frsrdg · GU04JO1 · 2007-01-01 00:00:00 — Det finns i LSS inte någon motsvarande bestämmelse om överflyttning av ett ärende. Ett beslut att avslå en ansökan om en insats enligt LSS eller ett beslut om att en sådan insats skall upphöra kan överklagas till domstol. Detta gäller även ett beslut om att avslå en ansökan enligt 16 § andra stycket LSS om s.k. för- handsbesked. JO är ett s.k. extraordinärt tillsynsorgan och JO har inte till uppgift att ersätta den roll som t.ex. en domstol har. Det är inte heller JO:s uppgift att i ett enskilt fall slå fast vilken kommun som har skyldighet att svara för en insats enligt t.ex. LSS. Min tillsyn i den här typen av ärenden är som regel inriktad på att kontrollera att enskildas rätt inte blir lidande på grund av en konflikt mellan två kommuner om vilken av dem som har ansva- ret och den granskningen avser främst kommunernas handläggning i formellt hänseende. Vad jag anför nedan skall läsas utifrån denna begränsning av min tillsyn. i beviljade N.N. insatser enligt 9 § LSS i form av särskilt boende och daglig verksamhet. Insatserna har tillhan- dahållits utanför kommunen genom avtal med kommun och Förening- en Helgestahemmet. Det synes inte råda någon oenighet mellan Socialnämn- den i och i kommun om att N.N. även fortsättningsvis har rätt till insatser enligt LSS i form av särskilt boende och daglig verksamhet. Däremot är de inte överens om vilken av kommunerna som ekonomiskt skall svara för att N.N. Av anmälan eller re- missvaret framgår inte var N.N. var folkbokförd när i väckte frågan om sitt fortsatta ansvar för insatserna enligt LSS. Däremot framgår av utredningen att N.N. bor i kommun och att tanken är att han skall bo kvar där. kommun och har vid sina diskussioner om ansvaret för N.N:s ärende och i sina skrivelser till JO berört det kostnadsutjämningssy- stem som har införts angående kommunernas kostnader för insatser enligt LSS och den betydelse som det systemet kan ha när det gäller vilken av de båda kommunerna som skall svara för N.N:s insatser enligt LSS. 2 006 /0 7:J O1 Bestämmelser om kostnadsutjämningssystemet inom LSS-området regle- ras i lagen (2003:886) om utjämningsavgift för kommuner för kostnader en- ligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade och lagen (2003:887) om utjämningsbidrag till kommuner för kostnader enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. För varje kommun skall en standardkostnad beräknas för bl.a. verksamheten enligt 9 § 210 LSS. Beroende på hur den enskilda kommunens standardkostnad per invånare avviker från den för landet genomsnittliga standardkostnaden per invånare lämnas ett bidrag från staten eller betalas en avgift till staten. Bidra- gen och avgifterna skall beräknas så att de sammanlagda bidragen och avgif- terna uppgår till lika stora belopp, vilket innebär att systemet är statsfinansi- ellt neutralt. I förarbetena (prop. 2002/03:151 s. 33) förutsattes att de länsvisa mellankommunala utjämningssystemen för LSS-kostnader skulle komma att upphöra i samband med att det nationella utjämningssystemet infördes. I sammanhanget berördes även de avtal som hade träffats med stöd av 17 a § LSS. Regeringen anförde därvid att kommunernas möjligheter att träffa såda- na kostnadsavtal för personer som är bosatta i en annan kommun även fort- sättningsvis kommer att fylla en viktig funktion. Regeringen ansåg att re- gleringen kommer att behövas för personer med ovanliga diagnoser samt i syfte att kunna erbjuda tillfälligt boende i en annan kommun hemkommunen bygger upp en lämplig verksamhet. Frågan om uppsägning av sådana avtal behandlades inte i propositionen men den hade diskuterats av Kommittén Utjämning av LSS-kostnader i dess slutbetänkande SOU 2002:103. Kommittén anförde bl.a. följande (s. 143). Kommittén anser därför att ett mycket rimligt antagande är att ett stort antal av de avtal som finns kommer att sägas upp av de kommuner som betalar. Inrättas ett nationellt utjämningssystem kan detta ske utan att vissa kommuner