frsrdg · GU04JO1 · 2007-01-01 00:00:00 — En myndighet är, med vissa undan- tag som här saknar intresse, inte skyldig att tillse att personalen har särskilda språkkunskaper eller att godta handlingar som är skrivna på ett främmande språk. Det innebär i det aktuella ärendet att frågan om skyl- dighet att pröva J.C.G:s ansökan på grundval av de på spanska avfattade handlingarna har ett direkt samband med frågan om skyldig- het att översätta handlingarna. har i sitt remissvar utförligt belyst behovet av att vissa ef- terfrågade handlingar översätts, skälen för att sökanden ombeds ombesörja översättning av materialet i ärenden av aktuellt slag samt redogjort för de rättsliga utgångspunkterna för sitt ställningstagande. När det gäller ifrågava- rande slag av ärenden förefaller det ligga nära till hands att en sökande som bedöms kunna ordna en översättning på egen hand ombeds inkomma med en sådan. har uppenbarligen funnit att J.C.G. har haft förutsätt- ningar att prestera en översättning av aktuella handlingar. Det som har kom- mit fram ger mig inte anledning att kritisera hantering av frågan om översättning. Vad som i övrigt har framkommit föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida. 2 006 /0 7:J O1 utformning av en s.k. samtyckesblankett (Dnr 898-2005) I en anmälan som kom in till JO ifrågasatte A.A. För- säkringskassans utformning och användning av en s.k. samtyckesblankett, avsedd att möjliggöra överföring av sekretesskyddade uppgifter mellan bl.a. , arbetsförmedlingen och behandlande läkare i ett rehabili- teringsärende. A.A. var också kritisk mot att handläggaren av hennes ärende hade vägrat att lämna information rörande samtyckesblanketten till henne. Anmälan remitterades till , som inkom med ett yttrande daterat . En kopia av den i ärendet aktuella samtyckesblan- ketten samt yttranden av handläggaren . respektive dennas chef bifogades remissvaret. Samtliga yttranden utelämnas i detta referat. Samtyckesblanket- ten har följande lydelse. En förutsättning för att kunna arbeta i en samverkansgrupp med ett initiativ- ärende är att utbyte av uppgifter kan ske. Den försäkrade måste själv ta ställ- ning till om informationen om honom/henne får lämnas mellan dem som ingår i samverkansgruppen. Med information avses ekonomisk och social (privat och i arbetet) situa- tion, fysisk och psykisk hälsa, tidigare arbeten och nuvarande situation på arbetsmarknaden. Jag, , medger härmed att får ta del av den informa- tion som finns om mig hos arbetsförmedlingen och hos behandlande läkare, som bedöms nödvändiga för samverkansarbetet. Jag, , medger att får lämna ut informa- tion om mig till handläggare på arbetsförmedlingen och behandlande läkare, om det är nödvändigt för samverkansarbetet. Dessutom ger jag mitt medgivande till att mina personuppgifter får regi- streras i det webbaserade uppföljningssystemet . Systemet används till att följa upp resultat av samverkan och finansiell samordning inom rehabiliter- ingsområdet. Systemet är framtaget av , Arbetsmarknads- styrelsen och . Jag har tagit del av ovanstående. A.A. kommenterade remissvaret. I sitt beslut anförde JO såvitt avser den aktuella blanketten i bedömningsdelen följande. har ett särskilt ansvar för samordning av rehabiliteringsåt- gärder. Om den försäkrade medger det, skall kassan samverka bl.a. med ar- betsmarknadsmyndigheterna och verka för att en sådan myndighet vidtar de åtgärder som behövs för en effektiv rehabilitering av den försäkrade. 