· GU10508 · 2007-05-29 13:52:06 — Det måste vara oekonomiskt att göra så.Kostnaderna för arbetsrelaterad sjukfrånvaro ligger på flera miljarder , och jag får inte ihop det när man drar ned 300 miljoner på Arbetsmiljöverket.Jag undrar, precis som alla andra har frågat: Hur har regeringen tänkt att det här ska kunna medverka till en bättre arbetsmiljö? På något sätt är det vad som ska komma ut av det. Färre arbetsmiljöinspektörer och hårdare krav i arbetslivet ska leda till bättre arbetsmiljö. Eller ska det leda till tystare arbetstagare, som inte ifrågasätter sin arbetsmiljö? Vilka möjligheter finns det att vända sig till en arbetsmiljöinspektör?Jag har själv tidigare varit skyddsombud ända till , innan jag kom in i , och vet att förändringen av en arbetsmiljö är svår. Det är inte enkelt att påverka. Man får använda sig av arbetsmiljölagens medel tillsammans med arbetsgivaren för att åstadkomma förändringar, men ibland måste man koppla in Arbetsmiljöverket.Risken är , med minskade anslag till , att dessa arbetsmiljöinspektörer inte har möjlighet att komma ut på arbetsplatser och att det uppstår ännu fler arbetsolyckor.Frågan till Littorin blir då: Hur får ni ihop det här? Hur minskar antalet arbetsolyckor på grund av att ni drar ned anslag?Tidigare under debatten, herr talman, sade statsrådet så här: Se det ur ett bredare perspektiv. Jag förstod inte riktigt vilken bredd jag skulle ha på perspektivet. Jag förstår att det kommer in fler människor på arbetsplatserna - det är vad Littorin har anfört - men jag förstår inte hur det skulle kunna leda till en bättre arbetsmiljö att man får städa hemma hos någon, att det automatiskt innebär att man får en trygg arbetsmiljö för att det försvinner arbetsmiljöinspektörer. Det skulle jag gärna vilja höra statsrådet utveckla. Låt mig börja med , eftersom det har kommit upp här. Jag vill påminna om, som jag brukar göra, att fyra femtedelar av den forskning som är arbetslivsrelaterad redan före årsskiftet låg utanför , nämligen på universitet och högskolor. Vi har haft den här diskussionen förut. Doktoranderna har samtliga fått nya positioner, och av de disputerade forskarna som jobbade på har näst intill samtliga fått nya forskartjänster. har överförts till . Kriterieforskningen är hanterad, och arbetslivsforskningen i mår väl, trots den förändring som vi gjorde.Torbjörn Björlund frågade mig om nollvisionen. Det enklaste svaret är naturligtvis: Vill vi ha olyckor på arbetsplatsen? Vill vi att folk ska dö på jobbet? Svaret är naturligtvis nej - det är klart att ingen vill det. Då handlar det om att ha en så pass effektiv och bra politik som möjligt för att det ska undvikas.Det bredare perspektivet har jag fått en del frågor om, bland annat av , som tycker att allt det här bara är tyckande. Ja, vi tycker att det är fel med utanförskap och arbetslöshet. Det är vad vi tycker är fel.När vi med knappa resurser i statens budget ska prioritera vad vi lägger pengarna på har det självklart haft en väldigt hög prioritet. Det har betytt att vi också har sparat på . är vi tillbaka på nivåer när det gäller anslagen som var desamma för sju sedan.Då är frågan: Varför är detta med utanförskap viktigt ur det breda perspektivet, som vi har hört bland annat ställa en fråga om, om det inte hade varit bättre att ta det i en annan ordning?Den största försämringen i ohälsa noterar vi hos folk som har gått från arbete ut i utanförskap och framför allt långtidsarbetslöshet. Där har vi den största ohälsorisken. Det är alla dem som ni i Socialdemokraterna under tolv års styre av detta land lämnade efter er, det femtedelssamhälle som ni permanentade, där hundratusen ungdomar står utanför, där var femte svensk i arbetsför ålder inte har ett jobb att gå till. Där är ohälsoproblemen som allra störst.Är det en poäng att jobba med att bryta utanförskapet också för att minska ohälsan hos dem som inte har någon representant i Folkets hus kongressal eller var det nu kan vara? Det är dem som vi ska jobba för så att de kan komma tillbaka.Det ligger ingen motsättning i det angreppssättet och den attityden, som tar upp och som jag delar. Det är klart att ingen ska behöva skada sig, bli sjuk eller förolyckas på jobbet. Det borde vara en stor självklarhet.Eva nämnde att kvinnors arbetsrelaterade ohälsa har ökat från , om jag hörde rätt, . Ja, vem var det som hade regeringsmakten i det här landet då? Det var ju Socialdemokraterna med stöd av parti. Det ligger väl lite i konstaterandet att detta är ett ganska problematiskt område och inte alldeles lätt.Jag är övertygad om - det var också utgångspunkten för till exempel den diskussion jag hade på - att arbetstagarorganisationer tillsammans med arbetsgivare, när man diskuterar igenom vad som kännetecknar en god arbetsplats och en god arbetsmiljö, också kommer att förstå och inse på vilket sätt det spelar en roll hur man organiserar arbetet, hur man leder arbetet, att chefer har utbildning i den här typen av frågor och bryr sig om hur de anställda och medarbetarna mår på jobbet. Detta inser man ju i allt högre grad. Det är oerhört centralt.När det gäller det vidare arbetet var det någon som tyckte att det var fel att vi har inväntat EU-arbetet på det här området. Det skulle jag inte säga är