med större koncentrationer av LSS- verksamhet blir ekonomiskt mycket hårt trängda. I vissa mindre kommuner kan de ökade kostnaderna motsvara av nuvarande skatte- uttag. Ett utjämningssystem har av praktiska skäl svårt att ge omedelbar kompen- sation för kommunerna för nyinflyttade personer med behov av service. Vid flyttning till annan kommun så finns det därför fog för att tidigare bosätt- ningskommun betalar personens alla kostnader fram till det datum då inflytt- ningskommunen får kompensation via det nationella utjämningssystemet. Lagstiftningen om kostnadsutjämning har inte någon direkt betydelse för vilken kommun som skall ha ansvaret för insatserna i ett enskilt fall. Jag kom- mer därför inte att närmare gå in på den lagstiftningen i detta beslut. Min bedömning av hur i har handlagt ärendet skall i stället göras utifrån de bestämmelser som finns i LSS om den enskildes rätt till insatser enligt den lagen och vilken kommun som skall svara för dessa. Avtalet mellan kommun och angående N.N:s sär- skilda boende träffades , dvs. innan 17 a § LSS började att gälla. Mot bakgrund av det ovan anförda kan det diskuteras om kom- mun då kunde ingå avtalet eftersom N.N. efter flyttningen får anses ha varit 2 006 /0 7:J O1 bosatt i kommun. Vid behandling av frågan om införandet av 17 a § LSS konstaterade socialutskottet att det enligt vad utskottet erfarit redan fanns avtal med syfte att reglera kostnadsansvaret mellan hemkommu- nen och den andra kommunen. Utskottet anförde med anledning härav att utskottet ansåg att det finns skäl att utgå från att de avtal som löper inom det aktuella området fortsättningsvis kommer att rymmas inom lagens tillämpningsområde (socialutskottets betänkande 2000/01:SoU4 s. 5). Oav- sett om detta kan anses ha tillämpning även i det nu aktuella fallet kan jag konstatera att avtalet om N.N:s boende har tillämpats . Det finns därför inte skäl för mig att närmare uppehålla mig vid frågan om det förelåg något hinder för enligt kommunallagen att ingå avtalet med kommun eller om avtalet om boendet ligger inom ramen för vad kommunerna hade kunnat avtala om med stöd av 17 a § LSS. När det gäller uppsägningen av avtalet har jag noterat att i i sitt remissvar anförde att kommunstyrelsen hade ansett att det var riktigt och rimligt att säga upp avtalen med andra kommuner och enskilda vårdgivare utanför kommunen. Jag har tagit del av kommunstyrel- sens beslut. I beslutet anförde kommunstyrelsen följande. följer lagstiftningens intention och tecknar inte avtal som in- nebär att kommunen står för kostnader för personer som bor i andra kommu- ner och som har placerats med stöd av LSS. Såsom själva beslutsmeningen är utformad gäller beslutet alla avtal som kommunen hade ingått med andra kommuner och enskilda vårdgivare utanför kommunen. Av protokollsutdraget framgår emellertid att beslutet synes ha fattats med utgångspunkt från samarbetet mellan nordostkommunerna (). Oavsett om kommunstyrelsens avsikt med beslutet var att alla de aktuella avtalen skulle sägas upp eller om beslutet skulle gälla endast avtalen med de s.k. UNO-kommunerna är det socialnämnden som har haft myndig- hetsansvaret för att N.N. erhöll de insatser som han hade rätt till och kom- munstyrelsens beslut har inte i rättsligt hänseende inneburit någon inskränk- ning i socialnämndens åligganden gentemot N.N. i hade beviljat N.N. bostad med särskild service för vuxna som en insats enligt LSS. Nämnden har således haft ansva- ret för att N.N. har erhållit ett sådant boende. Om nämnden ansåg att den inte längre hade något ansvar för att tillhandahålla insatsen har nämnden haft att fatta ett formellt beslut i saken. Ett sådant beslut skulle N.N. ha kunnat över- klaga till länsrätten. Jag vill erinra om att nämnden inte utan vidare har kunnat besluta om att insatsen skulle upphöra eftersom de rättsliga förutsättningarna för att återkalla ett s.k. gynnande förvaltningsbeslut är begränsade (se bl.a. /, Förvaltningslagen, s. 329 f.; jfr även bl.a. RÅ 2000 ref. 