· GU10146 · 2007-01-16 18:59:50 — har frågat socialförsäkringsministern vad hon avser att vidta för åtgärder för att föräldraförsäkringens utformning bättre ska passa barnens behov.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.Regeringen vill att familjepolitiken ska syfta till att stärka föräldrars makt över sin livssituation och öka familjers valfrihet. Familjepolitiken bör underlätta för föräldrar att kombinera yrkesliv med ett fungerande familjeliv genom förbättrade möjligheter för båda föräldrarna att ta hand om barnen när de är små. Regeringen vill också minska den nationella politiska styrningen till förmån för familjens eget fria val.En modern familjepolitik måste utgå från att familjer är olika, har olika önskemål och behov, och är lika mycket värda. Det är min och regeringens avsikt att familjepolitiken ska stärka föräldrarnas makt över sin livssituation och öka barnfamiljernas valfrihet. Därför är en familjepolitisk reform som ger föräldrar ökade möjligheter att välja mer tid med sina barn en prioriterad fråga för regeringen. Det yttersta syftet med en sådan reform är att ge alla barn en trygg uppväxt, och ge varje barn förutsättningar att utvecklas som människa.Den svenska föräldrapenningen är generös till sin utformning och ger en ekonomisk kompensation för en del av inkomstbortfallet av föräldraledighet i samband med barns födelse. Den ger föräldrarna valfrihet att användas utifrån varje familjs situation och behov. Regeringen anser att föräldrapenningen även fortsättningsvis ska vara generös och avser att behålla den som den nu är utformad vad gäller längd och antal pappamånader samt att behålla inkomsttaket om tio prisbasbelopp. Jag delar uppfattning att det är viktigt att ge barnen en trygg uppväxt. Om det skulle visa sig att föräldrapenningens konstruktion hindrar föräldrars möjligheter att använda den för sitt barns bästa är jag självklart beredd att se över reglerna. Jag vill börja med att tacka för svaret och påpeka att det går lika bra med socialministern.Jag är helt överens med socialministern om påståendena i svaret. De flesta vet att det inte finns bara en sanning eller en lösning på problem. Men om det ges möjlighet till ett flertal sanningar och lösningar är man på god väg. Socialministern påpekar några saker om föräldrapenningens konstruktion. Det är just här jag har ett litet förslag.Herr talman! Ett relativt enkelt sätt att skapa samband och trygghet för barnet är att ge föräldrarna valmöjlighet när det gäller att överlåta delar av sin föräldrapenning på far- eller morföräldrar eller någon annan som ingår i det nära nätverket. Det ska vara någon som barnet betyder mycket för - ni vet en sådan där som tycker att det här barnet är gåva och det största underverket. Det är det barn man har på bild i plånboken.Det här är en vinna-vinna-lösning för samtliga parter. Det finns många mor- och farföräldrar som kanske bor långt borta från barnbarnen eller har långa dagar på jobbet och lite fritid som skulle välkomna en chans att få lära känna sitt barnbarn bättre.Barnet får flera vuxna att förlita sig till och får en tryggare omvärld. Den nära kontakten mellan den äldre och den yngre generationen har dessutom under alla tider varit en källa till lärande om livet och en hjälp att ge barn och ungdomar den inre trygghet som så väl behövs i dagens samhälle, där allt skiftar och går så rasande fort. Föräldrarna kan lugnt gå till jobbet medan ettåringen får vara kvar hemma och bli ompysslad, kramad och älskad av ytterligare en vuxen.Det kan nu vara dags att börja omformulera modellen för barnets omvärld. Då gäller det att tänka i nya banor. Det händer ibland hemma i att jag möter en vital dam . Varje gång säger hon: Vi måste prata mer om familjerna. Vi måste uppvärdera familjens roll i samhället.Det handlar om att barn och föräldrar ska må bättre än de gör . Jag tror att ministern och delar den synen. Barnen är vår framtid. Och visst ska barnen sättas i