frsrdg · GU04JO1 · 2007-01-01 00:00:00 — Regeringen får i enskilda fall medge undantag från kravet på svenskt medborgarskap. Av 29 § säkerhetsskyddsförordningen framgår att den som beslutat om re- gisterkontroll skall göra en framställning till om utlämnan- de av uppgifter. skall därefter överlämna ärendet till . När det gäller en person som, enligt vad som är känt för Rikspolisstyrel- sen, har en anställning eller på annat sätt deltar i säkerhetskänslig verksamhet, skall göra en framställan hos om utläm- nande av uppgifter som enligt styrelsens kännedom tillförts polisregister efter det att registerkontroll har gjorts. Förordningen (1999:1134) om belastningsregister och förordningen (1999:1135) om misstankeregister Enligt 10 § 9 förordningen (1999:1134) om belastningsregister skall fullstän- diga uppgifter ur belastningsregistret lämnas ut om de begärs av Kriminalvår- den (före en kriminalvårdsmyndighet) i fråga om den som myndigheten avser att anställa eller anlita för vissa angivna uppdrag, t.ex. som övervakare. Av 4 § 2 förordningen (1999:1135) om misstankeregister framgår att under samma förutsättningar skall uppgifter om brott för vilka åtal väckts lämnas ur misstankeregistret. Av 19 § respektive 6 § framgår att Kri- minalvården får ha direktåtkomst till uppgifter ur belastningsregistret respek- tive misstankregistret. Enligt föreskrifter och allmänna råd om anställning (KVVAF 2003:4), som upphörde att gälla , angavs följande allmänna råd om registerkontroll. har rätt att enligt 10 § 9 förordningen (1999:1124) om belastningsregister få fullständiga uppgifter ur registret och enligt 4 § 2 förordningen (1999:1135) om misstankeregistret få upp- gifter om brott för vilka åtal väckts i fråga om den person myndigheten avser att anställa. Särskilt utsedda personer vid varje lokal myndighet har möjlighet att göra sådan kontroll. Normalt skall man vid intervju och re- ferenstagning kunna få fram uppgifter om eventuella brottsliga handling- ar och därmed finns i de allra flesta fall inte anledning att begära regis- terutdrag. Om trots allt tveksamhet uppstår och anställning är aktuell kan det vara befogat med registerutdrag. Den sökande bör meddelas att regis- terutdrag kommer att begäras. Om brottslig belastning finns i registret får i varje enskilt fall bedömas om brottet är av den arten att anställning kan komma i fråga eller inte. Registerutdrag bör makuleras när anställnings- ärendet vunnit laga kraft. 2 006 /0 7:J O1 I Kriminalvårdens nu gällande föreskrifter och allmänna råd om anställning (KVAF 2006:10) lämnas följande allmänna råd angående registerutdrag. Samtliga anställningar inom är säkerhetsklassade enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627). I säkerhetsprövningen ingår s.k. regis- terkontroll. Den som säkerhetsprövningen avser skall lämna sitt samtycke innan den får göras. Registerkontroll innebär att uppgifter hämtas från bl.a. polisens belastnings- och misstankeregister och från Säkerhets- polisens register. Säkerhetspolisens behandling av uppgifter granskas fortlöpande av . Registerkontrollen genomförs av Sä- kerhetspolisen. De uppgifter som eventuellt kommer fram lämnas till . gör en prövning av uppgiftens relevans i det enskilda fallet. Registerkontroll enligt säkerhetsskyddslagen innebär också att det sker s.k. spontanuppföljning under pågående anställning. Bestämmelser om registerkontroll finns i föreskrifter och allmänna råd om säkerhetsskydd (RPSFS 2004:11). Varje medarbe- tare skall lämna samtycke till registerkontroll på en särskild blankett (finns i Jetform). Samtycket skall förvaras på verksamhetsområdet, regio- nen eller huvudkontoret, beroende på var medarbetaren är placerad. Den som fattar beslut om anställning fyller i blanketten Framställan om re- gisterkontroll enligt säkerhetsskyddslagen (finns i Jetform) för varje medarbetare och skickar den till huvudkontoret. Av framställan skall kontrollorsaken framgå. Huvudkontoret ansvarar för att Säkerhetspolisen underrättas om utfallet