frsrdg · GU04JO1 · 2007-01-01 00:00:00 — får dock beklaga den olägen- het som anmälaren av allt att döma har drabbats av och framhålla att ett inte ringa arbete läggs ned på att kontinuerligt förbättra servicen för den enskilde. När det sedan gäller kritiken i ärende med dnr 420-2006 har upplysts att anmälaren inkom med en beställning av autogiro för betalning av trängselskatt. I den handling som anmälaren gav in har han emel- lertid, av vad som i efterhand gått att få fram från bankgirocentralen, angivit felaktigt kontonummer, felaktigt clearingnummer samt felaktig s.k. checksiff- ra om personkonto. Dessutom har framkommit att den aktuella bilen är regi- strerad på anmälarens bolag. Därvid gäller att om kontoinnehavaren är en 2 006 /0 7:J O1 annan än fordonsägaren, vilket var fallet här, så medges inte betalning via autogiro. Eftersom uppgifterna i de handlingar av det slag det nu är fråga om läses in maskinellt så tar det viss, ibland relativt lång, tid att manuellt reda ut sakför- hållandena när det föreligger felaktigheter. Annat har dock inte framkommit än att beskeden till anmälaren i det aktu- ella ärendet kunde ha varit väsentligt tydligare och gått snabbare. I ärendet med dnr 900-2006 det s.k. initiativärendet aktualiseras frågor mer direkt kopplade till den tekniska säkerheten vid skattebeslut och uppbörd. får i detta sammanhang inledningsvis framhålla att försöket med trängselskatt, för att vara praktiskt och ekonomiskt genomförbart, kräver en hög grad av automatisering. Automatiseringen består därvid, och som är av intresse i förevarande ärende, bl.a. i att en fordonspassage registreras av en betalstation genom att den tekniska utrustningen vid betalstationen mottar en eventuell transpondersignal samt fotograferar fordonets främre och bakre registreringsskylt. I det fall som aktualiseras i initiativärendet har det uppenbarligen varit frå- ga om att en person i och för sig i strid med vad som föreskrivs i avtalet som reglerar hur utrustningen skall användas lagt den elektroniska dosan i en ficka varpå den medföljde honom när han var passagerare på en buss som passerade genom en betalstation. Följaktligen, och med den logik som följer av den tekniska lösningen för systemet, har det skett en kommunikation mel- lan transpondern och betalstationen varpå det i det tekniska systemet förelegat förutsättningar för påförande av skatt. Det sagda ger i det här läget av beskrivningen vid handen att konstruktio- nen med en elektronisk kommunicering av uppenbara skäl fordrar att den därtill använda utrustningen används på ett föreskrivet sätt. För att bl.a. säkerställa skattebeslutens lagenlighet och för att tillgodose berättigade rättssäkerhetskrav tas emellertid, som ovan berörts, ett fotografi av fordonets registreringsskyltar oberoende av kommuniceringen på elektro- nisk väg. Dagen efter passage kontrolleras med hjälp av nämnda fotografier att den elektroniska kommunikation som genererat ett skattebeslut verkligen har föranletts av en passage av det fordon som transpondern rätteligen skall vara anbringad i. För det fall, såsom i ifrågavarande ärende, ett skattebeslut har fattats på felaktiga grunder vidtas rättelseåtgärder samt tas kontakt med for- donsägaren varpå denne anmodas att härefter hantera den tekniska utrustning- en på föreskrivet sätt. Sker inte rättelse efter anmodan kan , enligt vad som närmare följer av avtalet om transponderinnehav, ytterst komma att spärra möjligheten för den enskilde att använda transponder för betalning av skatten. kan mot nu angiven bakgrund konstatera att den enskilde, även om den tidningsartikel som synbarligen föranlett JO:s initiativ ger visst sken av motsatsen, inte har drabbats av någon rättsförlust med anledning av det inträffade. Ärenden som huvudsakligen gäller efterlevnaden av förvaltningslagen (1986:223) I ärende med JO:s dnr 173-2006 har påtalats brister i bemötandet hos den för försöket inrättade kundtjänsten. Kritiken riktar sig i allt väsentligt mot att till