centrum mer än vad som sker i dagens samhälle!För ungefär 15 år sedan fanns det flera psykologer runtom i som slog larm om vilka problem det moderna och sönderstressade samhället kunde leda till. ser vi de problemen med öppna ögon - barn som inte mår bra och föräldrar som har svårt att få vardagspusslet att gå ihop.Många av dem som kommer i kontakt med barn under deras första säger att man kan sammanfatta barnens behov under de här tre första åren i tre ord: kärlek, kroppskontakt och kontinuitet. Jag vill lägga till ett annat ord i sammanhanget, och det är tid.Jag har stöd i detta av , en neuropsykolog med erfarenhet av arbete med barn. Hon konstaterar att det ökade tempot i samhället har inneburit speciella svårigheter för barn med dålig impulskontroll. De barn som behöver öva upp sin eftertänksamhet belönas med olika typer av snabba impulser när deras föräldrar inte har tid, vilket i stället försämrar barnens stresstålighet och koncentrationsförmåga. Det har gått så långt att många små barn medicineras mot depression eftersom de är så uttröttade att de inte kan hantera den inre och den yttre stress som de blir utsatta för.Föräldraförsäkringen är ett viktigt medel för att få livspusslet att gå ihop. Naturligtvis finns det mycket att göra här. Jag tycker att det som nämner är värdefullt. Det handlar om att man kanske skulle kunna överlåta en del av föräldrapenningen på far- eller morföräldrar, som ofta har goda möjligheter att rycka in och göra en insats för samhällets bästa. Jag ser fram emot vad ministern kommer att svara på detta. Jag håller med om mycket av det som har sagts här . Jag tror att många ser det som att familjerna behöver få större möjligheter att fungera utifrån sina egna förutsättningar. Föräldrar vill sina barns bästa och bör ha tillgång till en så komplett verktygslåda som möjligt för att kunna utföra sin uppgift, som handlar om att vägleda barnen och finnas till för deras skull - inte minst under de första viktiga åren.Här går ett slags skiljelinje i svensk politik. Å ena sidan har vi dem som tror att vi som politiker och majoritet kan rösta fram en modell som passar alla. Å andra sidan har vi dem som tror att det är bättre med ett system som är flexibelt och som bygger på föreställningar om att människor är olika, barn är olika, vuxna är olika och familjer är olika. Därmed är valfrihet att föredra, för då kan alla - eller åtminstone väldigt många - hitta den form som passar just dem på bästa möjliga sätt.När det gäller frågan om att överlåta själva föräldrapenningen till far- och morföräldrar har jag möjligen ett par invändningar. Det finns några saker som gör mig lite tveksam till att förändra lagstiftningen på det viset.Det ena är att vi har en bra lösning på gång när det gäller barnomsorgspeng, som efter föräldrapenningtiden ger möjlighet för far- och morföräldrar eller för den delen andra att erbjuda barnomsorgspeng som skapar valfriheten där. Men just föräldrapenningtiden har ju inrättats för att ge föräldrarna möjligheten att finnas till hands för sina barn och ge barnen möjligheten att knyta an till sina föräldrar i den lilla värld som finns då. Föräldrar är inte utbytbara, inte ens mot far- och morföräldrar. Jag tror att det är en invändning som kan vara värd att tänka över.Sedan kan man undra vilken signal det skickar eller vad det leder till på arbetsmarknaden om småbarnsföräldrar har möjlighet att överlåta detta. Det är mer en fråga. har vi trots allt kommit så långt att för de allra flesta personer som har ett arbete är det accepterat - det är okej gentemot arbetskamrater, arbetsgivare och så vidare - att man är hemma om man har små barn. Om det blir en valmöjlighet där man kanske i stället överlåter det här på mormor och morfar eller farmor och farfar kan det vara så att det uppstår ett tryck som gör att föräldrar väljer på ett annat sätt än det som man egentligen skulle önska. Det kan vara något att fundera på.Jag är vän av flexibilitet, valfrihet