frsrdg · GU04JO1 · 2007-01-01 00:00:00 — Kammarrätten i har i två domar (mål nr 6208- 2002 och 5741-2002) förordnat att L.E. skall få ta del av handlingar utgörande forskningsmaterial (den s.k. Göteborgsundersökningen) som förva- ras i en av förhyrd lokal. Kammarrätten förordnade i domarna att skulle fastställa de förbehåll som därvid skulle gälla till skydd för enskildas intressen enligt vissa angivna bestämmelser i sekre- tesslagen (1980:100). har därefter uppställt ett antal förbehåll vilka i delar överklagades av L.E. I domar (mål nr 3395-2003 och 3396-2003) upphävde Kammarrätten i vissa av förbehållen. har därefter och fram till , då materia- let uppges ha förstörts, i sin egenskap av avdelningschef vid /avdelningen för barn- och ungdomspsykiatri vid uppsåtligen vid myndighetsutövning åsidosatt vad som gäller för uppgiften genom att underlåta att efterfölja kammarrättens domar och låta L.E. ta del av handlingarna. har därvid dels för 2 006 /0 7:J O1 egen del vägrat att lämna ut handlingarna, dels vägrat att göra handlingarna tillgängliga för ledning. har och fram till , då materialet uppges ha förstörts, i sin egenskap av rektor vid univer- sitet uppsåtligen eller av oaktsamhet vid myndighetsutövning åsidosatt vad som gäller för uppgiften genom att underlåta att efterfölja kammarrättens domar och låta L.E. ta del av handlingarna. har därvid inte tillsett att handlingarna var tillgängliga för utlämnande samt har genom upp- rättande av nya förbehåll och genom tolkning av tidigare förbehåll försökt förhindra att L.E. skulle få del av handlingarna. har då frågan kommit att behandlas av styrelsen för och fram till , då materialet uppges ha förstörts, i sin egenskap av ordförande i styrelsen för uppsåtligen eller av oaktsamhet vid myndighetsutövning åsidosatt vad som gäller för uppgiften genom att underlåta att efterfölja kammarrättens domar och låta L.E. ta del av handlingarna. har därvid un- derlåtit att verka för att handlingarna skulle utlämnas till L.E. och har tvärtom, jämte , genom upprättande av nya förbehåll och genom tolkning av tidigare förbehåll försökt förhindra att L.E. skul- le få del av handlingarna. Brotten är inte att anse som ringa. I dom (mål nr B 2894-04) dömde Chris- topher och för tjänstefel till villkorlig dom och dagsböter respektive dagsböter. Tingsrätten ogillade åtalet såvitt avsåg . I domskälen antecknades bl.a. följande. Åklagaren har lagt till last att han efter domarna vägrat lämna ut handlingarna till målsägandena. Skyldighe- ten att lämna ut forskningsmaterialet uppkom och kvarstod så länge handlingarna inte gjorts tillgängliga. hade på sin avdelning ansvaret för frågor av detta slag. Enligt hade dock utlämnandefrågan förts upp på rektorsnivå. Att rektor hade tagit på sig ansvaret för utlämnandet framgår också av att det var Gun- nar som gav (förvaltningschef vid ; JO:s anm.) direktiv om flyttningen av handlingarna. Eftersom under den med åtalet avsedda tiden inte hade kvar an- svaret för utlämnandet kan det inte läggas honom till last att han för egen del vägrat lämna handlingarna till målsägandena. Åklagaren har även gjort gällande att vägrat göra handlingarna tillgängliga för ledning. har förnekat att han vägrat detta. Genom egna uppgifter är klarlagt att han i högsta grad ogillade kammarrättens domar, som han anser oriktiga, och att han hade och har uppfattningen att handlingarna inte skulle lämnas ut. har i ett brev till klart uttalat att kammarrättens domar måste verkställas och ålagt Chris- topher att ombesörja att handlingarna fanns tillgäng- liga för hämtning och att eventuella nycklar överlämnades. I sitt skriftliga svar till förklarade att han inte skulle komma att överlämna materialet eller nyck- larna. Av (controller på avdelningen för barn- och ung- domspsykiatri; JO:s anm.) och berättelser framgår klart att orsaken till att inte fick tillgång till materialet 2 006 /0 7:J O1 var de instruktioner givit . I sitt e- postmeddelande till uppgav att han avslagit begäran