av säkerhetsprövningen samt är mottagare av s.k. spontanutfall. Utgångspunkten för placering av en anställning i säkerhetsklass är att den anställde får del av uppgifter som omfattas av sekretess och som är av bety- delse för rikets säkerhet. I propositionen till säkerhetsskyddslagen (prop. 1995/96:129 s. 22) anges bl.a. följande. Någon legaldefinition av begreppet rikets säkerhet finns visser- ligen inte, men rikets säkerhet kan sägas avse såväl den yttre säkerheten för det nationella oberoendet som den inre säkerheten för det demokratiska stats- skicket. Innebörden av begreppet rikets säkerhet är omdebatterad. Hotbilden mot det svenska samhället har väsentligt förändrats. Det föreligger inte på samma sätt som tidigare några militära hot mot . Däremot har hotet mot det civila samhället i form av terrorism och allvarlig kriminalitet ökat. De nya hoten har behandlats bl.a. av Sårbarhets- och säkerhetsutred- ningen i betänkandet Säkerhet i en ny tid (SOU 2001:41) och av i betänkandet Underrättelsetjänsten en översyn (SOU 1999:37). En fråga som särskilt diskuterats är i vilken utsträckning s.k. systemhotande brottslighet utgör ett hot mot rikets säkerhet. Syftet med systemhotande brottslighet är att genom hot eller på annat otillbörligt sätt få vittnen, måls- äganden, företrädare för rättsväsendet eller andra myndigheter att avstå från att vidta eller medverka i åtgärder som riktas mot den aktuella brottsligheten. Polisen har identifierat tre huvudkategorier av systemhotande grupperingar; kriminella mc-gäng och deras supportergäng, fängelsegäng och gängbildning- ar i förorter samt etniskt sammansatta ligor och nätverk. I betänkandet Beho- vet av ökade skyddsåtgärder (SOU 2004:1) framhöll utredaren att det är av grundläggande betydelse att personer med offentliga uppdrag kan utöva sin roll utan obehörig påverkan i form av hot eller våld. Personer som är satta att fatta beslut som ibland går enskilda emot och som kan upplevas som orättvisa av dem som berörs måste självklart kunna erbjudas skyddsåtgärder då de till följd av sitt arbete utsätts för allvarliga angrepp. Det finns annars en uppenbar risk för att såväl rättsväsendets personal som förtroendevalda pressas till att 2 006 /0 7:J O1 fatta felaktiga och t.o.m. regelvidriga beslut. Detta riskerar givetvis att allvar- ligt skada tilltron till rättsväsendet, det politiska systemet och samhället i stort. föreslog i sitt betänkande Säkert inlåst? (SOU 2005:6) att utdrag ur belastnings- och misstankeregistren skulle infordras rutinmässigt och omfatta alla. Sådana utdrag skulle enligt utredaren kunna göras också avseende redan anställda personer. När utredningen skrevs var enbart gene- raldirektören och överdirektören placerade i säkerhetsklass. Utredaren ansåg att det var ett anmärkningsvärt faktum att inte någon annan befattning inom kriminalvården var säkerhetsklassad. Kriminalvården borde enligt utredaren överväga att säkerhetsklassa vissa befattningar. I Kriminalvårdens verksamhet förekommer uppgifter som är av betydelse för rikets säkerhet t.ex. i samband med häktning och personutredning rörande personer som är misstänkta för brott mot rikets säkerhet, t.ex. för vissa fall av terroristbrott, liksom vid verkställighet av straff för sådana brott. Personal från Kriminalvården närvarar vid domstolsförhandlingar inom stängda dörrar. Det är inte möjligt att i förväg veta var uppgifterna kan aktualiseras. Inom hanteras ett antal dömda som har samröre med organiserad brottslighet av systemhotande karaktär. Inom Kriminalvår- den hanteras också personer som är av intresse för Säkerhetspolisens verk- samhet för personskydd avseende den centrala statsledningen. Även beträf- fande dessa grupper kan förekomma uppgifter som kan ha betydelse för rikets säkerhet. Det var mot bakgrund av detta och den nya hotbilden som beslutet om placering i säkerhetsklass 3 fattades. Med anledning av att Kriminalvården är organi- serad som en myndighet kommer det att ske en ny prövning av vilka befatt- ningar