anmälaren riktade ställningstaganden som gjorts i kundtjänsten inte har kunnat relateras till någon individualiserad person samt att personalen inte har kunnat identifieras på annat sätt än genom förnamn. får därvid inledningsvis tydliggöra att den personal som arbetar i kundtjänsten tillhör och är engagerade av för att uppfylla de åtaganden som föreskrivs i det aktuella kontrakt som gäller för uppdraget. Till kundtjänsten skall den enskilde kunna vända sig för att få svar på frågor av enklare karaktär, såsom bl.a. frågor om betalning. För det fall frågorna be- 2 006 /0 7:J O1 döms vara av mer komplicerad art skall de föras inåt i organisationen för att som längst, när sådant behov är påkallat, hamna hos av anställd personal. Arbetet i trängselskatteförsökets kundtjänst följer särskilda instruktioner som är utarbetade i samråd med och som anger det sätt varpå arbe- tet närmare skall utföras. Det kom redan i ett relativt tidigt skede till Vägver- kets kännedom att det vid kontakter med enskilda förekommit brister i bemö- tandet av det slag som beskrivits i anmälan. som fann hantering- en oacceptabel och som utan omsvep beklagar att anmälaren fått ett annat bemötande än vad han med fog kunnat förvänta vidtog till följd av det som uppdagades ett antal åtgärder som bedömdes nödvändiga för att, jämte annat, säkra kvaliteten på bemötandet. Åtgärderna bestod bl.a. i att rutinen för kund- tjänsten förtydligades såtillvida att de som arbetar mot kund alltid skall svara med korrekt såväl för- som efternamn. Vidare skall det numera alltid gå att relatera de ståndpunkter som redovisas i kundtjänsten till en enskild person. Det är därutöver numera möjligt att ha en och samma kontaktperson i frågor som behöver ytterligare utredning och där mer frekventa kontakter är nöd- vändiga. När det härefter gäller övriga ärenden (dnr 62-2006, 355-2006 samt 893- 2006) aktualiseras, så skrivelserna får förstås, invändningar som är kopplade till utformningen av den del av försöket som utgörs av det automatiserade beslutsförfarandet. får i detta sammanhang framhålla att regeringen (prop. 2003/04:145 s. 52 f.) anfört bl.a. följande. för vägtrafikregistret och föreslås nu också i nämnda register få utföra registrering som är nödvändig för att träng- selskatt skall kunna tas ut. Med hänsyn härtill finns skäl att i likhet med vad som gäller för t.ex. fordonsskatten föreslå en ordning enligt vilken för beskattningsmyndighetens räkning beslutar om träng- selskatt samt verkställer uppbörden. Uppbörden sker genom automatise- rad behandling och något formellt beslut i traditionell mening fattas såle- des inte var gång en person skall påföras trängselskatt. har inte haft anledning att förstå det nu anförda på annat sätt än att det utan att de bestämmelser som röner särskilt intresse (20 och 21 §§ förvaltningslagen) närmare berörts i förarbetena är möjligt för verket att avvika från den brukliga beslutsutformningen på det sätt som sker, dvs. att det inte utformas och expedieras särskilda beslutshandlingar. Vid sidan av vad regeringen har anfört fäster verket i sin bedömning därvid särskilt avseende vid de undantagsmöjligheter som föreskrivs i nu upptagna bestämmelser i förvaltningslagen. får i samband härmed även påpeka att ett avvi- kande synsätt skulle vara i praktiken omöjligt att realisera i och med att det här är fråga om i storleksordningen 110 000 skattebeslut . En annan sak är att på varje görligt sätt bör underlätta för den enskilde att kunna tillvarata sin rätt samt att bistå med information m.m. om såväl de generella förutsättningarna som enskildheter i det individuella ären- det. En förstärkning härav sker också bl.a. genom den ovan förmälda upp- stramningen av rutinerna i kundtjänsten men också genom att det numera är möjligt att på () under rubriken beslut ta del av ingående upplysningar om hur man som enskild skall gå till väga när det gäller bl.a. begäran om omprövning m.m. av det ursprungliga skattebeslutet. I sitt remissvar i ärende dnr 1780-2006 anförde följande. 