att få flytta handlingarna. I ett e-postmeddelande till förklarade dels att han fått en order om flyttning, dels att han aldrig kommer att acceptera en flyttning. har även i ett e- postmeddelande till uppgett att han gjort bedömningen att inte lämna ut materialet varvid han vägt in risken för att detta skulle komma att lämnas ut till L.E. Därtill kommer att Chris- topher egen personal, som framgår av deras upprop , uppfattat att beslutat att inte lämna ut forskningsmateria- let. Alla dessa omständigheter visar klart att haft möjlig- het att göra handlingarna tillgängliga för ledning men att han vägrat detta. har gjort gällande att ledning varit ense med honom i sakfrågorna och att uppmaningen till honom att tillhandahålla handlingarna endast var ett spel för galleriet. Att universitetsledningen even- tuellt haft samma inställning som i de sekretessfrågor som förts upp i kammarrätten är i detta mål överspelat. Efter domarna har universitetsledningen klart uppmanat att göra handlingarna tillgängliga och även vidtagit konkreta förberedelser för att dessa skulle kunna flyttas. Sedan hämtningsförsöket misslyckats har universi- tetsledningen på olika sätt fortsatt att arbeta med frågan om utlämnandet. Till saken hör också att JO hade kritiserat uni- versitetet för att handlingarna inte kom fram, vilket man från sida var väl medveten om. De angivna omständigheterna visar att universi- tetsledningen tagit kammarrättens domar på allvar och att deras uppmaning till inte enbart var det spel som påstått. Uppgifterna om att de i undersökningen deltagande personerna utlovats sekretess och att ett utlämnande skulle strida mot Hel- singforsdeklaration hör till sekretessfrågan och saknar därför betydelse i detta mål. Att lämna eller inte lämna ut begärda handlingar är myndighetsutövning. Sedan frågan förts från avdelningen upp på rektorsnivå var inte längre direkt ansvarig för att åtgärden skulle genomföras. Hans vägran att tillhandahålla handlingarna var emellertid en handläggningsåtgärd som föregick själva myndighetsutövningen och som fick konse- kvenser för L.E. och E.K.. vägran har därför skett vid myndighetsutövning. Hans vägran skall bedömas som ett upp- såtligt tjänstefel. Eftersom rektor tagit över ansvaret i utlämningsfrågan var det som skulle se till att kammarrättens domar följdes. Efter kammarrättens domar lät for- mulera och skicka en skrivelse i saken till , som var den som förvarade materialet. Han lät också vidta praktiska förberedelser för den flyttning av handlingarna som ansågs nödvändig. Så långt kan ingen anmärkning riktas mot agerande. Sedan hämtningen misslyckats har , enligt egna icke bestridda uppgifter som dessutom har stöd i utsaga, undersökt möjligheterna att få hjälp från fastighetsägaren och kronofogde- myndigheten. Biträde av polis övervägdes. Han har också konsulterat advoka- ten och rådgjort med rektorn för och företrä- dare för . Även dessa åtgärder får i den uppkomna situationen anses vara tillräckliga på kort sikt. 2 006 /0 7:J O1 Emellertid skickade brev till L.E. vari han förklarade att han gjort allt som rimligen kunde krävas och att han inte inom ram avsåg att vidta ytterligare åtgärder. Även om han i samma brev uppgav att han avsåg att föra vägran till ger breven det bestämda intrycket av att gett upp och inte ämnade göra något mera för att efterkomma do- marna. Den därpå följande månaden synes inget konkret ha hänt i saken, vilket kan förklaras av att sökte åstadkomma ett samman- träffande med men att denne sade sig inte ha tid att träf- fa sin chef förrän . De kontakter har haft med rektorn för och företrädare för tycks inte ha varit av beskaf- fenhet att föra frågan om utlämnande av handlingarna framåt. Kontakterna med fastighetsägaren har resulterat i beskedet att inga ytterligare nycklar fanns att tillgå samt i ett antagande att handlingarna förvarades i ett valv. Ingen närmare utredning om så var fallet gjordes trots att enligt vad han uppgett hade okulärbesiktigat materialet och