frsrdg · GU04JO1 · 2007-01-01 00:00:00 — När det gäller handläggning inom torde det dock ofta vara nödvändigt för att inhämta uppgifter från LSS-enheten, och vid handläggningen av en barnavårdsutredning är LSS- enheten skyldig att lämna ut uppgifter som kan vara av betydelse för utred- ningen till (14 kap. 1 § fjärde stycket SoL). I samband med sådana kontakter har möjligheter att lämna ut uppgifter för att kunna fullgöra de skyldigheter som nämnden har enligt socialtjänstlagen (1 kap. 5 § sekretesslagen). Vad som har kommit fram ger mig inte anledning att anta att någon tjäns- teman skulle ha åsidosatt bestämmelserna i sekretesslagen. Jag lämnar därför den frågan. LSS-handläggarens kontakter med tingsrätten tog, på C-A:s begäran och efter uppmaning av J.E., kontakt med den domare vid tingsrätten som handlade vårdnadsmålet. Vid samtalet med domaren uppgav C-A. att han ville bo hos sin far. 2 006 /0 7:J O1 frågade när ett avgörande kunde förväntas och eventuellt även om det var möjligt att fatta ett interimistiskt beslut. har ifrågasatt agerande bl.a. på grund av att D.F. inte gavs möjlighet att presentera sin syn på vad som var bäst för C-A. Nämnden har i remissvaret anfört att det inte var fel att hjälpa C-A. att kontakta tingsrätten även om lämpligheten i detta kan diskuteras. Nämnden har dock ifrågasatt, som det får förstås, om för egen del borde ha talat med rådmannen vid tingsrätten eftersom hon inte hade socialnämn- dens uppdrag i något familjerättsligt ärende. tjänstemän skall vara opartiska i konflikter mellan föräld- rar. Det föreligger givetvis inte något hinder för att, under handläggningen av ett ärende, ta kontakt med en domstol för att efterhöra om det har fattats eller kommer att fattas ett beslut i fråga om vårdnad, boende eller umgänge som kan vara av betydelse för ett ärende som är aktuellt vid nämnden. Däremot måste han eller hon vara återhållsam med att vid en sådan kontakt uttrycka en egen uppfattning om själva saken. I förevarande fall hjälpte , efter uppmaning av J.E., att kontakta tingsrätten i det pågående vårdnadsmålet för att ge C-A. tillfälle att redogöra för sin syn på saken. Barnets ståndpunkt i sådana frågor skall emel- lertid i första hand klarläggas inom ramen för en vårdnadsutredning. Mot denna bakgrund, och då hennes medverkan kunde ge intryck av att förvalt- ningen ställde sig bakom vad C-A. sade vid samtalet, vill jag starkt ifrågasätta lämpligheten av att hjälpte C-A. att ringa till tingsrätten. Utredningen ger inte någon fullständig klarhet i vad själv sade vid telefonsamtalet med domaren vid tingsrätten. Det framstår inte som meningsfullt för mig att i efterhand närmare försöka klarlägga detta. Utifrån vad som har kommit fram vid utredningen finns inte skäl för mig att rikta någon kritik mot henne. Vad som i övrigt har framkommit i ärendet föranleder inte någon vidare åt- gärd eller något uttalande från min sida. ansvar för att kontinuerligt följa upp situationen för personer med psykiska funktionshinder (Dnr 2700-2004) I en anmälan till JO framförde K.P. klagomål mot i Sollentu- na kommun. anförde i anmälan att hans syster , som var känd av , inte hade fått tillräckliga hjälp- och stödinsatser i anledning av sin psykiska sjukdom. Inte heller hade sett till att B.P. fått någon vård för sin sjukdom. Inledningsvis inlånades socialförvaltningens akt rörande B.P. Därefter re- mitterades anmälan till i kommun för yttrande över vad som framförts i K.P:s anmälan till JO. 2 006 /0 7:J O1 lämnade som remissvar ett tjänsteutlåtande undertecknat av och . I utlåtandet anfördes bl.a. följande. B.P., pnr / / vände sig första gången till socialtjänstkontorets ekonomi & mottagningsenhet per telefon och ansökte om ekonomisk hjälp på grund av låg inkomst av deltidsarbete och på grund av deltidssjukskrivning. Hon beviljades ekonomisk hjälp i avvaktan besökstid för utredning. Enligt journalanteckningar i ärendet ansöker B.P. sedan om ekonomisk hjälp i sep- tember och . kontaktar sökanden på