inom den nya myndigheten som skall vara placerade i säkerhetsklass. Antalet anställningar som kommer att placeras i säkerhetsklass 3 kommer då att vara mer begränsat än vad som följde av beslutet . Mot denna bakgrund anser Kriminalvården att beslutet om placering i säkerhetsklass 3 kom att omfatta en alltför vid krets. kan Kriminalvården konstatera att det är av stor vikt att anställda inom kontrolleras i belastnings- och misstankeregister inte enbart inför anställning, utan att Kriminalvården informeras när uppgifter tillförts under pågående anställning (spontanuppföljning) på motsvarande sätt som sker beträffande personer som är placerade i säkerhetsklass. I vart fall måste Kriminalvården ges möjlighet att kontrollera anställda även under på- gående anställning, såsom föreslog i betänkandet Sä- kert inlåst? (SOU 2005:6). Anmälarna yttrade sig över remissvaret. I beslut anförde JO följande. Säkerhetsskyddslagen (1996:627) och säkerhetsskyddsförordningen (1996: 633) trädde i kraft och ersatte då bl.a. personalkontrollkungö- relsen (1969:446) och förordningen (1981:421) om säkerhetsskyddet vid statliga myndigheter. Av 20 § säkerhetsskyddslagen följer att regeringen beslutar om placering i säkerhetsklass och om registerkontroll för alla myndigheter utom . Regeringen får dock delegera denna uppgift till myndigheten. Av 19 § säkerhetsskyddsförordningen jämte bilaga följer bl.a. att Krimi- nalvården (tidigare ) beslutar om placering i säker- hetsklass 2 och 3 samt registerkontroll i fråga om den egna verksamheten. 2 006 /0 7:J O1 Enligt 5 § säkerhetsskyddslagen skall, i verksamhet där lagen gäller, det säkerhetsskydd finnas som behövs med hänsyn till verksamhetens art, omfatt- ning och övriga omständigheter. Av 6 § samma lag framgår att med säkerhetsskydd avses 1.skydd mot spioneri, sabotage och andra brott som kan hota rikets säkerhet, 2.skydd i andra fall av uppgifter som omfattas av sekretess enligt sekre- tesslagen (1980:100) och som rör rikets säkerhet och 3.skydd mot terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terrorist- brott (terrorism) även om brotten inte hotar rikets säkerhet. Enligt 7 § samma lag skall säkerhetsskyddet förebygga 1.att uppgifter som omfattas av sekretess och som rör rikets säkerhet obehö- rigen röjs, ändras eller förstörs (informationssäkerhet), 2.att obehöriga får tillträde till platser där de kan få tillgång till uppgifter som avses i 1. eller där verksamhet som har betydelse för rikets säkerhet bedrivs (tillträdesbegränsning) och 3.att personer som inte är pålitliga från säkerhetssynpunkt deltar i verksam- het som har betydelse för rikets säkerhet (säkerhetsprövning). Säkerhetsskyddet skall även i övrigt förebygga terrorism. Innan en person genom anställning eller på något annat sätt deltar i verksam- het som har betydelse för rikets säkerhet eller anlitas för sysslor som är vikti- ga för skyddet mot terrorism skall det göras en säkerhetsprövning. Prövning- en skall klarlägga om personen kan antas vara lojal mot de intressen som skyddas i säkerhetsskyddslagen och i övrigt pålitlig ur säkerhetssynpunkt (11 § säkerhetsskyddslagen). Säkerhetsprövning får också göras under pågå- ende anställning (jfr 19 § säkerhetsskyddslagen). Ett förtydligande av 11 § säkerhetsskyddslagen i detta avseende har beslutats av (prop. 2005/06:137, bet. JuU27, rskr. Lagändringen träder i kraft . Säkerhetsprövningen skall när en anställning placerats i säkerhetsklass nor- malt sett omfatta registerkontroll. Med registerkontroll avses att uppgifter häm- tas från ett register som omfattas av lagen (1998:620) om belastningsregister, lagen (1998:621) om misstankeregister eller polisdatalagen (1998:622). Med registerkontroll avses också att sådana personuppgifter hämtas som Rikspolis- styrelsen eller Säkerhetspolisen behandlar utan att det ingår i något av dessa register. Med registerkontroll avses dock inte att uppgifter hämtas från en förundersökning eller särskild undersökning i kriminalunderrättelseverksam- het (12 § säkerhetsskyddslagen). Av 17 § säkerhetsskyddslagen följer att en anställning skall placeras i sä- kerhetsklass, om den anställde 1.i stor omfattning får del av uppgifter som omfattas av sekretess och är av synnerlig betydelse för rikets säkerhet (säkerhetsklass 1), 2.i en omfattning som inte är obetydlig får del av sådana uppgifter som avses i 1. (säkerhetsklass 2) eller 2 006 /0 7:J O1 3.i övrigt får del av uppgifter som omfattas av sekretess och som är av bety- delse för rikets säkerhet, om ett röjande av uppgifterna kan antas medföra men för rikets säkerhet som inte endast är ringa (säkerhetsklass 3). I samband med att det nuvarande klassningssystemet infördes framhöll reger- ingen bl.a. följande i fråga om vilka anställningar som skall placeras i säker- hetsklass 3 (prop. 1995/96:129 s. 41 f. och 81). Det är angeläget att få ned det stora antalet kontroller som genomförs, framför allt när det gäller den kategori som motsvaras av skyddsklass 2. Det förhållandet att även anställda inom kommuner och lands- ting samt och dess myndigheter föreslås omfattas av de nya kon- trollreglerna understryker detta behov. Preciseringen av vilka anställningar som skall ingå i den föreslagna säkerhetsklass 3 bör därför göras snävare. Definitionen bör bl.a. ta sikte på vilka följder ett eventuellt röjande av de sekretessbelagda uppgifterna får för rikets säkerhet i det konkreta fallet. Självfallet är detta en svår uppgift, varför alltför stora krav på konkretion inte kan ställas. Säkerhetsklass 3 gäller den som i övrigt får del av sekretessbelagda uppgifter av betydelse för rikets säkerhet. Att en uppgift har synnerlig betydelse för rikets säkerhet innebär att ett röjande av uppgiften riskerar att vålla en bety- dande skada. I fråga om uppgifter som avses i säkerhetsklass 3 är det inte lika klart att ett röjande riskerar att medföra en sådan skada. För placering i säker- hetsklass 3 ställs därför upp ett uttryckligt krav på att röjandet av den sekre- tessbelagda uppgiften kan antas medföra men för rikets säkerhet som inte endast är ringa. En säker prognos av skadan krävs inte. Avsikten med de i förhållande till personalkontrollkungörelsen ändrade kraven är att begränsa antalet registerkontroller i denna klass. justitieutskott tillstyrkte regeringens förslag i fråga om hur de olika säkerhetsklasserna borde avgränsas. Utskottet framhöll därvid betydel- sen av att beslut om säkerhetsklassning fattas på ett ordentligt underlag och att en anda av återhållsamhet får prägla lagstiftningen i denna del. Den själv- klara målsättningen borde enligt utskottet vara att inga fler anställningar än vad som är absolut nödvändigt blir föremål för säkerhetsklassning (se bet. 1995/96:JuU19 s. 7 f.). Enligt 10 § 9 förordningen (1999:1134) om belastningsregister och 4 § 2 förordningen (1999:1135) om misstankeregister har Kriminalvården även om en anställning inte skulle vara placerad i någon säkerhetsklass rätt att ta del av uppgifter ur dessa register i fråga om en person som myndigheten avser att anställa eller anlita för vissa uppdrag, t.ex. övervakare. Vissa utvidgningar i Kriminalvårdens möjligheter att få ta del av uppgifter ur misstanke- och belastningsregistren föreslogs av i betänkandet Säkert inlåst? (SOU 2005:6). Enligt utredaren borde utdrag från belastnings- och misstankeregistren infordras rutinmässigt för samtliga som anställs inom . De utdrag som lämnas ut ur misstankeregistret borde innehålla samtliga uppgifter om personen och inte som begränsas till uppgifter om brott för vilket åtal har väckts. Utdrag ur misstanke- och belastningsregistren borde enligt utredaren kunna infordras också avseende redan anställda personer (s. 149 f.). 