2 006 /0 7:J O1 Bestämmelser om trängselskatt återfinns i bl.a. lagen (2004:629) om träng- selskatt. Av 2 § sagda lag framgår att det är som, genom automatiserad behandling med stöd av uppgifter i vägtrafikregistret, skall besluta om träng- selskatt, expeditionsavgift och tilläggsavgift samt verkställa uppbörd av sådan skatt och avgift. Av särskilt intresse i förevarande ärende är därjämte att det enligt 6 § i den nu upptagna författningen ankommer på att efter ansökan från den som enligt särskilda föreskrifter beviljats parkeringstillstånd för rörelse- hindrade besluta om att till följd av parkeringstillståndet undanta en viss bil från skatteplikt. När beslutat om beviljande av sådant undantag som avses i 6 § skall till följd av vad som följer av bestämmelsen i 2 § underrättelse härom tillställas för införande av uppgiften i vägtrafikregistret samt i ett för trängselskatten särskilt tillskapat register kallat CTS. Den manu- ella och tekniska process som krävs för att uppgiften om undantag skall finnas i registren tar, räknat från beslutsdagen, normalt . Av från inhämtade uppgifter framgår att anmälaren i ifrågava- rande ärende inkom till nämnda verk med ansökan om undantag från skatte- plikt . begärde därvid komplettering med hänvisning till att anmälaren inte, som föreskrivits, till ansökan bifogat kopia på giltigt parkeringstillstånd för rörelsehindrad. inkom komplettering i begärt avseende varpå i beslut beviljade anmälarens fordon undantag från skatteplikt med giltighet från och med beslutets datum till och med . Beslutet expedie- rades, av för tillgängliga uppgifter, med ordinarie postgång. När det sedan gäller agerandet i övrigt framgår av akten i anmälningsären- det att trängselskatt m.m. påfördes för passager med det från skatteplikt befri- ade fordonet den 23 och . I omprövningsbeslut fann dock att anmälaren skulle befrias från betalning av skatt och avgifter för nämnda passager varefter ett utbetalnings- kort om den överskjutande skatten m.m. expedierades. Av vad som framkommit har de fordonspassager som genererat påförande av skatt och beslut om undantag från skatteplikt i det närmaste sammanträffat i tiden. Med hänsyn härtill, och till den fördröjning som den myndighetsöverskridande och tekniska hanteringen innebär för införandet av beslutets verkningar i nödvändiga register, har uppgiften om undantag från skatteplikt inte varit tillgänglig för vid tidpunkterna för nu aktuella skattebeslut. Vid detta förhållande har det således, och även om det kan synas i någon mening paradoxalt, varit riktigt av att besluta om påförande av skatt. får likafullt uppriktigt beklaga att anmälaren drabbats av olä- genheter med anledning av det inträffade men får konstatera att den enskilde, efter utgången i omprövningsärendet, under alla förhållanden be- funnit sig på en betryggande rättssäkerhetsnivå. När det sedan gäller vad anmälaren i övrigt uppgivit angående bl.a. återbetalning får kon- statera att det vid handläggningen av ärendet inte gjorts några avsteg från det normala förfaringssättet. 2 006 /0 7:J O1 Anmälarna fick tillfälle att yttra sig över remissvaren. Flera av dessa inkom med synpunkter på remissvaren. påtalade bl.a. att förfarings- sätt förutsätter att den enskilde har tillgång till Internet och att den informa- tion som lämnas därigenom inte är komplett såtillvida att det inte framgår vilka betalstationer som passerats och passagen skedde. O.K. ansåg bl.a. att återbetalningen av den felaktigt debiterade skatten inte hållit honom ekonomiskt skadeslös eftersom han blev tvungen att betala en uttagsavgift som översteg det återbetalade beloppet. Genomförandet av Stockholmsförsöket innefattar metoder som inte tidigare förekommit inom förvaltningen i den omfattning som det nu är fråga om. Det är särskilt den långt drivna automatiseringen av förfarandet som gör försöket speciellt ur ett förvaltningsrättsligt perspektiv. Därtill skall också läggas att genomförandet av försöket delvis