nytt och ansöker om eko- nomisk hjälp för juli månad. Därefter kontaktar B.P. för ansökan om ekonomiskt bistånd till uppehälle och till tandvård. Hon beviljas ekonomiskt bistånd till tandvård och hyra för juni. ansökt om och beviljats normkomplettering till och med augusti och hon är fortsatt aktuell. har enligt läkarintyg från husläkare på varit sjukskriven med olika diagnoser; utbrändhet, depression eller nedstämdhet. Av läkarintyg från hennes husläkare på vårdcentralen framgår att remiss till psykiatriska öppenvård skickas 021108 och av läkarintyg under- tecknat 021202 att B.P. efter remitterande läkares telefonsamtal med mottag- ningen kommer att få tid där . Av läkarintyg undertecknat 030131 skriver sjukskrivande läkare återigen att remiss är skickad till psykiat- riska mottagningen på samt att hans bedömning är att patienten inte kan skötas inom primärvården utan måste ha spec psyk som bed henne. på psykiatriska öppenvårdmottagning kallar B.P., sjukskrivande läkare på vårdcentralen och socialsekreteraren till ett gemen- samt möte . Till detta möte kommer inte B.P. Hon uppgav vid ett senare besök hos sin socialsekreterare att hon kände sig deprimerad och att det var anledningen till att hon uteblev. Inför ansökan om normkompletteringar har handläggande socialsekreterare träffat B.P. vid personliga besök på 7 gånger under perioden 14 maj31 , vid 20 besök varav 3 st är hembesök och 2 st är besök där handläggande socialsekreterare följer med sökanden på be- sök hos läkare på vårdcentralen i . sker 9 besök och görs hembesök eftersom sökanden enligt uppgift av socialsekreterare inte kommit på den besökstid som var inbokad till . Sökanden samtalar med socialsekreterarna i dörren, men vill inte släppa in någon. Framställer om försörjningsstöd för februari månad. uteblir sedan från inbokade besökstider och ansökningarna för månader inkommer per post. Enligt journalanteckningar säger . vid samtal och att hon uteblir från besökstider på grund av att hon inte kan sova eftersom grannarna som bor i lägenheten ovanpå B. för sådant oväsen , något som hon också sagt tidigare. gör socialsekreterare på ekonomi & mottag- ningsenheten och socialsekreterare på ett gemensamt akut hembesök till B.P. efter information från socialnämndens ordförande , som fått vetskap om att sökanden skulle vara i dåligt psykiskt tillstånd och fara för sig själv. Vid hembesöket får socialsekreterarna ingen kontakt med B., hon öppnar inte och svarar inte på rop genom brevlå- dan. En granne meddelar att B. är ganska dålig. Grannen lämnar också tele- fonnumret till en syster till B.P. Handläggande socialsekreterare kontaktar NoA-team, Norra länets psykiatriska akutenhet, och informerar om situationen gällande B.P. NoA-teamet kommer att kontakta patienten . kontaktar socialsekreteraren återigen NoA-teamet för att förhöra sig om att de varit där. Personal på NoA-teamet säger då att de inte kommit in i det hus där patienten bor på grund av att de 2 006 /0 7:J O1 saknar dörrkoden till en ytterdörr. Socialsekreteraren informerar om att det finns tre ytterdörrar varav bland annat den på framsidan av huset saknar kod. Överenskommer att teamet åter söker upp patienten . , , kontaktar socialsekreteraren åter personal på NoA-teamet och får information om att de varit där kvällen innan, men patienten öppnade inte dörren. Istället lämnade teamet sitt telefonnummer. Enligt uppgift av samma personal är överläkarens bedömning att de ej har tillräcklig information för att kunna ta beslut om tvångsvård, LPT eller för att gå in med hjälp av hyresvärd för att kunna bedöma patienten. går socialsekreteraren återigen hem till B.P. för att för- söka få kontakt med henne. Hon stod då på sin balkong och talade med sig själv, men öppnade inte dörren vid påringning. Enligt uppgift av socialsekre- teraren kontaktar han då åter vid NoA-teamet socialsekreteraren och informe- rar om att B.P. är inlagd på för vård med stöd av LPT samt att B:s lägenhet är i behov av städning innan