frsrdg · GU04JO1 · 2007-01-01 00:00:00 — Obligatorisk omprövning och överlämnande till länsrätt I 6 kap. 37 §§ taxeringslagen (1990:324), TL, finns bestämmelser om hur ett överklagande från en skattskyldig skall hanteras. Där framgår bl.a. att Skatte- verket skall pröva om överklagandet kommit in i rätt tid och om så är fallet ompröva det överklagade beslutet. Om inte ändrar beslu- tet som den skattskyldige begär skall ärendet överlämnas till länsrätten. Skattekontoret har som skäl för att vänta med omprövningsbeslut och överlämnande anfört praktiska och som det får förstås processekonomiska hänsyn vid hanteringen av bolagets överklaganden avseende taxeringarna 2002 och 2003. handläggning skall emellertid följa TL och det är inte sak att göra egna överväganden huruvida överklaganden skall överlämnas till länsrätten eller inte. Skattekontoret borde således efter det att överklagandena inkom ha omprövat besluten och om ändring inte skett överlämnat ärendet till länsrätten. Enligt är därför den handläggning som skett av bolagets överklaganden klandervärd. 2 006 /0 7:J O1 Av 4 kap. 23 § TL framgår att efter det att en domstol meddelat beslut i ett mål om taxering skall vidta de taxeringsåtgärder som föranleds av domstolens beslut. Det har framkommit att skattekontoret så sent som , efter B.K:s JO-anmälan, vidtagit de av länsrättens domar föranled- da taxeringsåtgärderna. Skattekontoret har som skäl för sitt handlande angett att man inväntat kammarrättens domar. I TL finns inget stöd för detta hand- lande och anser att handläggningen också i denna del är klander- värd. En självdeklaration skall enligt 4 kap. 3 § lagen (2001:1227) om självdeklara- tioner och kontrolluppgifter vara underskriven. Om handläggare vid granskning finner att inkommen självdeklaration saknar underskrift bör handläggaren som en serviceåtgärd erbjuda den skattskyldige att åtgärda bristen. De grundläggande reglerna om myndighets serviceskyldighet återfinns i 4 och 5 §§ förvaltningslagen (1986:223), FL. Myndigheten skall lämna upp- lysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp i frågor som rör myndighe- tens verksamhetsområde. Enligt 7 § FL skall myndigheten underlätta för den enskilde att ha med den att göra. I ärendet har skattekontoret uppgett att deklarationen kom in först ef- ter beslut om skönstaxering. Skattekontoret hade , trots B.K:s uppgift om motsatsen, inte mottagit någon deklaration från bolaget vare sig i original eller i kopia. Det är därför inte visat att bolaget har inkommit med deklaration innan beslutet om skönstaxering. I denna del kan därför inte skat- tekontoret klandras. När deklarationskopian inkom till skattekontoret borde emellertid hand- läggaren ha begärt komplettering med bolagets undertecknande. Även vid bolagets överklagande borde handläggaren ha begärt kom- plettering av underskrift på överklagandet. Det framgår av utredningen att handläggaren inte ens då det upptäcktes att handlingarna inte var underteck- nade begärde in sådan komplettering. Handläggningen är därför också i denna del klandervärd. har konstaterat att skattekontorets handläggning i väsentliga delar varit felaktig. Regionskattekontoret i kommer med anledning av det inträffade att ge handläggande personal en grundlig genomgång av gäl- lande rutiner och påtala vikten av korrekt handläggning. Frågan huruvida jäv kan anses föreligga vid handläggningen av ett ärende får prövas från fall till fall. När en handläggare och när JO tar upp ärendet föreligger enligt bedömning otvivelaktigt s.k. delika- tessjäv enligt 11 § punkt 5 FL. delar därför B.K:s uppfattning att jäv föreligger i detta fall. gavs tillfälle att yttra sig över remissvaret. på skattekontoret i inkom med en skrivelse i vilken han tillbakavisade påståendet om jäv. handlade han sitt sista ärende rörande B.K:s bolag . JO:s remiss avseende B.K:s anmälan inkom till skattekontoret i . 