frsrdg · GU04JO1 · 2007-01-01 00:00:00 — finns en bestämmelse i 5 kap. 5 § före- skrifter och allmänna råd för verkställighet i anstalt (KVVFS 2005:2) av vil- ken framgår att den kriminalvårdsmyndighet som fattat beslut om placering i häkte skall tillse att den intagne återförs eller begärs förflyttad så snart anled- ningen till häktesplaceringen upphört eller senast inom förskriven tid. Det har därmed tydliggjorts hur man skall agera när grunden för en häktesplacering i fall som det nuvarande har upphört. kommer att tillställa en kopia av detta yttrande för att på så sätt undvika att myndigheten tillämpar 11 § StidL i enlighet med den av myndigheten angivna andra möjligheten. Omständigheterna i ärendet motiverar också att handlingarna i ärendet överlämnas till Regionkontoret som har tillsynsansvar över verk- samheten i de till regionkontoret hörande kriminalvårdsmyndigheterna. I beslut anförde JO följande. Enligt 11 § lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. får den som skall förpassas till undergå påföljd i anslutning härtill tillfälligt förvaras i allmänt häkte eller polisarrest i avvaktan på beslut om anstaltsplacering eller om det behövs med hänsyn till transportförhållan- dena. Som redogjort för har bestämmelsen, även om den i första hand tar sikte innan en dömd införs i krimi- nalvårdsanstalt, i praxis också ansetts tillämplig när en intagen skall överföras 2 006 /0 7:J O1 från en anstalt till en annan. En sådan utvidgad tillämpning torde dock förut- sätta att frågan om ändrad anstaltsplacering har aktualiserats och att förva- ringen sker i avvaktan på beslut i den frågan. Efter det att ett sådant beslut meddelats, torde förvaringen i häkte således kunna fortgå endast om det be- hövs med hänsyn till transportförhållandena (se t.ex. JO 1988/89 s. 99). konstaterar i sitt remissvar att det efter det att an- sökan om omplacering av H.H. avslogs inte längre fanns någon grund för en fortsatt förvaring i häkte och att då omgående skulle ha återfört H.H. Jag delar Kriminalvårdssty- relsens bedömning. har också anfört att en ny ansökan om ändrad an- staltsplacering för H.H. inte hade utgjort grund för en fortsatt placering av H.H. i häkte med stöd av 11 § lagen om beräkning av strafftid m.m. Jag delar uppfattning även i denna del. Sammanfattningsvis har ef- ter hållit kvar H.H. i häkte utan rättsligt stöd. Krimi- nalvårdsmyndigheten skulle i stället, så snart transportförhållandena tillät det, ha återfört H.H. till anstalten Asptuna. kan inte undgå allvarlig kritik. Fråga om det förelegat hinder mot att i en kriminalvårdsanstalts ordningsregler begränsa utbudet i anstaltens kiosk i förhållande till vissa intagna m.m. (Dnr 1509-2004) avd. D vid anstalten anförde i en anmälan, som kom in till JO , i huvudsak följande. gav in ett överklagande till anstalten. När anstalten hävdade att något överklagande inte hade kommit in började de att söka efter denna skri- velse. Det visade sig att skrivelsen hade skickats till Kriminalvårdsmyndighe- ten som hade återsänt den till anstalten med motiveringen att det aktuella beslutet (förbud mot försäljning av herrtidningar till intagna som verkställer straff på specialavdelningen för sexualbrottsdömda) inte gick att överklaga. Vidare har en tjänsteman på avdelningen, Hans Hörnberg, skrivit till JO och bett om ett klargörande av ett tidigare uttalande om intagnas rätt att inneha vissa tidskrifter. Enligt tjänstemannen skulle JO:s klargörande läggas till grund för en ny prövning av frågan. Trots detta har förtroenderådet inte fått del av JO:s svar. Anmälan remitterades till för yttrande. I remissvaret har kriminalvårdschefen anfört i huvudsak föl- jande (de till remissvaret fogade bilagorna har här utelämnats). 