2 006 /0 7:J O1 En reell samverkan mellan de aktörer som kan vara inblandade i ett rehabili- teringsärende förutsätter att uppgifter om den som behöver rehabilitering kan överföras mellan dem. Vissa uppgifter kan dock vara av sådant slag att sekre- tess hindrar att de utlämnas. I förarbetena till 22 kap. AFL understryks därför vikten av att att den försäkrade ger sitt samtycke till att uppgifter lämnas ut. I specialmotiveringen till 22 kap. 5 § AFL uttalas följande (prop. 1990/91:141 s. 90 f.). Kassan skall i arbetet med rehabiliteringen samarbeta med arbetsgivare, ar- betstagarorganisation, hälso- och sjukvården, , arbetsmarknads- myndigheter och andra myndigheter som kan ha beröring med ett ärende. För att den försäkrades personliga integritet inte skall kränkas, förutsätter detta emellertid att den försäkrade gett sitt medgivande till det. Detta medför att redan i ett inledningskede bör skaffa den försäkrades med- givande härtill. Kassan bör även vara uppmärksam på att viss information om den försäkrade kan vara sekretessbelagd. I förekommande fall bör kassan därför diskutera med den försäkrade om samtycke kan lämnas till att informa- tionen får användas i samarbete med andra. Det bör i sammanhanget påpekas att bestämmelsen i 2 § förordningen om skyldighet för att lämna uppgifter till andra myndigheter inte innebär att på eget initiativ får lämna ut uppgiften (se JO 1999/2000 s. 374). Mot bakgrund av ovanstående har jag i och för sig inte något att invända mot att i inledningsskedet av ett rehabiliteringsärende inhämtar samtycke från den försäkrade till uppgiftsöverföring mellan olika myndigheter. Innan den enskilde lämnar ett sådant samtycke måste emellertid han eller hon få klar och tydlig information om vad samtycket innebär och vilka uppgifter som kan komma att lämnas ut respektive begäras utlämnade. Ett färdigt formulär för samtycke bör vidare inte ges ett så generellt innehåll att den enskilde allmänt förklarar sig avstå från sekretessen hos viss myndig- het (m.fl., Sekretesslagen, s. 14:36). Det bör också tilläggas att en vägran att lämna samtycke inte får medföra att rehabiliteringsåtgärder uteblir. Däremot kan det bli nödvändigt att ge dem en annan utformning. har i sitt remissvar uttalat att A.A. borde ha fått bättre information om vad det s.k. innebar och att det fanns alternativa rehabiliteringsinsatser till detta projekt. har vidare bedömt att avsikten med samtyckesblanketten inte har varit tillräckligt tydlig och att blankettens utformning har varit onödigt omfattande. Jag instämmer i denna bedömning. Vidare konstaterar jag att samtyckesblanketten även avser samtycke till re- gistrering av personuppgifter. Enligt definitionen i 3 § personuppgiftslagen (1998:204) avses med samtycke varje slag av frivillig, särskild och otvety- dig viljeyttring genom vilken den registrerade, efter att ha fått information, godtar behandling av personuppgifter som rör honom eller henne. Det kan på goda grunder ifrågasättas om A.A. i förevarande fall fått relevant information om innebörden av registreringen i . Jag har inhämtat att Arbetsmarknads- styrelsen, och numera gemensamt tagit fram en för detta ändamål särskilt avsedd blankett med tillhörande informa- tion. Jag utgår från att denna blankett kommer att användas fortsättningsvis. 2 006 /0 7:J O1 Jag vill understryka, att ett medgivande alltid går att återkalla. Det framgår också av den nämnda blanketten. En försäkringskassa har avslagit ett ombuds begäran om anstånd med att inkomma med ett yttrande under semestertid (Dnr 3672-2004) I en anmälan som kom in till JO klagade advokaten på dåvarande allmänna försäkringskassas handläggning av ett ärende om livränta, i vilket varit ombud för C.B. anförde bl.a. följande. Mitt i semestertider skickade ut ett förslag till beslut om livränta. Förslaget inkom till advokatkontoret . I följebrev meddelades att de var välkomna att inkomma med synpunkter på förslaget till och att socialförsäk- ringsnämnden skulle sammanträda och då fatta beslut i ärendet. Hennes sekreterare skickade in en hemställan om anstånd med yttrande med anledning av semester. Denna lämnades dock helt utan avseen- de. Hon fick inte ens information om att inte hade för av- sikt att bevilja det begärda anståndet. anmodades att yttra sig över anmälan. I remissvar anförde , genom direktören , följande. Av lokalkontorets redogörelse framgår att ombudet kommunicerats förslag till beslut. Avsikten var att ärendet skulle tas upp till prövning i socialförsäkringsnämnden . Med