2 006 /0 7:J O1 har i remissvaret redogjort för aktuell rättslig reglering och be- dömt att handläggningen i flera avseenden varit felaktig. Jag instämmer i bedömning. När det gäller jävsfrågan vill jag emellertid utöver uttalande anföra följande (jfr JO i JO:s ämbets- berättelse 2002/03 s. 252). Vid handläggning av ärenden gäller jävsbestämmelsen i 11 § förvaltningslagen (1986:223), FL. Enligt första stycket 5 i bestämmelsen, som avser s.k. delikatessjäv, är den som skall handlägga ett ärende jävig om det i övrigt, dvs. om punkt 14 inte är tillämpliga, finns någon omständighet som är ägnad att rubba förtroendet till hans opartiskhet i ärendet. Av 12 § FL följer att den som är jävig inte får delta vid handläggningen av ärendet. Jävsreglerna har till syfte att förhindra misstankar om bristande opartiskhet och ovidkommande hänsyn. Bestämmelserna träffar såväl grundade som objektivt ogrundade misstankar. Med andra ord kan jäv föreligga, även om vederbörande tjänsteman rent faktiskt inte har brustit i kraven på objektivitet och opartiskhet. Det är inte möjligt att uttömmande ange alla de olika situationer i vilka det kan förekomma delikatessjäv. Som ett typiskt exempel kan nämnas att en tjänsteman är nära vän eller har en djup konflikt med en part i ett ärende. Andra fall där jäv kan föreligga är när en tjänsteman står i ett påtagligt bero- endeförhållande till en part, t.ex. därför att parten är hans överordnade. Frå- gan om delikatessjäv kräver en samlad bedömning av omständigheterna i varje särskilt fall. Jag kan för min del inte dela bedömning att det otvivelak- tigt föreligger delikatessjäv om en handläggare och JO beslutar att utreda ärendet. Även i sådana fall måste en samlad bedömning av omstän- digheterna göras. Däremot bör naturligtvis handläggaren inte delta vid utarbe- tande av svar på JO:s remiss (jfr RÅ80 2:68). JO:s granskning i ett enskilt ärende avser i första hand huruvida myndighe- ten eller domstolen har följt den rättsliga reglering som gäller för ärendeslaget i fråga. Det är inte i första hand frågan om en tjänsteman varit jävig som till- drar sig intresse från JO:s sida utan huruvida en jävig tjänsteman deltagit vid handläggningen av ett ärende i strid med bestämmelsen i 12 § FL. I det aktu- ella fallet har handläggaren , som anmälan huvudsakligen har riktats mot, efter visst datum, som inte gått att exakt fastställa, inte handlagt några ären- den rörande bolaget. Jag anser att det saknas anledning för mig att bedöma om L.H. När det gäller hanteringen av bolagets deklaration står ord mot ord om när deklarationsblanketten i original eller kopia inkom till skattekontoret. Ytterligare utredning kan inte förväntas bringa klarhet i frågan. Jag anser det därför inte meningsfullt att göra något uttalande i denna del. har vidare framfört kritik mot handläggningen av bolagets ansökan om F-skattsedel som enligt hans mening varit för långsam. Jag finner inte anledning att utreda denna fråga. Jag vill dock framhålla den betydelse som en F-skattsedel har för en näringsidkare och betona vikten av en skyndsam 2 006 /0 7:J O1 handläggning av sådana ärenden. Enligt rekommendationer m.m. om utfärdande och återkallelse av F-skattsedel enligt skattebetalningsla- gen (RSV S 2000:6) bör en ansökan om F-skattsedel behandlas utan onödigt dröjsmål, normalt än från ankomstdagen. Är ansö- kan ofullständigt ifylld eller finns några andra oklarheter som måste redas ut bör handläggningstiden i regel ändå inte överskrida . I övrigt har inget framkommit som motiverar ett uttalande från min sida. handläggning av ett yrkande om inhibition i ett ärende om fastighetstaxering (Dnr 1568-2004) JO meddelade ett beslut med följande innehåll. I en anmälan som kom in till JO anförde H.S. följande. I en skrivelse , vilken ingetts till skattemyndigheten, har jag hos länsrätten i överklagat skattemyndighetens beslut om allmän fastighetstaxering 2003 såvitt avser markvärde för min fastighet () i kommun. I skrivelsen har jag på anförda skäl yrkat att skattemyndig- hetens beslut skall inhiberas i avvaktan på länsrättens blivande beslut. Efter- som ett inhibitionsyrkande