frsrdg · GU04RB1 · 2007-01-01 00:00:00 — bedömde att riskerna med kreditderivaten sammantaget var begränsade. Men bristen på genomlysning och risken för eventuella riskkoncentrationer ingav en viss oro. Ny modell för att mäta motståndskraft utvecklade en modell för att bedöma hur mindre sannolika, men fullt möjliga, händelser kan påverka de fyra svenska storbankernas kreditrisk, så kallade stresstester. Modellen presenterades i en artikel i årets första stabilitetsrapport. I samband med årets andra stabilitetsrapport genomförde två stresstester för att bedöma bankernas motståndskraft. Testerna visade hur kreditriskerna i bankernas portföljer påverkades vid två olika scenarier, båda kopplade till den aktuella riskbilden. Det första scenariot utgick från en generell försämring av kreditvärdigheten i de baltiska länderna. I det andra scenariot studerades effekterna av en försämrad kreditkvalitet till följd av en svagare ekonomisk utveckling. I båda fallen klarade de fyra storbankerna en sådan händelseutveckling väl. Visserligen minskade utrymmet för att klara ytterligare negativa händelser, men motståndskraften bedömdes fortfarande vara god. Utvärdering av den finansiella infrastrukturen En av uppgifter är att övervaka den finansiella infrastrukturen. Detta görs bland annat genom att utvärderar de viktigaste clearing- och avvecklingssystemen mot gemensamma internationella standarder. De system som omfattas är Bankgirocentralen, VPC och till viss del Stockholmsbörsen. utvärderar också sitt eget betalningssystem, , på samma sätt. Nytt för året var att utvärderingarna av både VPC och Stockholmsbörsen skedde i samarbete med . Slutsatserna var att den svenska finansiella infrastrukturen på det hela taget håller en god internationell standard. Att skapa motståndskraft i de finansiella systemen Genom så kallad kontinuitetsplanering arbetar med förberedelser för att skapa motståndskraft i de finansiella systemen och reservlösningar vid eventuella störningar. Som ett led i detta arbete genomfördes en oaviserad kontinuitetsövning på avdelningen för finansiell stabilitet (AFS), bland annat för att testa befintliga krishanteringsrutiner. Övningen visade att rutinerna sammantaget fungerade tillfredsställande, men att man behövde arbeta vidare med att uppdatera och förankra kontinuitetsplanerna. I takt med att bankernas verksamheter och etableringar blir mer gränsöverskridande ökar riskerna för att finansiella kriser ska sprida sig mellan flera länder. För att underlätta hanteringen av eventuella kriser deltar i internationellt samarbete kring krishantering. Samarbetet sker på olika sätt, bland annat genom krisövningar och överenskommelser. hölls en krisövning inom EU, där deltog både i förberedelsearbetet och i den faktiska övningen. Deltagande var representanter från centralbanker, finansdepartement och tillsynsmyndigheter från de 25 EU-länderna. tecknade en överenskommelse med centralbankerna i , och . I de här länderna har flera av de svenska bankerna betydande verksamheter. Överenskommelsen syftar till att underlätta hanteringen av en eventuell finansiell krissituation och är inriktad på praktiska frågor. Den fastställer att den centralbank som först identifierar en potentiell kris ska kontakta övriga centralbanker. Den indikerar vidare vilken centralbank som ska ansvara för att samordna information och kontakter och anger vilken typ av information som är relevant. Den undertecknade överenskommelsen kompletterar de som tidigare träffats mellan myndigheterna inom EU om hur finansiella kriser i gränsöverskridande banker ska hanteras. har även stått som arrangör för tre seminarier med deltagare från andra länder inom området finansiell stabilitet. Det första seminariet fokuserade på de utmaningar; avseende tillsyn, nödkrediter, krishantering och eventuell fördelning av kriskostnader; som myndigheterna ställs inför mot bakgrund av framväxten av allt fler genuint gränsöverskridande banker. Det andra seminariet handlade om behovet av ny