· GV1047 · 2007-10-30 13:56:14 — Därmed bör detta kunna subventioneras av arbetsgivarna med obeskattade medel. Det var endast två dagar sedan.Nu inser jag också att finansministern måste svara inför hela regeringen, men det skulle förvåna mig om de andra allianspartierna skulle vara negativa till att finansministern talade om en annan tingens ordning. Jag har en god vän som inte är golfare, finansministern. Han brukar säga att folk ska jobba, inte spela golf. Jag hade förväntat mig att ett sådant argument skulle komma från finansministern därför att det är logiskt. Det vore logiskt med tidigare resonemang. Självklart är det så att golf som fritidsintresse är någonting som vi ska betala för själva. Jag tror inte att någon av oss här har förväntningar på att som friskvårdsförmån skulle betala våra medlemsavgifter i våra respektive golf- eller ridklubbar.Det här är en principfråga som mer har att göra med den gränsdragning som skattemyndigheterna har gjort när det har gällt golf och inte jämställt golf med andra typer av friskvård och motion.Den här gränsdragningen får dessutom helt orimliga konsekvenser. Ett av de större företagen i har ett sjuttiotal personer som är medlemmar i golfklubben och spelar golf. De tillämpar regeln att man får använda sig av sina friskvårdsförmåner, till exempel att gå på gymmet eller simma i simhallen, delvis under arbetstid. Det handlar om någon timme . Jag vet inte exakt hur ofta. Däremot fick man inte gå ut på golfbanan under arbetstid från början eftersom det inte är en skattebefriad förmån. har de ändrat regeln. Man kan få sitt gymkort och är inte tvingad att utnyttja det. Om man får sitt gymkort kan man använda den timmen till att gå ut på golfbanan ändå och använda en del av den tid som avsätts till detta.Tillämpningen av de här reglerna är fullständigt orimlig. Jag kan hålla med om att om man för resonemanget att vi måste vårda våra skattebaser är det, som sade här i debatten, rimligare att ta bort hela den här avdragsrätten och i stället göra det här till en helt privat fråga. Vi kan ägna åt att diskutera golfsportens förträfflighet. Jag kan alla argumenten ut och in. Vi kan väga dem fram och tillbaka och komma överens om att det är en bred, folklig idrott med många kvinnliga idrottare som har positiva effekter på folkhälsan. Jag kan säga samma sak om ridning, även om detta är en debatt om golf. Det är många kvinnor som spelar, och det har mycket goda effekter för samhällsekonomin.Jag kan ha stor respekt för dem som brinner för intressen som de själva delar, men jag måste säga att jag ändå reagerar lite mot den argumentationslinje som driver här. Den bygger på att jag skulle hävda att detta var den stora och avgörande frågan som skulle kunna peta över kanten till ett ekonomiskt avgörande. Så är det naturligtvis inte.I min roll - som väl vet - möter jag mer eller mindre stora förslag till förbättringar. Det rör funktionshindrade, det rör psykiatrin och det rör inte minst en lång rad krav på förbättringar på skattesidan där man från olika intressen vill förbättra sin situation. Kraven kan komma från rederinäringen eller från restaurangnäringen och så vidare.Jag tror att ska en regering fungera väl måste finansministern men också ledamöter ta på sig att vara väldigt noggranna med hur man ser på olika frågor. Vi måste respektera att vi har olika uppgifter. Jobbar man på eller företräder golfsporten är det naturligt att man ska argumentera för att golfsporten ska ha rimliga, bra och förmånliga villkor.Argumenterar vi utifrån ett allmänintresse ska vi prioritera det vi själva har sagt till väljarna om jobb, kunskap och välfärd. Dessa är våra övergripande prioriteringar, och det gör att alla andra sektorer rimligen måste stå tillbaka innan vi har klarat av dem. Tappar vi fokus på våra huvuduppgifter och lägger miljon till miljon på skatteområdet och utgiftssidan blir det till slut miljarder, och har vi till slut gjort av med miljarder har vi använt det utrymme vi hade för andra reformer som vi har upplevt