huvudorsaken, men när det finns en strategi på EU-området är det väl bra om vi utnyttjar den också för inhemskt bruk och ser över vad vi kan lära av andra länder, till exempel av . Det arbetet pågår nu för fullt. Jag blir lite överraskad av arbetsmarknadsministerns koppling. Enligt regeringens dekret skulle jag alltså välja antingen arbetslöshet eller bra arbetsmiljö. Han ställer de sakerna mot varandra. Det är oerhört märkligt, tycker jag. När man pratar om utanförskap och att det är det som skapar problem med hälsa och sådant är det självklart att det gör det. Men kan vi inte välja båda, att ta bort arbetslöshet och ha en bra arbetsmiljö? Enligt vårt sätt att se på det går det alldeles utmärkt att göra det, bara man sätter in resurserna där de ska vara.Den här regeringen prioriterar skattesänkningar före bra arbetsmiljö. Och så pratar man om utanförskap och att skapa jobb. Vad man gör är att skapa låglönejobb och lägre ersättningar i a-kassan. Man skapar problem för dem som måste leva utanför arbetslivet, för dem som inte har ett jobb. Det är det som är problemet.Det andra som jag tycker är ett lite enkelt sätt att slippa undan är när man pratar om att av forskningen bedrivs på andra ställen än . Men det är , , som är vårt nationella centrum. Det är de som samordnar, som ser till att det här på något sätt ska föras ut och att man får tillbaka erfarenheter från andra länder inom EU. Det är det man pratar om i EU. Det är oerhört märkligt.Var hamnar i så fall det nationella centrumet? Eller ska vi inte ha något nationellt centrum för arbetslivsforskning? Ska det bara finnas utspritt? Vad får man för nytta av det i så fall?Det tredje är nollvisionen. Jag har ännu inte hört om några åtgärder i debatten över huvud taget för hur man ska nå nollvisionen och hur man i så fall bär sig åt genom att dra ned medlen till . Det är en helt absurd tanke.Jag tycker att det är väldigt ihåliga argument från ministern när det gäller de här bitarna. Det finns alltså inga svar. Man pratar om saker som utanförskap och att man tycker att det är viktigt med arbetsmiljö, men man gör precis tvärtom. Det är oerhört märkligt, speciellt när man tycker sig ha en bra arbetslöshetspolitik. Det är ännu värre. Men det tar vi . Den borgerliga regeringens situation är att man är i en högkonjunktur med starka statsfinanser. Då sänker man förmögenhetsskatten med 1,7 miljarder. Det är samma summa som man sedan sparar på att sänka pensionen för sjukpensionärerna. Många av dessa har skadat sig i arbetet. säger man att det inte finns till Arbetsmiljöverket.Jag vill hävda att det är fel att spara på ett arbete som kan sänka statens kostnader med flera miljarder, på samma sätt som faktiskt har redovisats tidigare. Att säga att de pengarna inte finns tycker jag, herr talman, är att fara med osanning. Har man 1,7 miljarder att sänka skatten med, så att till exempel Hennes & störste ägare får 43 miljoner mer att leva på, finns det pengar. Det kan i alla fall jag se.Att arbetstagaren ska riskera att utsättas för ohälsa och olycksfall på grund av att översynen av arbetsmiljön ska skäras ned borde inte vara ett alternativ . Jag kan förstå om det var ett alternativ 1937 men inte 2007. Jag trodde att vi hade kommit längre. Jag är besviken på regeringen. Jag har blivit det tidigare, och jag blir inte mindre besviken med de argument som framförs i denna debatt. Jag vill bara påminna om att H&M:s huvudägare redan tidigare var undantagen från förmögenhetsskatt enligt ett beslut som den förra regeringen fattade. Man tyckte att det var en bra idé att få kapitalet att stanna i landet. Så det fröet föll i osedvanligt dålig jord.Hela poängen med förändringen är att se till att de 500-700 miljarder som finns investerade i utlandet kommer hem och investeras i nya företag och nya jobb i . De gör bättre nytta i produktionen än i skatteparadis. Så var det sagt.Torbjörn Björlund, jag satte inte fajten mot arbetslöshet mot fajten för en god arbetsmiljö. Det var precis det jag sade i mitt förra inlägg att jag inte gjorde. Det är tvärtom oerhört viktigt att vi också ser fajten mot det stora utanförskap som ni lämnade efter er som en viktig del i det totala goda arbetsmiljöarbetet för att fler ska undvika att leva i det trauma som utanförskap och arbetslöshet för med sig.När kommer svaren, frågar . Ja, den frågan kan man naturligtvis ställa sig. Men jag vill påminna om att när vi gör saker mycket snabbt får jag mycket kritik för det här i kammaren och blir jag KU-anmäld, vilket jag tror att jag har blivit sex gånger.Nu gör vi det på det sätt som har efterlysts i debatten, nämligen att vi tar utgångspunkt i en internationell strategi, som i detta fall består av som det fattades beslut om, och vi gör en nationell strategi av den. Vi för också samtal med arbetsmarknadens parter för att lyfta upp frågan.Det kommer naturligtvis att ta lite tid. Och det är en ganska bra idé, tror jag. Detta är ett besvärligt område som vi vill prioritera just av det skälet som jag nämnde, nämligen att det går att räkna på stora samhällsekonomiska förluster av en dålig arbetsmiljö. Vi vill se till att folk känner den stolthet och glädje över att gå till jobbet som vi diskuterade på . Det förtjänar de som arbetar i vårt land.