16). Jag kan för egen del inte se att det har förelegat något hinder för i att ta initiativ till en diskussion om huruvida ansva- ret för N.N:s särskilda boende borde föras över till kommun. väckte den frågan borde nämnden givetvis ha samrått med N.N. och N.N:s gode man. i gjorde inte det 2 006 /0 7:J O1 utan sade ensidigt upp avtalet avseende boendet med kommun fr.o.m. . Kommunen har anfört att man inte velat oroa N.N. Den för- klaringen förtjänar knappast något beaktande eftersom kommunen underrät- tade N.N. om uppsägningen i samband med att avtalet sades upp. Genom att underlåta att samråda med N.N. inför uppsägningen av avtalet har nämnden åsidosatt de principer om den enskildes självbestämmanderätt och integritet som kommer till uttryck i 6 § LSS. i kommun avslog en ansökan från N.N. om för- handsbesked enligt 16 § LSS. Länsrätten i anförde i ett beslut att N.N. hade rätt att få ett beslut om sin rätt till insats och återförvisade därför saken till kommunen. Efter att i Gne- sta kommun har överklagat länsrättens beslut har Kammarrätten i beviljat prövningstillstånd och förordnat om inhibition av länsrättens beslut. När frågan om förhandsbesked blir slutligt avgjord går det att bedöma om kommun har ett ansvar för att tillhandahålla ett särskilt boende för N.N. i har inte fattat något beslut om att det tidigare beslutet om insats i form av särskilt boende inte längre skulle gälla. Ansvaret för att tillhandahålla insatsen åvilar således alltjämt kommunen. När det gäller N.N:s boende kan jag sammanfattningsvis konstatera att i har sagt upp avtalet med kommun. In- nan nämnden gjorde detta borde ett samråd ha skett med N.N. och N.N:s gode man. Uppsägningen har inte lett till att N.N. har behövt flytta från sitt boende eftersom trots uppsägningen har fortsatt att stå för kostnaden. har således inte blivit fråntagen den insats som i har beviljat honom och alltjämt är ansvarig för. Även om i fortsätter att svara för kostnaden för N.N:s boende kvarstår konflikten med i kommun om vem som i fortsättningen skall ha ansvaret för N.N:s boende. Mot bakgrund av vad jag har anfört ovan rörande inriktningen av JO:s tillsyn gör jag inte något uttalan- de i den delen utan jag lämnar frågan om ansvaret för tillhandahållandet av särskilt boende för N.N. När det gäller N.N:s rätt till daglig verksamhet är situationen delvis en an- nan än vad som gäller det särskilda boendet eftersom insatsen daglig verk- samhet upphörde som en följd av att sade upp avtalet med . Liksom när det gäller N.N:s särskilda boende kan jag inte se att det funnits något hinder för i att aktualisera frågan om huruvida kostnadsansvaret för insatsen borde övergå till kommun. sade emellertid upp avtalet med angående daglig verksamhet utan att först ha diskuterat saken med N.N. Som jag har påpekat ovan har kommunen därigenom åsidosatt N.N:s rätt att få vara delak- tig i planeringen av insatserna för honom. Av utredningen framgår vidare bl.a. att N.N. inte erhöll någon daglig verksamhet. Nå- got överklagbart beslut om att i inte skulle fortsätta tillhandahålla insatsen har inte fattats. i kom- mun hade inte förvissat sig om att kommun skulle svara för insatsen. i på detta sätt låter verkställigheten av en 2 006 /0 7:J O1 insats upphöra till men för den enskilde är givetvis allvarligt. Ett sådant age- rande kan aktualisera frågan om någon befattningshavare i nämnden eller vid nämndens förvaltning kan ha gjort sig skyldig till tjänstefel enligt 20 kap. 1 § . Nämnden återupptog dock verkställigheten av insatsen när N.N:s gode man tog kontakt med nämnden och påtalade att N.N. inte fick någon daglig verksamhet. Mot den bakgrunden finner jag inte skäl att gå vi- dare i saken utan låter den bero med den allvarliga kritik som ligger i det nu anförda. Jag sänder en kopia av detta beslut till i . Jag utgår från att inom ramen för sin tillsyn av kommunernas verk- samhet enligt LSS ser till att N.N. inte fortsättningsvis lider någon skada på grund av konflikten mellan kommun och om