anled- ning av till inkommet kommuniceringssvar utgick ärendet emellertid från dagordningen . Ärendet lämnades därefter till försäkringsläkaren för ny bedömning. Det nytillkomna materialet och det kompletterande yttrandet från försäk- ringsläkaren bedömdes inte föranleda att förslaget till beslut, dvs. inte har rätt till livränta, skulle ändras. Eftersom stora delar av underlaget tidigare kommunicerats skedde en ny kommunicering där kommuniceringstiden var något kortare än de gängse . I skrivelse till begär via sin sekreterare . anstånd till med att inkomma med eventuella invändningar mot förslaget till beslut. Med anledning av begäran om anstånd försöker en handläggare på försäk- ringskassan att kontakta ombudet . Av jour- nalanteckningar i ärendet framgår att samtal förs med sekre- terare U.F. Vid samtalet framkommer bl.a. följande. Ombudet har semester. informeras om att anstånd med anledning av semester inte brukar beviljas. uppger att hon skall försöka kontakta Gu- nilla för att få besked om hur de skall gå vidare. Såvitt framgår av journalanteckningarna har varken U.F. eller återkommit till . 2 006 /0 7:J O1 hos beslutade att inte bevilja livränta. Överklagande inkom till . Ärendet vidarebefordrades till länsrätten . I vägledning (2004:7 s. 31) och förvaltningslagen uppges följande vad avser kommuniceringstid. Det är från rättssäkerhetssynpunkt viktigt att den försäkrade får tillräck- ligt på sig att lämna synpunkter. Den försäkrade bör normalt få på sig att yttra sig efter det att hon eller han har fått del av handlingar- na. För att den försäkrade klart ska veta inom vilken tid hennes eller hans eventuella invändningar ska ha kommit till är det lämpligt att ange det datum då dessa senast ska ha kommit in (JO:s inspektionsproto- koll, dnr 1836-1999). händer det att det , i till exempel ett ärende om sjukpenning, kommer in nytt medicinskt underlag och detta gör att måste höra försäkringsläkaren igen. Det tidigare underla- get har redan kommunicerats med den försäkrade och hon eller han har haft den normala tiden, , på sig att svara. Det finns i dessa fall inget som hindrar att har en kortare kommuniceringstid av det nya medicinska underlaget. Det ligger i linje med det allmänna kravet på en så enkel, snabb och billig handläggning som möjligt. (Jfr 7 § FL) Vad gäller begäran om anstånd har JO i inspektionsprotokoll, dnr 719- 2002, uppgett följande. JO anförde att om parten eller i förekommande fall partens ombud begär anstånd med att utveckla sin talan bör självfallet anståndsbegäran vara moti- verad. Enligt JO:s uppfattning bör i annat fall vara restrik- tiv med att bevilja anstånd och generellt sett också vara restriktiv med att bevilja alltför långa anstånd. JO erinrade om att har ett ansvar för att driva ärendet framåt. har framfört klagomål på handläggning vad avser kommuniceringstid och underlåtenhet att bemöta ansökan om an- stånd (). Av utredningen framgår bl.a. följande. Ombudet har kom- municerats det tidigare underlaget för beslut om livränta och har då haft nor- mal tid, dvs. , på sig att svara. Lokalkontoret har med beaktande härav bedömt att en kortare kommuniceringstid av det nya underlaget och förslaget till beslut ligger i linje med kravet på en enkel snabb och billig han- tering. Med hänsyn till att hela utredningen inte kommunicerades får anses tillräcklig. Med anledning av begäran om anstånd har försäkringskas- san varit i kontakt med ombudets sekreterare och meddelat att anstånd på grund av semester inte beviljas. Det skulle möjligen kunna ifrågasättas om anstånd skulle beviljats med hänsyn till att det var fråga bl.a. om ett längre yttrande från försäkringsläkaren. Enligt uppfattning kan dock kassan inte anses ha agerat felaktigt i denna del. I sitt beslut anförde JO i bedömningsdelen följande, såvitt avser anståndsfrågan. 