att reglerna för blodgivning även i fortsättningen kommer att vara väl avvägda vad gäller såväl skydd mot smitta som respekt och acceptans i samhället. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.Som skriver, krävs regler för att minimera risken för överföring av olika slags blodburen smitta. Dessa regler finns i lagen och förordningen om blodsäkerhet samt i och föreskrifter. har bemyndigats att utfärda föreskrifter om blodgivning. I sitt förslag till nya föreskrifter föreslog styrelsen att en sex månaders karenstid skulle införas för personer som utfört handlingar som klassificeras som riskbeteende. Till riskbeteende räknas bland annat sex mellan män. Förslaget innebar en förändring i jämförelse med vad som gällde enligt tidigare föreskrifter, som helt förbjöd blodgivning i dessa fall. Under remissbehandlingen ställde sig så gott som samtliga företrädare för hälso- och sjukvården negativa till förslaget om karenstid. Ett viktigt skäl för detta var enligt remissinstanserna att det skulle innebära att man inte kan garantera säkerheten för de patienter som ska få blodtransfusioner. Remissinstanserna ansåg också att det saknades en beskrivning från av vilka konsekvenser en sådan förändring skulle kunna få.Socialstyrelsen beslutade med anledning av remissinstansernas svar att ta tillbaka förslaget om karenstid. beslutade också att följa upp bestämmelserna om de krav som avser blodgivares lämplighet med hänsyn till blodmottagarens säkerhet. I uppföljningen ska ingå en grundlig genomgång av den förändrade epidemiologiska situationen, som bland annat kommer att innefatta analyser kring spridning av smittsamma sjukdomar och ökat resande. I uppföljningen kommer också hänsyn att tas till utvecklingen av olika metoder för test av blodgivare. Uppföljningen ska vara klar senast den 15 december 2007.Bedömningar som rör säkerhetskrav vid blodgivning avgörs bäst av experter på området. menar jag att man bör avvakta uppföljning av vilka krav som ska ställas på blodgivare, en uppföljning som jag hoppas kommer att vara väl avvägd vad gäller såväl skydd mot smitta som respekt och acceptans i samhället. Jag får tacka för svaret.Den här frågan inrymmer två problem. Det ena är att garantera säkerhet för de patienter som behöver blod, det andra är diskrimineringsaspekten.Här har vi att göra med HBT-personer, framför allt män som är villiga att donera blod. Det är en humanitär gärning som man inte tjänar några pengar på. Att på livstid bli utesluten från att göra detta känns naturligtvis oerhört kränkande, i synnerhet då det ofta rör sig om män som lever i ett stabilt förhållande där man inte har någon anledning att misstänka att partnern har andra partner.Det var det som lyste igenom i remissvaren, att den ena partnern kunde vara ute på utsvävningar, så det finns lite homofobi i dem. utredning blir därför mycket viktig. Vi är överens om att det är bra att de kommer tillbaka.Vi måste också beakta diskrimineringsaspekten, i synnerhet som det nu är EU:s år för lika möjligheter. Rubriken är: "För mångfald. "I har vi inte infört direktivet fullt ut i vår lagstiftning, men vi måste leva upp till årets andemening: Varhelst vi ser diskrimineringens fula tryne sticka upp, oavsett om det är på grund av ålder eller etnicitet eller sexuell läggning, måste vi reagera och agera. Detta är just en sådan situation.Socialministern skriver mycket riktigt att det inte är den politiska nivån som ska avgöra, utan att det är experterna som ska stå för det. Jag har faktiskt varit på och kunde då inte avhålla mig från att fråga hur inställningen är. Man har helt klart för sig att säkerheten naturligtvis måste beaktas, men vad jag kan förstå ska man med en karenstid och med en bra anamnestagning kunna garantera säkerheten och utan problem även innefatta HBT-personer i blodgivningen.Jag tror att socialministern i själen känner så här. Jag har tittat lite på motioner i ärendet och funnit att faktiskt har stött denna tanke tidigare. Jag hoppas därför att vi är inne på samma linje. Jag delar uppfattning, och precis som hon sade inledningsvis handlar det här om den svåra avvägningen mellan att inte stänga ute personer som vill göra gott och så långt det över huvud taget är möjligt säkerställa att smitta via givet blod inte inträffar.Det är viktigt att stryka under att det i detta fall undantas inte bara män som har haft sex med män, utan här handlar det om ett riskbeteende som man försöker ringa in och undvika när det gäller just blodgivning. Här pekar man också ut personer som har haft sex med prostituerade. Det är viktigt att komma ihåg att här handlar det inte om en grupp eller om vissa personer, utan det handlar om ett visst beteende som man försökte ringa in och undvika att det kom med när man utfärdade detta.Socialstyrelsen kommer att göra ett uppföljningsarbete för att se om ytterligare kan göras i detta sammanhang. Vi kommer att få skäl att återkomma till frågan när uppföljningen är slutförd . Vi ska hålla ögonen på detta från många håll. Det är jag angelägen om. Jag vill tillägga att det naturligtvis finns fler grupper, varav prostituerade nämndes, men det minskar inte diskrimineringsstämpeln på HBT-personer. Det finns andra, till exempel de som åker till och kanske inte tänker efter före, så därför är det viktigt att varje individ på blodcentralerna får svara på frågor och att man gör de tester som behöver göras för att säkra det hela.Även om vi är överens så tror jag att debatten är viktig. Den visar utåt att regeringen ser diskrimineringsproblematiken och är beredd att göra något åt den när uppföljning kommer i december.Med det har jag inte mer att tillägga. Vi ska inte förlänga debatten, men vi får följa utvecklingen med intresse. Vi får säkert skäl att återkomma till frågan när uppföljningen är gjord för att se hur vi kan hitta en lagstiftning som gör att vi både undviker smitta så långt det är möjligt och att människor känner sig utpekade och diskriminerade i detta sammanhang.