således borde ha vetat var det fanns. Det kan inte för ha framstått som särskilt sannolikt att vid det planerade mötet skulle gå med på att lämna ut handlingarna. Det är därför inte ursäktligt att avvakta detta möte utan att ha vidtagit kraftfulla åtgärder. Över huvud taget har till visat en oacceptabel passivitet i ett ärende där verksam- ma åtgärder skall vidtas skyndsamt. Han har därigenom gjort sig skyldig till tjänstefel. Enligt tingsrättens uppfattning har under den nu aktuella perioden avsett att lämna ut handlingarna. Brottet är därför inte uppsåtligt utan oaktsamt. Vid bedömningen av oaktsamheten i ett handlande eller en underlåtenhet får omständigheter kring gärningsmannens person vägas in. är rektor för . Stora krav måste ställas på att han i sin myndighetsutövning hanterar administrativa ärenden korrekt. Brottet är med hänsyn härtill samt med beaktande av den långa tid som förflutit utan att verkningsfulla åtgärder vidtagits inte att bedöma som ringa. Vid det sammanträde som hade med företeddes en tidningsartikel skriven av juridikprofes- sorn i hennes egenskap av biträdande generaldirek- tör i . I artikeln uttrycker att Veten- skapsrådet har svårt att se att domarna lämnar något utrymme för utlämnande av materialet till E.K. har uppgett att han vid sitt samtal med fått svaret att E.K. endast kunde ta del av hand- lingarna inom ett av finansierat projekt, vilket det här inte var fråga om. I anslutning till sammanträdet överlämnade även ett utkast till en artikel, skriven av f.d. kammarrättspresidenten . I utkastet görs gällande att L.E. vilselett kammarrätten och att kammarrättens domar knappast är riktiga i sak. Den omständigheten att en part anser att en domstol vilseletts eller att en dom av annan anledning är felaktig innebär inte att parten själv får avgöra huruvida domen skall följas eller ej. Forskningsmaterialet skulle därför ha lämnats ut. I detta fall får dock beaktas att eller dagarna däromkring fått två uttalanden om hur kammarrättens domslut skulle tolkas och hanteras. Uttalandena gick sammantagna ut på att kammar- rättens domar kanske inte måste efterkommas. Som tingsrätten tidigare anfört måste stora krav ställas på i hans myndighetsutövning. Dock har även den situation befunnit sig i betydelse. De aktuella handlingarna hade av någon anled- ning inte lämnats ut i samband med att förbehållen sattes upp . Det fick att bedöma var därför något annorlunda än ett rutinmässigt utlämningsärende. 2 006 /0 7:J O1 och härrörde från två välrenommerade jurister som kunde förutsättas vara väl insatta i sakfrågorna. Dessa omständigheter sammantagna medför enligt tingsrättens mening att inte uppsåtligen hand- lat fel eller varit straffbart oaktsam vid tolkningen av innebörden i de lagda och godkända förbehållen. handlande fram till styrelsemötet skall därför inte medföra ansvar. Sedan utlämnandefrågorna hänskjutits till universitetsstyrelsen och tagits upp på dess sammanträde har det rimligen ålegat att avvakta styrelsens ställningstagande. Hans passivitet mellan styrelsesammanträdena skall då inte heller medföra ansvar för honom. Vid styrelsemötet beslutade styrelsen att tillstyrka att skulle meddela E.K. att hon inte hade rätt att ta del av forskningsmaterialet med motiveringen att ett av kammarrätten godkänt för- behåll inte var uppfyllt. Även om det var en av upprättad promemoria, vari han hänvisade till artikel, som låg bakom beslutet bör det inte läggas till last som uppsåtligt fel eller straffbar oaktsamhet att han följde styrelsens rekommendation. Styrelsen beslutade också vid sammanträdet att ge i uppdrag att utforma ett nytt förbehåll för L.E. innan handlingarna utlämnades till denne. Även här låg promemoria till grund för beslutet. hade i den delen upprättat sin promemoria med stöd av ett nytt utlåtande som upprättat och i vilken förklarade sig inte finna något som hindrade att satte upp ytterligare förbehåll för L.E. Inte heller här kan det läggas till last att han fullföljde det uppdrag