2 006 /0 7:J O1 Angående ordningsregeln att begränsa utbudet i anstaltens kiosk Av 4 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt, framgår att kriminalvår- den i anstalt skall utformas så att den intagnes anpassning i samhället främjas och skadliga följder av frihetsberövandet motverkas. Vidare framgår av sam- ma bestämmelse att, i den utsträckning det kan ske utan att kravet på sam- hällsskydd eftersätts, verksamheten från början bör inriktas på åtgärder som förbereder den intagne för tillvaron utanför anstalten. Sist framgår av be- stämmelsen att frigivningen skall förberedas . Av anstaltsföreskrifter, KVVFS 1998:8, framgår av 16 § att skall upprätta särskilda ordningsregler för anstalt inom ramen för de föreskrifter som har beslutat. fattade den dåvarande kriminalvårdschefen beslutet att utbudet av varor för intagna inskrivna vid den nu aktuella avdelningen skulle begränsas på så sätt att pornografiska tidskrifter togs bort ur kiosksortimentet (se bilagd handling). Beslutet fattades på den grunden att pornografiska tidskrifter inte ansågs gynna anstaltsvården i allmänhet, när- mast andemeningen bakom påverkansprogrammet och sam- levnad ur behandlingssynpunkt. Frågan om innehav av dylika tidskrifter berördes förstås inte av detta ställningstagande, utan detta avsåg endast ut- budsfrågan i anstaltens kiosk. Jag vill dock för egen del här särskilt anföra att det är min fasta och orubbliga uppfattning att innehav av pornografiska tid- skrifter och dylikt på en kriminalvårdsavdelning för intagna dömda för skif- tande och svår sexualrelaterad brottslighet varken gynnar anstaltsvården ur behandlingssynpunkt, inte heller de intagnas återanpassning till samhället eller i övrigt är lämpliga med tanke på allmänhetens uppfattning om hur kri- minalvård bör bedrivas. Därefter har dels Länsrätten i i dom meddelad den 17 no- vember 2003 (mål nr 2208-03 E), dels regionkontor i i beslut meddelat (KVS:s ärendenummer 73-2003-11679) uttalat sig vad gäller innehav för intagna inom kriminalvår- den på ett sådant sätt att innehavsfrågan på den nu aktuella anstaltsavdelning- en genom praxis får anses vara utredd; den dömdes brottslighet, den anstalts- avdelning den intagne är placerad på och den verksamhet som där bedrivs kan föranleda att ett visst innehav kan anses äventyra säkerheten i anstalten. Myndigheten anser sig i övrigt följa de lagar, föreskrifter etc. som reglerar dess verksamhet. Den dom och det beslut jag nu hänvisat till bifogas detta yttrande (se bilagda handlingar). Att en skrivelse/anhållan försvinner är förstås både högst beklagligt och inte på något sätt acceptabelt. Myndigheten ser mycket allvarligt på det inträffade och kan inte redogöra för hur skrivelsen kunnat förkomma. Av den anledningen har myndigheten sett över de rutiner som används vid ärendehan- tering (se nedan) och ser inga sådana brister som gör att samma sak skulle kunna upprepas. Arbetet med ärendehanteringen kommer även att fortsättningsvis regelbundet följas upp, för att på så sätt garantera intagnas rättssäkerhet. Det skall dock anmärkas att det av förtroenderådets skrivelse klart framgår att frågan de fört fram besvarats. Myndighetens rutiner vid ärendehantering (rutinerna är framarbetade av kansliassistent vid anstalten ) 2 006 /0 7:J O1 Överklagningsärende som inkommer till kansliet datumstämplas och registre- ras därefter i Kriminalvårdens datasystem under rubriken omprövning. Följande uppgifter registreras: datum för när överklagandet inkom, vilket beslut den intagne klagar på, vart överklagningsärendet sänds, och datum för översändandet. Överklagan sänds sedan i original (kopia sparas på anstalten) till rättsvårdsin- spektören vid myndighetens kansli som handlägger ärendet. Rättsvårdsin- spektören meddelar sedan anstalten myndighetens beslut vid omprövningen per mejl, dvs. Beslutet registreras därefter in i omprövning enligt ovan, med uppgifter om vilket datum ärendet omprövats, beslutets innehåll, samt att ärendet vidare- sänts till för överprövning. Vidare anges likaså vilket datum detta skett. Detta gäller förstås inte för det fall myndigheten beslutat sig för att ändra anstaltens beslut. beslut i ärendet inkommer därefter per mejl till anstaltens myndighetspostlåda och distribueras i två exemplar