lagstiftning för att hantera kreditinstitut i kris. Det tredje seminariet fokuserade på hur samarbetet mellan olika tillsynsmyndigheter fungerar i olika länder. Ett fungerande regelverk är en viktig förutsättning för finansiell stabilitet. har möjlighet att påverka regelbildningen genom en rad olika kanaler. deltog i två statliga utredningar på det här området. Den ena var den så kallade , som ledde fram till nya regler för handeln med värdepapper. Den andra var som föreslår nya regler för försäkringsbolag. användes också stabilitetsrapporten för att presentera syn i ett antal frågor relaterade till regelverk och normer. Den kraftiga tillväxten i handeln med hedgefonder föranledde en artikel. Där bidrog till en pågående diskussion om behovet av eventuella regleringar på området. slutsats var att det inte fanns anledning att införa ytterligare reglering för hedgefonderna, under förutsättning att hedgefondernas motparter hade förmåga att kontrollera sina risker. Svenska myndigheters bristande möjligheter att hantera probleminstitut var ett annat ämne som fördjupade sig i. Turerna i det problemtyngda kreditinstitutet aktualiserade frågan och tydliggjorde kända svagheter i det rådande regelverket. ansåg bristerna vara så allvarliga att det skulle försvåra hanteringen av problem som hotar det finansiella systemet, som till exempel en framtida bankkris. uppmanade till ny lagstiftning på området. gav också 23 remissyttranden avseende reglering inom den finansiella sektorn. En av de viktigare remisserna handlade om promemoria med förslag om nya kapitaltäckningsregler för kreditinstitut och värdepappersföretag. välkomnade i stort förslaget eftersom det möjliggör en effektivare koppling mellan ett instituts risk och dess kapitalkrav. Genom sitt internationella arbete bidrar till att utforma gemensamma normer och regelverk inom området finansiell stabilitet. har bland annat medverkat i olika internationella kommittéer, däribland där en representant från ledde det internationella arbetet med att ta fram en uppdaterad version av så kallade core principles för effektiv tillsyn. har också bidragit till en rad internationella utredningar. Flera direktionsledamöter har hållit tal i internationella sammanhang och behandlat frågor inom området, bland annat om ämnen som bankreformer och finansiella kriser i ett internationellt perspektiv. Så länge det finansiella systemet kan sköta sina viktigaste funktioner är det stabilt. Det är först om en allvarlig kris uppstår som det går att konstatera att uppdrag att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende inte är uppfyllt. Men frånvaron av allvarliga kriser behöver ändå inte betyda att har fullbordat sitt uppdrag eftersom det kan ta innan en risk resulterar i en kris. Därför handlar det snarare om ifall fokus har legat på rätt frågor och om rätt slutsatser har dragits, om förtroendet för analys är tillräckligt högt, om arbetet varit effektivt och om beredskapen är tillräcklig för att hantera en finansiell kris. Ett sätt att följa upp dessa frågor är att föra en dialog med marknadens aktörer. har därför regelbundna möten med marknadsaktörer, så även . tog hjälp av en grupp externa experter för att utvärdera stabilitetsrapporten. Gruppen bedömde att stabilitetsarbete är relevant och att det fokuserar på rätt frågor. Man kom med ett antal förslag om förbättringar. arbete med förbättringar fortsatte . Som ett led i detta har fortsatt att utveckla bankanalysen med så kallade stresstester (se ovan). Vid en avstämning med de svenska bankerna gav de en positiv respons, och bekräftade att modellen gav rimliga resultat. har förändrat presentationen av riskbilden i stabilitetsrapporten för att göra den tydligare. Sammanfattningen används till att lyfta fram ett antal områden där bedömer att risker byggs upp. Presentationen av uppdrag inom området finansiell stabilitet förändrades också i stabilitetsrapporten för att göra den tydligare och mer lättläst. För att utvärdera rapporten och de