2 006 /0 7:J O1 Jag ser givetvis positivt på ambitionen hos att driva ärenden framåt. Det är emellertid inte något självändamål att snabbt avgöra ett ärende. En enskild måste alltid få tillfälle att yttra sig över material som tillförs ärendet av någon annan. I detta ligger också att , i de fall den försäkrade begär anstånd med att yttra sig, bör tillmötesgå en sådan begäran så länge denna ligger inom det rimligas gräns. JO har visserligen som anges i yttrande uttalat att försäkringskassorna bör vara restriktiva med att bevilja anstånd i fall där det inte angetts något skäl till begäran och generellt sett också vara restriktiv med att bevilja alltför långa anstånd. I detta fall har det dock varit fråga om en motiverad begäran och en anståndstid om ca en månad under ombudets semester. Enligt 9 § förvalt- ningslagen (1986:223) får den som för talan i ett ärende anlita ombud eller biträde. Genom att vägra anstånd har kassan gjort det omöjligt för C.B. att få det bistånd av ombudet som hon ansett sig ha behov av. Lokal- kontoret förtjänar kritik för sin hantering av ärendet i denna del. En försäkringskassa har meddelat beslut i ett ärende om arbetsskadelivränta utan att beakta i rätt tid inkomna synpunkter från den försäkrade. Även fråga om förutsättningarna för ändring av beslutet med stöd av 20 kap. 10 a § lagen (1962:381) om allmän försäkring (Dnr 2039-2004) JO meddelade ett beslut med följande inne- håll. klagade på att dåvarande läns allmänna försäkringskas- sa hade låtit avgöra hans ärende rörande rätt till högre livränta utan att beakta hans synpunkter, trots att dessa skickades till per telefax innan den av utsatta tidsfristen hade löpt ut. anmodades att yttra sig över anmälan. I yttrandet anförde bitrönade direktören i huvudsak följande (bifogade hand- lingar har här uteslutits). uppbär livränta p.g.a. arbetsskada (skada i en axel). kommer ansökan in om förhöjning av livräntan. upprättas en föredragningspromemoria. sker kvalitetssäkring av ärendet. kommuniceras ärendet och J.L. får tid fram till med att komma in med synpunkter. 2 006 /0 7:J O1 kommer J.L., via faxmeddelande, in med synpunkter. Dessa synpunkter kommer inte socialförsäkringsnämnden till del när man beslutar i ärendet . I ett brev till J.L., daterat , meddelar tjäns- teman att han inte läste faxmeddelandet förrän efter nämndens sammanträde . J.L:s synpunkter kunde därför inte framföras till nämn- den före beslutet. uppmanades i samma brev att överklaga beslutet varvid de aktuella synpunkterna kunde komma att beaktas. Kontorschefen har i sitt yttrande anfört att när det gäller handläggning finnes en hel del att önska. När ett yttrande kommer in inom föreskriven kommuniceringstid skall gi- vetvis detta yttrande framföras till socialförsäkringsnämnden innan beslut fattas i ärendet. Vi har således inte tillämpat förvaltningslagen (§ 17) på ett korrekt sätt. När vi i efterhand uppmärksammade misstaget hade det rätta förfaringssät- tet varit att åter pröva ärendet i nämnden, nu med stöd av 8 kap. 12 § LAF jämfört med 20 kap. 10 a § AFL. Så har alltså inte skett. Vi kan tyvärr också konstatera att journalföringen i akten är bristfällig. Kontorschefen har kommit fram till följande slutsatser. För att undvika en upprepning av ovan beskrivna misstag vidtas följande åtgärder: 1.Skärpt postmottagningsrutin så att vi säkrar att någon med rätt kompe- tens alltid tar del av inkommen post. 2.Organisatoriskt göra förändringar så att arbetsskadeutredare inte arbetar ensamma på ett lokalkontor, där ingen annan kan gå in vid frånvaro eller dylikt. 3.Vidta kompetensutvecklingsåtgärder när det gäller förvaltningsrätt bland kontorets arbetsskadeutredare. Dylika insatser har () genomförts för konsulter/föredragande vid arbetsskadekontoret. 