som datum- stämplas, varav den intagne efter delgivning erhåller det ena exemplaret. Beslutet kopieras/klistras sedan in i det aktuella ärendet i som ett nytt beslut. Uppgifter om datum för delgivning och av vem som delgivit den in- tagne tillförs beslutsregistreringen efter att delgivningen genomförts. Vad sist gäller överklagan av beslut som initialt fattats av annan myndighet (till exempel så kallade placeringsbeslut), registreras de på samma sätt som ovan och sänds i original till den myndighet som fattat beslutet. Kopia sparas i den intagnes personakt, med anteckning om när och vart överklagan sänts. Beslut som inkommer i ärendet registreras enligt samma rutin som beskrivits ovan. Förtroenderåd finns inte upplagda i kriminalvårdens datasystem . Istäl- let används följande rutin: Överklagningsärendet ankomststämplas och översänds per internpost till rättsvårdsinspektören vid myndighetens kansli. Kopia sparas på anstaltens kansli i en speciell mapp för de båda förtroenderåden vid anstalten. Mappen förvaras i ett så kallat aktskåp för journaler på kansliet. På kopian noteras datum för översändandet till myndighetens kansli. Beslut som inkommer i ärendet datumstämplas och delges förtroenderådet, varefter avgörandet förs till akten som redan innehåller kopian på det initialt överklagade beslutet. Vad sedan gäller så kallade anhållan och saken att även sådana tenderar att försvinna, handläggs sådana på i princip samma sätt som överklagningsären- de. Förstås kan en anhållan innehålla mycket skilda önskemål från intagna och av den anledningen besvaras sådana inte alltid och inte heller registreras de i . Att en anhållan försvinner är förstås, i enlighet med det tidigare anförda, inte heller acceptabelt och nya rutiner vid hanteringen har därför iscensatts på samma sätt som ovan anförts beträffande överklagade ärenden. Det skall sist framhållas att jag och myndighetens rättsvårdsinspektör genomförde ett möte med representanter från den aktuella av- delningens förtroenderåd och därunder avhandlade några av frågorna som är aktuella. Därefter har emellertid förtroenderådet genomgått vissa struktur- förändringar, men arbete med deltagande och ömsedig förståelse fortgår allt- jämt på alla plan och nivåer. 2 006 /0 7:J O1 Kriminalvårdsinspektör skrivelse och svar (se bilagda handlingar) Av bilagda handling framgår dels vilka frågor kriminalvårdsinspektören förde till , dels det svar han därefter fått. Myndigheten finner inga skäl att delge intagna denna typ av skrivelser och inte heller de svar som inkommer till antingen tjänstemän eller myndig- heten i denna typ av ärenden. Någon föreskriven regel därför torde inte heller finnas. avd. D gavs tillfälle att yttra sig över remissvaret. En intagen avhördes därvid. I beslut anförde JO bl.a. följande. I detta ärende är frågan i första hand om det föreligger hinder mot att begrän- sa utbudet i kiosken på det sätt som anges i den av åberopade lokala ordningsregeln. Enligt 1 kap. 2 § tryckfrihetsförordningen är det inte tillåtet för en myn- dighet att på grund av en skrifts innehåll, genom åtgärd som inte har stöd i tryckfrihetsförordningen, hindra bl.a. spridning av skriften bland allmänheten. Enligt 2 kap. 1 § andra punkten regeringsformen är varje medborgare gent- emot det allmänna tillförsäkrad informationsfrihet: frihet att inhämta och mottaga upplysningar samt att i övrigt ta del av andras yttranden. De ovan nämnda bestämmelserna reglerar den enskildes rättigheter och de hinder som finns för myndigheterna att inskränka dessa. Av bestämmelserna följer inte någon skyldighet för en myndighet att medverka vid spridning av tryckta skrifter. Mot bakgrund av det anförda kan jag i det grundlagsrättsliga perspektivet inte se något hinder mot begränsningen av utbudet i kiosken. Jag delar vidare uppfattning att utbudsbegränsningen har stöd i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt och an- staltsföreskrifter, KVVFS 1998:8 (motsvarande bestämmelser finns numera i föreskrifter