anförtrotts ickeoffentliga aktörer; det är bl.a. fråga om utförande av uppgifter som normalt ingår i myndigheternas serviceskyldighet. Mot denna bakgrund och, inte minst, med beaktande av det stora antalet passager som sker in i och ut ur det skattepliktiga området är det enligt min mening knappast förvånande att handläggningen i enskilda ärenden haft brister. Eftersom det dessutom är fråga om en försöksverksamhet finner jag inte anledning att rikta någon egentlig kritik mot eller att göra några uttalanden med anledning av handläggningen i de nu aktuella ärendena. I det följande kommer jag att mer övergripande försöka belysa det avväg- ningsproblem som uppstår mellan å ena sida intresset av en snabb och effek- tiv uppbörd av trängselskatt och å andra sidan enskildas intresse av en rättssä- ker handläggning. I förarbetena till lagen om trängselskatt anförs bl.a. att frågor om kontroll och sanktioner har stor betydelse för att ett system skall upplevas som trovärdigt och rättvist, vilket i sin tur har betydelse för om tra- fikanterna skall acceptera systemet (prop. 2003/04:145 s. 55). Enligt min uppfattning torde trafikanternas acceptans för systemet med trängselskatter i minst lika hög grad vara beroende av att hanteringen är rättssäker, dvs. att de beslut som fattas så långt som möjligt är riktiga och att felaktiga beslut i före- kommande fall rättas på ett snabbt och enkelt sätt. I detta borde ligga även att felaktigt debiterad trängselskatt återbetalas utan kostnader för den enskilde. Jag har således förståelse för att enskilda, som inte betalar trängselskatt via autogiro, tycker att det är orimligt med en ordning som kan innebära en kost- nad för att få tillbaka felaktigt debiterad skatt. Systemet med trängselskatt bygger som nämnts på en långtgående au- tomatisering av förfarandet för beslut och uppbörd. Automatiseringen sträcker sig emellertid längre än så. Också när det gäller information om trängselskat- teskattesystemet och om skattebeslut som rör den enskilde hänvisas i stor utsträckning till webbplats. Jag har inga invändningar i princip mot att den moderna tekniken utnyttjas på detta sätt men jag vill understryka att information om hur man som enskild tar till vara sin rätt inte får göras beroende av tillgång till Internet. Informationen måste alltså också finnas tillgänglig på annat sätt. 2 006 /0 7:J O1 Automatisering av förvaltningsförfarandet är inte någon ny företeelse. I förar- betena till förvaltningslagen (1986:223) understryks att förvaltningslagen gäller också i dessa fall. Där anförs bl.a. följande (prop. 1985/86:80 s. 57). har myndigheterna i allt större utsträckning kommit att an- vända datorer vid sin ärendehandläggning. Detta hjälpmedel kan i vissa fall användas så att själva handläggningen automatiseras helt eller delvis. Lagen är tillämplig också i dessa fall. När man utarbetar rutiner för handläggning genom automatisk databehand- ling skall man alltså inte bara beakta de tekniska och ekonomiska faktorerna. De rättssäkerhetskrav som gäller enligt förvaltningslagen måste också tillgo- doses. synes automatiserad behandling eller automatisk databehandling vara vedertagna begrepp i lagstiftningen. Dessa begrepp förekommer t.ex. i 4 kap. 2 a § taxeringslagen (1990:324), 4 kap. 1 § vägtrafikskattelagen (2006:227), 13 kap. lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension och 2 § lagen om trängselskatt. Förvaltningslagens regler gäller alltså även vid handläggning som helt eller delvis består i automatiserad behandling. I 20 § förvaltningslagen anges att ett beslut varigenom en myndighet avgör ett ärende skall innehålla de skäl som har bestämt utgången, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon en- skild. I 21 § förvaltningslagen anges bl.a. att en part i ett ärende skall under- rättas om innehållet i det beslut varigenom myndigheten avgör ärendet, om detta avser myndighetsutövning mot någon enskild. Om beslutet går parten emot och kan överklagas, skall han underrättas om