4.Särskild genomgång har förts med berörd handläggare och kommer att föras med kontorets samtliga handläggare. Länskontorets bedömning/åtgärder Vi kan av kontorschefens redogörelse klart konstatera att det funnits brister i handläggningen. Det är, förutom att inkomna handlingar inte kommit social- försäkringsnämnden tillhanda före beslut, en alltför snävt tilltagen kommuni- ceringstid. Den försäkrade bör normalt få på sig att yttra sig efter det att hon eller han fått del av handlingarna. I aktuellt ärende, med beaktande av dagens postgång och helgdagar, borde slutdatum ha fastställts mer generöst. Vidare är förfarandet att uppmana den försäkrade att överklaga beslutet otill- fredsställande. Ärendet har överklagats och länsrätten har informerats om att kommuniceringssvaret inte kommit socialförsäkringsnämnden tillhanda. Berörd kontorschef är, som framgår av hans yttrande, klart medveten om påvisade brister och den framtagna åtgärdsplanen bedöms tillräcklig för att komma tillrätta med problemen. Några ytterligare åtgärder från försäkrings- kassan centralt är därför inte aktuella. gavs tillfälle att yttra sig över remissvaret. Som anfört i sitt remissvar finns det brister i handläggning- en av J.L:s ärende. Jag ser allvarligt på detta och då särskilt på att försäk- ringskassan inte såg till att socialförsäkringsnämnden fick del av inkomna 2 006 /0 7:J O1 handlingar innan den avgjorde ärendet. För detta kan myndigheten inte undgå kritik. har vidtagit åtgärder för att undvika en upprepning av ovan redovisade misstag, bl.a. har postmottagningsrutinerna skärpts och kompetensutvecklingsåtgärder genomförts när det gäller arbetsskadeutredar- nas kunskaper i förvaltningsrätt. Mot den bakgrunden saknas det anledning för mig att vidta någon ytterligare åtgärd. vill jag något beröra det som sade i sitt remiss- svar om att ärendet skulle kunna prövas igen i socialförsäkringsnämnden med stöd av 20 kap. 10 a § AFL. Detta är givetvis riktigt, men i ett fall som detta endast under förutsättning att beslutet i ljuset av det material som av förbi- seende inte beaktats framstår som uppenbart felaktigt på någon av de grun- der som anges i lagrummet. Denna bedömning torde i likhet med vad som gäller vid överklaganden kunna göras av en tjänsteman vid kassan. Om bedömningen utmynnar i att ärendet inte kan tas upp igen av försäkringskas- san är det lämpligt att kassan som den också gjorde i detta fall erinrar den försäkrade om möjligheten att överklaga beslutet. 2 006 /0 7:J O1 Miljö- och hälsoskydd samt djurskydd i har i en föreskrift beslutat om fridlysning av . Fråga om föreskriftens rättsliga verkan (Dnr 1636-2004) I ett beslut anförde JO följande. Vid inspektion av , miljödomstolen, uppmärksammades i samband med granskningen av akter i mål som domstolen handlagt som över- instans ett mål som rörde tillämpningen av i föreskrift (23 FS 1986:3) om fridlysning av . Av handlingarna framgick följande. i hade avslagit en ansökan om dispens från förbudet att plocka ägg från . Efter överklagande avvisade mil- jödomstolen överklagandet och angav som skäl att ansökan avsåg en vetenskapligt icke verifierad djurart och att sökanden med hänsyn härtill inte kunde anses ha något rättsligt skyddat intresse av att få sin sak prövad. Iakttagelserna väckte frågor om vilken rättslig verkan den aktuella före- skriften har och hur föreskriften skall tillämpas. Jag beslutade att undersöka saken i ett initiativärende. Från inhämtades akten i det överklagade ärendet om dispens (dnr 522-11236-02) och akten i det ärende som ledde fram till att länsstyrel- sen utfärdade en föreskrift om att fridlysa (dnr 11.122-142-85). I en här upprättad promemoria antecknades bl.a. följande. Sedan en ansökan från turistbyrå om fridlysning av hade remissbehandlats beslutade med stöd av 14 § naturvårdslagen (1964:822) att fridlysa . Fridlysningen innebar förbud mot att inom (i ) döda, skada eller fånga levande djur av arten . Förbudet gällde även att ta bort eller skada ägg, rom eller bo (23 FS 1986:3). hos om dispens från förbudet att plocka ägg från arten Storsjöodjur. Efter att länssty- relsen begärt komplettering av ansökan och därefter remissbehandlat den- samma beslutade att avslå ansökan. Sökanden överklagade beslutet varefter överlämnade överklagandet till , . Departementet överlämnade i sin tur ärendet till , miljödomstolen. Av den rättstillämpning som ligger