och allmänna råd för verkställighet i anstalt, KVVFS 2005:2). I denna del finns således ingen anledning att rikta kritik mot . När det gäller frågan huruvida intagna har rätt att inneha tryckta skrifter av olika slag vill jag framhålla att ett generellt förbud mot innehav av vissa tid- skrifter inte är acceptabelt. Frågan om det är försvarligt att i ett enskilt fall vägra en intagen att inneha en viss tryckt skrift är en fråga som i sista hand kan komma att prövas av domstol. Jag finner inte skäl att närmare kommente- ra denna fråga. Som har anfört i sitt remissvar är det inte ac- ceptabelt att en skrivelse försvinner sedan den har överlämnats till personal i anstalten. Den aktuella skrivelsen från förtroenderådet har uppenbarligen kommit bort. För detta kan myndigheten inte undgå kritik. Eftersom myndig- heten nu har sett över de rutiner som används vid ärendehanteringen i anstal- ten, är någon ytterligare åtgärd från min sida inte påkallad. 2 006 /0 7:J O1 Kritik mot en vad gäller läkarundersökning av intagna som var placerade i avskildhet (Dnr 2335-2004) klagade på att ett överklagande av ett beslut om att han inte får inneha sitt munspel inte hade vidarebefordrats av anstalten till Kriminalvårds- styrelsen, att anstalten hade beslutat att han inte skulle beviljas permission samt att en annan intagen hade nekats att byta från vegetarisk till vanlig kost. Han klagade vidare på att han inte hade fått besöka läkare trots att han var P-18 placerad. Vid tiden för anmälningarna hade han varit P-18 placerad men endast fått besöka läkaren en gång. Delar av S.S:s behandlingsjournal granskades. Anmälan remitterades till för yttrande över vad S.S. anfört i sin anmälan om att han bara besökt läkaren en gång. I remissvaret har kriminalvårdschefen anfört följande. Anstalten ingår som enhet i . Avdel- ning Ed ingår i avdelning E, en av de enheter som tar emot manliga intagna. Avskildhet på egen begäran regleras i 18 § lagen (1974:203) om kriminal- vård i anstalt (KvaL), av vilken framgår följande. En intagen får på egen begäran vistas avskild från andra intagna, om det finns lämpliga förutsätt- ningar för det och särskilda skäl inte talar däremot. Ett medgivande till sådan avskildhet skall omprövas så ofta det finns anledning till det, dock minst en gång . Läkare skall undersöka en intagen som på grund av medgi- vande enligt första stycket vistas avskild från andra intagna, om det behövs med hänsyn till den intagnes hälsotillstånd. Har den intagne inte vistats till- sammans med andra intagna av en månad, skall en sådan undersökning alltid äga rum. Vid avdelning Ed vistas intagna som har ansökt om avskildhet enligt 18 § KvaL. Det bör betonas att avskildheten från övriga intagna är av lättare karak- tär och att avdelningen är att betrakta som en ro-avdelning för intagna som av olika skäl ej önskar vistas på större avdelningar och i större kollektiv. Avdel- ning Ed rymmer 8 intagna. De intagna är inlåsta i sina bostadsrum under nattetid vardagar kl. 20.0007.00 och kl. 20.0008.00. Under var- dagar är de kl. 08.3011.30 och kl. 13.0016.15 inlåsta i sina bostadsrum. är dörren öppen och de intagna kan umgås med varandra på avdelningen. är dörrarna till bostadsrummen öppna kl. 08.0020.00. Intag av måltider sker gemensamt i avdelningens pentry. Under promenadtid har de möjlighet att vistas på samma promenad- gård som intagna från avdelning Ec, 16 intagna vid rådande dubbelbeläggning, och intagna från avd. Kv, 2 intagna. De intagna är således ej helt avskilda från andra intagna. En intagen måste ansöka om att vistas på avd. Ed. I samband med ansökan får de information om att avskildheten är av lättare karaktär. Om en intagen önskar avskildhet som omfattar inlåsning i bostadsrum har anstalten att ansöka om placering i annan anstalt som kan erbjuda detta. Han beviljades placering enl. 18 § KvaL fr.o.m. . Vid samtal med leg. sjuksköterska vid anstalten har följande framkommit. Anstalten tillser att de som är placerade enl. 2 006 /0 7:J O1 18 § KvaL besöker läkare en gång . Sjuksköterskan tillser att detta sker och bokar tid hos anstaltens läkare. Enligt sjukjournalen har S.S. besökt läkaren , och i anledning av placeringen enl. 18 § KvaL. Vidare anför att det i vissa fall måste ske en prioritering av läkartiderna så att de som är sjuka får möjlighet att besöka läkaren. drabbades anstaltens läkare av akut sjukdom och innan ersättare kunde hittas förflöt ca vilket innebar att anstalten ej hade tillgång till läkare. Detta med- förde ett uppdämt behov att besöka läkare, vilket medförde att prioritering av läkartiden var nödvändig. Vidare har anstalten april och även fortsättningsvis präglats av såväl fullbeläggning som överbeläggning. var tillgången till läkare för avdelning Ed och övriga manliga avdelningar om tillsammans ca 55 intagna. Det kan konstateras att det enligt lagstiftningen ej krävs en psykiater för att undersöka en intagen som är avskild enligt 18 § KvaL. Enligt lagstiftningen krävs en läkare. Det framgår att S.S. ej besökte läkare . Han har besökt läkare på anstalten. Vid anstalten tillämpas avskildheten enl. 18 § KvaL för att ge möjlighet till avskildhet i viss utsträck- ning för intagna som har det behovet. Eftersom avskildheten ej är total och de intagna har möjlighet att umgås med varandra är inte regeln i 18 § KvaL fullt ut applicerbar vid avdelning Ed. Även om anstalten har som regel att de in- tagna som vistas vid Ed skall besöka läkare en gång så måste i vissa situationer en avvägning ske och annat prioriteras såsom t.ex. akuta sjukdomsfall. Trots att S.S. ej fullt ut har erhållit den omfattningen av läkar- besök som lagstiftningen kräver så bedömer , med beaktande av att S.S. inte varit helt avskild från andra intagna och priorite- ringsbehovet av sjukvården, inte att olägenheten för S.S. varit av allvarlig karaktär. kommer vid behov att se över rutinerna för läkarbesök av de intagna som är placerade avskilt på egen begäran. yttrade sig över remissvaret. I beslut anförde JO följande. JO:s huvuduppgift är att granska att myndigheter och andra som står under JO:s tillsyn följer lagar och andra författningar i sin verksamhet. JO brukar däremot inte ta ställning till om ett beslut är riktigt i sak dvs. rena bedöm- ningsfrågor eftersom olika bedömningar kan göras utan att någon av dem kan sägas vara fel i rättsligt hänseende. Jag avstår därför från att uttala mig i frågan om S.S:s rätt till permission. har klagat på att ett av honom gjort överklagande inte vidarebefordrats till . Av hans behandlingsjournal följer att kriminal- vårdsmyndigheten numera omprövat, men inte ändrat, sitt beslut och därefter översänt ärendet till . Mot bakgrund härav finns det inte någon anledning för mig att vidta någon åtgärd. När det gäller frågan om läkarundersökning vill jag anföra följande. Enligt 17 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt (KvaL) skall en inta- gen under tid då han är skyldig att ha sysselsättning normalt vistas tillsam- mans med andra intagna. gäller, enligt samma lagrum, att den 2 006 /0 7:J O1 intagne får vistas tillsammans med andra intagna i den utsträckning han själv vill. I anslutning till dygnsvilan får de intagna hållas avskilda från varandra. Enligt 18 § KvaL får en intagen på egen begäran vistas avskild från andra intagna, om det finns lämpliga förutsättningar för det och särskilda skäl inte talar däremot. Enligt samma bestämmelse skall beslutet om avskildhet omprövas så ofta det finns anledning till det, dock minst en gång . Vidare skall en läkare undersöka den intagne om det behövs med hänsyn till den intagnes hälsotillstånd. Har den intagne inte vistats tillsammans med andra intagna av en månad, skall en sådan läkarundersökning alltid äga rum. Den form av avskildhet som tillämpas vid avdelningen Ed utgör även om den är begränsad ett klart avsteg från den huvudregel om gemensamhet under arbetstid som slås fast i 17 § KvaL. Därtill kommer att S.S:s placering på avdelningen beslutats med stöd av 18 § KvaL. Något