hur han kan överklaga det. Myndigheten bestämmer om underrättelsen skall ske muntligt, genom vanligt brev, genom delgivning eller på något annat sätt. Underrättelsen skall dock alltid ske skriftligt, om parten begär det. Enligt 20 § förvaltningslagen får skälen utelämnas helt eller delvis bl.a. om beslutet inte går någon part emot eller om det av någon annan anledning är uppenbart obehövligt att upplysa om skälen eller om ärendet är så brådskande att det inte finns tid att utforma skälen. Underrättelse enligt 21 § behöver inte ske om det är uppenbart obehövligt. Som framgår av svar på JO:s första remiss tillämpas inte be- stämmelserna i 20 och 21 §§ förvaltningslagen fullt ut i ärenden om träng- selskatt. Jag kan emellertid inte se att det föreligger någon av de undantagssi- tuationer som anges i 20 respektive 21 §§ förvaltningslagen. Att det är fråga om massärenden utgör i sig inte att någon undantagssituation är för handen. I förarbetena till förvaltningsreform förutsattes tvärtom att frågan om undantag för massärenden skulle regleras i specialförfattningarna (prop. 1971:30 s. 469 och 494). Det skulle i och för sig kunna hävdas såväl att det är uppenbart obehövligt med underrättelse som att de beslut det är fråga om inte gått den enskilde emot, eftersom de allra flesta som passerar en betalstation är medvetna om att det innebär att de kommer att påföras trängselskatt. Det har emellertid framgått av tidningsartiklar och anmälningar till JO att det i en viss omfattning förekommit att fordonsägare påförts skatt utan att grund härför förelegat och där således fordonsägaren inte haft anledning att tro att så skulle ske. Argumenten om att det skulle vara uppenbart obehövligt med under- 2 006 /0 7:J O1 rättelse och att beslut om trängselskatt inte går den enskilde emot faller där- med. Om en annan lag eller en förordning innehåller någon bestämmelse som avviker från förvaltningslagen, gäller enligt 3 § förvaltningslagen den be- stämmelsen. Det finns inte någon bestämmelse i lagen om trängselskatt eller förordningen (2004:987) om trängselskatt som uttryckligen undantar Vägver- ket från skyldigheten att tillämpa ovan nämnda bestämmelser. I 12 § lagen om trängselskatt anges visserligen att trängselskatt skall betalas utan uppma- ning. Denna bestämmelse riktar sig emellertid mot enskilda och inte, i vart fall som den nu är utformad, till . Oavsett det ovan anförda har jag förståelse för förfaringssätt. Såsom systemet med uttag av trängselskatt är utformat synes det nära nog praktiskt omöjligt att t.ex. lämna underrättelser i den omfattning som anges i förvaltningslagen. uppstår här ett uppenbart avvägningspro- blem. Bestämmelserna i förvaltningslagen är till för att bl.a. främja rättssä- kerheten för den enskilde. Om reglerna däri åsidosätts måste det finnas andra regler eller förfaringssätt som gör att enskilda inte drabbas av rättsförluster. Vid genomförandet av Stockholmsförsöket sker underrättelser om påförd skatt via webbplats, där det numera också finns information om hur man går till väga för att begära omprövning. Jag har inledningsvis i min bedömning påpekat att information om hur man som enskild tar till vara sin rätt inte får göras beroende av tillgång till Internet. Trängselskattesystemet är också utformat så att en fordonsägare även genom och på något av Pressbyråns och 7-Elevens försäljningsställen kan få information om eventuella skattebeslut. Jag utgår från att fordonsägaren den vägen också kan få skriftlig information om hur man begär omprövning av ett skattebeslut. Jag kan dock konstatera att Trängselskatt i inte innehåller upplysningar i detta hänseende. I detta sammanhang vill jag nämna att bestämmelsen i 21 § förvaltningslagen om över- klagandehänvisning i princip inte avser beslut som måste omprövas innan de kan överklagas. Det har dock ansetts ligga i sakens natur att även i sådana fall lämna upplysning om möjligheten att begära omprövning, se t.ex. JO 1997/98 s. 375, särskilt s. 390. I praktiken har