frsrdg · GV04RRS5 · 2007-09-01 00:00:00 — Länsstyrelsernas urval utgår från den rekommendation som lämnats av , vilken tar sin utgångspunkt i branschens klassificering av dammarna. gör således ingen egen, dokumenterad bedömning av vilka anläggningar som det finns ett nationellt intresse av att granska. framgår att har uppfattningen att vissa dammar kräver mer tillsyn än andra. Behovet av att anlita utländska dammsäkerhetsexperter motiveras med att vissa dammar kräver denna form av ingående granskning. Vilka dessa dammar är har emellertid inte dokumenterats. anser att Svenska kraftnäts bedömningar borde baseras på tydliga kriterier och att borde redovisa sina bedömningar. Överlappande tillsyn Eftersom både och lagen om skydd mot olyckor berör dammsäkerhet borde den operativa tillsynen inom de båda områdena samordnas, framhåller . kan det förekomma att en länsstyrelse och en kommun utövar tillsyn med liknande inriktning och metoder över samma kraftverksdamm. Detta behov av samverkan har uppmärksammats av och . Också anser det angeläget att få till stånd en samsyn av hur tillsynen av dammsäkerhet ska bedrivas av länsstyrelser och kommuner. rekommendationer anser att det finns behov av att förbättra och utveckla de statliga insatserna för dammsäkerhet. Ansvaret för att komma till rätta med de brister som uppmärksammats i granskningen vilar i första hand på regeringen, och berörda länsstyrelser. har i sin rapport framfört följande rekommendationer. rekommenderar att regeringen tar initiativ till en översyn av de statliga insatserna för dammsäkerhet. En sådan översyn bör pröva om nuvarande system för dammsäkerhet, som i hög utsträckning vilar på att dammägarna själva preciserar nivån på och omfattningen av dammsäkerhetsarbetet, svarar mot de krav på säkerhet som samhället ställer . Översynen bör pröva samhällets behov av att tydligare reglera dammägarnas egenkontroll. Vidare bör översynen pröva tillsynsvägledningens och tillsynens omfattning, organisation och krav på kompetens. Ytterligare en fråga som bör belysas i översynen gäller hur tillsynen ska finansieras. I översynen kan det enligt vara värdefullt att jämföra vad staten gör på andra områden där konsekvenserna av bristande säkerhet kan bli mycket allvarliga (t.ex. statens insatser för säkerheten vid kärnkraftverken) eller vad staten gör för dammsäkerhet i andra länder (t.ex. ). Rekommendationer till rekommenderar att tillsammans med länsstyrelserna bedöma hur tillsynsvägledning och länsstyrelsernas tillsyn bör utvecklas med anledning av den kritik som utländska dammsäkerhetsexperter framfört i granskningarna av dammsäkerheten i och Trängslet, samt ta ställning till om det finns skäl att tro att motsvarande brister i dammsäkerheten även förekommer vid andra dammar där ett dammbrott skulle få stora konsekvenser, utforma tillsynsvägledningen så att den ger det stöd som länsstyrelserna efterfrågar för att kunna bedriva en aktiv tillsyn, utveckla stödet till länsstyrelserna så att det blir möjligt att genom tillsyn uppmärksamma allvarliga brister i dammägarnas egenkontroll. I detta sammanhang bör man även pröva nya former för att stärka kompetensen i den tillsyn av dammsäkerheten som bedrivs av länsstyrelserna. Rekommendationer till länsstyrelserna rekommenderar länsstyrelserna att bedriva tillsyn som har möjlighet att identifiera brister och ställa krav på dammägarnas egenkontroll, definiera behovet av kompetens som en sådan tillsyn kräver samt pröva nya former för att tillgodose detta behov, utveckla en samsyn med berörda kommuner om vad tillsyn över dammsäkerhet omfattar med stöd av respektive lagen om skydd mot olyckor. På så sätt kan risker för överlappande och motstridande tillsyn undvikas. STYRELSENS öVERVäGANDEN 2007/08:RRS5 2007/08:RRS5 STYRELSENS öVERVäGANDEN