vilken av kommunerna som skall svara för N.N:s insatser enligt LSS. I sin anmälan har hemställt att JO skall utreda även andra fall då har låtit säga upp avtal om fortsatta insatser enligt LSS. Mot bakgrund av att de uttalanden som jag har gjort ovan belyser den princi- frågeställningen har jag inte funnit skäl att göra det. har erhållit ett uppdrag av regeringen att närmare utreda hur kommunerna tillämpar 17 a § LSS. Uppdraget omfattar bl.a. hur rättssä- kerheten beaktas inför och i samband med uppsägningen av avtal samt vilka konsekvenser dessa uppsägningar fått för enskildas livsvillkor. Jag sänder en kopia av detta beslut till och till för kän- nedom. Enligt ett pressmeddelande från har regeringen beslutat att ta initiativ till en utredning av kostnadsutjämningen för LSS. I pressmeddelandet anges även att problem som uppkommer i sam- band med uppsägning av avtal har också uppmärksammats. Regeringen har enligt pressmeddelandet en ambition att finna en snar lösning på den proble- matiken. Vad jag har anfört i detta beslut kan vara av visst intresse för det arbetet och jag sänder därför för kännedom en kopia av beslutet även till . Fråga om en nämnd kunde underlåta att handlägga en ansökan om insats enligt LSS därför att den enskilde i ansökan hade strukit ett förtryckt medgivande om att nämnden skulle få inhämta uppgifter från bl.a. och sjukvården (Dnr 4197-2004) I en anmälan till JO framförde S.E. genom sin dotter . klagomål mot Upp- vidinge kommun. Klagomålen avsåg att det inte hade inletts någon utredning med anledning av E.E:s ansökan om en insats enligt LSS för S.E:s räkning. uppgav att hon hade kryssat över två rutor med rubrikerna Medgivande och Information på baksidan av ansökningsblanketten. 2 006 /0 7:J O1 Till anmälan fogades en kopia av ansökningsblanketten och av denna framgick bl.a. följande. Avsnittet med rubriken följande text. I samband med min underskrift medger jag att uppgifter som är nödvändiga för bedömningen av rätt till begärda insatser och som är sekretessbelagda hos , Sjukvården, Barn- och Vuxenhabiliteringen, eller får inhämtas av Socialförvalt- ningens Handikappomsorg i kommun. Avsnittet med rubriken innehåller följande text. Insamlade personuppgifter kommer att registreras, lagras och användas som underlag för beslut om rätt till begärda insatser och uppgifterna kommer att behandlas i datamedia. Berörd personal kan komma att behöva ta del av de delar i utredningen som berör aktuell situation och behovsbedömning. Av ett brev, daterat och ställt till S.E., från en hand- läggare vid socialförvaltningen, handikappomsorgen i kommun, framgick följande. Skriver till Er ang den LSS-ansökan som inkommit till Handikappomsorgen. På baksidan av ansökan har Ni kryssat över den del som har rubriken formation / /. För att kunna behandla ärendet måste vi få tillåtelse att registrera, lagra och använda de personuppgifter som insamlats. Detta görs för att utgöra det underlag som ligger till grund för beslutet. Vi dokumenterar ärendet via vårt verksamhetsstöd som är sekretesskyddat. Kontakta mig per brev med godkännande angående ovanstående senast 040906. I annat fall kan jag inte fortsätta handlägga ansökan. skrev till LSS-handläggaren och ifrågasatte varför ansökan inte behandlades. Vid tiden för anmälan till JO hade hon inte fått något svar på sin förfrågan. Inledningsvis inhämtade föredraganden per telefon upplysningar från soci- alförvaltningen i kommun. Ärendet remitterades därefter till i kommun för utredning och yttrande. Som remissvar överlämnade nämnden ett yttrande undertecknat av socialnämndens ordförande . Av yttrandet framgick bl.a. följande. (Av bilagorna återges endast ett brev daterat ; bilaga 4 till remissvaret; JO:s anm.) Ansökan från S.E./E.E. angående insatser enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) mottogs 040610 av socialnämnden. Ansökan vidarebefordrades till kommunens LSS-handläggare. Ansökan se bilaga 1. Efter genomgång av ansökan försökte LSS-handläggaren vid ett flertal tillfäl- len kontakta S.E. per telefon utan att lyckas. Orsaken till telefonkontakten var att S.E. skulle kunna förtydliga ansökan samt att boka tid för eventuellt hem- besök. Då telefonkontakt inte uppnåddes skrev LSS-handläggaren ett brev (daterat 040825, se bilaga 2) där S.E. ombads kontakta LSS-handläggaren så att ärendets handläggning kunde fortsätta. 