det visat sig att det finns brister när det gäller tillförlitlighe- ten i de tekniska systemen. Det har hänt att system med information om skattebeslut varit ur funktion. Likaså har vid upprepade tillfällen betalsystemen fallerat. Detta är naturligtvis inte accepta- belt ur rättssäkerhetssynpunkt. När det gäller den tekniska utrustningen är det emellertid svårt för mig att komma med några andra synpunkter än att Väg- verket kontinuerligt måste utvärdera och i förekommande fall rätta till even- tuella brister. Inte heller den servicen har varit felfri. Som framgår av remiss- svaret har anförtrott åt att utföra denna. har i sin tur anlitat för bemanningen. Utförandet är reglerat i en arbetsordning som utarbetats i samråd med . Såvitt jag kan förstå är tanken att personalen från bemanningsföretaget skall svara på enkla frågor, som t.ex. om en fordonsägare har påförts skatt, medan svårare frågor skall föras vidare till 2 006 /0 7:J O1 mer kvalificerade handläggare. Denna något diffusa ordning synes ha orsakat praktiska problem. Det har i vissa fall varit svårt för en fordonsägare att komma i kontakt med behöriga handläggare. Dessa svårigheter förstärktes tidigare av att personalen från bemanningsföretaget endast uppgav sina för- namn. Det sistnämnda förhållandet har numera åtgärdats men jag ser ändå alltjämt en överhängande risk för att enskilda hamnar mellan stolarna. Det är uppenbart att synnerligen noga måste överväga och utforma sina instruktioner till kundtjänsten om skall kunna uppfylla de krav på service som uppställs i förvaltningslagen. En viktig aspekt, som jag inte närmare berört, i den enskildes rätts- skydd är möjligheten att begära ändring av beslut och i förekommande fall överklaga beslut. Att det finns sådana rättsmedel tillgängliga för den enskilde innebär inte att den beslutande myndigheten kan vara mindre noggrann i sin handläggning, oavsett om det rör sig om handläggning eller automa- tiserad behandling. I det sistnämnda fallet innebär kravet på noggrannhet bl.a. att beslutsunderlaget i princip skall innehålla relevant information. För att ta ett konkret exempel: om dag 1 beslutar att ett fordon skall undantas från skatteplikt bör enligt min uppfattning denna information ingå i beslutsunderlag åtminstone dag 2. Utifrån en allmän föreställning om vad datorer förmår anser jag också att, i den mån ett fel sker på grund av fördröjda överföringar, uppdateringar osv., detta borde kunna upptäckas och korrigeras när väl uppdateringen har skett. I t.ex. O.K:s fall (JO:s dnr 1780-2006) borde det följaktligen i samband med att han påför- des expeditionsavgift ha skett en automatisk kontroll av det grundläggande beslutets riktighet, vilket rimligen skulle ha lett till att beslutet hade ändrats. I detta sammanhang vill jag kort nämna ytterligare ett klagomålsärende (dnr 2914-2006) i vilket jag ännu inte fattat något beslut. I det ärendet hade klaganden sålt sin bil. På grund av tidförskjutning mellan registreringarna hos kom han emellertid att påföras trängselskatt efter det att ägarbytet hade anmälts till bilregistret. Han påfördes sedermera även expedi- tionsavgift eftersom han inte betalade skatten. Efter det att klaganden begärt omprövning beslutade i ett omprövningsbeslut att skyldighet att betala påförd skatt och expeditionsavgift inte förelåg. Kla- ganden hade då redan betalat in skatt och avgift. Den aktuella problemställ- ningen togs upp i förarbetena till lagen om trängselskatt (prop. 2003/04:145 s. 48 f.). Däri gjordes bedömningen att felaktigheter som uppstår på grund av tidsåtgången för att registrera ett ägarbyte får handläggas enligt reglerna om omprövning och överklagande. Jag känner inte närmare till omfattningen av problemet, men jag anser för att anknyta till det jag anfört i föregående stycke att även felaktigheter av detta slag bör kunna åtgärdas, utan att den enskilde begär omprövning eller överklagar, i anslutning till att obetald trängselskatt upptäcks vid den automatiserade behandlingen.