hon kan återvända. Med hänvisning till ovanstående redogörelse är det bedöm- ning att B.P. haft en regelbunden kontakt med sin socialsekreterare med an- ledning av hennes behov av försörjningsstöd, behov av hjälp i kontakt med sjukskrivande läkare såväl inom primärvården som psykiatriska öppenvården och i kontakterna med . Socialsekreteraren har också vid flertalet tillfällen kontaktat B.P. per telefon eller genom hembesök med an- ledning av oro då hon uteblivit från inbokade besök på eller från annan planering. I samband med hembesöket hos B.P. informerades NoA-team omgående om att B.P. riskerade att fara psykiskt illa och kunde vara i behov av vård/tvångsvård. Sådana beslut förfo- gar inte över utan dessa tillhör ansvarsområde. Det framkom senare att lägenheten är i ett fruktansvärt skick. Socialtjäns- ten har dock inga befogenheter att vid ett besök gå in i en vuxen persons bo- stad med tvång. har fortsatt kontakt med B.P. via kurator på för att tillse att hennes behov av försörjningsstöd till- godoses och att hennes behov av bostad och eventuellt annat stöd tillgodoses. Sedan socialnämndens yttrande inkom inlånades B.P:s akt från avseende den vård hon undergick med stöd av lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, LPT. I ett beslut anförde JO följande. Enligt 5 kap. 7 § socialtjänstlagen (2001:453), SoL, skall socialnämnden verka för att människor som av fysiska, psykiska eller andra skäl möter bety- dande svårigheter i sin livsföring får möjlighet att delta i samhällets gemen- skap och att leva som andra. Av 5 kap. 8 § SoL framgår att socialnämnden skall göra sig väl förtrogen med levnadsförhållandena i kommunen för människor med fysiska och psy- kiska funktionshinder samt i sin uppsökande verksamhet upplysa om social- tjänstens verksamhet på dessa områden. Kommunen skall planera sina insat- ser för människor med fysiska och psykiska funktionshinder. I planeringen skall kommunen samverka med samt andra samhällsorgan och organisationer. Kommunernas socialtjänst har således ålagts ett långtgående ansvar för människor med psykiska funktionshinder. Kommunerna har en skyldighet att kartlägga psykiskt funktionshindrades levnadsförhållanden och söka upp dem 2 006 /0 7:J O1 som kan behöva hjälp. Kommunerna skall även samordna behövliga insatser samt, med iakttagande av sekretesslagens bestämmelser, samverka med lands- tingen och andra samhällsorgan. I detta ansvar ligger också att initiera och till respektive organ påtala behovet av de åtgärder som identifieras i den uppsö- kande verksamheten samt motivera en enskild som behöver hjälp att ta emot sådan. verksamhet skall bygga på respekt för människornas själv- bestämmanderätt och integritet. kan inte mot den enskildes vilja sätta in åtgärder i syfte att stödja eller hjälpa denne annat än om det föreligger en nödsituation. kan inte heller, utan den enskildes samtycke, röja uppgift om enskilds personliga förhållanden om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstå- ende lider men (7 kap. 4 § sekretesslagen [1980:100]). kan således inte utan vidare vidarebefordra uppgifter om den enskilde till hälso- och sjukvården (jfr 14 kap. 2 § sista stycket sekretesslagen). Detta innebär att samarbetet mellan och hälso- och sjukvården inte är helt okom- plicerat i fall där kommunen identifierar ett behov av stöd och insatser, men den enskilde, på grund av bristande sjukdomsinsikt eller andra orsaker, inte är intresserad av det stöd och de insatser som erbjuds. Det kan i sammanhanget nämnas att denna problematik har uppmärksam- mats av lagstiftaren. I Offentlighets- och sekretesskommitténs huvudbetän- kande Ny sekretesslag (SOU 2003:99) föreslås att sekretessen inom hälso- och sjukvården och inte skall hindra att uppgifter om enskilda som behöver vård eller omsorg skall kunna lämnas från en myndighet inom hälso- och sjukvården eller från en myndighet inom till annan sådan myndighet om det behövs för att den enskilde skall få nödvändig vård, omsorg, behandling