rimligtvis bör prövas skyndsamt och så inte skett ser jag mig föranlåten att anmäla saken till JO. Anmälan remitterades till för yttrande huruvida någon åtgärd vidtagits med anledning av H.S:s begäran om inhibition. I remissvar anförde , genom enhetschefen vid huvudkontoret, bl.a. följande. H.S. har uttryckt sitt yrkande så att han önskar att skattemyndighetens beslut skall inhiberas i avvaktan på länsrättens blivande beslut. uppfattar H.S:s yrkande så att han begär att det högre taxe- ringsvärdet som är en följd av fastighetstaxering, inte ska påverka fastighetsskatten vid inkomsttaxeringen 2004. kan lagligen inte inhibera sina egna beslut. H.S:s yrkande om inhibition har därför behandlats som en ansökan om anstånd med betalning av skatt. beslutade att inte medge anstånd med betalning av skatt avseende taxering med bl.a. den motiveringen att anstånd med inbetalning av skatt enligt inkomsttaxering inte kan medges då den slutliga skatten ännu inte är debiterad. H.S. yttrade sig över remissvaret och anförde följande. Jag anser att skattemyndigheten borde utan dröjsmål ha överlämnat ärendet till länsrätten för prövning av inhibitionsyrkandet. 2 006 /0 7:J O1 stället felaktigt behandlat yrkandet om inhibition som en ansökan om anstånd med inbetalning av skatt och har meddelat beslut i saken . har numera meddelat ett omprövningsbeslut varefter ärendet överlämnats till länsrätten, som med- delat ett delbeslut rörande frågan om inhibition. Genom felakti- ga handläggning har det således dröjt innan mitt yrkande om inhibition blivit föremål för rätt prövning. Enligt 29 § förvaltningslagen (1986:223), FL, får en myndighet som skall pröva ett överklagande bestämma att det överklagade beslutet tills vidare inte skall gälla (inhibition). Motsvarande bestämmelse för de allmänna förvalt- ningsdomstolarna finns i 28 § förvaltningsprocesslagen (1971:291), FPL. Av 3 § FL och 2 § FPL framgår att om det i lag eller förordning meddelats be- stämmelse som avviker från FL respektive FPL, gäller den bestämmelsen. Bestämmelserna om anstånd med betalning av skatt har i rättspraxis ansetts utgöra sådana specialbestämmelser som gäller i stället för bestämmelsen om inhibition i 28 § FPL (se RÅ82 1:37, RÅ Ba-228/77 och Ba-18/80, jfr dock RÅ 1990 ref. 20). Bestämmelser om anstånd med betalning av skatt finns numera i skattebe- talningslagen (1997:483), SBL. Bestämmerna i SBL gäller enligt 1 kap. 1 § vid bestämmande, debitering, redovisning och betalning av vissa särskilt angivna skatter och avgifter. Det beslut som överklagades av H.S. var ett grundläggande beslut om fastighetstaxering enligt 20 kap. 1 § fastighetstaxe- ringslagen (1979:1152). Sådana beslut omfattas inte av SBL. Någon laglig möjlighet att medge anstånd med betalning av skatt i ärenden om fastighets- taxering finns följaktligen inte. har påpekat att verket inte lagli- gen kan inhibera sina egna beslut, och att inhibitionsyrkandet därför tolkats som en anståndsbegäran. Detta konstaterande är i och för sig riktigt. Det är emellertid svårförståeligt för mig att av denna anledning tolkat H.S:s uttryckliga yrkande om inhibition som en begäran om anstånd. Den korrekta åtgärden när ett yrkande om inhibition framställs i ett överklagande är att skyndsamt överlämna ärendet till överklagandeinstansen (jfr 27 § FL). Jag vill tillägga att också utifrån (den felaktiga) utgångspunkten att H.S. hade begärt anstånd med betalning av skatt hade varit skyldigt att snabbt ta ställning till denna begäran. En begäran om anstånd bör enligt rekommendationer m.m. om anstånd med inbetalning av skatt enligt skattebetalningslagen (RSV S 1998:13) normalt behandlas . I förevarande fall har det tagit närmare att behandla begäran. Det är enligt min mening en oacceptabelt lång handlägg- ningstid, och skattekontoret förtjänar kritik även av denna anledning. 