till grund för miljödomstolens beslut följer, såvitt kan bedömas, att föreskrift ansetts sakna rättslig verkan. Från bör inhämtas yttrande om detta förhållande ger anledning till någon författningsändring 2 006 /0 7:J O1 eller annan åtgärd av . Därutöver bör miljödomstolen anmodas yttra sig över innehållet i denna promemoria. och miljödomstolen anmodades att yttra sig enligt promemorian. Miljödomstolen, genom chefsrådmannen , yttrade följande. I 1 kap. 9 § regeringsformen anges att domstolar samt förvaltningsmyndighe- ter och andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen i sin verksamhet skall beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Miljödomstolen fann vid sin prövning i mål M 3033-03 att läns- styrelsens föreskrift ifråga avsåg en vetenskapligt icke verifierad djurart och att genom att utfärda föreskriften inte iakttagit det ovan angivna grundlagsstadgade saklighetskravet. Med hänsyn därtill fann miljödomstolen anledning att, jämlikt 11 kap. 14 § regeringsformen, underlåta tillämpning av föreskrift genom att avvisa överklagandet. , genom landshövdingen , lämnade följande yttrande. turistbyrå ansökte 1985 om fridlysning av i Stor- sjön. Efter en omfattande beredning beslutade att med stöd av den numera upphävda 14 § naturvårdslagen meddela förbud mot att inom döda, skada, fånga levande djur av arten Stor- sjöodjuret. Förbudet gäller även att borttaga eller skada ägg, rom eller bo. Beslutet om fridlysning kungjordes i läns författningssamling (23 FS 1986:3). I beslutet konstaterade att, trots de problem med artbestäm- ningen som förelåg, det fanns starka skäl som talade för en fridlysning. inkom till en ansökan om dispens från förbudet att plocka ägg från arten . avslog ansökan med hu- vudsaklig motivering att ansökan bedömdes helt strida mot intentionerna med fridlysningen av . Sedan sökanden fullföljt sin dispensansökan beslutade tings- rätt, miljödomstolen, i mål nr M 3033-03 att avvisa överkla- gandet. Som motivering anförde miljödomstolen att dispensansökan avsåg en icke vetenskapligt verifierad djurart och att klaganden därför inte hade något rättsligt skyddat intresse av att få sin sak prövad. JO genomförde en inspektion hos miljödomstolen. JO har i promemoria uttalat att av den rättstillämpning som ligger till grund för miljödomstolens beslut följer, såvitt kan bedömas, att föreskrift ansetts sakna rättslig verkan. har av JO anmodats att yttra sig över om miljö- domstolens beslut ger anledning till någon författningsändring eller annan åtgärd. har berett samt föreningen ret tillfälle att inkomma med synpunkter i ärendet. har anfört att existerar när det finns (och har funnits) människor som säger att det existerar oavsett om dess fysis- ka existens kan anses kunna bevisas i naturvetenskaplig mening eller ej. framhåller vikten av att vi i världen, i , i och i bör eftersträva att säkra bevarandet av just sådana företeelser, som framstår som magiska, mystiska och oförklarliga fenomen. 2 006 /0 7:J O1 ningssätt innebär enligt museets övertygelse, att bevarande av detta magiska, mystiska och oförklarliga fenomen börjar och slutar med att vi med länssty- relsens föreskrift från just värnar om detta. Föreningen har anfört följande. Föreningen ifrågasätter om en fridlysning kräver att djurarten är vetenskapligt artbestämd. förekomst i sinnevärlden har bekräftats över av ett stort antal trovär- diga personers observationer. Dessa har skett oftast , ofta på längre håll och, till följd av dess storlek, i en uppjagad sinnesstäm- ning, varför tillfälle till artbestämning med säkerhet inte kan förväntas ske. Att mer aktivt söka artbestämma djuret torde innebära att man måste handla mot de intentioner som ligger bakom fridlysningsföreskriften. Det synes vara praktiskt omöjligt att åstadkomma en artbestämning utom i det fall ett dött exemplar flyter upp till ytan och låter sig examineras. Ännu så länge är dock troligast fenomenet en kryptozoologisk företeelse, kanske en officiellt utdöd djurart.