eller annat stöd. Förslaget innebär att annars sekretessbe- lagda uppgifter kommer att kunna utbytas mellan olika sjukhus och kliniker och socialtjänstmyndigheter när det är direkt påkallat för att bistå en enskild, oavsett den enskildes inställning (del 1 s. 296 f.). JO anförde i ett yttrande , JO:s dnr 1102-2004, över betänkandet bl.a. följande. Enligt min mening inger det betänkligheter att låta undantaget utvidgas till en form av generalklausul, låt vara att den är begränsad till vård- och om- sorgsområdet. Enskilda måste med förtroende kunna vända sig till myndighe- ter. Det är därför av vikt att principen att det fordras samtycke för att en upp- gift som omfattas av sekretess skall lämnas ut till en annan myndighet upp- rätthålls. Vad jag har sagt nu innebär inte att jag avvisar en utvidgning av möjligheter- na för myndigheter på vård- och omsorgsområdet att lämna ut uppgifter om enskilda till varandra och eventuellt även till en enskild verksamhet. I JO:s tillsyn över myndigheter på vård- och omsorgsområdet har noterats att sekre- tessen i vissa fall kan utgöra ett hinder för ett effektivt samarbete mellan soci- altjänsten och hälso- och sjukvården när det gäller insatser till stöd för psy- kiskt funktionshindrade. Det kan finnas fall då personer med sådana problem på grund av likgiltighet eller sitt tillstånd inte samtycker till ett i och för sig befogat utlämnande av uppgifter mellan och hälso- och sjuk- 2 006 /0 7:J O1 Det finns även andra situationer då en inskränkning av sekretessen mellan olika myndigheter på vård- och omsorgsområdet kan vara motiverad. Undantagsregler på detta område måste dock utformas efter noggranna över- väganden där den enskildes berättigade krav på integritet och självbestäm- mande tillmäts särskild tyngd. Kommitténs förslag bereds inom . Av utredningen i ärendet framgår att B.P. har haft en relativt kontinuerlig kontakt med samt att har varit medveten om att B.P. var aktuell inom psykiatrin. Hennes kontakter med har emellertid såvitt framgår av handlingarna varit med en socialsekreterare vid ekonomi- och mottagningsenheten och huvudsakligen varit begränsad till frågor om ekonomiskt bistånd. Det framgår dock att frågan om kontakt med psykiatrin diskuterats samt att handläggaren följt med B.P. /04 synes B.P. ha varit avvisande till att ha en närmare kontakt med socialförvaltningen. Med tanke på att socialförvaltningen hade kännedom om att B.P. hade psykiska problem måste detta givetvis ha föran- lett frågor rörande hennes hjälpbehov. De insatser som har kunnat komma i fråga från socialförvaltningens sida har då främst kunnat bestå i att, inom ramen för förvaltningens uppsökande verksamhet, motivera B.P. att ta emot adekvat stöd. fattades beslut med stöd av 6 b § lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, LPT, att B.P. skulle tas in vid för tvångsvård. Av en journalanteckning i sjukhusets akt rörande B.P. framgår att hon vid intagningen led av paranoida vanföreställningar, som lett till både social, psykisk och somatisk nöd. Det kan mot den bakgrunden starkt ifrågasättas om de åtgärder som social- tjänsten vidtagit varit tillräckliga. Med facit i hand kan konstateras att en större aktivitet från sida sannolikt hade lett till att B.P. tidigare än vad som skedde hade tillförsäkrats hjälp för sina psykiska problem. Eftersom detta är en slutsats som kan dras i efterhand vill jag dock inte rikta någon kritik mot socialförvaltningen utan nöjer mig med detta konstaterande. Avslutningsvis vill jag rent allmänt understryka vikten av att situationen för personer med psykiska funktionshinder kontinuerligt följs upp och att socialnämnden fortlöpande överväger vilka insatser som kan komma i fråga. Detta är särskilt viktigt i de fall då den enskilde börjar inta en mer avvisande attityd gentemot nämnden. Som framgått ovan kan socialnämnden inte tvinga någon att undergå vård för sina psykiska problem och inte heller, utan den enskildes samtycke, vidarebefordra uppgifter till hälso- och sjukvården om det inte föreligger en nödsituation. En eventuell kommande ändring av be- stämmelserna om sekretess mellan och den psykiatriska sjuk- vården kan komma att bidra till att hälso- och sjukvården, i fler fall och i ett tidigare skede än vad som är möjligt, kan kopplas in för medi- cinska bedömningar och för beslut om adekvata vårdinsatser. 