2 006 /0 7:J O1 JO:s beslut i ett antal ärenden gällande försöket med trängselskatt i (Dnr 1-2006, 62-2006, 173-2006, 355-2006, 420-2006, 893-2006, 900-2006 och 1780-2006) JO meddelade ett beslut med följande innehåll. Regeringen beslutade att tillkalla en parlamentariskt sammansatt kommitté med uppgift att bl.a. lämna förslag på insatser som förbättrar transportsystemet inom . Kommitténs arbete skulle syfta till att utveckla transportsystemet på ett för regionen och hela landet miljömässigt, socialt och samhällsekonomiskt hållbart sätt (dir. 2000:96). Kommittén antog namnet Stockholmsberedningen. Enligt tilläggsdirektiv (dir. 2002:3) skulle Stockholmsberedningen också utreda frå- gan om hur användning av trängselavgifter i trafiken skulle kunna genomfö- ras. I sitt delbetänkande Trängselavgifter (SOU 2003:61) föreslog Stock- holmsberedningen bl.a. att en lag om trängselavgifter i skulle införas på försök. Regeringen lade fram en proposition (prop. 2003/04:145 Trängselskatt) i ärendet och beslutade att i enlighet med propositionen anta lagen (2004:629) om trängselskatt. Lagen innebar ett tidsbegränsat försök med trängselskatter i det s.k. Stockholmsförsöket. Efter viss fördröjning, beroende främst på överprövning av upphandlingen av den tekniska utrustningen, inleddes försöket den 3 janu- ari 2006 såvitt gäller trängselskatten (Stockholmsförsöket innefattar även utökad kollektivtrafik och fler infartsparkeringar). Av övergångsbestämmel- serna till lagen om trängselskatt framgår att försöket skall pågå t.o.m. . Anmälningar till JO med anledning av Stockholmsförsöket Det har till JO inkommit närmare 40 anmälningar som i något avseende rör Stockholmsförsöket. Flertalet av dessa har inte föranlett någon åtgärd från JO:s sida. Det har i dessa fall rört sig om t.ex. utformningen av lagstiftningen och bedömningen av skattskyldigheten i enskilda ärenden. I något ärende har klagomålen rört sådant som redan prövats av ett annat tillsynsorgan. I vissa ärenden har från JO:s sida vidtagits enklare utredningsåtgärder, t.ex. inhäm- tande av upplysningar via telefon. Jag kan också nämna att de anmälningar som kommit in till JO främst har riktats mot men även mot Skatte- verket och . När det gäller de anmälningar vilka ansetts kräva en mer omfattande utredning har emellertid bedömningen gjorts att dessa anmälningar uteslutande avser . Det är hitintills sju anmälningar som har ansetts behöva utredas genom ett skriftligt yttrande från sida. Jag har därutöver på eget initiativ, med anledning av uppgifter i en tidningsartikel, tagit upp ytterligare ett ärende för utredning. Sex av anmälningarna och initiativärendet remitterades i ett 2 006 /0 7:J O1 Till grund för remissen låg en promemoria, som upprättats av föredraganden i ärendena hos JO, med bl.a. följande innehåll. Rättsäkerheten vid betalning av trängselskatt I ett ärende, dnr 1-2006, har anmälaren, B.A., uppgett att han i början av no- vember 2005, via Stockholmsförsökets webbplats, beställde transpondrar till två fordon. hade ännu för sin anmälan, , inte fått de beställda transpondrarna. Han hade inte heller fått någon information om orsaken till leveransdröjsmålet. Det bör noteras att anmälan i detta ärende har riktats mot . Ett annat ärende, dnr 420-2006, rör möjligheten att betala via autogiro. Anmälaren, I.M., har uppgett att han beställde en transpon- der. fick han en blankett, i vilken bl.a. ett bankkontonum- mer skulle anges. har uppgett att han omgående skickade tillbaka den ifyllda blanketten. levererades en transponder till honom, men ännu efter leveransen hade han inte fått något meddelande från sin bank om att autogirobetalning hade aktiverats för betalning av träng- selskatt. återkom efter en semesterresa återfann han bland sin post ett brev från , i vilket angavs att blanketten för betalning via autogiro var felaktigt ifylld. har uppgett att han inte har fått besked om vad felet eller felen har bestått av. Med anledning av en artikel i har JO Ce- cilia inlett ett initiativärende, dnr 900-2006. Enligt artikeln har i ett fall betalning av trängselskatt utlösts av att en transponderinnehavare, , förvarat transpondern i en av sina byxfickor