Styrelsen överlämnar härmed en framställning till med anledning av granskning av säkerheten vid vattenkraftsdammar. I anslutning härtill vill styrelsen anföra följande. Regelverket på dammsäkerhetsområdet innebär att dammägarna har strikt ansvar för sina dammar. Det innebär att de är ansvariga för att ersätta alla skador som uppkommer till följd av eventuella dammbrott, oavsett vad som orsakat skadorna. Stora krav ställs på dammägarnas egenkontroll. har staten åtagit sig ett övergripande tillsynsansvar på området. Det mål som fastställts av är att inga dammhaverier ska inträffa. Ett stort antal olika aktörer deltar i arbetet med dammsäkerhet. Dammägarna har genom sin egenkontroll den viktigaste rollen. Tydliga brister i den statliga tillsynen har påvisats. Vidare har nya komplikationer tillkommit genom de pågående klimatförändringarna. Det svenska samhällets sårbarhet för globala klimatförändringar utreds av den s.k. Klimat- och sårbarhetsutredningen. Utredningen ska bl.a. kartlägga de regionala och lokala konsekvenserna av klimatförändringarna, föreslå åtgärder som minskar samhällets sårbarhet samt redovisa om det finns behov av ändrade uppgifter och förbättrad beredskap vid berörda myndigheter (dir. 2005:80). Utredningen ska överlämna sitt slutbetänkande . Frågor om dammsäkerhet ingår bland de ämnen som ska behandlas av utredningen även om utgångspunkterna inte är desamma som de som används i granskning. Styrelsen anser att dammsäkerhetsfrågorna bör få särskild uppmärksamhet mot bakgrund av granskning och föreslår därför följande. En översyn av de statliga insatserna för dammsäkerhet Riktlinjerna och klimatförändringen visar att en rad olika aktörer och samverkansorgan medverkar i arbetet med dammsäkerhet. Huvudrollerna innehas av kraftverksföretagen och deras branschorganisation. De riktlinjer för dammsäkerhet som utgör stöd för den statliga tillsynen har utfärdats av branschen. Riktlinjerna är inte bindande. Det är också företrädare för kraftverksindustrin som, tillsammans med , har utfärdat riktlinjer för att bestämma dimensionerande flöden för vattenkraftsdammar. Av rapporten framgår att dessa riktlinjer inte är anpassade efter den pågående klimatförändringen. Det arbete med att förstärka dammarna som pågår avser således anpassning till extrema flöden under dagens klimatförhållanden. Styrelsen konstaterar att det finns frågor rörande riktlinjerna för dammsäkerhet som kan behöva omprövas i ljuset av vad som framkommit i granskning. Dammägarnas egenkontroll och den statliga tillsynen granskning visar att det finns brister i arbetet med säkerheten vid vattenkraftsdammarna. Detta tyder på brister i dammägarnas egenkontroll. Tydligast påvisas dessa säkerhetsbrister i de två rapporter som gjorts av utländska dammsäkerhetsexperter. Brister har även redovisats i Svenska kraftnäts rapporter till regeringen som i sin tur bygger på uppgifter från dammägarna. Styrelsen vill betona att statens tillsyn av dammsäkerheten inte kan ersätta dammägarnas egenkontroll. Iakttagelserna i granskningen tyder på att det kan vara viktigt att stärka såväl egenkontrollen som den statliga tillsynen. De statliga tillsynsmyndigheterna skulle enligt styrelsens mening kunna ges större befogenheter och tydligare uppgifter i syfte att stärka dammägarnas egenkontroll. Dammsäkerhetsgranskningar gjorda av utländska experter kan vara ett viktigt inslag i tillsynen på området. Styrelsens bedömning är att en effektiv tillsyn kräver både specialiserad kompetens och ett visst organisatoriskt avstånd till tillsynsobjekten. Styrelsen betraktar således rollfördelningen mellan staten och dammägarna som en viktig fråga som kan behöva övervägas på nytt. Brister i den statliga tillsynen har i uppgift att främja dammsäkerheten i landet och svara för tillsynsvägledning