förändringar som gjorts genomförde en enkätundersökning i samband med publiceringen av årets andra rapport. Enkäten var riktad till nyckelpersoner inom de fyra svenska storbankerna, samt analytiker i finanssektorn som bevakar bankerna. I utvärderingen fick såväl rapporten som helhet som de olika avsnitten och artiklarna goda omdömen. Förändringarna som genomförts ansågs vara till det bättre, och artiklarna bedömdes vara relevanta. Utvärderingen indikerade också att bedömning av riskbilden stämde väl överens med respondenternas bedömning. Förslag på förbättringar var att göra en utförligare bedömning av marknaderna i de övriga nordiska länderna samt i de baltiska länderna. Den dagliga omslutningen i K-RIX, det vill säga systemet för avveckling av stora betalningar i kronor, var i genomsnitt . I E-RIX, det vill säga systemet för avveckling av stora betalningar i euro, var motsvarande siffra . Omslutningen i K-RIX ökade med medan omslutningen i E-RIX har varit oförändrad i förhållande till föregående år. Antalet transaktioner per dag i K-RIX ökade från 5 2005 till 6 2006. Volymökningen beror på en branschöverenskommelse i banksektorn om att skicka allt fler betalningar var för sig i stället för att flera betalningar nettas och avvecklas i bunt som en transaktion. har ytterligare en bank anslutit sig till K-RIX. Deltagarantalet uppgår därmed till totalt 21 aktörer. har valt att inte ansluta sig till Target 2, det europeiska centralbankssystemets nya system för betalningar i euro. deltog i Target som en förberedelse för ett eventuellt deltagande i valutaunionen. Till följd av resultatet av folkomröstningen kan anslutningen till Target inte längre motiveras som en förberedande åtgärd. Ett deltagande i det nya Target 2 skulle behöva finansieras fullt ut av de svenska bankerna, vilket de inte visat intresse för. upphörde därför med avveckling av betalningar i euro. De banker som nyttjat E-RIX-system har i stället erbjudits möjlighet att delta i det finska systemet. Ett flertal banker har därför flyttat sin betalningsverksamhet för euro till , medan ett fåtal banker har valt att nyttja andra centralbankssystem inom euro-området. Från erbjuder således enbart avveckling av betalningar i svenska kronor. Den dominerande aktiviteten har varit det så kallade (framtida ), som syftar till att byta ut det tekniska systemet och den tekniska plattformen för . Bakgrunden till projektet är dels kostnadsmässiga skäl, dels ett moderniseringsbehov av både mjuk- och hårdvara. De kostnadsmässiga skälen är att driftskostnaderna för kommer att öka kraftigt på grund av att bankens övriga system i stordatormiljön avvecklas. har därför nödgats höja avgifterna avsevärt för att uppnå kostnadstäckning. Genom byte av system och plattform begränsas de framtida kostnadsökningarna. levererades det nya systemet till . Produktionsstart av det nya systemet har försenats till , bland annat på grund av att leverantören underskattat graden av komplexitet i systemlösningen. Parallellt med projektet utreder frågan om hur det nya systemet ska prissättas för att uppnå full kostnadstäckning. Tillgängligheten i RIX-systemet uppgick till vilket ligger något över det uppsatta målet . uppnådde också målet om kostnadstäckning för K-RIX . Intäkterna uppgick till totalt . Den senaste kundmätningen för RIX-systemet, som gjordes 2005, visade att samtliga kunder har ett stort förtroende för verksamheten. Målet att av kunderna ska vara nöjda uppfylldes mer än väl. har i det närmaste avslutat sitt arbete med att skapa förutsättningar för en ny struktur för kontanthanteringen. kontanthanteringsverksamhet är nu koncentrerad till två kontor, och bankerna har möjlighet att bilda egna kontantdepåer. Fem banker har sinsemellan kommit överens om att utveckla en strategi för kontanthanteringen, där depåerna kommer att drivas genom det gemensamt ägda . Därtill driver 25 sparbanker en depå genom det gemensamt ägda . fanns tre bankägda kontantdepåer i drift som erhöll räntekostnadsersättning