under färd med buss. Enligt artikeln upptäckte F.M. att hade dragits från det konto som han anvisat för autogirobetalning av trängselskatt. Efter att han kontaktat Vägver- ket fick han en bild av den passage som hade utlöst betalningen. Bilden före- ställde en buss. Rättssäkerheten vid handläggning av ärenden om trängselskatt Antalet skattepliktiga passager är mycket stort. Enligt uppgifter på Stock- holmsförsökets webbplats sker , då trängselskatt uttas, mellan 320 000 och 350 000 skattepliktiga passager. Antalet skattebeslut kan uppgå till över 100 000. En förutsättning för att denna mängd ären- den skall kunna hanteras är en långt driven automatisering av förfarandet. Flera anmälare har ifrågasatt om handläggningen är rättssäker och förenlig med de krav som förvaltningslagen ställer på ärendehandläggning. Ett ärende, dnr 173-2006, rör bemötandefrågor. Anmälaren, L.J., har berät- tat om svårigheter att få tala med ärendehandläggare i ansvarig position. Han har som ett exempel angett ett tillfälle . Betalsystemet var ur funktion denna dag och L.J. ringde därför till Vägver- kets kundtjänst för att begära anstånd med betalningen. Av den första hand- läggaren han talade med, , fick han besked att anstånd inte medgavs. Han fick inte heller tala med någon chef, trots att han begärde det. Vid nästa sam- tal, med handläggaren , fick han besked om att någon i chefställning skul- le ringa honom , vilket dock inte skedde. Vid ett tredje samtal fick L.J. tala med handläggaren , vilken även hon meddelade att L.J. skulle bli uppringd av någon i högre ställning. ett samtal från en , som uppgav sig vara chef. Denne uppgav först att anstånd inte medgavs, men meddelade senare under samtalet att ärendet skul- le utredas. är i grunden kritisk till att han i efterhand inte kan relatera ställningstaganden till vare sig någon person eller ärendebeteckning. 2 006 /0 7:J O1 ifrågasätter om det är tillåtet för den som är anställd vid en myndighet att vara anonym genom att endast uppge förnamn vid kontakter med allmänheten. gör en jämförelse med hanteringen av fordonsskatt, där såväl handläggare som beslutsfattare är identifierbara. Även anmälaren I.M. (dnr 420-2006, vilket behandlats ovan) har varit inne på denna aspekt. har i sin anmälan (dnr 62-2006) riktat kritik mot att inte motiverar sina s.k. grundbeslut i ärenden om trängselskatt. strider detta mot 20 § förvaltningslagen. uppger också att han vid kontakt med fått besked om att den som har påförts trängselskatt inte kommer att få någon särskild underrättelse om detta. Han ifrågasätter om förfarandet är förenligt med 21 § förvaltningslagen. Ett annat ärende, dnr 355-2006, rör samma frågeställning som ovanstående ärende. Anmälaren, N.L., har uppgett att han hos förgäves har begärt att få skriftlig information om eventuell påförd skatt. har till sin anmälan bifogat e-postkorrespondens mellan honom och . I ett e- postmeddelande från anges att inte anser det möjligt att tillhandahålla information om skattebeslut skriftligen, varken per post eller via e-post. kan en myndighet inte kräva att medborgare skall söka information via Internet eller telefon. Han menar att är skyldigt att tillhandahålla begärd information skriftligen. L.B:s anmälan, dnr 893-2006, slutligen, gäller skyldigheten att underrätta part om hur ett beslut kan överklagas. ifrågasätter om det är rimligt att skattskyldiga skall behöva ringa till för att få besked om överpröv- ningsmöjligheterna. Det kan i detta sammanhang noteras att bestämmelsen i 21 § andra stycket förvaltningslagen avser överklagande. Det skulle dock kunna hävdas att det ligger i sakens natur att ett s.k. grundbeslut, som inte får överklagas, bör innehålla eller åtföljas av en upplysning om möjligheten att begära omprövning. Utöver de ärenden som nämns i promemorian har ytterligare en anmälan remitterats till . I det ärendet, dnr 1780-2006, har anmälaren klagat på att han har påförts trängselskatt trots att den aktuella passagen genomför- des med ett fordon som