040906 ankommer ett brev från S.E./E.E. (se bilaga 3) till LSS-handläggaren med synpunkter på ärendets hantering. Brevet från S.E./E.E. gav ingen kom- mentar till de frågor som LSS-handläggaren formulerat i sitt brev (bilaga 2). På grund av svårigheterna att få kontakt med S.E. kontaktar LSS- handläggaren , socialkonsulent vid , för diskussion om ärendets hantering. 2 006 /0 7:J O1 LSS-handläggaren skriver ytterligare ett brev till S.E. daterat 041011 (se bilaga 4). Efter detta brev har S.E. inte tagit någon ny kontakt med LSS- handläggaren. I all den myndighetsutövning som LSS-handläggaren gör är det av yttersta vikt att utredningsarbetet görs i samråd med den enskilde och med respekt för den enskildes självbestämmande och integritet. Då det inträffat att texten på LSS-ansökan om Medgivande respektive Information varit överkryssad var det av särskild vikt för LSS-handläggaren att få kontakt med S.E. för klargörande samt fortsatt utredningsarbete. Av brevet från LSS-handläggaren till S.E. framgick bl.a. följande. Skriver till Dig för att din dotter har skickat in en ansökan om att Du behöver insatser enligt LSS. För att få insatser enligt denna lag måste Du själv ansöka eller någon annan som lagligt får företräda Dig. Om Du har några frågor eller mer information om LSS är Du välkommen att kontakta mig. kommenterade remissvaret och framförde ytterligare klagomål mot soci- alförvaltningen. Hon upplyste vidare om att S.E. I ett beslut anförde JO följande. Enligt 1 § lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom social- tjänsten skall lagen tillämpas vid behandling av personuppgifter inom social- tjänsten, om behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller om uppgif- terna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personupp- gifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt ett eller flera särskilda kriterier. Enligt 2 § samma lag avses med socialtjänstverksamhet bl.a. verksamhet enligt lagstiftningen om stöd och service till vissa funktionshindrade (första stycket 5). Enligt 6 § samma lag gäller följande. Personuppgifter får behandlas bara om behandlingen är nödvändig för att arbetsuppgifter inom skall kunna utföras (första stycket). Personuppgifter får även behandlas för uppgiftsutlämnande som föreskrivs i lag eller förordning (andra stycket). En registrerad person har inte rätt att motsätta sig sådan behandling av uppgifter som är tillåten enligt denna lag (tredje stycket). Enligt 12 § 4 förordningen (2001:637) om behandling av personuppgifter inom får en myndighet behandla personuppgifter för handläggning av ärenden om insatser och för särskilda uppgifter som följer av bestämmelserna i . Av remissvaret framgår att ansökan om insats enligt LSS inkom till social- nämnden och att handläggaren därefter, utan resultat, för- sökte nå S.E. En skriftlig förfrågan skickades till S.E. Ett dröjsmål i detta skede av hand- läggningen av en ansökan är inte godtagbart. I LSS-handläggarens brev av angavs att förvaltningen behövde tillåtelse för att registrera, lagra och använda de personuppgifter som insamlats. Vidare angavs att godkännande krävdes för att LSS-handläggaren skulle kunna fortsätta handlägga ärendet. Av det som redovisats ovan framgår 2 006 /0 7:J O1 att en enskild inte kan motsätta sig att socialnämnden behandlar personupp- gifter för handläggning av ärenden om insatser och för särskilda uppgifter som följer av bestämmelserna i , om behandlingen är nödvändig för att arbetsuppgifter inom skall kunna utföras. Det förelåg således inte något hinder av den anledningen mot att behandla E.E:s/S.E:s ansökan om insats enligt LSS. I