och möjligheter för enskilda familjer att kunna bestämma så mycket som möjligt. Jag är självfallet beredd att lyssna på ytterligare argument i ett samtal om hur vi får ett så bra och barnvänligt samhälle som vi kan skapa med politiska medel. Politiken har en roll att spela. Ytterst handlar det naturligtvis om att föräldrarna spelar sin roll på bästa möjliga sätt. Det är en tuff värld för dagens unga, både när det gäller att vara barn och förälder. De alarmerande rapporterna duggar tätt. Precis den här tanken kom väl upp när lämnade ifrån sig uppgiften att föräldrar faktiskt inte tog ut . Barnen fick inte det de behövde. Tanken är givetvis inte att byta ut föräldrarna och att mor- eller farföräldrar, faster eller vem det är ska komma och ta ut stora delar av föräldraledigheten. Utan det gäller just den del som börjar bli svår för en del i arbetslivet.Jag håller inte riktigt med socialministern. Jag tycker att det är en vinst att man ute på arbetsmarknaden inte har ett dugg aning om att jag, medelålders tant, faktiskt skulle kunna ta två månaders mormorledigt, som det blir i mitt fall. Det tycker jag bara är bra.Det har alltså kommit flera rapporter . Det gäller detta som också pratade om, nämligen rapporter om att mängder av antidepressiva preparat skrivs ut till unga. Man förtidspensionerar till och med unga för depression . Det finns alltså flera rapporter.I söndags, , presenterade delar av hjärnforskaren och professorn vid forskning som bland annat handlar om könsidentitet. Det här är oerhört laddat. Hon kommer med påståenden som vi är livrädda för. Jag ska läsa upp en liten del, men jag rekommenderar er att ta del av detta. Hela hennes forskning kommer i bokform.Hon skriver: Om den ökande andelen stresskänsliga ungdomar och vuxna med psykiska problem i dagens samhälle kan ha ett samband med frånvaron av hemmavarande föräldrar och kroppskontakt med mamman är det allvarligt.Under det första levnadsåret är mamman särskilt viktig, säger . Mammans ompysslande ger barnets hjärna en sensorisk stimulans som frisätter serotonin. Serotoninet i sin tur sätter i gång en kedjereaktion som stärker den så kallade HPA-axeln och gör barnet tåligare för påfrestningar som vuxen, alltså hämmar utvecklingen av stress och kronisk stress till och med.Hon fortsätter: Pappaledigheten kan tas ut tillsammans med mamman om det gäller riktigt små barn eller efter det att barnet har fyllt ett år.Hon påpekar att det givetvis är individuellt. Om mamman till exempel är sjuk är pappans eller någons i barnets nära nätverk insats också betydelsefull.Annica understryker att internationella utvecklingsforskare är helt eniga om detta.Herr talman och socialministern! Låt oss för en kort sekund tänka oss att det som har forskat fram och som jag precis läste upp är sant. Då får vi börja tänka utifrån vad människor behöver, och samhället får formas efter vad vi behöver och inte, precis som just , tvärtom. En liten del av lösningen kan vara en ändring av detta och en öppning av föräldraförsäkringen som ger möjlighet för barnets nära nätverk att ta del av de dagar som annars fryser inne. Jag vill nog inte helt släppa tankarna från om hur man skulle kunna vidga nätverket kring barnen. Jag tycker att far- och morföräldrars insatser skulle kunna göras mycket lättare att hantera.Jag har ett exempel på detta. När vår fjärde barnbarnspojk skulle födas tog jag faktiskt morfarledigt från riksdagsarbetet . Det förväntades vara en ganska besvärlig förlossning, så jag kände att jag behövde stötta storebror. Det kunde jag göra tack vare att jag var riksdagsledamot och kunde sitta hemma med dator och telefon och någorlunda fungera i alla fall. Men hade jag haft ett annat jobb hade det varit betydligt svårare att göra just denna insats i barnomsorgen.Socialministern säger att barnomsorgspengen är en lösning på frågan. Det kan den ju vara. Men kan man omvandla den till att också gälla far- och morföräldrar?Det är många