som mer angelägna.Sedan kan man naturligtvis argumentera utifrån att det borde ske en prövning om rekvisiten av den här avdragsrätten - om man får kalla den för det - passar på golfen eller inte. Men det måste ju i grunden vara ett beslut som fattar. och domstolarna gör rimligen prövningar av detta alltsomoftast. Finns det en så stark argumentation som håller så väl som här ges vid handen, ja, då måste man ju få pröva de argumenten från verkets eller domstolarnas sida.Jag måste i min roll vara den som håller emot, för annars är vi på väg mot det som alltid slutar med att den offentliga utgiften ökar och de offentliga skatterna stiger. Till slut får vi en allt större offentlig sektor och ett allt större offentligt ingripande i svensk ekonomi, eller också hamnar vi i en situation med underskott.Jag kommer nog alltså att vidhålla min hållning att detta är en viktig fråga precis som många andra viktiga frågor. Den ska hanteras i den ordning som viktiga frågor hanteras - det vill säga att vi först gör det vi har lovat väljarna och sedan det som svensk ekonomi kräver när det gäller jobben, kunskapen och välfärden. Sedan kan man ta tag i andra frågor. På den här listan står skattevillkoren för golfsporten i min värld väldigt långt ned. Det har jag också uppfattat att den gör i alla allianspartiernas gemensamma prioriteringar. Det var finansministern som började föra in de högstämda ordalagen om att jag och andra skulle göra oss till tolk för varje tänkbart intresse och stå för en låtgåpolitik som hotar de offentliga finanserna. Det var inte vi som började med den argumentationen.Jag har också haft ansvar för budgeten, visserligen bara som statssekreterare, men då var det å andra sidan kämpigare tider, och jag vet mycket väl att sitter man i måste man i av fallen säga nej. Men om man har ett system där man säger att vissa sporter är tillåtna och andra är otillåtna för avdrag hävdar vi att denna regel inte tillämpas på ett korrekt sätt i dag.Man kan säga att finansministern har "slicat" ut i ruffen eller tagit på sig en konfrontation med . Så är det naturligtvis, men jag vill ändå ta fasta på det mer positiva och säga att jag uppfattar det som att finansministern nu säger att bör pröva rekvisiten igen beträffande de här sporterna, åtminstone beträffande golf.Finansministern sade att de måste prövas från tid till annan, och jag uppfattar det som att finansministern nu ger en uppmaning till att göra detta. Då är min uppmaning till finansministern att han om inte gör detta faktiskt fattar ett beslut och kommunicerar till att de bör se över huruvida golfen uppfyller de här kriterierna - de här rekvisiten - eller inte. Jag inser naturligtvis att , , , och inte görs till tolk för varje tänkbart särintresse eller för varje tänkbart utgiftsintresse eller skattesänkningsintresse i . Jag har stor respekt för att man kan driva olika frågor med olika tyngd, men det är också så att om jag tar en diskussion om varje enskilt förslag utan att väga in de övergripande prioriteringarna blir diskussionen orimlig. Jag inser naturligtvis att vart och ett av dessa förslag kan vara på goda grunder och väl avvägda, och i många fall finns goda argument. Men helheten måste ändå alltid få vägas med i bilden.Jag har inte uppfattat det som att jag har angripit för att företräda varje utgift eller varje skattesänkning, men de sammantagna intressena jag möter blir alldeles för omfattande, vilket väl vet med sin långa erfarenhet från de ekonomisk-politiska diskussionerna.Det är naturligtvis bra om tittar på denna fråga, för det finns uppenbarligen hos och många svenskar en bild av att detta inte är en regeltillämpning som är rimlig utifrån hur man uppfattar verkligheten. Jag kan naturligtvis känna stor respekt för att det finns ett sådant intresse, men jag måste också få vidhålla min uppfattning att varje offentlig utgift och varje skattesänkning måste vägas mot andra och i slutändan vägas av mot de övergripande principer om jobb, kunskap och välfärd som vi har varit överens om.