2 006 /0 7:J O1 JO:s granskning är av rättslig art och avser främst en kontroll av att myndig- heterna har följt de regler som gäller för förfarandet. JO brukar således inte ta ställning till om en myndighets beslut är riktigt i sak. Då frågan om hur Kri- minalvården tillämpar bestämmelserna i säkerhetsskyddslagen är av principi- ell karaktär har jag beslutat att ändå inleda en utredning. Jag har inte någon som helst anledning att ifrågasätta att vissa anställningar inom innebär att anställda tar del av uppgifter av sådant slag att anställningarna skall vara placerade i säkerhetsklass. Enligt min mening bör dock inplacering i säkerhetsklass ske med viss återhållsamhet. Detta var också lagstiftarens avsikt när det nuvarande klassningssystemet infördes (se ovan). Mot den bakgrunden instämmer jag i Kriminalvårdens bedömning att beslutet var alltför långtgående. Kriminalvården har vidare angett att det, med anledning av att Kriminalvården sedan den 1 janua- ri 2006 är organiserad som en myndighet, kommer att göras en prövning av vilka befattningar inom den nya myndigheten som skall vara placerade i sä- kerhetsklass. Antalet anställningar som placeras i säkerhetsklass kommer därvid att begränsas jämfört med det tidigare beslutet. Jag utgår från att myn- digheten om så inte redan skett gör denna prövning. Vad anmälarna i övrigt har anfört ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida. Jag vill avslutningsvis uttrycka förståelse för att Kriminalvården kan ha behov av att kunna kontrollera sina anställda i belastnings- och misstankere- gistren även i de fall anställningarna inte skall vara placerade i säkerhetsklass. Som framgår ovan har detta behov påtalats av i betän- kandet Säkert inlåst? (SOU 2005:6). Mot den bakgrunden överlämnar jag en kopia av mitt beslut till justitieutskott och . 2 006 /0 7:J O1 delgivning av en ansökan om betalningsföreläggande med en person som har god man (Dnr 3343-2004) JO meddelade ett beslut med följande inne- håll. klagade, i en anmälan som kom in till JO , på att kronofogdemyndigheten delgivit hans svåger, , en ansökan om betal- ningsföreläggande trots att M.L. har god man eftersom han saknar förmåga att tillvarata sina intressen och sin ekonomi. Anmälan remitterades till i för yttrande. I remissvaret anförde regionkronodirektören följande (den till remissvaret fogade bilagan har här utelämnats). Ansökan om betalningsföreläggande riktad mot M.L. inkom till kronofogde- myndigheten . Av ansökan framgick inte att M.L. hade god man. Vid granskning av ansökningar om betalningsföreläggande och hand- räckning görs inte någon regelmässig kontroll hos Överförmyndaren om sva- randen har god man. Den av sökanden angivna adressen var Box 132, (). i tidigare mål om betalningsföreläggande med samma uppgivna adress som i detta mål blivit delgiven genom bud använ- des samma delgivningsform i det nu aktuella målet. Den av sökanden uppgiv- na adressen registrerades i målet trots att svaranden var skriven på adress () i och hade särskild postadress, c/o (), enligt SPAR. i har avtal om buddelgivning med Del- givningsspecialisten i (nedan kallat Delgivningsspecialisten). Uppdraget att delge M.L. sändes till Delgivningsspecialisten . När budet i () fått kännedom om att M.L. fanns på adress () i över- sändes delgivningsuppdraget till Delgivningsspecialistens bud i . Delgivningsspecialistens bud i har på kronofogdemyndighetens be- gäran inkommit med en redogörelse av hur delgivningen med M.L. gick till (se bilaga). kontaktade handläggare vid kronofogdemyndig- heten och uppgav att han var god man för M.L. Handläggaren skickade sam- ma dag föreläggande att yttra sig över ansökan om betalningsföreläggande och delgivningskvitto till B.L. har ej ansetts delgiven genom sitt under- tecknande utan först genom delgivning med gode mannen. I fall då kronofogdemyndigheten får vetskap om att svaranden har god man skickas föreläggande och delgivningskvitto till den gode mannen som även ombeds att inkomma med kopia av sitt förordnande. Kronofogdemyn- digheten har i detta fall inte haft vetskap om att M.L. har god man. Det är dock sannolikt att detta uppdagats om föreläggandet skickats per post till den i SPAR registrerade särskilda postadressen. Myndigheten kommer att se över sina rutiner avseende i vilka fall den av sökanden uppgivna adressen ska ha företräde framför uppgift i SPAR eller kronofogdemyndighetens utsöknings- och indrivningsdatabas. 