2 006 /0 7:J O1 hade tillsammans med en skola remitterat en pojke till BUP. Fråga om ett utlåtande som därefter begärdes från BUP rörande pojken borde ha inhämtats inom ramen för en s.k. barnavårdsutredning. Även fråga om samverkan mellan olika myndigheter (Dnr 1402-2004) klagade i en anmälan till JO på förvaltningen proAros Individ- och fa- milj i . Av anmälan och bifogade hand- lingar framgick bl.a. följande. R.B:s son D. hade remitterats till basenheten för barn- och ungdomspsykiatri Team Väst vid i (BUP) gemensamt av skolpsykolog och socialtjänst. BUP hade inkommit med ett remissvar, daterat , till socialsekrete- raren vid förvaltningen. var i sin anmälan kritisk mot att förvaltningen inte då hade tillställt honom en kopia av remissvaret. Han hade själv fått begära handlingen från BUP. gjorde även gällande bl.a. att BUP hade brustit i informationen till honom angående D:s medicinska dia- gnoser och att BUP inte hade utfört utlovad behandling av D. Av en senare inkommen kompletterande inlaga från R.B. framgick att D. hade omhändertagits med stöd av 6 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. Länsrätten hade hållit muntlig förhandling i mål angående beredande av vård enligt LVU. Efter att föredraganden hade inhämtat upplysningar vid telefonsamtal med socialsekreteraren vid förvaltningen proAros, inhämtade JO en kopia av en barnavårdsutredning gällande D. som hade inletts i samband med omhändertagandet . Vid granskningen av denna handling noterades att någon barnavårdsutredning inte hade pågått när , enligt vad som hade framkommit, hade tagit kontakt med BUP och begärt att få det aktuella remissvaret därifrån. i anmodades därefter att inkomma med utredning och yttrande angående inhämtandet av remissvaret från BUP . Nämnden skulle i sitt yttrande belysa frågan om inhämtandet i förhållande till bestämmelserna om utredning i 11 kap. 1 och 2 §§ socialtjänstlagen (2001:453). Nämnden inkom med ett yttrande som utgjordes av två tjänsteskrivelser, undertecknade av konsulenten och enhetschefen . I skrivelse anfördes i huvudsak följande. Utredning och yttrande över vad som anförts i anmälan om inhämtande av remissvaret från barn- och ungdomspsykiatrin Skolpsykolog och socialsekreterare hade skrivit en gemensam remiss till BUP angående D. Remissvaret hade dröjt. Detta var anledningen till träffen 2003- 12-02 tillsammans med skolpsykolog och BUP för att få en redogörelse ut- ifrån psykolog utredning av D. Remissvaret var summariskt varför BUP skulle återkomma med ett nytt kompletterande svar. 2 006 /0 7:J O1 denna träff kontaktade socialsekreteraren . som i sin tur besökte BUP för att hämta remissvaret. Därmed tog individ och familj inte något initiativ till ett möte med honom. har heller inte framfört önskemål om individ och familjs stöd i kontakterna med BUP. i efterhand blir det klart att R.B. uppgivit att han hämtat det mer summariska remissvaret. Det kompletterande remissvaret daterat inkom till individ och familj . vistades då i och var åter i . D. bodde i det nuvarande familjehemmet. I brev daterat uppger R.B. att han fick vetskap om innehållet i det mer utförliga remissvaret först . Han hade då själv kontaktat ansvarig läkare och fått ut handlingen. Individ och familj hade inte tagit förnyad kontakt med R.B. utifrån det mer utförliga remissvaret. I samband med utredningen som låg till grund för ansökan om vård jml LVU, lag med särskilda bestämmelser om vård av unga, har individ och fa- milj begärt ut handlingar från BUP. Av dessa framgår att vid träff tar R.B. del av psykologutredningens resultat. Den innebar att D. bedömts ha en lindrig