från . Bankerna planerar att öppna fler depåer . har bildat ett kontanthanteringsråd som ska fungera som ett forum för diskussion kring kontanthanteringen i samhället. Förutom behovet av ett diskussionsforum för kontanthanteringsfrågor var det stora antalet värdetransportrån mot bankernas transporter av framför allt kontanter för bankomatpåfyllnad och säkerhetsfrågor ytterligare motiv för att samla aktörerna på området. Rådet leds av riksbankschefen och består av representanter från banker, värdetransportbolag, detaljhandel, fackföreningar och berörda myndigheter, bland andra , och . beslutade på sitt första möte att bilda fem arbetsgrupper som fick i uppdrag att arbeta med fem för kontanthanteringen viktiga frågor: säkerhet, kontanthanteringsstrukturen, sedlar och mynt, makulering och kontantuttag i butik. har introducerat nya säkrare 50- och 1000-kronorssedlar. De nya sedlarna har försetts med nya säkerhetsdetaljer som gör dem svårare att förfalska. Den nya 1000-kronorssedeln är den första sedeln i världen som har säkerhetsdetaljen rörlig bild i streckat band. När man vinklar sedeln rör sig bilden i det streckade bandet. Därutöver har både den nya 50- och 1000-kronorssedeln försetts med bland annat ett folieband och en genomsiktsbild. De äldre versionerna av dessa sedlar är även i fortsättningen giltiga betalningsmedel. De silverfärgade 50-öresmynten som blev ogiltiga /06 har samlats in och sålts för nedsmältning. Av 376 miljoner utelöpande 50-öringar kom 125 miljoner 50-öringar, som vägde drygt , in till . har givit ut ett minnesmynt med anledning av att järnvägen i fyllde . har upphandlat leverantörer för tillverkning av svenska sedlar och minnesmynt. och AB blev de två företag som vann upphandlingen för sedlar respektive minnesmynt. Verksamheten i bolag har varit inriktad på avveckling. genomfördes en fusion för att underlätta avvecklingsprocessen. Kvarvarande bolag efter fusionen är (med dotterföretaget ), och Lågan 22. med dotterbolag är under likvidation och styrelsen för kommer att föreslå ägaren, riksbank, att besluta om likvidation av bolaget. direktion avser därtill att sälja aktierna i 22 . Det samlade värdet på kontanter i cirkulation fortsätter att öka. Det beror sannolikt på den allmänna ekonomiska tillväxten. sjunker dock ökningstakten successivt, vilket beror på att andra betalningsformer blir alltmer attraktiva. Värdet på mynt i cirkulation minskade . I samband med att den silverfärgade 50-öringen blev ogiltig lämnade allmänheten, via bankerna, in stora mängder mynt av samtliga valörer till . Mynten finns därmed inte i cirkulation utan i lager tills de behövs i cirkulation igen. makulerades ett större antal sedlar jämfört med föregående år. Det beror på att gjorde en särskild insats för att höja kvaliteten på 20-kronorssedlarna i . Ett stort antal slitna sedlar byttes mot nya och de slitna sedlarna makulerades. Värdet på falska sedlar som togs ur cirkulation uppgick till vilket är en minskning jämfört med föregående år. Svenska sedlar förfalskas i relativt liten omfattning i internationell jämförelse, vilket dels beror på att kronan är en liten valuta, dels på att svenska sedlar har en god säkerhetsnivå. lät genomföra en undersökning om allmänhetens syn på svenska sedlar och mynt samt kontant- och kortanvändning. Resultatet från undersökningen kommer bland annat att bli en del i ett kommande beslutsunderlag om eventuella förändringar i sedel- och myntserien. De flesta tillfrågade är i stort sett nöjda med de sedel- och myntvalörer som finns. Omkring två tredjedelar tycker dock inte att 50-öringen behövs. Motsvarande siffra för 1000-kronorssedeln är drygt en tiondel. En övervägande majoritet av de svarande anser att sedlarna håller god eller mycket god kvalitet. De högre sedelvalörerna får bäst omdömen. En övervägande majoritet av de svarande anser att sedlarna håller god eller mycket god kvalitet. De högre sedelvalörerna får bäst omdömen. 