ansökan om insats enligt LSS hade även avsnittet om medgivande till vissa utredningskontakter strukits. Rent allmänt vill jag framhålla att de upp- gifter som förvaltningen anser sig behöva för att kunna bedöma rätten till en insats enligt LSS och hur dessa uppgifter skall inhämtas, i första hand bör diskuteras mellan handläggaren och den enskilde. Förvaltningen kan inte som ett krav för att handlägga en ansökan om en insats enligt LSS begära att få generellt medgivande till att få inhämta sekretessbelagda uppgifter från andra myndigheter. Om den enskilde inte medverkar till att förvaltningen får till- gång till uppgifterna är detta däremot en omständighet som kan ha betydelse för nämndens beslut. Av det brev som handläggaren skickade till S.E. i au- gusti 2004 synes emellertid det förhållandet att avsnittet om medgivande hade strukits inte ha påverkat handläggningen av ansökan om LSS. Det finns därför inte skäl för mig att närmare gå in på saken. 2 006 /0 7:J O1 Fråga om utskrivning av en patient som av domstol har överlämnats till rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning i förening med beslut om utvisning (Dnr 1739-2005) I en anmälan till JO framförde R.A-S. klagomål mot vid inom i län. anförde i huvudsak följande. blev hennes man mördad av N.A. Mordet ägde rum i hennes barns närvaro. dömdes av den 24 novem- ber 2004 för mord och misshandel till rättspsykiatrisk vård med särskild ut- skrivningsprövning. Genom ett beslut i domen utvisades N.A. ur riket och förbjöds att återvända hit före . fastställde tingsrättens dom . verkställdes beslutet om utvisning. befinner sig nu i sitt hemland och lever, enligt uppgift, utan vare sig vård eller tillsyn av någon myndighet. ifrågasatte på vilka grunder N.A. hade blivit utskriven från den rättspsykiatriska vården och hur skyddet för brottsoffer hade beaktats. Inledningsvis inhämtades journalen beträffande N.A. från den vid . Anmälan remitterades därefter till , i Kal- mar län, för utredning och yttrande över vad som framförts i anmälan. I re- angavs att det av yttrandet, mot bakgrund av bestämmelserna i 17 § lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, LRV, jämfört med bestämmel- serna i 29 § lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, LPT, skulle sär- skilt framgå vilken myndighet som initierade att verkställighet av utvisnings- beslutet skulle ske samt de överväganden som gjorde i saken. Av yttrandet skulle även framgå om bestämmelsen i 11 § fjärde stycket förordningen (1991:1472) om psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård hade tillämpats i ärendet. , genom dess ordförande och lands- tingsdirektören , inkom med följande yttrande (i yttrandet om- nämnd bilaga har här utelämnats; JO:s anm.). Chefsöverläkare , , och överläkare , rättspsykiatriska enheten, , har i yttrande 2005- 05-19 redogjort för vården av patienten 2004-11-102005-03-15. Vidare har redovisats de åtgärder som vidtagits för utvisning. I yttrandet redovisas bl.a. patientens medicinering, symptom och beteende samt en medicinsk bedömning att behov av vård inte längre förelåg. Av lä- karnas yttrande framgår vidare att de tagit kontakt med , som gjorde bedömningen att det inte fanns några hinder för utvisning. 2 006 /0 7:J O1 kontaktades polismyndigheten i län, som verkställde utvisningen . konstaterar att ansvariga läkare vid sjukhus mot bakgrund av den medicinska bedömningen av patienten tog initiativ till verkställighet av utvisningsbeslutet. Vad gäller bestämmelsen i 11 § fjärde stycket förordningen (1991:1472) om psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiat- risk vård angående underrättelse till patientens hemlands ambassad eller kon- sulat överlämnades frågan, enligt överläkare , till polisen. Enligt kriminalinspektör vid polismyndigheten i län togs ingen kontakt med , eftersom tillgängliga handling- ar bedömdes som tillräckliga för personens inresa i . bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret. I ett beslut anförde JO följande.