han fått av styrelsen. Åklagaren har gjort gällande att från styrelsemötet den 17 de- cember 2003 och framåt underlåtit att efterkomma kammarrättens domar. Utlämnandefrågan togs upp på styrelsemötet men bordlades till nästa sammanträde. Bordläggningen var med hänsyn till frågornas komplice- rade karaktär en försvarlig åtgärd. De beslut styrelsen fattade var felaktiga. I likhet med vad som anförts beträffande medför den omständigheten att styrelsen i en komplicerad situation beaktat uttalanden från två välrenomme- rade jurister att besluten inte skall läggas till last som uppsåtligt brott eller straffbar oaktsamhet. Åtalet mot skall därför ogillas. har handlat uppsåtligt. Hans agerande innefattar inte bara domstolstrots utan även en vägran att följa arbetsgivarens direktiv. En- bart böter är inte en tillräckligt ingripande påföljd. skall dömas till villkorlig dom i kombination med böter. För del kan påföljden stanna vid enbart böter. Två av rättens ledamöter var skiljaktiga och ville ogilla åtalet mot på den grunden att gärningen skulle bedömas som ringa. överklagade tingsrättens dom och yrkade att åtalet skulle ogillas, i andra hand att påföljden skulle bestämmas till böter. yrkade att åtalet skulle ogillas i dess helhet. 2 006 /0 7:J O1 berg skulle dömas i enlighet med åtalet, dvs. avseende hela den tidsperiod som åtalet omfattade, och att straffet som en följd av det skulle skärpas samt att skulle dömas för tjänstefel i enlighet med åtalet. Parterna motsatte sig varandras ändringsyrkanden. I hovrätten justerades åtalet mot genom att orden efter lades till. Inledningen av den första meningen i gärningsbe- skrivningens tredje stycke kom således att lyda har efter och fram till . I dom (mål nr B 3339-05) fastställde Hovrätten för tingsrättens domslut. I hovrättens domskäl antecknades bl.a. följande. genomfördes inom ett mång- årigt forskningsprojekt inom ämnet neuropsykiatri med inriktning på före- komsten av s.k. MBD (DAMP/ADHD) hos barn. Projektet hade som syfte att i ett långtidsperspektiv belysa betydelsen av MBD och därmed förknippade problem. I undersökningen kom att ingå 141 förskolebarn som följdes upp till vuxen ålder. Deltagandet i undersökningen var frivilligt. Till barnens föräldrar och senare till ungdomarna själva gavs vissa löften om sekretess. Forskningsmaterialet, benämnt Göteborgsundersökningen, omfattade och bestod av ett stort antal protokoll, testresultat, intervjusvar, frågeformulär samt video- och audioband. Forskningsmaterialet innehöll ett mycket stort antal uppgifter av integritetskänslig natur om barnen och deras anhöriga. Göteborgsundersökningen har utgjort underlag för bl.a. ett flertal doktorsavhandlingar. Materialet förvarades av avdelningen för barn- och ungdomspsykiatri, där professor är chef , i avdelningens låsta loka- ler på i . hade ursprungligen lagts upp och inletts av andra forskare, men hade sedermera kommit att ansvara för fullföljandet. Han hade själv lämnat ett visst sekretess- löfte till undersökningsdeltagarna. Genom de två första domarna bestämde kammarrätten att E.K. hade rätt att ta del av de begärda handlingarna. Genom de två senare domarna bestämde kammarrätten vilka förbehåll som skulle gälla i samband med att handlingarna lämnades ut till dem. Ge- nom kammarrättens domar hade således frågan om huruvida handlingarna skulle lämnas ut till E.K. blivit slutligt avgjord. hade inför kammarrättens prövning möjlighet att anföra skäl mot att begärda handlingar skulle lämnas ut till E.K. Sedan domarna, som inte kunde överklagas, fallit har det saknat betydelse om ansåg att domstolen haft ett felaktigt eller bristfälligt underlag. Efter februaridomarna återstod för endast att formulera de förbe- håll som man ansåg krävdes för att motverka att enskilda skulle drabbas av 2 006 /0 7:J O1 men till följd av att handlingarna lämnades ut. hade därefter tillfälle att inför kammarrätten argumentera för den utformning av förbehållen som hade valt. Sedan kammarrätten avgjort vilka