20-kronorssedeln får dock något färre positiva omdömen än övriga valörer. Knappt hälften uppfattar kvaliteten på 20-kronorssedeln som god eller mycket god och en tredjedel finner den acceptabel. Så gott som samtliga tillfrågade använder kontanter att betala med. Nio av tio använder betalkort. Tabell 2: Sedlar och mynt. Genomsnittligt värde på sedlar och mynt i cirkulation (miljarder kronor) Genomsnittligt värde på mynt i cirkulation (miljarder kronor) Antal sedlar i cirkulation (miljoner stycken) Antal makulerade sedlar (miljoner stycken) Antal förfalskade sedlar (stycken) Utelöpande sedlar och mynt i relation till BNP (procent) per TILLGåNGSFöRVALTNING 2006/07:RB1 2006/07:RB1 TILLGåNGSFöRVALTNING minskade marknadsvärdet på finansiella tillgångar med till 182,5 miljarder. Tabell 3: Förändringar i finansiella tillgångar . Den viktigaste förklaringen till minskningen är att kronan stärktes gentemot den korg av utländska valutor som placerar i. Detta resulterade i en förlust på . Det kraftigaste värdefallet stod de n amerikanska dollarn för. Tillgångsmassan minskade dessutom till följd av den årliga utdelningen till staten. Denna uppgick till och utbetalningen gjordes . Den negativa utvecklingen motverkades i viss utsträckning av de intäkter som genererades av tillgångarna. Totalt uppgick dessa till varav bestod av ränteintäkter och av en negativ priseffekt. Båda dessa effekter reflekterade att räntorna generellt sett steg . Förvaltningen av valutareserven på taktisk nivå gav ett positivt bidrag med . Prisuppgången på guld bidrog positivt till värdeutvecklingen. Totalt ökade guldets värde med . Detta trots att minskade sitt guldinnehav från till inom ramen för Gold Agreement, vilket är en överenskommelse mellan ett antal europeiska centralbanker som reglerar hur mycket guld varje centralbank får sälja. Tabell 4: Avkastning i 2006 valutaeffekt (MSEK) valutaeffekt (%) tillgångar är fördelade på fyra övergripande portföljer (se tabell 4). Valutareserven är den enskilt största av dessa och omfattar större delen av tillgångsmassa. Därutöver är tillgångarna fördelade på en guldportfölj, en penningpolitisk portfölj och en portfölj bestående av övriga tillgångar, till exempel andelar i IMF samt aktier i och . Beslut inom tillgångsförvaltningen 2006 Beslut avseende fattas på två olika nivåer, strategisk och taktisk. På den strategiska nivån fastställs förvaltningens långsiktiga inriktning. På den taktiska nivån görs kortsiktiga avsteg från den långsiktiga inriktningen i syfte att öka avkastningen på tillgångar. Verksamheten bedrivs av avdelningen för marknadsoperationer givet de ramar i form av avvikelsemandat och risklimiter som direktionen anger. Förvaltning på strategisk nivå Direktionens beslut om förvaltningens långsiktiga inriktning ska ske på ett sätt som garanterar att lagstadgade mål och uppdrag avseende prisstabilitet respektive finansiell stabilitet kan uppfyllas. Det förutsätter att tillgångar placeras på ett sätt som säkerställer god likviditet. Givet att detta krav är uppfyllt ska förvaltningen generera en så god avkastning som möjligt. De beslut som har störst betydelse för tillgångarnas värdeutveckling och risk gäller valutareservens fördelning på olika länders valutor och tillgångar. Merparten av räntebärande tillgångar i utländska valutor förvaltas i valutareserven, vars värde uppgick till . Valutarisken, det vill säga risken att värdet på tillgångarna mätt i kronor förändras då kronan rör sig mot andra valutor, är enskilt största finansiella risk. spekulerar inte i valutautvecklingen utan minimerar valutarisken mätt i kronor. För att minska valutarisken har valt att placera i flera olika valutor. På lång sikt bör effekten av växelkursförändringar jämna ut sig eftersom det är rimligt att kronan över tiden inte systematiskt har en trend mot andra valutor. beslutade direktionen att ändra valutafördelningen i syfte att minska valutarisken mätt i kronor. Förändringen innebar att andelen amerikanska dollar minskade som andelen euro ökade och att innehavet av japanska yen avvecklades