mental retardation. uteblivit vid två besök som var planerade för att han skulle ta del av utredningen. Remissvaret är en sammanställning av barn- och ungdomspsykiatrins tidi- gare kontakter med familjen och psykologutredningen. Däremot har den del av remissvaret som rör bedömningen av D:s överaktivitetsproblematik, DAMP, inte kommit till faderns kännedom. I sig är remissvarets innehåll känt av fadern förutom DAMP-bedömningen men detta frånhänder inte individ och familj ansvaret att kommunicera fadern. Yttrande begärs angående inhämtande av det aktuella remissvaret i förhållande till bestämmelserna i 11 kap. 1 och 2 §§ socialtjänstlagen. Remissvaret som lämnades föregående år var utgångspunkten för skolpsykologen att kontakta fadern och igen initiera frågan om särskola för D. Till stöd för det omedelbara omhändertagandet fanns barnpsyki- atrins remissvar. Att en förälder förhindrar barnets behov att få adekvat skol- gång är ett kriterium för vård med stöd av LVU. Då handlingen inkom bedömdes den som en inkommande hand- ling men föranledde inte inledande av utredning. I skrivelse anfördes bl.a. följande. Det finns uppenbara svårigheter i kontakten mellan R.B. och individ och familj. Vi har flerårig kontakt med familjen och vår erfarenhet är att så snart det föreligger skilda uppfattningar så framträder dessa svårigheter allt tydliga- re. I vissa avseenden är beskrivningarna förvrängda ex v så förhör inte individ och familj barn ute i bostadsområdet. Det finns fler likartade exempel i R.B:s brev. Individ och familj lägger stor vikt vid kvalitet i vårt arbete. Handläggning- en genomförs utifrån socialtjänstlagens intentioner och stads policy och riktlinjer. Vi tar på oss ansvaret för att remissvaret inte kommunicerats fadern. har till ansvar att ingripa till ett barns stöd och där barnets behov sätts i främsta rummet. Barnperspektivet innebär att den vuxnes behov får stå tillbaka. Det inkomna remissvaret skulle i sig kunna föranleda att en utredning jml 11 kap. 1 och 2 §§ socialtjänstlagen inleds men den har bedömts som en inkommande handling. kommenterade nämndens yttrande. 2 006 /0 7:J O1 JO hämtade in och granskade kopior av handlingarna i D:s personakt vid förvaltningen. I ett beslut anförde JO bl.a. följande. Enligt 11 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) skall socialnämnden utan dröjsmål inleda utredning av vad som genom ansökan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden. Vad som har kommit fram vid utredning och som har betydelse för ett ärendes avgörande skall tillvaratas på ett betryggande sätt. Vid en utred- ning av om socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd eller stöd får nämnden enligt 11 kap. 2 § första stycket socialtjänstlagen, för bedömningen av behovet av insatser, konsultera sakkunniga samt i övrigt ta de kontakter som behövs. Med en utredning enligt 11 kap. 1 § socialtjänstlagen avses all den verk- samhet som syftar till att göra det möjligt för nämnden att fatta beslut i ett ärende. Ett exempel på en utredningsåtgärd är att inhämta uppgifter. Utgångs- punkten är därvid att den enskilde måste samtycka till en sådan åtgärd. Be- stämmelsen i 11 kap. 2 § socialtjänstlagen innebär dock att nämnden, när det är fråga om en s.k. barnavårdsutredning, har möjlighet att ta nödvändiga kon- takter oberoende av ett eventuellt samtycke. Av handlingarna i D:s personakt framgår att D. hade insats i form av kontaktfamilj enligt socialtjänstlagen. inleddes en insats av rådgivande och stödjande karaktär, öppenvård/samtal, enligt samma lag. Båda dessa insatser avslutades formellt i samband med att D. omhändertogs . Förvaltningen och D:s skolpsykolog remittera- de gemensamt D. till BUP för akut barnpsykiatrisk behandling parallellt med stöd till båda föräldrarna. inkom BUP till förvaltningen med ett remissvar i vilket kortfattat redogjordes för att det nu fanns en del journalanteckningar men att ärendet avskrevs vid BUP efter- som fadern . avböjde utredning av pojken.