på området. Den operativa tillsynen utövas av länsstyrelserna vars befogenheter baseras på och lagen om skydd mot olyckor. granskning visar att det finns tydliga brister i den statliga tillsynen av dammsäkerhet. Detta gäller framför allt den tillsyn som ska bedrivas av länsstyrelserna. Bristerna visar sig bl.a. genom att det saknas uppgifter om det exakta antalet högkonsekvensdammar i . De uppgifter som finns bygger på dammägarnas rapporter till länsstyrelserna, men alla dammägare har inte redovisat uppgifter. Alla länsstyrelser har heller inte begärt in uppgifter från dammägarna. Det finns, enligt Svenska kraftnäts uppskattning, ytterligare ett 10-tal dammanläggningar i de högsta konsekvensklasserna som inte ingår i länsstyrelsernas rapportering. Styrelsen anser att denna brist på kunskap och tillsyn är anmärkningsvärd. Vidare framgår att länsstyrelsernas arbete med dammsäkerhet normalt är begränsad till blankettgranskning. Länsstyrelserna har visserligen stora befogenheter enligt - t.ex. när det gäller att begära information från dammägarna och ställa krav på att dammägarna genomför och bekostar kompletterande undersökningar - men dessa utnyttjas endast i liten omfattning. är enligt medvetet om att länsstyrelserna kan sakna kompetens på området och har därför ställt konsulter till länsstyrelsernas förfogande för fördjupad tillsyn av dammsäkerheten. Dessa konsulter har emellertid inte utnyttjats av länsstyrelserna. Länsstyrelserna har heller inte upptäckt de allvarliga brister i dammsäkerheten som uppdagats av de utländska dammsäkerhetsexperterna. Styrelsen anser att den statliga tillsynen på dammsäkerhetsområdet bör utövas med tillräcklig kraft och med kompetens för uppgiften. Även upphandling av specialiserade konsulttjänster kan kräva viss egen kompetens på området. Länsstyrelsernas arbete med tillsyn över vattenkraftsdammar uppfyller av allt att döma inte de krav som bör ställas. Ett centralt tillsynsansvar, samlat på nationell nivå, kan behöva övervägas, men det kan också finnas andra möjligheter. Kompetensfrågorna är i detta sammanhang avgörande. Organisationen och finansieringen av den statliga tillsynen av dammsäkerhet bör enligt styrelsens mening bli föremål för en översyn. Styrelsens sammanfattande bedömning Mot bakgrund av det som framkommit i granskningen anser styrelsen att regeringen bör ta initiativ till en översyn av de statliga insatserna för dammsäkerhet. En sådan översyn bör pröva samhällets behov av att tydligare reglera de riktlinjer för dammsäkerhet som tillämpas, särskilt mot bakgrund av de pågående klimatförändringarna. Översynen bör också pröva effektiviteten i den samlade tillsynen, förhållandet mellan den statliga tillsynen och dammägarnas egenkontroll samt den statliga tillsynens organisation och finansiering. Styrelsens förslag Styrelsen föreslår att tillkännager för regeringen att regeringen bör ta initiativ till en översyn av de statliga insatserna för dammsäkerhet. SOU 1987:64 samt SOU 1995:40. 1996/97:11 Beredskapen mot svåra påfrestningar på samhället i fred. I förordningen om tillsyn enligt definierar regeringen två typer av tillsyn. Med operativ tillsyn avses sådan tillsyn som utövas direkt gentemot den som bedriver en verksamhet eller vidtar en åtgärd. Tillsynsvägledning däremot är sådan tillsyn som består i utvärdering, uppföljning och samordning av den operativa tillsynen samt stöd och råd till de operativa tillsynsmyndigheterna. Se not 3. Dimensionerande flöde är det flöde en dammanläggning konstrueras för att klara utan risk för allvarlig skada på dammen. Härutöver finns de marginaler som innebär att dammen har ytterligare säkerhet innan dammbrott sker. En sammanställning baserad bl.a. på dammägarnas årsrapporterering till länsstyrelserna om dammsäkerhet 20003/2004, . Se not 5.