förbehåll som kunde godtas, var även frågan om på vilka villkor som sökandena skulle få del av de begärda handlingarna slutligt avgjord. Det har därefter saknats ut- rymme för att göra en förnyad prövning av E.K:s och L.E:s rätt att ta del av handlingarna. Vid den tid som åtalet avser var det således inte längre sekretesslagstift- ningen som skulle tolkas och tillämpas utan kammarrättens domar. Dessa var tydliga till sitt innehåll. Av brev till och till E.K. framgår att ledning hade förstått att det ålåg att lämna ut handlingarna. Redan tryckfrihetsförordningens krav på skyndsamhet vid handläggning av en begäran om att få ta del av en allmän handling borde ha medfört att univer- sitetet undvek åtgärder som ytterligare fördröjde att handlingarna lämnades ut. Trots det har genom sin tolkning av förbehållen och genom att uppställa ytterligare förbehåll försvårat för E.K. att få ta del av handlingarna. Åklagaren har påstått att efter kammarrättens domar och fram till , då materialet uppges ha för- störts, i sin egenskap av avdelningschef vid avdelningen för barn- och ung- domspsykiatri uppsåtligen åsidosatt vad som gäller för uppgiften genom att underlåta att efterfölja kammarrättens domar och låta L.E. ta del av handlingarna. Enligt åtalet har därvid dels för egen del vägrat att lämna ut handlingarna, dels vägrat att göra handlingarna tillgängli- ga för ledning. Forskningsmaterialet var egendom och därmed att betrakta som allmän handling. Det förvarades hos avdelningen för barn- och ung- domspsykiatri, där var chef. Genom brev , till vilket var fogad kopia av kammarrättens domar angående förbehållen, fick klart för sig att det aktuella materialet måste lämnas ut. Som avdelningschef hade ansvaret för att handlingarna gjordes tillgängliga för E.K. Att Chris- topher var medveten om att ansvaret närmast vilade på honom fram- går inte minst av de instruktioner han inför besök hade gett att inte ge universitetsledningen tillgång till materialet. Det framgår också av skriftliga svar till . hade genom beordrat att överlämna materialet till , för förflyttning till en lokal där E.K. skulle få ta del av det. Med hänsyn härtill anser hovrätten i likhet med tingsrätten att inte kan fällas till ansvar för att han för egen del vägrat lämna ut handlingarna. Han var däremot skyldig att i en- lighet med order ställa handlingarna till förfogande för förflytt- ning. har invänt att han inte uppfattade order som allvarligt menad. Han har därvid särskilt hän- visat till mötet , till att inte följde upp besöket på avdelningen och till att han inte fick någon ny uppmaning att ställa materialet till förfogande. har emellertid uppgett att han inte tagit till- baka ordern från och att det måste ha stått helt klart för att ordern gällde fortlöpande, även om den inte uttryck- ligen upprepades. Enligt förekom inte något vid mötet den 2 006 /0 7:J O1 som kunde ha gett uppfattningen att ordern inte längre gällde eller att den inte var allvarligt menad. uppgifter har i detta avseende bekräftats av byråchefen vid rektors kansli . I samma riktning pekar det faktum att i tiden efter mötet fick i uppdrag att utforma en anmälan till Statens an- svarsnämnd i anledning av vägran och att kände till att en sådan anmälan övervägdes. Vidare framgår av flera e-postmeddelanden från till att han alltjämt ansåg sig utsatt för kravet att lämna ifrån sig hand- lingarna och vidhöll sin uttryckliga ordervägran. Det har också framkommit att vid tiden för styrelsemötet fortfarande övervägde att anmäla till . Slutligen har berättat att han vid ett möte med strax /2004 frågade om denne alltjämt vidhöll sin vägran och att bekräftade det. Sammantaget finner hovrätten det bevisat att var medveten om att ordern att ställa materialet till ledningens förfogande gällde fortlöpande från det att den tillsammans med kammarrättsdomarna kom ho- nom till del . Han har varit skyldig att göra vad som an- kom på honom för att domarna skulle följas. har förklarat att han aldrig varit beredd