annat är för övrigt knappast möjligt med dagens reglering. Reglerna i 18 § KvaL om omprövning och läkarundersökning av den som på egen begäran hålls avskild är skyddsregler. Bestämmelsen om obligatorisk läkarundersökning så snart en intagen varit avskild än en månad tillkom med hänsyn till risken för skadliga effekter vid långvarig isole- ring (se prop. 1980/81:1 s. 25 f.). Mot den bakgrunden är det självfallet av största vikt att dessa bestämmelser följs. Någon möjlighet till undantag från regeln om läkarundersökning för att det på anstalten råder brist på läkare eller att det finns andra intagna som har större behov av läkarhjälp finns enligt min mening inte. kan således inte undgå kritik. har framfört i övrigt föranleder inte någon åtgärd eller något utta- lande från min sida. har i sitt betänkande Framtidens kriminalvård (SOU 2005:54) behandlat frågan om avskiljande av intagna från gemensam- heten. Kommittén har därvid framhållit att det föreligger en viss osäkerhet om hur de nuvarande bestämmelserna och begreppet avskildhet skall tolkas (s. 467 f.). Detta belyses enligt min mening väl i detta ärende som kan ses som en illustration till att dagens regelsystem inte är anpassat till de placer- ingsalternativ som finns. Jag överlämnar därför en kopia av mitt be- slut till justitieutskott och . Fråga om tillåtligheten av alkoholutandningsprov som kriminalvårdsinspektörer vid en kriminalvårdsanstalt utfört på en vårdare (Dnr 2685-2004) (förbundet) har i en anmälan, som kom in till JO , klagat på att två kriminalvårdsinspektörer vid anstalten Tillber- ga, i strid med 2 kap. 6 § regeringsformen, utfört alkoholutandningsprov på 2 006 /0 7:J O1 en vårdare, . Förbundet har därvid anfört i huvudsak följande. att följa med in på kri- minalvårdsinspektören kontor. Inne på kontoret förklarade . att de ansåg att K.J. luktade alkohol och frågade om han ville utföra ett alkoholutandningsprov. Då frågan ställdes höll B.L. testapparaturen framför honom. blev överrumplad och kände sig tvingad att utföra provet. Han upplevde det inte som något verkligt alternativ att avstå. Då alkoholutand- ningsprovet utfördes höll B.L. upplevde provtagningen som mycket kränkande. Förbundet anser att K.J. har blivit utsatt för ett påtvingat kroppsligt ingrepp enligt 2 kap. 6 § regeringsformen. Någon laga grund för detta har inte förelegat. Anmälan remitterades till för yttrande. I remissvaret anfördes i huvudsak följande (de till remissvaret fogade bilagorna har här utelämnats). Av företagen utredning framgår det att kriminalvårdsinspektörerna . om han var villig att lämna utandningsprov, eftersom de båda uppfattade att han luktade alkohol. De uppfattade att K.J. var positiv till att lämna utandningsprov och att han generellt var av den uppfattningen att fler utandningsprov borde tas på anställda vid anstalten. I de fall anstaltsledningen får kännedom om att någon tjänstgörande perso- nals nykterhet ifrågasätts så är den skyldig att omgående agera, bland annat med tanke på säkerheten och ordningen på anstalten. Vid nu aktuellt tillfälle så uppfattade de berörda tjänstemännen att K.J. inte på något sätt motsatte sig att lämna utandningsprovet eller över omständighe- terna i övrigt kring händelsen, utan att han istället tyckte att det var bra att han fick lämna provet. Först i efterhand har han kritiserat anstaltsledningens age- rande i ärendet. remissvar jämte förbundets anmälan remittera- des till för yttrande. I remiss- svar anfördes i huvudsak följande. Det står inledningsvis klart att alkoholutandningsprov är en form av kropps- ligt ingrepp som omfattas av regeringsformens förbud under förutsättning att en enskild påtvingas ingreppet av det allmänna. Fråga uppkommer emellertid i vilken utsträckning regeringsformen är till- lämplig inom ramen för ett anställningsförhållande. Av Arbetsdomstolens avgörande AD 1984 nr 94 framgår att 2 kap. 6 § regeringsformen kan vara tillämplig på en offentlig arbetsgivare. Frågan kan emellertid inte besvaras generellt.