var undantaget från skatteplikt. anmodades att yttra sig över innehållet i promemorian. I sitt re- missvar anförde , genom generaldirektören , följande. Skattskyldighet och beslut m.m. Av vad som följer av lagen (2004:629) om trängselskatt inträder skattskyldig- het för bilens ägare när en skattepliktig bil brukas vid passage av en sådan betalstation som närmare anges i bilaga till lagen. Rent praktiskt registreras passagen genom att den för tillgängliga tekniska utrustningen vid betalstationen, jämte att ange tid och plats, fotograferar bilens främre och bakre registreringsskylt samt mottar en eventuell elektronisk signal från en i bilen anbringad elektronisk dosa, en s.k. transponder. En skattepliktig bil identifieras således genom en transpondersignal och/eller genom identifika- tion av registreringsnummer. Det fattas ett skattebeslut per kalenderdygn för varje bil som under det ifrågavarande dygnet brukats och identifierats vid en eller flera passager. Själva skattebeslutet fattas av genom en i allt väsentligt automati- 2 006 /0 7:J O1 serad behandling av identifikationsuppgifterna med stöd av uppgifter i vägtra- fikregistret. Något beslut i skriftlig form expedieras inte till den skattskyldige. Det är alltså här fråga om beslut som till sin utformning avviker från vad som karaktäriserar ett beslut i en mer traditionell bemärkelse. Någon särskild mo- tivering eller annan i beslutssammanhang bruklig underrättelse lämnas följ- aktligen inte heller till den enskilde. Närmare om betalningen av trängselskatt När skattskyldighet har inträtt skall betalning ske enligt närmare i lagen an- givna förutsättningar. Betalningen, som författningsenligt skall ske utan sär- skild anmodan, kan utföras genom nyttjande av autogiro, ge- nom hantering hos Pressbyrån eller 7-Eleven eller genom användan- de av tjänster hos bank eller Svensk kassaservice. Betalning genom autogiro förutsätter dock att bilägaren, genom lån från , erhåller och i bilen monterar in den s.k. transpondern. En nödvändig förutsättning för att komma i besittning av en transponder är att bilägaren undertecknar ett avtal om lån av transponder samt ett därtill kopplat medgivande om betalning av trängselskatt via autogiro. Av avtalet framgår de närmare villkoren för hur transpondern skall användas m.m. samt villkoren för autogiro. Kort efter att en anmälan har inkommit, och då alla nödvändiga uppgifter bedömts vara korrekt ifyllda och handlingen egenhän- digt undertecknats, sänds en transponder till bilägaren. Den till transponder- innehavet kopplade betalningen via autogiro kan dock börja användas först när en anmälan härom godkänts av aktuell bank och då bankgirocentralen har registrerat och, så att säga, öppnat autogirot. Det får därvid framhållas att det ankommer på den skattskyldige att tillse att autogirot är aktiverat. I avtalet för anmälan av autogiro påpekas också särskilt att den skattskyldige har att betala på annat sätt i tiden före det att autogiromedgivande har lämnats. Ärenden som huvudsakligen rör frågor om betalning I JO:s ärenden med dnr 1-2006, 420-2006 samt 900-2006 aktualiseras frågor om betalning och de rutiner som hänför sig härtill. När det inledningsvis gäller anmälan i ärende med dnr 1-2006 framgår av för tillgängliga uppgifter att ett avtal för transponderinnehav expe- dierades till anmälaren . Det avtalet återkom till Väg- verket . Det visade sig därvid att den ifrågavarande anmä- laren hade anbringat ytterligare, egenhändigt utformade, villkor till det aktuel- la avtalet som medförde att behandlingen inte kunde ske enligt normala ruti- ner. Enligt noteringar översändes dock under alla förhållanden en transponder och autogirot kunde tas i bruk . Någon uppgift som hänför sig till den av anmälaren uppgivna beställning- en , och som kastar ljus över dröjsmålet med leveransen av transponder, har emellertid inte kunnat anträffas. Mot denna bakgrund går det inte att dra några tillförlitliga slutsatser om det närmare händelseförloppet och dess orsaker.