att medverka till att handlingarna skulle lämnas ut till E.K. Hans handlande har alltså varit uppsåtligt och har fått till följd att E.K. definitivt förväg- rades en grundlagsskyddad och principiellt viktig rättighet. Sammantaget finner hovrätten att handlande inneburit att han åsido- satt vad som gällde för honom i uppgiften som avdelningschef på ett sådant sätt att ansvar för tjänstefel i och för sig bör komma i fråga. har emellertid även invänt att hans handlande bör anses ursäktligt med anledning av de övriga hänsyn han haft att ta. har således gjort gällande att han i en situation som den aktuella varit förhindrad av läkar- och forskaretik att lämna ut uppgifter om undersökningspersoner och deras anhöriga. Han har särskilt hänvisat till internationella deklarationer utformade av samt till . De internationella deklarationer som har inte sådan karaktär att de har företräde framför svensk lag. Vad har invänt med anledning av innehållet i dessa deklarationer saknar därför betydelse i målet. Av artikel 8 i följer att var och en har rätt till respekt för bl.a. sitt privat- och familjeliv samt att åtnjutandet av denna rättighet inte får inskränkas av offentlig myndighet annat än i vissa angivna fall. Sekre- tesslagens regler syftar till att, i enlighet med artikel 8 i , skydda bl.a. enskilda från att uppgifter om deras personliga förhållanden röjs i andra fall än när det kan anses godtagbart med hänsyn till intresset av insyn i det allmännas verksamhet. Regelverket får anses uppfylla Europakonventio- nens krav och genom kammarrättens domar har slagits fast hur reglerna i det aktuella fallet skall tolkas. invändning om att hans handlande har varit ursäktligt med hänsyn till kan därför inte godtas. har också anfört att han riskerade åtal för brott mot tystnadsplikt om han lämnade ut handlingarna till E.K. Genom kammarrättens domar hade det emellertid slutligt avgjorts att sekretesslagen medgav att handlingarna lämnades ut. Något ansvar för brott mot tystnads- plikt kunde då självfallet inte komma i fråga, vilket enligt hovrättens mening också måste ha förstått. har vidare hänvisat till att han varit bunden av de löf- ten om sekretess som gavs till undersökningsdeltagarna i enlighet med de 2 006 /0 7:J O1 krav som uppställdes för forskningen. Det sekretesslöfte som lämnades hade följande lydelse: Alla uppgifter behandlas konfidentiellt och är hemligstämplade. Ingen databehandling med möjlighet att identifiera Ditt barn kommer att ske. Ingen information har lämnats tidigare eller kommer att lämnas nu till lä- raren angående barnet annat än att hon/han deltog vid skolstarten i en un- dersökning som utfördes från , vars resultat , liksom vid en tidigare tillfälle , skall följas upp. lämnades ytterligare ett sekretesslöfte med följande lydelse: Deltagandet är förstås helt frivilligt, och liksom vid tidigare undersök- ningstillfällen kommer Du aldrig någonsin att ingå i någon form av of- fentligt dataregister, och databearbetning kommer att ske på ett sätt så att ingen annan än vi som träffar Dej och har direktkontakt med Dej kan få reda på någonting över huvud taget om Dej. De löften om sekretess som lämnats till undersökningsdeltagarna har åtmin- stone i vissa delar gått längre än vad sekretesslagen medger. Hovrätten kon- staterar att det saknas laglig möjlighet att skapa en vidare sekretess än som följer av sekretesslagen och att det inte är möjligt att besluta i en sekretessfrå- ga förrän en handling begärs utlämnad. Av detta följer att de ovan redovisade sekretesslöftena inte har företräde framför gällande rätt eller domstols till- lämpning av rättsreglerna. invändningar är således inte relevanta för bedömningen av hans straffrättsliga ansvar. har slutligen gjort gällande att hans handlande varit försvarligt med hänsyn till att svensk forskning skulle råka i vanrykte och att benägenheten att delta i medicinska forskningsprojekt skulle minska, om uppgifter som lämnats i förtroende lämnas vidare till privatpersoner.