reflexioner i ett viktigt ärende. Det handlar till syvende och sist om att våra barn och deras föräldrar ska ha det så bra som möjligt i samhället. Ministern har sagt i en att bra reformer ska komma så snabbt som möjligt. Vi hoppas att det ska hända någonting på det här området . Just det, bra reformer ska komma så snabbt som möjligt.Om jag inte var riktigt tydlig vill jag förtydliga att barnomsorgspengen, som är tänkt att presenteras för att skapa en ökad valfrihet när det gäller barnomsorgen, inte ersätter föräldrapenningstiden. Föräldrapenningstiden kommer först, och sedan kan barnomsorgspengen ta över. Där kan far- och morföräldrar förstås vara möjliga utförare, men det väljer familjen själv.Jag håller naturligtvis med om en del av de beskrivningar som har gjorts om att alla barn inte mår väl i dagens . Det finns för lite tid för kontakt mellan vuxna och barn och mellan vuxna och ungdomar. Det skapar en otrygghet där vuxenvärlden retirerar och inte finns som det stöd som många barn och ungdomar skulle behöva. Jag tror att vi är flera som skulle kunna hålla med om ungefär den ordalydelsen.Men den här interpellationen berör om man kan förändra föräldraförsäkringen på ett sådant sätt att den bättre än stöder föräldrarna att utföra sin uppgift. tog upp föräldrars roll och mammans roll. Om man för skulle anta att detta var sant kan slutsatsen av det knappast bli att man ska överlåta föräldraförsäkringen till mormor och morfar. I så fall skulle slutsatsen bli att man skulle ha den knuten till föräldrarna. Man får kanske bestämma sig för vilken slutsats man ska dra.Jag anser att den svenska föräldraförsäkringen i allt väsentligt fungerar väl. Den har oerhörda kvaliteter. Den skapar en valfrihet och en möjlighet för människor att med i stort sett bibehållen inkomst ta ledigt från jobbet för att tillbringa tid tillsammans med den nytillkomne. Jag tror att den spelar en väldigt stor roll. Den är svår att tänka bort - den ska inte tänkas bort - men jag vill se till så att vi får ett större mått av valfrihet för tiden efter föräldrapenningen, så att det inte blir ett tvärt hopp och att det bara finns två alternativ: att föräldern är hemma eller att vi sedan har en barnomsorg. Det ska finnas flera möjligheter och en större valmöjlighet också efter föräldraförsäkringstidens utgång för att man ska kunna hitta den form som passar just den egna familjen och barnen bäst. Jag kan förstå om jag blandar eller rör ihop det här lite, för det här är ett väldigt vitt begrepp. Jag har ju jobbat med det här och med de här ungdomarna som terapeut och också följt och funderat på det hon vågat lämna ifrån sig. Att jag blandar in henne nu beror på att jag vet att även det nära släktnätverket också klarar av att ge barnet detta.Slutsatsen blir för mig att i stället för att dagarna fryser inne för det lilla barnet så hamnar barnet antingen i barnomsorg eller kanske hos någon dagmamma, och det var alltså det som var vinsten. Jag förstår att man kan fundera över om far- och morföräldrar nu ska ta över barnomsorgen, men det här är en helt annan sak. Om jag som mormor - eller du, när du blir morfar - tar ut ledighet så innebär det också att jag åtar mig något . Det betyder inte att jag passar mitt barnbarn , utan jag åtar mig att ta hand om barnet, förmodligen i barnets hemmiljö, under kanske en, två eller upp till någon månad. Det går givetvis att reglera. Eftersom jag bara har söner skulle jag bli oerhört förbluffad om jag blev morfar! Men det var en parentetisk kommentar.Jag tror att vi behöver grubbla vidare omkring det här. Jag är naturligtvis helt öppen för att diskutera sätt att förändra om vi tror att det leder till en förbättring för föräldrarnas möjligheter att ge sina barn en riktigt trygg uppväxt. Det tror jag är bra för vårt land. Det är bra i de små sammanhangen men också bra i de större sammanhangen om vi växer upp som trygga människor.Tack för den här debatten, och tack för alla goda inlägg.