2 006 /0 7:J O1 har haft ett uppföljnings- möte med anlitad delgivningsfirma. Till mötet har samtlig personal hos Del- givningsspecialisten inbjudits. Mötet syftade till att ta upp aktuella frågeställ- ningar och förbättra samarbetet kring buddelgivning ytterligare. Vid mötet klargjordes att vid delgivning med personer som befinner sig på vårdinrätt- ningar eller liknande boendeformer ska budet alltid kontrollera med persona- len om delgivning kan ske med personen i fråga innan man söker upp perso- nen. Om budet under förrättningen får kännedom om att god man finns ska ärendet återredovisas till kronofogdemyndigheten som skickar handlingarna för delgivning med den gode mannen. Myndigheten anser att budet vid ankomsten till det äldreboende där M.L. bor skulle ha kontaktat personalen innan M.L. uppsöktes och att budet, när denne fick uppgift om att M.L. ev. hade god man, skulle ha avbrutit delgiv- ningen för att undersöka detta. Myndigheten beklagar verkligen det inträffade och har genom uppfölj- ningsmötet vidtagit åtgärder för att detta inte ska hända igen. Delgivningsspe- cialisten kommer att informera all sin personal (även de som ej deltog vid uppföljningsmötet) om hur bud ska agera vid delgivning med personer på vårdinstitutioner eller liknande boendeformer. gavs tillfälle att yttra sig över remissvaret. har i sitt yttrande anfört att det bud myndigheten anlitat borde ha tagit kontakt med personalen innan M.L. uppsöktes och utrett om delgivning kunde ske med M.L. eller om han hade god man. Det är givet- vis olyckligt att så inte skedde. Myndigheten har emellertid vidtagit åtgärder för att något liknande som det i ärendet inträffade inte skall hända igen. Jag vill tillägga att det i och för sig inte är uteslutet att delgivning sker med hu- vudmannen även om en god man förordnats. Detta kan dock i många fall vara mindre lämpligt, inte minst därför att delgivning inte kan anses ha ägt rum om den delgivne inte förstått innebörden i åtgärden. Jag finner inte skäl att ytter- ligare kommentera saken. har dröjt med att överlämna ett överklagande, som även innehöll ett yrkande om inhibition, till tingsrätt (Dnr 5281-2005) I en komplettering till en anmälan mot bl.a. i , Örebrokontoret, som kom in till JO , klagade . på att kronofogdemyndigheten fortfarande inte hade översänt hans överklagande med begäran om inhibition till tingsrätten trots att han gav in detta till kronofogdemyndigheten . Från kronofogdemyndigheten inhämtades att M.N:s överklagande jämte myndighetens yttrande hade överlämnats till den 13 decem- ber 2005. 2 006 /0 7:J O1 M.N:s anmälan som kom in till JO remitterades till i för yttrande. I sitt remissvar anförde myndigheten, genom regionkronodirektören , i huvudsak följande (bifogade handlingar har här utelämnats). har i sin anmälan gjort gällande att kronofogdemyndigheten gjort sig skyldig till oskäligt dröjsmål i samband med handläggningen av hans över- klagande, inkluderande yrkande om inhibition, av myndighetens beslut om utmätning av hans pension. M.N:s överklagande inkom till myndigheten . Över- klagandet har dagen därpå överlämnats till handläggande jurist, som gjort bedömningen att överlämnandet till tingsrätten kunde anstå till dess myndig- heten hunnit upprätta ett eget yttrande över överklagandet. Anledningen till myndighetens ställningstagande var dels att tingsrätten erfarenhetsmässigt inte ändrar myndighetens beslut på de av M.N. i sitt överklagande angivna grunderna, dels att inte skulle verkställa avdrag i enlighet med beslutet förrän kring den 19:e . Myndighetens avsikt var dock att överlämna överklagandet tillsammans med eget yttrande (29 november3 ; JO:s anm.), men av olika anledningar kom så inte att ske förrän . Tingsrätten lämnade genom beslut M.N:s yrkande om inhibition utan bifall. Rättens beslut i frågan avkunnades före det att verkställighet skulle ske av överklagat beslut.