medan den norska kronan tillkom som ny valuta. Eftersom marknaden för norska statsobligationer är relativt liten, har valt att inte investera i dessa utan att i stället bara ha valutarisken i norsk valuta. Kapitalet placeras, enligt beslut av direktionen, i stället i amerikanska tillgångar. I övrigt överensstämmer fördelning i obligationer med dess valutafördelning (se diagram 11). Diagram 11: Valutareservens valutafördelning i kronor 2006. Värdeminskningen på tillgångar , som nämndes ovan, beror på att kronan stärktes mot den korg av valutor som ingår i valutareserven. Variationen i resultatet blev dock mindre än vad som skulle ha varit fallet om inte valutafördelningen ändrats (se diagram 12). Diagram 12: Variation i valutareservens resultat i kronor 2006. För att öka avkastningen på tillgångarna tar ränte- och kreditrisk. Ränterisk anger hur värdet på tillgångarna varierar med ränterörelser. På strategisk nivå styrs ränterisk med hjälp av måttet modifierad duration, som visar med hur många procent valutareservens värde ändras när räntenivån ändras med en procentenhet. Eftersom obligationer med längre löptid ofta ger högre avkastning, kan den placerare som väljer en högre modifierad duration normalt förvänta sig att få en högre avkastning på sin placering. ökar risken eftersom variationen i avkastningen i regel ökar med löptiden. Direktionen har beslutat att de sammanlagda räntebärande placeringarna ska ha en ränterisk mätt med modifierad duration på 4,0. Direktionens beslut syftar till att uppnå en långsiktigt god avkastning till priset av något större kortsiktiga variationer i resultatet. Resultatet beror på hur räntorna utvecklas på de marknader som placerar i. kännetecknades marknaderna av stigande räntor vilket fick till följd att värdet på tillgångarna sjönk, en så kallad negativ priseffekt på (se diagram 13). Detta uppvägdes dock av löpande ränteintäkter på . Totalt uppgick därför avkastningen från innehavet av räntebärande tillgångar till . Diagram 13: Utveckling 10-åriga statsobligationer i olika länder 2006. Källa: Bloomberg. tar också viss kreditrisk för att få högre avkastning. Kreditrisk är risken att motparter eller emittenten av ett värdepapper som placerat i inte kan fullgöra sina betalningsåtaganden. Genom att kunna placera en del av tillgångarna i andra värdepapper än statsobligationer och därmed exponera sig mot kreditrisk, har också möjlighet att uppnå en högre avkastning. Denna möjlighet har utnyttjats främst i form av köp av obligationer utgivna av så kallade US-agencies, vilka är med koppling till den amerikanska staten. Detta innehav utgör av valutareservens tillgångar. äger också guld, vars värde uppgick till . Guldpriset varierar normalt annorlunda än priserna på övriga tillgångar varför ett guldinnehav bidrar till att minska den samlade variationen i tillgångsvärdet. har dock bedömt att innehavet av guld är för stort för att optimalt bidra till diversifieringen av risken i tillgångsmassan. Därför valde att , inom ramen för centralbankernas överenskommelse om storlek på möjliga guldförsäljningar, löpande avyttra guld till ett värde motsvarande . Intäkterna från försäljningen har förts över till valutareserven och placerats i räntebärande tillgångar. Till följd av prisuppgången på guld ökade värdet på guldinnehav, trots avyttringen, till (se diagram 14). Diagram 14: Guldprisets utveckling . Svenska kronor per uns Källa: Reuters. penningpolitiska portfölj är de tillgångar som används för att styra räntan i , och de består dels av den penningpolitiska repan, dels av valutamarknadssvappar, se nedan, och korta placeringar i euro. tillgodoser bankernas lånebehov i genom att göra en så kallad omvänd repa. Detta innebär att bankerna tillförs kronor genom att köper värdepapper av bankerna och avtalar om att sälja tillbaka dessa. Löptiden är normalt . För detta betalar bankerna reporäntan. Hur mycket bankerna behöver låna i varierar och därmed varierar också storleken på den penningpolitiska repan.